Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

04 липня 2018 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 3362 грн. 50 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. Вимоги обгрунтовано тим, що 11 листопада 2016 року між Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі по тексту ПАТ «СК «ВУСО») та [PERSON]В.» був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1986681. Забезпечений транспортний засіб за полісом «Nissan Juke», державний номерний знак [NUMBER]. 16 січня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі автомобілів «Nissan Juke», державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON]В.) та «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON]В.), під час якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Бориспільського міськрайон-ного суду Київської області від 20 лютого 2017 року, відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, що мала місце 16 січня 2017 року. Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за збитки завдані в результаті ДТП. На підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу (далі по тексту - ТЗ), в розмірі 3362 грн. 50 коп. Цей факт підтверджується, зокрема, страховим актом та платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування. Посилаючись на п. В ст. 38.1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (зникнення водія з місця ДТП) позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 3362 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, до суду не зявився. Натомість направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив про їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Крім того, підтвердив, що під час скоєння ДТП поїхав собі далі, оскільки не помітив, що пошкодив чийсь транспортний засіб. Про те, що ПАТ «СК «ВУСО» здійснило страхове відшкодування власнику пошкодженого ТЗ знає та зазначив, що ним також відшкодовано [PERSON] франшизу в розмірі 1000 грн. 00 коп. Заслухавши надані відповідачем пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, згідно ч. 5 цієї статті, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторона-ми; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1986681, згідно якого забезпечено за полісом транспортний засіб «Nissan Juke», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 9). 16 січня 2017 року в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 2-Б сталась ДТП між автомобілів «Nissan Juke», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], під час якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Наведене підтверджується довідкою № 3017022622610906 про дорожньо - транспортну пригоду (а.с. 11). Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року, відповідача визнано винним у скоєнні даного ДТП та адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 122-4 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 340 грн. 00 коп. (а.с. 12-13). На підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування, ПАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON], в розмірі 3362 грн. 50 коп.. Наведене підтверджує-ться : заявою про виплату страхового відшкодування, калькуляцією вартості ремонтних робіт, актом огляду транспортного засобу, страховим актом та платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування (а.с. 14-20). Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 979\~ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ст.\~990\~Цивільного кодексу\~України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Згідно\~статті 1188\~ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовує-ться винною особою. Відповідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодуван-ня, якщо інший розмір не встановлений законом. Вимогами п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.\~440,\~450 ЦК України\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст.\~993\~ЦК України та ст.\~27\~ЗУ «Про\~страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. Відповідно до\~пункту В\~ст 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як встановлено судом, не заперечується і не спростовується відповідачем, [PERSON] дійсно покинув 16 січня 2017 року місце пригоди, оскільки не помітив як скоїв ДТП. Наведене в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~оскільки в силу\~ст. 452 ЦК України\~особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Частинами 1 та 2\~ст. 22 ЦК України\~встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно звіту про оцінку КТЗ та калькуляції № 675 від 16 лютого 2017 року, вартість відновлювального ремонту за вирахуванням НДС складає 5235 грн. 00 коп. (а.с. 15-17) Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ст. 29 вказаного Закону України у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином,\~з урахуванням\~фактичного розміру\~шкоди у\~сумі 5235\~грн.\~оо коп.\~та за\~мінусом розміру\~податку на\~додану вартість\~(872\~грн.\~50\~коп.), франшизи (1000 грн. 00 коп.), страхове відшкодування складає 3362 грн. 50 коп., яка підлягають стягненню з винної у вчиненні ДТП особи, а саме з [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1\~ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved