Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади села Бузьке в особі Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,49 га., яка складається з двох окремих земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Вказує, що матір'ю за життя складено заповіту не було, він єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] 29.01.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук І.М. з приводу оформлення спадщини після смерті [PERSON], але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що строк було пропущено з поважних причин, а саме у зв'язку з тим, що в період з лютого 2018 року по 14.01.2019 року він перебував на заробітках в Магаданській області Російської Федерації, працював водієм на перевезенні ґрунту для будівництва доріг у віддалених районах області, проживав на будівельних майданчиках за межами населених пунктів та не мав змоги звернутися до нотаріуса або поштового відділення. Єдиним зв'язком з родичами, що проживають на території України був телефон, який не завжди був у мережі, тому просив суд, визнати поважною причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк у 2 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади села Бузьке в особі Бузької сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяв в на адресу суду не надходило, відзиву не надано. Ухвалою суду від 12.02.2019 року провадження у справі було відкрито, вона призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження - підготовче засідання на 12.03.2019 року. Ухвалою суду від 12.03.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 08.04.2019 року. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 24.04.1971 року ( а.с.6 ). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 16.03.2018 року (а.с.5). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.01.2004 року [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,49 га., яка знаходиться в межах території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7). Згідно довідки - роз'яснення приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук І.М. позивачу [PERSON] відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], через пропущення строку прийняття спадщини (а.с.4). При цьому з відповіді нотаріуса за № 30/01-16 від 29.012019 року суд встановив, що за даними Спадкового реєстру не заведено спадкової справи до майна померлої [PERSON]. Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини, що виникають із спадкування, щодо порядку відкриття спадщини, прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В ході судового засідання встановлено, що позивач з 26.03.2018 року по 14.01.2019 року перебував на заробітках в Магаданській області Російської Федерації, працював водієм на перевезенні ґрунту для будівництва доріг, що підтверджується трудовим договором, патентом, квитками ( а.с.12-13,14,15,16) у зв'язку із чим пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Отже, є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи із того, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що позивач [PERSON], спадкоємець майна померлої [PERSON] за законом, своєчасно не прийняв спадщину через перебування на заробітках за кордоном, тому до нотаріуса з метою оформлення спадщини він звернулася в січні 2019 року та позов до суду подав 05.02.2019 року, тобто пропущений ним строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому, відповідно до висновків щодо застосування відповідної норми права, які викладені в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №681/203/17-ц (провадження №61-26124св18), які суд враховує при виборі і застосуванні вказаної норми права, відповідно до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України, принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не буде дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущено з поважних причин та він є незначним, то є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved