Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

06.12.2017 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами розташованими за адресою смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, провул. Український, буд. 29. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2009 року. Під час перебування в шлюбі вони придбали житловий будинок з господарськими будовами та спорудами за адресою смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, провул. Український, буд. 29, при цьому, договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння укладений на імя відповідача [PERSON] за їх спільною домовленістю 21 липня 2014 року та посвідчений державним нотаріусом. Крім того, ними було придбано земельну ділянку розміром 0,15 га за адресою смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, провул. Український, буд. 29 на якій знаходиться спірне домоволодіння. Договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки також був укладений на імя [PERSON] за їх спільною домовленістю 21 липня 2014 року та посвідчений державним нотаріусом. На даний час вони з дружиною деякий час мешкають окремо один від одного, оскільки в спільному будинку з їх згоди зараз проживають батьки відповідача, між ними неодноразово виникали непорозуміння. В звязку з наведеним він просить визнати його право власності на ? частину спірного домоволодіння, як співвласника майна. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить ухвалити рішення без призначення справи до судового розгляду в звязку з визнанням відповідачем позовних вимог. Просить не стягувати з відповідача на його корить судові витрати. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, визнає за позивачем право власності на ? частину спільного сумісного майна придбаного ними під час шлюбу, не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та подала до суду відповідну письмову заяву. Згідно положень ст.ст. 200 та 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, сторони не заперечують проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та наслідки таких процесуальних дій їм розяснені і зрозумілі, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 16 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб та під час шлюбу придбали житловий будинок з господарськими будовами та спорудами та земельну ділянку за адресою смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, провул. Український, буд. 29, покупцем за договорами купівлі-продажу зазначена [PERSON] Вказаний висновок суду підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського РУЮ Дніпропетровської області та договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 21.07.2014 зареєстровані за № 2-555 і № 2-556 з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-14). Так, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Крім того, статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до розяснень наданих в п.п. 22 і 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме те, що сторони під час шлюбу за спільні кошти придбали спірні житловий будинок та земельну ділянку, при цьому власником у правовстановлюючих документах зазначена відповідач, позивач враховуючи сімейні відносини, вимагає визнання за ним права на частку в спільній сумісній власності та такі факти і обставини визнані відповідачем, а тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 640х50%=320 (а.с. 1). Позивач просить не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року накладено арешт на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, провулок Український, будинок 29, що належить [PERSON], до розгляду справи по суті. (а.с. 25-26). Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Позивач в судовому засіданні просить скасувати, накладений за його клопотанням арешт на спірний житловий будинок з метою вільної реєстрації за ним права власності на частину такого будинку. Враховуючи клопотання позивача, який ініціював вжиття заходів забезпечення позову, про припинення дії таких заходів та беручи до уваги позицію відповідача, яка визнає позовні вимоги в повному обсязі, тому арешт накладений на спірний житловий будинок слід скасувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved