overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

05 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7007 грн. 73 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що проти стягнення заборгованості по заробітній платі відповідач не заперечує, проте не визнає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вини підприємства у невиплаті заробітної плати немає, оскільки через скрутне матеріальне становище немає можливості розрахуватися зі звільненими працівниками. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач наказом № 218к від 25.11.1996 року прийнятий на посаду слюсара ремонтника Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», а звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства згідно наказу № 5-к від 28.01.2014 року. Згідно довідки № 17 вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем на день звільнення становить 7007 грн. 73 коп. (а/с. 2) Вказаним порушуються вимоги ст. 115 КЗпП України, яка зобов'язує виплачувати працівникам заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, а позивачу заробітна плата не виплачувалася упродовж тривалого часу. Крім того, ст. 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню. Також, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати (розрахунку при звільненні) призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідності прикладення додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, а також виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацією стягнення з відповідача на користь позивача 300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

05 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 25 грудня 2007 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2012 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

05 лютого 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 01 жовтня 2005 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 22 листопада 2013 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, уточнила позовні вимоги - просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини (а.с.28). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.21-22,27), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2005 року (а.с.2), який було розірвано 22 листопада 2013 року (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. відповідно до розміру, встановленому на дату подання позову. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

05 лютого 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком донька [PERSON], [INFO], від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини, постійного доходу не має, а тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошової сумі, крім того у звязку з тим, що вона не має постійного доходу та утримує дитину позивачка просить стягнути з відповідача аліменту на своє утриманні в розмірі 500 грн. В судовому засіданні позивака свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав , але не погоджується у розмірі аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON],[INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS] працює водієм у ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» ( код 34221158) має на утриманні батьків пенсійного вику та є інвалідами, є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою [PERSON], [INFO], не працює домогосподарка. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється, постійного місця роботи не має. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, з урахуванням середньо статичної заробітної плати по Одеської області на лютий 2014 року, яка складає 2837 грн. та середньомісячною заробітною платою за шість місяців відповідача у розмірі 1 265 грн. 16 к., суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн., але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. В зв'язку з тим , що малолітня дитина мешакє разом з позивачкою, та з урахуванням матеріального становища сторін. Суд вважає за необхідним стягнути з відповідача та користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 200 грн. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

05 лютого 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком доньки [PERSON], [INFO], від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини, постійного доходу не має, а тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошової сумі. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS], працює ТОВ «Великодолинський завод ЗБК» (код 00132012), арматурником, є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою [PERSON], [INFO], працює у водному господарстві , інженером . Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється, постійного місця роботи не має. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, який не має постійного доходу, а також думку сторін, з урахуванням середньої заробітної плати відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 750 грн., але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

05 лютого 2014 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів, в якому вказала, що з 20 вересня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі витрати несе позивачка. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Тому вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі-800 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. У судове засідання позивачка надала уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривен, щомісячно, до повноліття дочки. Заяву просила розглянути без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочний розгляд справи Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із завою позивачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, допомогу на утримання доньки не надає. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі - 400 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття чи до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 05 лютого 2014 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

05 лютого 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка, відповідно до кредитного договору від 21 вересня 2012 року отримала кредит. Щомісячно [PERSON] повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка систематично не виконувала свого зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2418 грн. 12 коп. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, яка, згідно з поштовим повідомленням, за зареєстрованим місцем її проживання повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибула, причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не направила. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що [PERSON] судовий виклик вручено. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідач [PERSON] не виконує вимоги договору і не сплачує встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язана сплатити позивачеві борг в сумі 2418 грн. 12 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку від 21 вересня 2012 року, розрахунком боргу за кредитним договором, претензією банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

05 лютого 2014 року судом було винесено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] Під час винесення рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, понесені позивачем. Згідно п.6 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Згідно матеріалів цивільної справи позивач поніс судові витрати. Так, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. (а.с.2). Також по справі було проведено судову почеркознавчу експертизу та експертом надано висновок №1583 від 23.12.2013 року (а.с.174-178). За проведення експертизи позивачем було сплачено кошти в сумі 1058 грн. 40 коп. (а.с.172). Оскільки позов задоволено, тому, згідно ст.88 ЦПК України, вимога позивача про відшкодування йому вищезазначених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп. (а.с. 2) та судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 1058 грн. 40 коп. (а.с. 172), а всього 1173 грн. 10 коп. (114,70+1058,40=1173 грн.10 коп.)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

05 лютого 2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Відповідач є батьком неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його прибутків до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позов визнав у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, та просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 4, 5). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. и1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», який набрав законної сили з 01.11.2011 р. з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

05 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2001 року Іванівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги; відповідачка вказала, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2001 року Іванівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 05, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

05 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Полонської житлово-експлуатаційної контори в сумі 10306,91 грн.. 06 лютого 2015 року видано судовий наказ про стягнення з Полонської житлово-експлуатаційної контори на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 4516 грн. 95 коп. 12 лютого 2015 року [PERSON] звернувся із заявою про виправлення описки в судовому наказі, оскільки, згідно з довідкою Полонської ЖЕК, розмір заборгованості по заробітній платі становить 10306 грн. 91 коп. З ініціативи Полонської ЖЕК в суд внесено питання про виправлення описки. Вивчивши матеріали справи, вважаю, що допущена описка підлягає виправленню.

Outcome: approved