Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

06 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 серпня 2013 року він надав грошову позику у вітчизняній валюті [PERSON] в сумі - 18 479,00 гривень. Наприкінці 2013 року - в грудні місяці, він звернувся до відповідача з проханням про повернення визначеної розпискою грошової суми на його користь у повному розмірі, але відповідач пояснив, що грошової суми для повернення у нього немає, тому попрохав почекати ще деякий час. Після чого, він неодноразово звертався до відповідача з проханням про повернення повної грошової суми, але кожного разу відповідач відмовляв йому, пояснюючи відмову, відсутністю коштів. На цей час відповідач не повернув йому визначену суму позики, тобто заборгованість відповідача перед ним складає 18 479,00 гривень. В порушення укладеної угоди відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань, своєчасно борг не повернув, пояснивши, що у нього відсутні кошти для повернення боргу, незважаючи на те, що займається підприємницькою діяльністю і має прибуток. Такі обставини змусили його звернутись до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в сумі 18 479,00 гривень та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовільнити. В судове засідання відповідач та його адвокат не з'явилися, про день слухання були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідність до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1046 цього ж Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідність ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами 01 серпня 2013 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 18 479,00 гривень, які він зобовязався повернути на першу вимогу позивача, що підтверджується розпискою від 01 серпня 2013 року. Докази про сплату [PERSON] на користь [PERSON] будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час постановлення рішення в матеріалах справи відсутні. При таких умовах суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму позики в розмірі 18 479,00 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved