Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

06.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на наступні обставини. 07 лютого 2005 року померла тітка заявниці [PERSON] в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області. За життя остання не вчиняла заповіту. Після її смерті залишилася земельна ділянка площею 4,29 га, що розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІVОД №020791, виданого Татарбунарською РДА Одеської області 29.06.2004 року на імя [PERSON] Вищезазначену земельну ділянку заявниця має право успадкувати як спадкоємець четвертої черги за законом відповідно до ст.1264 ЦК України. Тому вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в прийнятті даної заяви, на підставі того, що вона втратила 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і не надала доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В звязку з вказаними обставинами, заявниця вимушена звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали в повному обсязі, уточнивши лише, що спадкодавець [PERSON] була двоюрідною сестрою заявниці, а не її тіткою, як помилково вказано в поданій до суду заяві про встановлення факту. Представник заінтересованої особи Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення заявниці, її представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №410621 від 07.02.2005 року (а.с.4), [PERSON] померла 07.02.2005 року в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №020791 (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,29 га, розташованої на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] №346/01-16 від 05.05.2017року (а.с.7) підтверджується, що нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини з причини втрати 6-ти місячного строку для подачі даної заяви та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48108077 від 16.06.2017 року (а.с.18) вбачається, що за результатами пошуку спадкової справи після [PERSON] померлої 07.02.2005 року - інформація відсутня. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що заявниця [PERSON] та її покійна двоюрідна сестра [PERSON] проживали разом однією сімєю на протязі більше пяти років за місцем проживання заявниці до дня смерті [PERSON] Так як остання була людиною похилого віку, хворіла, тому [PERSON] здійснювала за нею постійний догляд до самої смерті. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що заявниця [PERSON] є двоюрідною сестрою спадкодавця [PERSON], та дійсно постійно проживала з 1999 року разом з нею до дня її смерті, що також підтвердили в своїх поясненнях допитані в судовому засіданні свідки. Однак, прийняти спадщину за законом в установленому законом порядку вона позбавлена можливості через відмову нотаріуса, якому необхідно надати докази сумісного проживання, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, поясненнями свідків, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного сумісного проживання заявниці [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на день її смерті 07 лютого 2005 року.

Outcome: approved