Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

06 березня 2014 року позивач [PERSON], вважаючи себе спадкоємцем за правом представлення своєї двоюрідної сестри [PERSON], звернулась до Шишацького районного суду з позовом до Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території вищевказаної сільської ради та майновий пай в пайовому фонді СТОВ Агрофірма «Ганарт» с. Великий Перевіз Шишацького району. В обґрунтування позивних вимог повідомила, що [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,60га, яка розташована на території Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області і належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 05 серпня 2002 року, за реєстровим номером 89/604 Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області; - майнового паю в пайовому фонді СТОВ Агрофірма «Гарант» с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області на суму 4247 грн., який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER], виданого Великоперевізькою сільською радою 30 жовтня 2001 року. Позивач фактично вступила у володіння спадковим майном оскільки проживала разом з померлою на день її смерті. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину позивач звернулась до Шишацької державної нотаріальної контори, проте у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено через те, що відомості щодо спадкової ділянки не внесені до бази даних земельного кадастру, що унеможливлює надання відповідного витягу з Державного земельного кадастру, про що зазначено у листі відділу Держземагенства у Шишацькому районі № 01-01-10/710 від 14 лютого 2014 року, а також нею втрачено оригінал свідоцтва на майновий пай. З огляду на вищевикладене позивач посилаючись на норми ЦК України 1963 року та чинного ЦК України звертається до суду за захистом своїх прав та просить визнати за собою право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явилась. Особливою умовою угоди № 348 від 05 березня 2014 року, укладеної між позивачем та адвокатом Вінніком В.М., є участь представника у судових засіданнях без участі позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, як обґрунтовані та такі, що не порушують нічиїх прав. Відповідаючи на запитання головуючого зазначив, що позивач прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а саме залишившись проживати в будинку померлої та здійснюючи догляд за ним та присадибною ділянкою, а також отримавши у володіння та користування правовстановлюючі документи на вищевказане спадкове майно. Також зазначив, що дата смерті батька позивача - [PERSON] не відома, вважає достатнім доказам наявність судового рішення про те, що спадкодавець [PERSON] та спадкоємець [PERSON] є двоюрідними сестрами. Представник відповідача - Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.20). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні судом постановлено ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову оскільки, на думку суду, це суперечить вимогам закону та інтересам територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. [INFO] в с. Самарі Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 31.12.2001, актовий запис № 37 (а.с. 5). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,60га, вартістю 62275,94 грн., яка розташована на території Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області і належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 05 серпня 2002 року, за реєстровим номером 89/604 Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області, (а.с.8, 10) та майнового паю в пайовому фонді КСП ім. Шевченка СТОВ Агрофірма «Гарант» с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області на суму 4247 грн., який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER], виданого Великоперевізькою сільською радою 30 жовтня 2001 року (а.с.11). Згідно довідки виконкому Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області останнім місцем проживанням померлої [PERSON] було [ADDRESS]. Разом з нею на момент смерті проживала двоюрідна сестра - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 14 січня 2014 року встановлено юридичний факт про те, що померла [PERSON], [INFO], являється двоюрідною сестрою [PERSON], [INFO], оскільки мати останньої [PERSON], яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON], батька померлої [PERSON] При цьому в матеріалах справи відсутні жодні посилання на дату смерті [PERSON] (а.с.6). Згідно приписів п.п. 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як слідує із роз'яснень, наведених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», адресованого головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, АР Крим зазначає, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що спадщина [PERSON] відкрилась [INFO] та була прийнята позивачем шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог п. 1 ст. 549 ЦК УСРС, чинного на час відкриття спадщини, суд застосовує до даного цивільного спору положення ЦК УРСР. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтями 529 та 530 ЦК УРСР визначено дві черги спадкоємців та коло осіб, які входять до кожної з них. Так, згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). ЦК УРСР не передбачає спадкування за правом представлення. Вказане положення, яке закріплене у ст. 1266 ЦК України застосовується до спадщини, яка відкрилась після 01 січня 2004 року, тобто з часу введення кодексу в дію, а також до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Враховуючи те, що померла [PERSON] не залишила заповіту на користь позивача, що підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, та виходячи з того, що у позивача відсутні підстави для спадкування за правом представлення відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України, вона та її померлий батько [PERSON] не входять до кола спадкоємців віднесених до першої та другої черг спадкування, визначених ст.ст. 529-530 ЦК УРСР, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed