Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування вимог вказала, що вони з відповідачем мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на третьому курсі Житомирського агротехнічного коледжу за напрямом 122 Ком`ютерні науки та інформаційні технології, на бюджетній основі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки працює за тимчасовими угодами, має регулярний заробіток. У зв`язку з цим просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім випадків коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі за рішенням суду, до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Бруховського Є.Б. За ухвалою суду від 24.06.2019 року розгляд справи розпочато спочатку. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано. Сторони проживають окремо. Від цього шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідно до довідки Житомирського агротехнічного коледжу №81 від 31.01.2019 року [PERSON] в період з 01.09.2016 року навчається в Житомирському агротехнічному коледжі за напрямом «122 Ком`ютерні науки та інформаційні технології», на бюджетній основі, денної форми навчання. Термін навчання закінчується 30.06.2020 року (а.с.6). Доходів позивача недостатньо для забезпечення належного життєвого рівня сина, а тому він потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина до закінчення ним навчання, проте, на підтвердження даних обставин належних та допустимих доказів не надала, а тому такі твердження позивача суд розцінює як припущення. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, із змісту позову та заявлених вимог позивача є незрозумілим, який саме розмір стягуваних аліментів, є необхідним та достатнім на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та відповідно підлягає стягненню. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не надала доказів на підтвердження можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільного сина, який продовжує навчання, клопотань щодо витребування відповідних доказів на підтвердження зазначених обставини, не заявлено, розміру стягуваних аліментів не зазначено, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] у задоволенні її позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed