Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

06 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління-служба у справах дітей Чечелівської районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 16 березня 2007 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Проте, шлюбні відносини з Відповідачкою не склалися, в результаті чого, з початку 2014 року ми перестали проживати разом, а з 22 серпня 2014 року шлюб було розірвано рішенням Красногвардійського суду м. Дніпропетровська. Після розірвання шлюбу, відносини з Відповідачем з приводу виховання та розвитку дитини, в тому числі щодо участі в її матеріальному забезпеченні, склалися, в цілому, належним чином. Він постійно відвідував сина, забирав його до себе додому у вихідні дні, на прогулянки та на відпочинок. Вони з сином постійно та багато часу проводили разом. Завдяки такому положенню, їхній син, якому на цей час вже 10 років, відчував себе повноцінною дитиною, що має як батька, так і мати. В нього склався різноманітне та цікаве коло спілкування, яке складається з кола спілкування батька та Відповідача. Проте, з невідомих причин, останнім часом Відповідач, почала більш рідко дозволяти йому бачитись з дитиною, а потім і взагалі перешкоджати зустрічам. Крім того, незважаючи на постійну активну участь у матеріальному забезпеченні дитини, Відповідач подала позовну заяву про стягнення аліментів на утримання сина. Позивач ніколи не зберігав жодних доказів його участі у матеріальному забезпеченні дитини (чеки, квитанції та таке інше), адже відносини з відповідачем, з цього приводу, склалися доброзичливі та такі, що не вимагали збору доказів матеріального забезпечення спільної дитини. Лише зараз, після того як Відповідач звернулась до суду з вимогою про стягнення аліментів, а також почала перешкоджати Позивачу бачитись з сином, Позивач вимушений почати збирати вказані вище докази. Їх спільний з Відповідачем син - [PERSON] є дуже бажаною дитиною. Перешкоджаючи зустрічатися та спілкуватися з дитиною, Відповідач завдає Позивачу значного болю та страждань. Він неодноразово намагався з'ясувати у Відповідача причини її такого ставлення та поведінки, а також врегулювати ситуацію, що сталося та пояснити, що дитина не має страждати з причини непорозуміння батьків, проте, остання на будь-який контакт не погоджується, ситуація залишається негативною в першу чергу для дитини, яка потребує уваги як матері, так і батька, адже спільна дитина - хлопчик. Позивач, як батько дитини, бажає приймати активну участь у житті свого сина, його творчому, культурному, соціальному та будь-якому розвитку, в дусі любові та взаємоповаги. На цей час, він вимушений, з метою хоч якихось зустрічей з дитиною, приїжджати до школи зранку, для того, щоб хоча б 2 хвилини побачитись та поспілкуватись з дитиною, до початку уроків. Крім того, з метою постійного спілкування, подарував сину мобільний телефон, однак, Відповідач, не дозволяє дитині брати трубку телефону, коли він дзвоню, щоб уникнути їхнього спілкування. Позивач вважає, що такі дії Відповідача порушують його права як батька, а також, що найголовніше - права та інтереси дитини. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже, враховуючи вищенаведене, а також зважаючи на те, що їхня спільна дитина є дорослою та достатньо самостійною, він як батько дитини, має абсолютно рівні з відповідачем права, в тому числі щодо спілкування та зустрічей з дитиною. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: - зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вільному спілкуванні з дитиною - [PERSON], [INFO], та визначити наступні способи участі Позивача у вихованні дитини [PERSON]: - два будніх дні тижня, з понеділка по п'ятницю, за узгодженням з відповідачем, з 18.00 години до відходу дитини до сну - за адресою постійного перебування дитини, в присутності Відповідача, або в іншому місці, без присутності Відповідача; - один вихідний день тижня, субота або неділя, за узгодженням з Відповідачем, з 9:00 до 19:00 - за адресою проживання Позивача або в іншому місці, без присутності Відповідача; - спільний відпочинок дитини з Позивачем щорічно, у період, погоджений з Відповідачем, строком не менше 24 календарних днів, без участі відповідача; - в день побачення, Позивач має самостійно забирати дитину з місця її перебування та повернути дитину у визначений час; - хвороба дитини не перешкоджає відвідуванню дитини Позивачем за місцем перебування дитини. 20 квітня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ознайомившись із позовною заявою Позивача про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та вільного спілкування з дитиною батька, Відповідач заперечує у повному обсязі проти позовних вимог позивача повністю. Статтею 141 Сімейного кодексу України врегульовано рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Так, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. При цьому зазначаю, що батько їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO], - [PERSON] жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Відповідачем було подано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON]. Враховуючи, що у судовому засіданні горе-батько [PERSON] пояснював, що працює на пів-ставки, грошей у нього не вистачає навіть щоб купувати самі необхідні речі собі, тому на дитину у нього коштів не має, у подальшому позовні вимоги вона вирішила не підтримувати, оскільки їй не потрібні ці копійки на корить дитини, якими [PERSON] буде хизуватися, це не чоловічий та нешляхетний поступок зі сторони [PERSON] Відповідача дивує, що наразі Позивач вказує у своїй позовній заяві: «з невідомих мені причин, останнім часом Відповідачка почала більш рідко дозволяти мені бачитись з дитиною, а потів взагалі перешкоджати зустрічам. Крім того, незважаючи на мою постійну активну участь у матеріальному забезпеченні дитини, Відповідачка подала позовну заяву про стягнення з мене аліментів на утримання неповнолітньої дитини - нашого сина». Такі заяви Позивача відповідача, як матір обурюють, вони не відповідають дійсності, так як [PERSON] не допомагав сину матеріально, не купував дитині одяг чи іграшки, не сплачував фонди у школі, взагалі не цікавився дитиною та її життям, про що свідчить, зокрема, довідка зі школи, де навчається їх син. Згідно довідки КЗО «СЗШ № 15» ДОР № 89 від 12.04.2018 року [PERSON], [INFO], є учнем 4-Б класу. Батько хлопчика - [PERSON] протягом навчального року до школи не приходить, телефонний зв'язок з класоводом не підтримує, навчанням і справами дитини не цікавиться. Позивач декілька разів давав дитині по 20 гривень кишенькових грошей. Законодавчо визначено, що батьки мають щодо дитини не тільки права, а й обов'язки, в свою чергу Позивач хоче лише користуватись своїми правами, зокрема, спілкування з сином та прогулянок, при цьому не нести ніяких обов'язків щодо виховання дитини (шляхом відвідання школи де навчається син, відвідання батьківських зборів, навчання дитини гарних манер із дитинства, спілкування з однолітками та ін.). Частино третьою статті 157 СК України визначено: той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При цьому відповідач вважає, що дії Позивача прямо суперечать положенням вказаної норми. Ті поодинокі випадки, коли [PERSON] забирав начебто до себе сина [PERSON], син [PERSON] знаходився не з [PERSON], а був поруч із батьками [PERSON], знаходячись у цьому у поганих життєвих умовах, без нормальної їжі та батьківського спілкування. Всі ці рази [PERSON], коли повертався додому, був у поганому та пригніченому стані, замикався у собі. [PERSON] наодинці з сином [PERSON] спільний час не проводив ніколи, це лише поодинокі десятихвилинки! [PERSON] виявляє бажання проводити з сином час, але взагалі не проявляє конкретні дії по виконанню батьківських обов'язків. Під час цих «побачень» [PERSON] не звертав увагу на те, що малолітній син відвідує школу та йому необхідно готувати шкільні завдання та дотримуватися режиму харчування, сну, лікування. [PERSON] налаштовує дитину проти відповідача. Всі батьківські обов'язки по вихованню сина [PERSON] виконує нинішній чоловік Відповідача [PERSON], який і є для [PERSON] по факту батьком. Відповідач ніколи не чинила [PERSON] перешкод у спілкуванні з сином та їхнім зустрічам, оскільки [PERSON] у повному обсязі нехтує батьківськими обов'язками по відношенню до сина, а також не робив жодних спроб, щоб спілкуватися із сином. Позивач звернувся до органу опіки та піклування після подання первісного позову до суду, а комісія приходила за місцем проживання дитини лише 03 квітня 2018 року та порушень не знайшла, оскільки умови проживання та виховання сина [PERSON] є добрими. Просила суд врахувати, що батько не виконує своїх обов'язків тому вважає, що право бачитись чи спілкуватись з дитиною він має обмежене, якщо батько дитини завчасно повідомить про бажання та можливість такої участі та при цьому буде виконувати свої обов'язки щодо дитини вона не буду заперечувати. Наразі ж вважає, що дії Позивача тільки завдадуть психічних страждань синові. Отже, з метою уникнення конфліктів між батьками дитини, уникнення стресових ситуацій для сина, які можуть негативно відобразитися на загальному розвитку дитини, її психологічному стані, вважає, що будь-яка зміна (втручання) у виховання сина [PERSON] зі сторони його батька - [PERSON] є передчасною. Непорозуміння, які виникли лише у самого [PERSON], стосуються виключно тих відносин, що наразі існують між батьками [PERSON], в той час як виховання дитини має здійснюватися батьками спільно з позиції рівності у спілкуванні з дітьми та досягнення консенсусу та взаємних поступок. У зв'язку з викладеним відповідач просив у позовних вимогах [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та вільного спілкування з дитиною батька, відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог зазначив, що він разом з відповідачем були одружені, однак потім розлучилися. На теперішній час він проживає разом з новою дружиною та неповнолітньою дитиною 2018 року народження за адресою: [ADDRESS]. Квартира двокімнатна, належить його матері. Офіційно га теперішній час не працює. Аліменти на дитину не сплачує. За можливості надає матеріальну допомогу дитині при зустрічах з нею. Останнього разу бачився з сином на початку червня 2018 року. За пів року бачився з дитиною приблизно п'ять разів. Щоб зустрітися та поговорити з сином, він чекає його біля школи з ранку та спілкується по 15 хвилин, намагається зустрічатися з сином приблизно два рази на тиждень. Син йому радіє та бажає спілкуватися. Зазначив, що якщо зустрічі будуть проходити за участю матері, можливе виникнення конфліктних ситуацій. Щодо надання 24 календарних днів відпочинку разом з сином він має на увазі літній відпочинок під час літніх канікул. Відпочинок буде надавати синові за рахунок власних заощаджень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та просила відмовити у задоволені позову. Суду пояснила, що ніяких перешкод вона позивачу не чинить, однак позов при цьому не визнає. Позивач сам не проявляє ініціативи для зустрічей з сином, та інколи може подзвонити та попрохати про зустріч, однак робить це дуже рідко. Зазначила, що працює вона у міністерстві з питань молоді і спорту на посаді спортсмен-інструктор. Проживає разом з новим чоловіком [PERSON], спільним сином [PERSON] [INFO], та сином [PERSON], якому 16.06.2018 року виповнилося повних 11 років. Проживають вони за адресою: [ADDRESS]. Квартира належить матері її чоловіка. У [PERSON] є окрема кімната. Умови проживання добрі, все необхідне в наявності. [PERSON] закінчив 4-й клас та перейшов у 5-й. [PERSON] займається спортом разом з нею влітку 3 рази на тиждень, а коли навчається то 1 раз на тиждень. Школа в якій навчається дитина знаходиться поруч. Раніше він також займався боксом. Дитина має намір піти у художню школу. Зазначила, що позивачу вона дозволяє бачитися з дитиною коли той дзвонить. Зустрічі позивача з дитиною ніколи не проходять за місцем проживання її та дитини, Позивач забирає дитину з дому та проводить з ним час у іншому місці. За останні два місяці батько бачився з дитиною приблизно 3 рази по одній годині, однак на останній дзвінок до дитини у школу та на випускний не приходив. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та просила відмовити у задоволені позову. Представник третьої особи - Управління-служба у справах дітей Чечелівської районної у м. Дніпрі ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та цей факт визнавався сторонами, що вони з 2007 року перебували у шлюбі, який було розірвано згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року по справі № 204/5447/14-ц (а.с. 7). Під час перебування у шлюбі [INFO] в них народився син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 574 (а.с. 8). Судом встановлено, що на теперішній час дитина проживає разом з матір'ю та її родиною за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження умов проживання від 03 квітня 2018 року виданого виконавчим комітетом Чечелівської районної у м. Дніпрі ради встановлено, що малолітня дитина - [PERSON], проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка розташована на 10-му поверсі та складається з 3-х окремих кімнат. Умови проживання дитини задовільні, дитина забезпечена всім необхідним. У [PERSON] є окрема кімната в якій є окреме спальне місце, двоярусне ліжко, шафа, стіл для виконання навчальних завдань. У квартирі проживають: матір - [PERSON], її чоловік - [PERSON], та малолітній син - [PERSON] [INFO] (а.с. 48). Судом встановлено, що згідно довідки № 89 від 12.04.2018 року виданої КЗО «Середня загальноосвітня школа № 15» ДМР [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS], та навчається у школі з 01.09.2017 року. Станом на 12.04.2018 року є учнем 4-го класу. Батько хлопчика - [PERSON] протягом навчального року до школи не приходив, телефонний зв'язок з класоводом не підтримував, навчанням і справами дитини не цікавився. Вказана довідка видана матері дитини за її клопотанням (а.с. 47). Згідно акту обстеження умов проживання від 25 квітня 2018 року виданого виконавчим комітетом Чечелівської районної у м. Дніпрі ради встановлено, що Позивач по справі [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка розташована на 1-му поверсі та складається з 3-х кімнат, одна з яких прохідна. Житлова площа - 25 кв.м., будинок одноповерховий, квартира № 1 займає половину будівлі, складається з коридору, кухні (обладнаної необхідним устаткуванням), спільного санвузла, прохідної кімнати, вітально-прохідна кімната з виходами окремої кімнати. Для виховання та розвитку дитини є окреме спальне місце в окремій кімнаті, є місце для тимчасового зберігання власних речей та виконання навчальних занять і проведення дозвілля. У квартирі проживають: Батько - [PERSON], його дружина - [PERSON] Члени сім'ї мають доброзичливі стосунки, дружина батька не заперечує проти спілкування батька з сином (а.с. 78). Вирішуючи питання про участь позивача у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини суд виходить з такого. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дітей своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Статтею 158 Сімейного кодексу України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позивач звертався до органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради з заявою про визначення способу та порядку участі батька у вихованні малолітнього сина - [PERSON] З метою визначення способу участі [PERSON] у вихованні дитини посадовими особами органу опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради було здійснено вихід за місцем проживання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі від 14.05.2018 року № 537 (а.с. 59) з питання участі у вихованні дитини [PERSON], [INFO], її батьком [PERSON], орган опіки та піклування вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини встановити порядок побачень [PERSON] з його сином [PERSON] наступним чином: -кожного четверга з 17.00 до 19.00 години без присутності матері дитини [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування в частині надання батьку дитини лише одного дня для побачень протягом двох годин, крім того у навчальний день (четвер), оскільки такий висновок органу опіки та піклування жодними чином не обґрунтований, а запропонований порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною не відповідає інтересам дитини, та призведе до порушення прав батька, порушить баланс рівності прав кожного з батьків на участь у вихованні дитини. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі від 14.05.2018 року № 537 також вбачається, що мати дитини займається вихованням [PERSON], розвитком, слідкує за станом здоров'я, забезпечує всім необхідним для повноцінного існування. Батько дитини має бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні та духовному розвитку. Про наявність у позивача бажання спілкуватися зі своїм сином та приймати участь у його виховані свідчать фотокартки, які містяться в матеріалах справи (а.с. 10-15), з яких вбачається, що позивач проводить з сином час, займається його відпочинком та забезпеченням його духовного і культурного розвитку. Згідно з ч. 1 ст.159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Позивач в судовому засіданні зазначав, що бажає приймати участь у вихованні своєї дитини та піклуватися про його здоров'я, духовний та моральний розвиток і має для того все необхідне, проте не може реалізувати своє право через протидію з боку відповідача, яка не дозволяє йому бачитися з сином у той час, коли в нього є така можливість. Таким чином, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дитини, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Суд,

Outcome: partial