Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

05 січня 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3265,51 грн. В позові представник позивача Духота І.В. (діє відповідно до довіреності) вказав, що 29 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (далі Банк) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №005-28055-291211, відповідно до якого Банк надав відповідачеві грошовий кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. із встановленням ліміту кредитної лінії на день укладення договору в розмірі 2400 грн. з поверненням згідно умов договору. Однак, свої зобов'язання відповідач належним чином не виконує, зокрема вчасно не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, що призвело до спричинення позивачеві матеріальних збитків. Так, станом на 08 листопада 2014 року заборгованість відповідача перед Банком склала 3265 грн. 51 коп. Вказані кошти, а також сплачений позивачем судовий збір представник позивача просив стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не прибув, вказавши в п.4 резолютивної частини позовної заяви про розгляд справи без нього. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився. Виклик відповідача здійснювався шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, встановленим відповідно до довідки Кодимського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області №30/16 від 13 січня 2015 року. У зв'язку з цим, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній письмових доказів. Суд, дослідивши позовну заяву позивача та надані ним письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із договорів. Судом встановлено, що 29 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] строком на 364 дні був укладений кредитний договір №005-28055-291211, відповідно до якого Банк надав відповідачеві грошовий кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. з поверненням згідно умов договору. При цьому, суд з врахуванням роз'яснень, які є в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», укладеним сторонами кредитним договором визнає договір №005-28055-291211 від 29 грудня 2011 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, а також Тарифи на обслуговування платіжних карток. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Відповідно до укладеного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання вчасно сплачувати Банку частину від суми отриманого кредиту в якості погашення заборгованості за кредитним договором, та відсотки за фактичне використання кредитних коштів (п.1.3, 1.5, 3.3., 3.6 Договору №005-28055-291211). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте відповідачем [PERSON], який є позичальником за кредитним договором, зобов'язання щодо погашення кредиту згідно умов договору та сплати відсотків за користування коштами належним чином не виконані, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Банком. Таким чином стягненню з відповідача на користь Банку підлягає 3265 грн. 51 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ст. 79 ЦПК відносить судовий збір, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (платіжне доручення від 08.12.2014 року №93400073). На підставі викладеного,

Outcome: approved