Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

05.09.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 25 травня 2004 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Кіровоградської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №424-53-04. Відповідно до п. 1.1 договору кредиту банк надає відповідачу кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 10 500 грн., зі сплатою відповідачем 28% річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 24.05.2005 року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 10 500 грн. Відповідно до п. 4.1 договору кредиту у разі прострочення строків сплати відсотків, визначених п. 2.4 цього договору, а також строків повернення кредиту, визначених у п.п. 1.1, 1.2, 2.4.1, 2.7.2, 4.4, 5.4 позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. В результаті порушення умов кредитного договору №424-53-04 від 25.05.2004 року станом на 25.07.2014р. за позичальником рахується заборгованість у розмірі 45 168 грн. 53 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9 671,82 грн.; заборгованість за відсотками - 25 363,45 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 459,37 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 3 583,21 грн., інфляційні витрати за кредитом - 1 450,77 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 3 639,91 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №424-53-04 від 25.05.2004 року у розмірі 45 168,53 грн., а також понесені судові витрати по справі у розмірі 451,69 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, пояснив, що 25.05.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту ( споживчого ) №424-53-04 з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 24.05.2005 року. В підтвердження своїх позовних вимог позивачем до суду надана копія договору кредиту №424-53-04 від 25.05.2004 року, який суттєво відрізняється від другого примірника договору, що знаходиться у відповідача, тобто наданий доказ викликає сумнів щодо його належності та допустимості. Реалізуючи своє право, позивач 06.02.2006 року звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту №424-53-04 від 25.05.2004 року, і 10 березня 2006 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги банку були задоволені в повному обсязі. Таким чином, з приводу спору між тими самими сторонами, про той саме предмет і з тих саме підстав вже існує судове рішення, яке набрало законної сили. Крім того, позовна заява з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.05.2004 року в розмірі 45 168,53 грн. позивачем подана до суду із пропуском трирічного строку позовної даності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно у відповідача є всі правові підстави просити суд здійснити розгляд даної справи із застосуванням строків позовної давності до позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором кредиту. При обрахуванні строку позовної давності просить суд прийняти до уваги наступні дані: останній платіж по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом відповідач [PERSON] сплатив 10.06.2005 року; термін повернення кредиту сплинув 24.05.2005 року; позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором №424-53-04 від 25.05.2004 року в розмірі 13 659,67 грн. датована позивачем 01 лютого 2006 року вих. №02-10/41; позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором №424-53-04 від 25.05.2004 року в розмірі 45 168,53 грн. датована позивачем 26 серпня 2014 року вих. №1090/14 та прийнята до розгляду Ленінським районним судом м. Кіровограда 08 вересня 2014 року ( ухвала про відкриття провадження ). Очевидним є те, що перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов'язання: згідно умов вищевказаного кредитного договору термін повернення кредиту сплинув 24 травня 2005 року, а остання оплата по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом вчинена 10.06.2005 року, а відтак трирічний строк позовної давності щодо вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно також сплинув із настанням дати 10 червня 2008 року, при цьому має бути враховано і те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, тощо ). Крім того, клопотань про поновлення пропущеного строку давності позивач не подавав. Позивач також не повідомив суду та не зазначив у позовній заяві будь - які поважні причини пропущення строку позовної давності щодо стягнення спірної суми заборгованості та не надав доказів існування поважних причин, що могли бути перешкодою подання до суду позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поряд з цим, у позивача також відсутні будь - які належні докази переривання перебігу позовної давності, зокрема вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» щодо стягнення заборгованості за договором кредиту №424-52-04 від 25 травня 2004 року у розмірі 45 168,53 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволенню не підлягають з наступних підстав. З копії статуту ПАТ « Укрсоцбанк » ( нова редакція ) вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» ( а.с. 9-10). В судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2004 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №424-53-04, згідно умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 10 500,00 грн., зі сплатою 28% річних з кінцевим терміном повернення 24.05.2005 року на умовах визначених цим договором ( а.с. 6 ). У відповідності до п. 1.3 договору кредиту кредит надається позичальнику на наступні цілі: для придбання меблів для ванної кімнати. Згідно п. 4.1 договору кредиту у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, та/або прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 1.2, 2.4.1, 2.7.2, 4.4, 5.4 цього договору, та/або комісії за відкриття поточного рахунку, визначеної п. 3.3.4 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 10% процентів від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Заочним рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 10 березня 2006 року стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», від імені якого діє Кіровоградська обласна філія «Укрсоцбанку» заборгованість по договору кредиту №424-53-04 від 25 травня 2004 року в сумі 10 006,33 грн. - заборгованість по поверненню кредиту; 2039,20 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 1614,14 грн. - штраф за порушення умов договору кредиту, та сплачене державне мито у розмірі 136,60 грн., загальна сума 13 796,27 грн. ( а.с. 34-35 ). Відповідачем в порушення ЦК України та умов кредитного договору зобов'язання належним чином не виконано. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 25 липня 2014 року утворилася заборгованість на загальну суму 45 168 грн. 53 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9 671,82 грн.; заборгованість за відсотками - 25 363,45 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 1 459,37 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 3 583,21 грн., інфляційні витрати за кредитом - 1 450,77 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 3 639,91 грн. (а.с.7-8). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. В законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Пунктом № 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, який викладено у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-126цс 13), який є обов'язковим для застосування судами України, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів », яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Заперечуючи проти позовних вимог Банку [PERSON] просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 45 168,53 грн., оскільки трьохрічний строк звернення з позовом до суду закінчився. Пунктом 1.1 договору кредиту визначено, що остаточний термін повернення кредиту - 24.05.2005р. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості остання операція по рахунку здійснена відповідачем 10 червня 2005 року. На час звернення з позовом до суду встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності минув. Сторони кредитного договору домовленості щодо зміни тривалості позовної давності в порядку ст.259 ЦК України не досягли. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, яка згідно ст. 257 ЦК України становить три роки, що закінчився 10 червня 2008 року, у зв'язку з чим на підставі ч.4 ст.267 ЦК України в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №424-53-04 від 25 травня 2004 року слід відмовити. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позову сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 451,69 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed