Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

06.04.2017 до суду, в порядку ст. 45 ЦПК України, надійшов позов заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в якому позивач зазначає, що 08.11.2004 між Зачепилівською районною державною адміністрацією Харківської області та громадянином [PERSON] укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Зачепилівському відділі реєстрації ХРФ ДП ЦДЗК 06.12.2004 за №105. Згідно цього договору громадянин [PERSON] отримав у користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (сіножаті) загальним розміром 36 га та яка розташована на території Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Встановлено орендну плату в розмірі 8,26 грн. за 1 га двічі на рік. 20.06.2006 між сторонами названого договору укладено додаткову угоду, якою змінено розмір орендної плати до 2,58 грн за 1 га, та порядок її внесення - щомісячно. 20.02.2012 між сторонами названого договору укладено ще одну додаткову угоду , якою зменшено площу орендованої ділянки до 21,42 га та збільшено розмір та строки внесення орендної плати. Окрім того, визначено порядок погашення заборгованості за оренду землі з 2009 по 2011 роки та запроваджено штрафні санкції за несвоєчасне внесення орендної плати. Названі додаткові угоди у встановленому законом порядку не зареєстровані, тому, прокурор вважає, що вони не є чинними. Спірним договором не передбачено розроблення проекту землеустрою та його затвердження. Цей проект сторонами спірного договору не замовлявся, не виготовлявся і, відповідно, не погоджувався. Нормативно - грошова оцінка земельної ділянки не проводилась. Технічна документація з грошової нормативної оцінки земельної ділянки, що є предметом спірного договору, на сесії районної ради не затверджувалась. Виходячи з чого позивач вважає, що спірний договір укладено з порушенням вимог ст. 13 закону України «Про оцінку земель», що на його думку є підставою для визнання цього договору недійсним та застосування правових наслідків його недійсності у вигляді повернення земельної ділянки, що є предметом спірного договору у власність Держави. Тому, позивач звернувся до суду з вимогами: 1. Визнати недійсним договір оренди землі від 08.11.2004, укладений між Зачепилівською районною державною адміністрацією Харківської області та громадянином [PERSON]. 2. Зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку сільськогосподарського призначення (сіножаті) розміром 36 га, що знаходиться на території Сомівської сільської ради Зачепилівського району Харківської області у власність Держави. Судові витрати просить покласти на відповідачів - судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача за зазначеними ним реквізитами. В судовому засіданні прокурор Іванчак В.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили у задоволенні позову відмовити за підстав пропуску прокурором позовної давності. При цьому вони надали письмовий відзив на позов, в якому, окрім вимоги про застосування позовної давності, зазначили, що окрім пропуску позовної давності, прокурором не вказано яке саме право Держави, в інтересах якої виступив прокурор, порушується існуванням спірного договору та зазначають на необґрунтованість вимог прокурора, так як відсутність нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є підставою для визнання недійсним спірного договору оренди землі. Окрім того, відповідач та його представник зазначили, що судом не підтверджено підстав для представництва прокурора інтересів Держави в порядку, встановленому ч.4 ст. 23 закону України «Про прокуратуру». Представник відповідача Зачепилівської районної державної адміністрації Харківської області Галіней І.А. 25.04.17 та 16.05.17 надала заяви про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову заперечувала. Мотиви заперечень викладено письмово та надано до суду 25.04.17. Основними мотивами заперечень є наступне. Нормативна грошова оцінка землі, що є предметом договору оренди землі, не є істотною умовою договору оренди землі, відсутність якої тягне його недійсність. В іншій частині спірний договір оренди землі є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. А також те, що прокурором не підтверджено підстав для представництва інтересів Держави в суді. Представник суб'єкта владних повноважень, який уособлює Державу, на захист інтересів якої виступив прокурор, - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Капинос А.Д. направила до суду пояснення, які надійшли 24.04.17 та 05.05.17. В цих поясненнях представник просила розглядати справу без її участі та повідомити про результати розгляду справи. При цьому, вона не погодилась з доводами прокурора та зазначила, що спірний договір оренди землі укладено з безумовним дотриманням вимог чинного на момент його укладення законодавства України. Та на цей час Головне управління Держгеокадастру у Харківській області жодних зобов'язань за спірним договором не має. Враховуючи думку учасників процесу та ними письмові пояснення, суд в судовому засіданні 17.05.2017 ухвалив підтвердити підстави для представництва прокурором інтерсів Держави в порядку, встановленому ч. 4 ст. 23 закону України «Про прокуратуру», так як на момент звернення прокурора з позовом до суду відсутній той орган, що уособлював Державу у сфері контролю земельних відносин, а повідомлення про звернення прокурора до суду направлено учасникам процесу в порядку ч. 4 ст. 23 закону України «Про прокуратуру» (а.с.36-38). Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи: -Платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 3791,19 грн. (а.с.35); -позовну заяву (а.с. 1-13); -копію листа Зачепилівської РДА від 28.02.2017 №01-29/100; (а.с.14); -копію листа Первомайської місцевої прокуратури Харківської області від 24.02.2017 №03-15-2038 вих.-17 (а.с.15); -копію договору оренди землі від 08.11.2004 (а.с.16,17); -копію акту прийому - передачі земельної ділянки від 20.06.2006 (а.с. 18); -копію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 06.12.2006 від 20.06.2006 (а.с.19); -копію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 08.11.2004 від 20.02.2012 (а.с.19, 20); -копію акту обміру від 19.07.2006 (а.с.21); -копію листа Зачепилівської РДА від 01.03.2017 №01-22/66 (а.с.22); -копію листа Первомайської місцевої прокуратури Харківської області від 24.02.2017 №03-15-2040 вих.-17 (а.с.23); -копію листа відділу Держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області від 02.03.2017 №10-20.19-0.9-414/2-17 (а.с.24); -копію листа Первомайської місцевої прокуратури Харківської області від 24.02.2017 №03-15-2049 вих.-17 (а.с.28); -копію листа Первомайської місцевої прокуратури Харківської області від 01.03.2017 №03-15-2244 вих.-17 (а.с.29); -копію листа начальник Південної ОДПІ від 03.03.2017 №517/10/20-16-13 (а.с.30); -копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.31, 32); -копію листа відділу Держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області від 13.03.2017 №10-20.19-0.4-556/2-17 (а.с.33); -копію листа Первомайської місцевої прокуратури Харківської області від 09.03.2017 №03-15-2483 вих.-17 (а.с.34); -копію повідомлення Первомайської місцевої прокуратури Харківської області від 06.04.2017 №03-04-1001-17 (а.с.36-38); -заяву відповідача [PERSON] від 24.04.2017 (а.с.48); -клопотання представника Зачепилівської РДА від 25.04.2017 (а.с.49); -заперечення проти позову представника Зачепилівської РДА від 25.04.2017 (а.с.50,51); -копію довіреності представника Зачепилівської РДА від 30.12.2016 (а.с.52); -копію викопіювання зі схеми поділу земель колективної власності АВОФ «Приорільське» (а.с. 53,54); -пояснення представника ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 24.04.2017 (а.с.56-59, 69-72); -копію довіреності представника ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 07.04.2017 (а.с.60,73); -клопотання представника Зачепилівської РДА від 12.05.2017 (а.с.78); -заперечення проти позову відповідач [PERSON] від 16.05.2017 (а.с.79-84); -копію сторінок паспорту [PERSON] (а.с.85); -копію довіреності представника [PERSON] (а.с.86); -копію витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 24.04.2017 (а.с.87); -довідку Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 24.04.2017 №497 (а.с.88); -клопотання представника ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 16.05.2017 №371 (а.с.89-91); -поштові повідомлення та корінці повісток. вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати наступні норми права та правові позиції Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини: -ч.1 ст. 15 ЦК України: « Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання»; -ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»; -ст. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України»; -ч. 1 ст. 256 ЦК України: «1. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.»; -ч. 1 ст. 257 ЦК України: «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки»; -ч. 1 ст. 261 ЦК України: «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила»; -ч. 3 ст. 267 ЦК України: «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення»; -ч. 4 ст. 267 ЦК України: «Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.»; -Правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 29.10.2014 у справі №6-152цс14: «Оскільки позивач як юридична особа набуває та здійснює свої права й обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин»; -Правова позиція Європейського суду з прав людини, висловлена у пункті 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та у пункті 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»: «Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу». Судом встановлено, що спірний договір оренди дійсно укладено 08.11.2004 між Зачепилівською районною державною адміністрацією Харківської області та громадянином [PERSON] та в подальшому зареєстровано у Зачепилівському відділі реєстрації ХРФ ДП ЦДЗК 06.12.2004 за №105. Тобто, від моменту його державної реєстрації до моменту звернення прокурору з позовом про визнання цього договору недійсним минуло понад 12 років. Таким чином, органу (особі) до повноважень якого належав на момент реєстрації спірного договору державної реєстрації контроль у сфері земельних відносин, про існування спірного договору достовірно стало відомо 06 грудня 2004року. Держава, як учасник цивільних правовідносин (ч.2 ст. 2 ЦК України)може діяти у цивільних правовідносинах лише через свої повноважні органи, які від цього дня мали можливість перевірити спірний договір на предмет його відповідності вимогам чинного законодавства України та вжити відповідних заходів реагування. При цьому не має значення система та організаційно - правова форма повноважних органів держави. Увесь цей час Прокуратура України мала можливість реалізувати свої повноваження, визначені законом України «Про прокуратуру» щодо захисту в суді інтересів Держави. Проте, протягом строку позовної давності, який сплинув 06 грудня 2007 року, Держава в особі своїх повноважних органів, в тому числі, органів Прокуратури, своє право не реалізувала. Посилання прокурора на те, що заявлений ним орган, що уособлює Державу у сфері контролю земельних відносин, створено лише 01 січня 2013 року і тому цьому органу не було відомо про наявність спірного договору повністю суперечить як наведеній вище правовій позиції Верховного суду України у справі №6-152цс14, так як в даному випадку прокурор виступив на захист не цивільно - правових інтересів цього органу, а Держави, яка існує на момент розгляду справи судом у тому саме правовому режимі, що існувала і у 2004 році. Не має також значення, коли про спірний договір стало відомо прокурору, що заявив позов. Так як Прокуратура України не має дискретності у реалізації своїх повноважень і діє без будь - яких обмежень у просторі і часі відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, суд вважає безумовно встановленим факт того, що органи прокуратури, особовий склад яких сформовано з професійних юристів, на рівні з іншими державними органами, могли дізнатися про вади спірного договору вже в день його державної реєстрації - 06 грудня 2004 року. Підстав, що могли б завадити прокурору захистити інтерес Держави в період до 06 грудня 2007 року судом не встановлено. Вирішуючи питання про застосування позовної давності як підстави для відмови у позові, суд зазначає, що ця підстава є самодостатньою і не обмежена наявністю чи відсутністю порушення права або охоронюваного законом інтересу, якщо на її застосуванні наполягає відповідач. Але, якби суд почав самостійно вирішувати питання відповідності чи не відповідності спірного договору вимогам чинного законодавства, то, по - перше, було б порушено принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу. А по - друге, суд був би змушений аналізувати спірний договір крізь призму не чинного, а ретроспективного законодавства України, на що слушно послався представник ГУ Держгеокадастру у Харківській області у своїх поясненнях від 24.04.2017 (а.с.56-59, 69-72), а це, в свою чергу, могло б привести до спирання на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Саме на цю небезпеку розгляду справ за межами строку позовної давності звертає увагу Європейський суд з прав людини у своїх вищеназваних рішеннях. Окрім того, відповідач правомірно може вважати, що принцип непорушності договору є одним з найважливіших принципів цивільного права, тому, він має розраховувати на те, що за межами строку позовної давності, посягання на спірний договорі не є можливим, навіть якщо й при його укладені було допущено певні вади його змісту. Та в цей час він має бути звільненим від обов'язку захищати цей договір відносно його змісту. Він зобов'язаний лише добросовісно виконувати ті зобов'язання, що зі спірного договору випливають. Отже, справедливим в такий ситуації буде рішення суду, що захистить учасників спірного договору від непропорційного та необґрунтованого в даному випадку втручання Держави в їх договірні відносини. За таких обставин, суд знаходить строк позовної давності відносно вимог про недійсність спірного договору оренди землі безумовно пропущеним, що є підставою для відмови прокурору у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed