Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

05 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності їй та [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Козівської селищної ради народних депутатів 08.11.1994 року, на підставі розпорядження №20 від 29.06.1994 року на право власності по 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Заява [PERSON] мотивована тим, що їй та її матері [PERSON] , яка померла [INFO] належить по 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Козівської селищної ради народних депутатів 08.11.1994 року, однак у вищезгаданому свідоцтві було допущено помилки, а саме прізвища власників помилково записано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». При зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері в зв`язку із існуючими протиріччями у вище згаданому свідоцтві та рекомендовано звернутися до суду, а тому остання змушена звертатися до суду із даною заявою. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 11.01.2021 року відкрито провадження у вказаній справі. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, представник заявника - адвокат Крамар В.П. подав до суду заяву від 25.01.2021 року, у якій заявлені вимоги підтримав повністю, просить суд їх задовольнити та справу слухати у його відсутності та відсутності заявника. Судові витрати просив залишити за заявником. Представник заінтересованої особи - приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву від 25.01.2021 року, у якій просить справу розглядати без її участі, не заперечувала щодо задоволення заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.11.1994 року виконавчим комітетом Козівської селищної ради народних депутатів, на підставі розпорядження №20 від 29.06.1994 року власниками по 1/3 частки квартири [ADDRESS] , значаться [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У вказаному правовстановлюючому документі власників зазначено як « [PERSON] » та « [PERSON] », однак як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.1975 року, копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.01.2010 року, копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2008 року такі значаться як [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2008 року. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №35/2020 за заявою [PERSON] . Відомості про прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими особами відсутні. Маючи намір прийняти спадщину [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. для оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом, у зв`язку з тим, що у правовстановлюючих документах спадкодавця наявні розбіжності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 127/02-31 від 11.12.2020 року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, окрім іншого, розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як убачається із листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини. Відтак з метою не порушення спадкових прав заявника, реалізація яких залежить виключно від доведення вищезазначеного юридичного факту, суд приходить до висновку про необхідність встановлення даного юридичного факту. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що заява [PERSON] є цілком обгрунтованою та підлягає до задоволення шляхом встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved