overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

05 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район, ж/м [PERSON], 10/44. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.07.2017р. о 21 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є безпорадною і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби не внаслідок наявності психічної хвороби, а через наявність у неї декількох інших тяжких захворювань, лікування яких неможливо в умовах психіатричного стаціонару, а наявність у неї психічного захворювання не є підставою для її примусової госпіталізації. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради про госпіталізацію [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

05 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 26 червня 2014 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що виконавчим комітетом Котляревської сільської ради Вітовського району Миколаївської області був здійснений відповідний актовий запис № 10. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила їй присвоїти дошлюбне прізвище - Щепанюк. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно, у звязку з чим суд вважає розгляд справи за його відсутності. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП № 105030, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області сторони зареєстрували шлюб 26 червня 2014 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 10. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Щепанюк» на «Шевякіна» (а.с.5). Сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 200320 (а.с. 6). Позивачка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області 864/04.03 від 19.06.2017 року (а.с. 9). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо тривалий час. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх дитини на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

05 липня 2017 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 26.09.2008 року, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 205. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2016 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 142550, 26.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Філіпенко) [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 205. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що відповідач просить залишити їй прізвище «Дятлова», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

05 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 вересня 2002 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2002 року, актовий запис № 1423 (а/с 4). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

05 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 червня 2003 року відділом РАГС Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, відповідний актовий запис № 22. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 02 червня 2003 року відділом РАГС Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, відповідний актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 059975, виданого 02.06.2003 (а.с. 5). Позивач на примирення не згоден, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнає. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

05 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 жовтня 1989 року Євминською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, відповідний актовий запис № 10. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у відсутності позивача. Прізвище після розірвання шлюбу залишити «Ластовець». Судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 06 жовтня 1989 року Євминською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, відповідний актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЕЛ № 294206, виданого 06.10.1989 (а.с. 9). Позивач на примирення не згоден, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнає. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ластовець», тому слід після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Ластовець». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

05 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вона зазначила, що 12 серпня 2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від зазначеного шлюбу у них 15 січня 2001 року народилася донька [PERSON], а 22 вересня 2003 року народився син [PERSON]. Діти проживають разом з нею та знаходяться повністю на її утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, оскільки добровільно він не допомагає їй утримувати дітей. Позивач у судове засідання не зявилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачем 12 серпня 2000 року було укладено шлюб (арк.с.4). Від зазначеного шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які є рідними дітьми [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (арк.с.5,7). Діти проживають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утримані, добровільно допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» за № 102 від 08 червня 2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, відповідно до вищезазначеного мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2017 року і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

05 липня 2018р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має для неї юридичне значення, а саме, що вона та [PERSON] проживали однією сім'єю з 1988 року по день його смерті - [INFO] в с.Морозівка Старокостянтинівського району. В обґрунтування заяви посилалась на те, що [INFO] в с.Морозівка Старокостянтинівського району помер її вітчим - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай). В червні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Старокостянтинівського нотаріального округу Сарело Т.П. із заявою про заведення спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] та подальшої видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцю 4 черги. Однак їй було відмовлено у прийняті даної заяви, так як необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Заявник звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. У минулому судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила її задовольнити, з вищенаведених підстав. У попередньому судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, просила її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності і при вирішення справи покладається на думку суду. Суд, заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5) ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 1988 року по день його смерті - [INFO] в с.Морозівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Дані обставини підтверджуються поясненнями заявника, паспортними даними заявника, показаннями свідка [PERSON], даними інформаційної довідки приватного нотаріуса Старокостянтинівського нотаріального округу від 25.06.2018р. №174/01-16, даними свідоцтва про смерть [PERSON], даними витягу з ДРАЦСГ про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, даними довідок Миролюбненської сільської ради від 21.06.2018р. №№909, 910 та від 15.05.2018р. № 514, даними свідоцтва про народження заявника, даними витягу з ДРАЦСГ про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища заявника, даними свідоцтво про розірвання шлюбу Серія [NUMBER], даними свідоцтва про одруження Серія [NUMBER], даними свідоцтво про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] На підставі викладеного,

Outcome: approved