Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

05 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з відповідачем вони перебували у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2017 року по травень 2018 року, після чого спілкувалися, але спільного господарства не вели. [INFO] у них народився син [PERSON] . Батько дитини надає матеріальну допомогу на утримання сина не регулярно та не в достатньому обсязі, дитина фактично знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі відповідно до законодавства, оскільки він знаходиться за межами України. Суд, дослідивши докази по справі, встановив такі факти. Позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 10 серпня 2018 року на підставі актового запису про народження № 251. Неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №453 від 27 лютого 2020 року, виданою КП «Комсервіс», та актом обстеження квартири комісією працівників КП «Комсервіс» від 27 лютого 2020 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто окремо від неповнолітнього сина. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому відповідач зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує, що відповідач являється працездатним, а тому вважає за можливе стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З позовом до суду [PERSON] звернулася 05 березня 2020 року, а тому саме з цієї дати присуджуються аліменти. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн. на користь державного бюджету.

Outcome: approved