Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

05 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 03 жовтня 2008 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини не підтримують з січня 2020 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Вищенаведені обставини послугували підставою для його звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 09.06.2020 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалами суду від 09.07.2020 року та від 11.08.2020 року подружжю [PERSON] надавався строк для примирення, за період якого сторони не примирилися. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено відповідний актовий запис №1092 (Повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно ч. 1ст. 3\~Сімейного кодексу України, сім`я\~є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з січня 2020 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища та компенсації понесених судових витрат з боку позивача заявлено не було.

Outcome: approved