Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

04 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування на 5/8 частин домоволодіння. В обґрунтування позову зазначила, що спадкове домоволодіння розташоване в м. Дніпропетровську по вул. Бурденка № 67-а і складається з: житлового будинку А-1, цокольний поверх під А-1, прибудова А1-1, цокольний поверх під А1-1, (загальною площею 155,1 кв.м., житловою площею 76,8 кв.м.) ганок а, вбиральня Б, душ Г, сарай Д, теплиця Ж, навіс З, споруди № 1-7, І. Домоволодіння за вказаною адресою було побудоване в 1990 році подружжям [PERSON] і [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1978 року. Право власності на спірний обєкт нерухомості в цілому був оформлений на чоловіка [PERSON], 10 березня 2012 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1\\2 частини спірного домоволодіння за вказаною адресою. За життя він склав заповіт від 26 вересня 2002 року, посвідчений державним нотаріусом Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори за реєстром № 1-2353, в якому заповідав усе своє майно, що буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право своїй рідній сестрі - відповідачу [PERSON], яка 27.03.2012 року звернулася до Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На день смерті [PERSON] залишилися спадкоємці за законом дружина [PERSON] і дочка [PERSON], які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині: [PERSON] була непрацездатною вдовою, що підтверджується пенсійним посвідченням № 157452\\57 виданим управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, а [PERSON] являється непрацездатною повнолітньою дочкою - інвалідом 2 групи. Позивачка, зазначає, що таким чином, кожна з них має право на 1\\8 обовязкову частку спадщини після смерті [PERSON] ( за законом їх частки складають 1\\2 : 2 = 1\\4, а обовязкові частки - 1\\4 : 2 = 1\\8). Вони заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали, але були зареєстровані і проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, вони вважаються спадкоємцями, які прийняли спадщину в установленому законом порядку. 07 грудня 2013 року померла [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2015 року встановлений факт належності на праві власності [PERSON], померлому 10.03.2012 року і [PERSON], померлій 07.12. 2013 року домоволодіння № 67-а по вул. Бурденка в м. Дніпропетровську в рівних частках. Після її смерті відкрилася спадщина на 5\\8 частин спірного домоволодіння ( 1\\2 частка, яка належала їй як дружині, яка в період перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] збудувала вказаний обєкт нерухомості, а також обовязкова 1\\8 частка, що належала їй після смерті [PERSON]Б.). 19 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 781, в якому заповідала усе своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право [PERSON] 1\\2 частку і [PERSON] 1\\2 частку. 20.05.2014 року позивачка звернулася до Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] звернулась до тієї ж нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Позивачка вважає, що вона являється спадкоємицею за заповітом, та належним чином прийняла спадщину після померлої [PERSON], якій на день смерті належало 5\\8 частки домоволодіння за вказаною адресою. 09 вересня 2015 року позивачка звернулася до державного нотаріуса [PERSON] Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке лишилося після смерті [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2015 року державний нотаріус відмовила позивачці у видачі зазначеного свідоцтва у звязку з тим, що вона не може надати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця на вказане майно. Враховуючи викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 07 грудня 2013 року [PERSON] на 5\\8 частин домоволодіння № 67-а по вул. Бурденка в м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку А-1, цокольний поверх під А-1, прибудова А1-1, цокольний поверх під А1-1, (загальною площею 155,1 кв.м., житловою площею 76,8 кв.м.) ганок а, вбиральня Б, душ Г, сарай Д, теплиця Ж, навіс З, споруди № 1-7, І. 24 лютого 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до [PERSON], третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора із зустрічним позовом про визнання права власності в порядку спадкування на 3/8 частин домоволодіння. В обґрунтування позову зазначили, що спадкове домоволодіння розташоване в м. Дніпропетровську по вул. Бурденка № 67-а і складається з: житлового будинку А-1, цокольний поверх під А-1, прибудова А1-1, цокольний поверх під А1-1, (загальною площею 155,1 кв.м., житловою площею 76,8 кв.м.) ганок а, вбиральня Б, душ Г, сарай Д, теплиця Ж, навіс З, споруди № 1-7, І, Вказане домоволодіння за вказаною адресою було побудоване в 1990 році подружжям [PERSON] і [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1978 року. Право власності на спірний обєкт нерухомості в цілому був оформлений на чоловіка [PERSON], що вбачається із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 12.02.1991 року виконкомом Бабушкінської ради народних депутатів м. Дніпропетровська на підставі рішення того ж виконкому № 909 від 30.11.1990 року і зареєстрованого 12.02.1991 року в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу № 540 під реєстровим № 170. 10 березня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 451309, виданим 21.03.2012 р. відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1\\2 частини спірного домоволодіння за вказаною адресою. За життя він склав заповіт від 26 вересня 2002 року, посвідчений державним нотаріусом 5 [PERSON] державної нотаріальної контори за реєстром № 1-2353, в якому заповідав усе своє майно, що буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право своїй рідній сестрі - [PERSON], яка 27.03.2012 року звернулася до Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На день смерті [PERSON] залишилися спадкоємці за законом дружина [PERSON] і дочка [PERSON], які згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині: [PERSON] була непрацездатною вдовою, що підтверджується пенсійним посвідченням № 157452\\57 виданим управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, а [PERSON] являється непрацездатною повнолітньою дочкою - інвалідом 2 групи. Із свідоцтва про народження серії І-КИ №и 402603, виданого 25.10.1973 року Будинком щастя Ленінського району м. Дніпропетровська вбачається, що [PERSON] був батьком [PERSON]. Враховуючи викладене, позивачі [PERSON], [PERSON] просили суд визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 10 березня 2012 року [PERSON] на 2\\8 частин домоволодіння № 67-а по вул. Бурденка в м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку А-1, цокольний поверх під А-1, прибудова А1-1, цокольний поверх під А1-1, (загальною площею 155,1 кв.м., житловою площею 76,8 кв.м.) ганок а, вбиральня Б, душ Г, сарай Д, теплиця Ж, навіс З, споруди № 1-7, І.; визнати за [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом ( обовязкова частка) на 1\\8 частину домоволодіння № 67-а по вул. Бурденка в м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку А-1, цокольний поверх під А-1, прибудова А1-1, цокольний поверх під А1-1, (загальною площею 155,1 кв.м., житловою площею 76,8 кв.м.) ганок а, вбиральня Б, душ Г, сарай Д, теплиця Ж, навіс З, споруди № 1-7, І. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зустрічну позовну заяву визнала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зустрічну позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її та [PERSON] відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала, та просила задовольнити, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідачка [PERSON] в у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнала, просила задовольнити, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник третьої особи Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори - [PERSON] у судове засідання не зявилася надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, та надала письмові доводи та міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення/визнання/ порушених прав та вплив на правопорушника. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 16 березня 1978 року у Бабушкінському відділ РАЦС було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), актовий запис № 256. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 лютого 1991 р. виданого Бабушкінським відділом комунального господарства житловий будинок, який знаходиться по вул. Бурденко №67-а дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Бабушкінської ради народних депутатів №909 від 30 листопада 1990 р. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок. домоволодіння №67а по вул. Бурденка в м. Дніпропетровську складається з: житлового будинку А-1, цокольний поверх під А-1, прибудова А1-1, цокольний поверх під А1-1, (загальною площею 155,1 кв.м., житловою площею 76,8 кв.м.) ганок а, вбиральня Б, душ Г, сарай Д, теплиця Ж, навіс З, споруди № 1-7, І. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ №543517 виданого 07 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, [PERSON], померла 07 грудня 2013 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ №451309 виданого 21 березня 2012 року Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON], помер 10 березня 2012 року. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 19.11.2013 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], встановлено, що заповіт посвідчений 19.11.2013 Приватним нотаріусом [PERSON], заповідачем являється [PERSON]. Відповідно до заповіту від 26.09.2002 р. серія ВАВ №266994, посвідчений державним нотаріус Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON], 25 березня 1944 року заповідав [PERSON] усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що за законом він матиме право. Зареєстровано в реєстрі №1-2353. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 20.05.2014 року, наданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, встановлено, що зареєстровано спадкову справу за №370/2014 після смерті спадкодавця [PERSON]. Згідно з довідкою серія 10 ААА № 033222 від 22.09.2010 р. [PERSON] присвоєну другу групу інвалідності з 01.09.2010 р., причина: інвалідність з дитинства. Згідно заяви [PERSON], Сьомій дніпропетровській нотаріальній конторі від 27.03.2012 р. посвідченої державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] прийняла усе спадкове майно яке залишилось після смерті [PERSON] та просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно листа КП «ДМБТІ» від 25.01.2016 р. №731, вбачається, що станом на 31.12.12 в інвентаризаційній справі за адресою: вул. Бурденка буд.67а містяться відомості про право власності за гр. [PERSON] (ПІБ надано російською мовою згідно правовстановлюючого документу) на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.91 виданого Бабушкінським районним відділом комунального господарства згідно рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної Ради народних депутатів №909 від 30.11.90, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №540 за реєстровим №170. Згідно довідки від 24.09.2015 р. виданої Головою квартального комітету №19 Бабушкінської районної ради у Дніпропетровську ради [PERSON], [INFO] мешкав і був зареєстрований за адресою: [INFO] з 1974 року по день його смерті -10 березня 2012 року. На день його смерті з ним мешкали були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - дружина; [PERSON], [INFO] - дочка. Згідно довідки від 24.09.2015 р. виданої Головою квартального комітету №19 Бабушкінської районної ради у Дніпропетровську ради, [PERSON], [INFO] мешкала і була зареєстрована за адресою: [INFO] з 1978 року по день її смерті - 07 грудня 2013 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2015 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті 07 грудня 2013 року [PERSON], з підстав не надання правовстановлюючого документа. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 402603 виданого «Дом счастья» Ленінського району м. Дніпропетровська 25 жовтня 1973 р. батьками [PERSON], [INFO], вказані: [PERSON] як батько, [PERSON] - як мати. Згідно висновку про вартість обєкта оцінки оцінювала [PERSON] ринкова вартість 1/1 частки обєкта оцінки, а саме житлового будинку загальною площею 155,1 кв.м., розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Бурденка б. 67а. складає 505548 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2015 р. вимоги [PERSON] задоволено. Встановлено факт належності на праві власності [PERSON], померлому 10.03.2012 року і [PERSON], померлій 07.12.2013 року, домоволодіння №67-а по вул. Бурденка в м. Дніпропетровську в рівних частках. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня,неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. 2-4 ст. 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини установлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяви про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. Із матеріалів спадкової справи №370/2014 заведеної Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], вбачається, що із заявами про прийняття спадкового майна звернулася [PERSON], 20.05.2014 р. 28.05.2014 р. [PERSON], звернулася із заявою про відмову від одержання спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом, [PERSON]. Із матеріалів спадкової справи №281/2012 заведеної Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], вбачається, що із заявою про прийняття спадкового майна звернулася 27.03.2012 р. [PERSON], у встановлений законодавством строк. Що підтверджується витягом про реєстрацію. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, та були зареєстровані за адресою: [INFO], а тому відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, вони вважаються спадкоємцями, які прийняли спадщину в установленому законом порядку. Таким чином судом встановлено, що кожна із них має право на 1\\8 обовязкову частку спадщини після смерті [PERSON] (за законом їх частки складають 1\\2 : 2 = 1\\4, а обовязкові частки - 1\\4 : 2 = 1\\8), а тому вони вважаються спадкоємцями, які прийняли спадщину обовязкову частку в установленому законом порядку. Отже позивачка по зустрічному позову [PERSON] має право на спадкування після смерті батька - [PERSON] на 1\\8 частину спірного домоволодіння, що є обовязковою часткою в спадщині. А позивачка по зустрічному позову [PERSON] має право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 2\\8 частин того ж домоволодіння. Крім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 5\\8 частин спірного домоволодіння (1\\2 частка, яка належала їй як дружині, яка в період перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а також обовязкова 1\\8 частка, що належала їй після смерті [PERSON]Б.). Як встановлено в с удовому засіданні, за життя, а саме 19 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт серія ВТМ №298973, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 781, в якому заповідала усе своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право [PERSON] 1\\2 частку і [PERSON] 1\\2 частку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки по первісному позові [PERSON] про визнання за нею права власності обґрунтованими і підлягають задоволенню, за нею має бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/8 частини домоволодіння. Що стосується вимог [PERSON], [PERSON] суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON], являється спадкоємицею за заповітом на 2/8 частки домоволодіння, після померлого [PERSON], а позивачка [PERSON] являється спадкоємицею 1/8 частини спірного домоволодіння, після смерті батька [PERSON], а відтак вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved