Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

06 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що мешканцям жилого будинку №129Б по пр. Олександра Поля в м. Дніпрі він регулярно надає послуги з водопостачання та водовідведення. У квартирі №405 вказаного будинку мешкають відповідачі, які не оплачують ці послуги, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 29 807,35 грн. У добровільному порядку відповідачі борг погасити не бажають, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з них вказаної заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних загальною сумою 53\~627,62 грн. (а.с.а.с. 2, 18, 21, 22). Представник позивача до суду не зявився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі до суду також не зявилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 06 листопада 2018 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі (а.с.а.с. 5, 14 17). Позивач регулярно надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, проте останні плату за користування вказаними послугами вносять неналежно, у звязку з чим станом на 31.01.2018 року утворилася заборгованість в сумі 29 807,35 грн., розрахована у відповідності із встановленими тарифами (а.с. 6). Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 24.06.2004 року №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №1875-ІV) предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з пунктом 2 статті 5 Закону №1875-ІV комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У відповідності з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №1875-ІV споживачі зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилами, встановленими частиною 1 статті 9 Закону №1875-ІV споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. \~ \~ \~ \~Статтею 22 Закону України від 10.01.2002 року №2918-ІІІ «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов'язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. За змістом статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Відповідно до статті 541 ЦК солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відтак, ураховуючи той факт, що відповідачі порушують зобовязання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, і таке зобовязання є неподільним, суд вважає вимоги позивача про стягнення з них заборгованості у солідарному порядку такими, що підлягають задоволенню. Розвязуючи позов у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд виходить з такого. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобовязання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних обґрунтована й підлягає задоволенню. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобовязань складає 3 156,04 грн., а інфляційні 20\~664,23 грн. відповідно до докладного розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви (а.с. 6). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне заявлений позов у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційний також задовольнити. У порядку\~статті 141\~ЦПК з\~відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат загальною сумою 1 762,00 грн. по 440,50 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved