Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

06 лютого 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаного будинку. Окрім неї, у будинку з [INFO] зареєстрована її донька [PERSON] , але фактично не проживає у ньому з листопада 2011 року. Місце її проживання позивачу не відоме. Також зазначає, що відповідач не здійснює плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, не приймає участі у спільному побуті. Отримання рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно позивачу для зняття відповідача з реєстрації, а тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористалася. Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 20 травня 2020 року витребувано докази від Світловодської міської державної нотаріальної контори. Позивач в судове засідання не з`явилася. 27 березня 2020 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомленою належним чином, за місцем її реєстрації. Крім того, повідомлялася про розгляд справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 20 квітня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №851, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , яка діє за себе особисто та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , 1984 року народження, [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частинах жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . (а.с.8) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.13) Згідно відповіді Світловодської міської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 02 червня 2020 року, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не зареєстрована. (а.с.51) [INFO] [PERSON] , як спадкоємниці померлого [INFO] [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на вказане майно зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 липня 2020 року. (а.с.55, 56) Таким чином встановлено, що станом на 15 липня 2020 року [PERSON] являється єдиним власником будинку [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої головою квартального комітету №14 виконавчого комітету Світловодської міської ради 31 січня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована як власник у будинку [ADDRESS] . До складу її сім`ї (зареєстрованих) входить: донька - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) Згідно засвідчених головою квартального комітету №14 виконавчого комітету Світловодської міської ради заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 29 січня 2020 року, які є сусідами [PERSON] , [PERSON] з 2011 року не проживає у будинку [ADDRESS] . (а.с.10-12) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нею нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач належить до члена сім`ї позивача, проте співвласником будинку не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з 2011 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved