Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

05 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO], та визначити наступний порядок його участі у вихованні дитини: будь-якого дня у тижні (відповідно до його можливостей) з урахуванням відвідування дошкільного закладу (за попередньою домовленістю з відповідачем та обовязково два вихідні дні поспіль (раз на місяць), спілкування з дитиною має відбуватися на території фактичного його проживання або на його розсуд тобто: субота з 09 год. 00 хв. (перший день), та до 21 год. 00 хв. неділі (другий день). Ці та інші дні визначаються за домовленістю між ним та відповідачем окремо кожного разу шляхом попередньої усної домовленості (при потребі письмової); зобовязати відповідача повідомляти його про стан здоровя дитини (в разі його погіршення чи хвороби) у формі усного або письмового повідомлення; зобовязати відповідача повідомляти йому термін відїзду та місце перебування дитини за межі м. Чернігів шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед відїздом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 23.12.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]; зараз подружжя перебуває в процесі розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що на теперішній час дитина постійно проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS], а він постійно проживає за адресою: [INFO]. Стверджує, що після того, як вони з дружиною проживають окремо, відповідач усілякими засобами перешкоджає його спілкуванню з дитиною: останні шість місяців позивач майже щодня телефонував відповідачу, щоб домовитись про час, коли він може спілкуватися з дитиною, але згоди з цього приводу між сторонами не досягнуто; відповідач навіть не дозволяє привітати дитину зі святами та подарувати подарунки. Пояснює, що маючи постійну роботу та стабільний заробіток, він постійно надає кошти дружині та дитині на їхнє утримання; за місцем роботи характеризується позитивно; на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; до кримінальної відповідальності не притягувався. Вважає, що створення відповідачем перешкод його спілкуванні з дитиною порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Вказує, що він неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом в досудовому порядку, але безуспішно, у звязку з чим був змушений звернутись до Служби у справах дітей з відповідним зверненням і виконавчим комітетом Новозаводської районної у м. Чернігові ради 23.03.2015 року прийнято рішення, яким його вимоги задоволені частково. Але вважає, що при ухваленні вищевказаного рішення не в повному обсязі зясовано обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення даного питання, не надано належну оцінку всім доказам для прийняття відповідного обєктивного рішення. Ухвалою суду від 06 травня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради. Позивач засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилався на обставини викладені позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, оскільки відповідач неналежно піклується про дитину, коли забирає її для спілкування. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Новозаводської районної в м. Чернігові ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову в межах винесеного Виконавчим комітетом Новозаводської районної у м. Чернігові ради рішення від 23 березня 2015 року та пояснив, що вказане рішення є обєктивним і цілком відповідає інтересам дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що коли позивач забирав дитину для спілкування. То вивозив її за межі Чернігова без погодження з відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 10). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2015 року; син [PERSON] залишився проживати разом з матірю [PERSON] за адресою. [PERSON], [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 23 березня 2015 року дозволено [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], забирати для спілкування малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, [PERSON] в [ADDRESS], кожної першої суботи та третьої неділі місяця з 10:00 до 18:00 години, в межах м. Чернігова, за умови задовільного стану здоровя дитини, повідомлення матері дитини про місце перебування, обовязкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку. (а.с. 14). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, щодо часу спілкування позивача з дитиною - відповідно до рішення виконавчого комітету Новозаводської районної в м. Чернігові ради від 23 березня 2015 року, а тому вважає за необхідне зобовязати [PERSON] надавати можливість [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], забирати для спілкування малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, [PERSON] в [ADDRESS], кожної першої суботи та третьої неділі місяця з 10:00 до 18:00 години, в межах м. Чернігова, за умови задовільного стану здоровя дитини, повідомлення матері дитини про місце перебування, обовязкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору (а.с. 42), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial