Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

05 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1662, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 21.01.2020 про звернення стягнення коштів у сумі 12864,07 грн. з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами». В обґрунтування вимог посилається на те, що у відповідності до виконавчого напису № 1662, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 21 січня 2020 року, позивач нібито, має заборгованість у розмірі 12864,07 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами». На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження № 62544428 про примусове стягнення грошових коштів. Про вчинення виконавчого напису позивач дізналася після перевірки себе в єдиному реєстрі боржників, у зв`язку з чим негайно звернулася до приватного виконавця. 24.09.2020 до бухгалтерії організації, де працює позивач, надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату від 07.08.2020, і саме з цієї постанови позивач дізналася про виконавчий документ і найменування стягувача. Позивач зазначає, що не має жодних відносин з ТОВ «Фінансова компанія управління активами», у неї відсутні перед цим підприємством будь-які зобов`язання, а тому вважає заборгованість, яку стягнуто на підставі виконавчого напису, безпідставною та спірною. При вчиненні напису нотаріус не переконався у передбаченому законом порядку у правомірності вимог кредитора, безспірності сум, що підлягають стягненню, при цьому позивач посилається на обов`язок нотаріуса вчиняти напис на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, на думку позивача, ці порушення є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просила стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1261,20 грн. та судові витрати на правничу допомогу орієнтовно 5000 грн. Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом, витребувано за клопотанням позивача письмові докази. 09 жовтня 2020 року ухвалою суду за заявою позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 1662, вчиненого 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. 05 листопада 2020 року, 27 листопада 2020 року розгляд справи відкладений у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу, третім особам копії ухвали про відкриття провадження у справі та витребування доказів. 09 грудня 2020 року від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. надійшла відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів про неможливість її виконання, оскільки ним було припинено нотаріальну діяльність, а документи діловодства та архіву були передані до Киїівського державного нотаріального архіву (а.с. 35). 16 грудня 2020 року від відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління кредитами» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, яке ухвалою суду від 24 грудня 2020 року залишено без задоволення. Крім того, 16 грудня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке обґрунтовано тим, що витрати, які понесе позивач під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних робіт адвокатом, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки справа не є складною, відноситься до категорії малозначних справ і доводи, наведені у позовній заяві ґрунтуються на загальновідомих висновках Верховного Суду, а тому гонорар адвоката у розмірі 5000 грн. (становить 39% від заборгованості), не відповідає критерію співмірності. Вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами в аналогічних справах. Відповідач вважає, що розмір витрат підлягає зменшенню до 1025,00 грн. на підставі викладеного просив відмовити позивачу в компенсації витрат на правничу допомогу, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 5000 грн. до 1025 грн. (а.с. 43-44). Ухвалою суду від 24.12.2020 відкладено розгляд справи на 22 січня 2021 року, витребувані докази з Київського державного нотаріального архіву. 22 січня 2021 року судовий розгляд справи відкладений до 19 лютого 2021 року через відсутність витребуваних доказів. 22 січня 2021 року від Київського державного нотаріального округу надійшли копії виконавчого напису та документів на підставі яких він посвідчувався. Відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів (а.с. 30), не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що\~в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріла цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 11 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк»» було укладено Кредитний договір № 401475853, за умовами якого банк надав кредит позивачу у розмірі 4536,17 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 12.04.2015 із встановленням за користування кредитом процентної ставки у розмірі 0,01% (а.с. 68). Згідно із копією Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, доданої до договору, Банком визначений період оплати щомісячних платежів, до суми яких включені у тому числі платежі за супутні послуги: за надання виписок за рахунком, проценти за користування кредитом (а.с. 91). 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 1662 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти за Кредитним договором № 401475853 від 11.07.2013 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 08.10.2016 по 20.01.2020 включно у розмірі 4536,17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 277,90 грн. заборгованість за нарахованими процентами та комісією; 7900,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12864,07 грн. (а.с. 65). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 07.08.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 62544428 з примусового виконання виконавчого напису № 1662, виданого 21.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 12864,07 грн. (а.с. 16-17). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610\~ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України). Статтею 525 ЦК\~України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст.\~39 Закону), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено, що\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Також пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. За вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Тобто порядок, періодичність друкування форма надання виписок\~(у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію\~бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75,\~далі Положення № 75). Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (пп. 14 п. 3 Положення № 75). Особові рахунки та\~виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:\~номер особового рахунку;\~дату здійснення останньої (попередньої) операції;\~дату здійснення поточної операції;\~код банку, у якому відкрито рахунок;\~код валюти;\~суму вхідного залишку за рахунком;\~код банку-кореспондента;\~номер рахунку кореспондента; номер документа;\~суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);\~суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;\~суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання\~виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.п. 61, 62 Положення № 75). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Судом встановлено,\~що при\~зверненні до\~нотаріуса щодо\~вчинення виконавчого\~напису у\~якості підтверджуючих\~документів відповідачем\~було надано:\~копію кредитного\~договору №\~401475853\~від 11.07.2013;\~копію Графіку\~платежів та\~розрахунку сукупної\~вартості споживчого\~кредиту та\~реальної процентної\~ставки,\~з урахуванням\~вартості всіх\~супутніх послуг;\~копію вимоги\~про усунення\~порушення кредитних\~зобов`язань від\~20.01.2020\~на ім`я\~ [PERSON] ;\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги\~на ім`я\~ [PERSON] \~від 20.01.2020;\~виписка за\~Кредитним договором\~№ 401475853\~від 11.07.2013\~за період\~з 08.10.2016\~по 20.014.2020;\~витяг з\~Реєстру заборгованостей\~за Договором\~факторингу №\~20/01/20-1/2\~від 20.01.2020;\~витяг з\~Додатку №\~1\~до листа\~№ ФК/68\~від 20.01.2020(а.с. 66-73). У виконавчому написі № 1662 від 21.01.2020 нотаріусом зазначено про стягнення невиплачених в строк грошових коштів за кредитним договором № 401475853 від 11.07.2013 за період з 08.10.2016 по 20.01.2020 (а.с. 65). Суд звертає увагу, що додана виписка з рахунку боржника не є первинним документом, а фактично є довідкою про заборгованість боржника, із якої неможливо зрозуміти, коли у відповідача виникло право вимоги, відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, рух коштів, порядок та підстави нарахування пені, тощо. За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Крім того, у виконавчому написі зазначено про те, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», якому у свою чергу було відступлено право вимоги від ТОВ «Дата Майнінг Груп», якому в свою чергу відступлено право вимоги від ПАТ «Альфа Банк», однак до своєї заяви стягувач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не додав підтверджуючих документів на право вимоги, лише витяг з реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020. Також, в матеріалах, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутні документи, підтверджуючі повноваження представника стягувача, а також правовстановлюючі документи Товариства. Крім цього, виконавчий напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Також, на думку суду, включення до загальної заборгованості суми заборгованості за комісією за супутні послуги банку, а саме за надання виписок за рахунком, обумовлює наявність спору щодо стягнення за виконавчим написом, оскільки відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовній заяві позивач вказує, що у майбутньому вона планує понести судові витрати в розмірі 5000 грн. на правничу допомогу, остаточний розрахунок судових витрат буде подано у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно іх\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у зв`язку із малозначністю спору, про що позивач була обізнана, отримавши відповідну ухвалу 15.10.2020 (а.с. 23). Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на викладене суд відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують такі витрати. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений останньою судовий збір при подачі позову у розмірі 840,80 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 420,40 грн.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved