Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

06 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 04 вересня 2004 року перебували із ним у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. З 07 липня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 квітня 2013 року у справі №686/946/13-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 350 грн щомісячно, до досягнення нею повноліття. [INFO] у позивача народилася спільна із [PERSON] дочка [PERSON] . В кінці вересня 2015 року позивач разом із своєю сім`єю переїхали на постійне місце проживання в будинок [ADDRESS] , де проживають до цього часу. [PERSON] навчається у Вербецькій гімназії Летичівської селищної ради, Летичівській музичній школі, відвідує гурток із хореографії, однак її батько [PERSON] життям та розвитком дитини не цікавився, із дитиною не зустрічався, зрідка телефонував на мобільний телефон. Дитина проживає вже вісім років у сім`ї яку позивач утворила із [PERSON] , вважає останнього батьком, який займається вихованням дитини, утримує її, наразі стоїть питання про усиновлення дитини чоловіком позивачки. У відповідача є інша сім`я, він не має по відношенню до дитини батьківських почуттів, дитина бажає змінити прізвище на [PERSON] . Відповідач є чужим для дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться успіхами та досягненнями дитини, позивач вважає, що батьківство [PERSON] є формальним, а тому діючи в найважливіших інтересах дитини позивач просить її вимоги задовольнити. 12 серпня 2020 рок до суду надійшов відзив на позов, в якому [PERSON] проти позову заперечив, зазначив, що з березня 2011 року між ним та позивачкою існують неприязні стосунки, що унеможливлювало спілкування його з дитиною. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне відповідні наслідки, що допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Відповідач бажає спілкуватися із дитиною, брати участь у її вихованні, підтриманні сталих сімейних відносин. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги викладені у позовній заяві підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник, проти позову заперечили. Представник третьої особи органу опіки та піклування Летичівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору поклався на думку суду. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] з 04 вересня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, якому народилася спільна дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідні обставини підтверджуються копією рішення суду, копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . 07 липня 2012 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] , у якому народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . В вересні 2015 року позивач разом із сім`єю переїхали на постійне місце проживання в с. Майдан-Вербецький Летичівського району, де проживають до цього часу в будинку [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 липня 2012 року, довідкою про склад сім`ї від 13 травня 2020 року виданою Летичівською селищною радою №111, про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають по [ADDRESS] з 21 вересня 2015 року без реєстрації. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/946/13-ц від 09 квітня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 350 грн щомісяця, починаючи з 22 січня 2013 року і до повноліття дитини. [PERSON] навчається у Вербецькій гімназії Летичівської селищної ради Хмельницької області, з вересня 2016 року відвідує Летичівську дитячу музичну школу по класу фортепіано, з вересня 2018 року відвідує гурток із хореографії у цій же школі, приймає активну діяльність у шкільних закладах, олімпіадах, виступає на концертах, однак її батько [PERSON] не цікавиться успіхами дочки, не спілкується із нею в обсязі достатньому для виховання та сприяння гармонійному розвитку, не був присутній на концертах та виступах, жодного разу не відвідував школу, де навчається дитина. Відповідні обставини в судовому засіданні були підтверджені довідками Летичівської музичної школи №4 та №5 від 09 червня 2020 року, довідкою Вербецької гімназії Летичівської селищної ради від 14 травня 2020 року, про те, що успіхами та потребами дитини цікавляться матір дитини та її чоловік, які відвідують батьківські збори, святкові ранки. Позивач разом із сім`єю проживають у будинку, який належить її чоловіку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до акту обстеження від 14 серпня 2020 року житлові умови проживання у вищезазначеному будинку добрі, створені усі необхідні умови для проживання сім`ї, у дітей наявна окрема кімната, наявна побутова техніка, ноутбук, планшет, об лаштований спортивний майданчик на дворі. Малолітня [PERSON] неодноразово приймала участь у конкурсах, займала призові місця, що підтверджується копіями дипломів, сертифікатів, грамот, похвальних листів, що долучені до позовної заяви. Згідно висновку фахівця Хмельницького психологічного центру при ХНУ від 30 червня 2020 року ставлення [PERSON] до свого біологічного батька нейтрально-негативне, авторитетними особами для дитини є вітчим та матір, дитина бажання бачитися із біологічним батьком не має. Примусові зустрічі [PERSON] з біологічним батьком можуть створити психотравмуючу ситуацію для дитини. Відповідач [PERSON] з 5 березня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою виховують двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач разом із сім`єю проживає в квартирі [ADDRESS] , як вбачається із акту умов проживання від 22 вересня 2020 року у квартирі зроблений сучасний ремонт, наявні меблі, дрібна побутова техніка, продукти харчування, є окреме місце для сну, місця для зберігання речей, навчання і відпочинку. Одягу [PERSON] немає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, із дитиною не спілкується, при святкуванні днів народжень присутній не був, подарунків не передавав, вихованням та утриманням дитини займаються [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] називає [PERSON] своїм татом. Крім цього свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та бабою дитини зазначила, що коли сім`я [PERSON] проживала в Хмельницькому [PERSON] один раз взяв онуку до себе, однак через деякий час повернув її. Жодних перепон у спілкування відповідачу із дочкою не чинилося. Коли сім`я [PERSON] переїхала на інше місце проживання у Летичівський район с.Майдан-Вербецький, надіслали листівки [PERSON] та його батькам, в яких зазначили місце проживання, дід з бабою відповіли та переслали цукерки, а відповідач ніякої відповіді не надав. Свідок [PERSON] також зазначив, що повідомляв відповідача про необхідність спілкування з дитиною, що якщо цього не робити то вона забуде його як батька, відповідачем сплачувалися аліменти на утримання дочки до середини 2018 року. Коли дитина проживала в м. Хмельницькому [PERSON] зустрічався із дитиною, та був присутній коли [PERSON] пішла у перший клас, у відповідача був номер мобільного телефону дитини, вони із нею спілкувалися, в тому числі і за допомогою програми «Viber», однак дитина образившись на слова батька, перестала спілкуватися із ним. Свідок [PERSON] зазначив, що сприймає малолітню [PERSON] як дочку та хоче усиновити її. Малолітня [PERSON] , будучи допитаною як свідок в судовому засіданні зазначила, що із батьком [PERSON] не спілкується, ніяких подарунків від нього не отримувала, її вихованням та утримання займаються батьки [PERSON] та [PERSON] , вони разом із нею беруть участь у всіх концертах, змаганнях, виступах, [PERSON] вона вважає та називає своїм батьком. З біологічним батьком спілкувалася по телефону, востаннє пізно ввечері на день народження, коли лягала спати. Також малолітній [PERSON] не було відомо про існування ще двох рідних братів у другому шлюбі [PERSON] . Відповідача свідок бачила востаннє на засіданні комісії в Летичівській районній державній адміністрації. [PERSON] пояснила, що не бажає спілкуватися із біологічним батьком, оскільки він чужий для неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. П. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1). Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав з підстав ухилення одного із батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, коли кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За положенням ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. На думку суду [PERSON] свідомо нехтував своїми обов`язками щодо виховання дитини, протягом п`яти років ніякої цікавості щодо розвитку, та навчання дитини не проявляв, посилаючись на існування неприязних стосунків із [PERSON] , що в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло, при цьому відповідач ніколи не був позбавлений можливості відвідати школу, у якій навчається дочка, або музичну школу, де дитина займається по класу фортепіано та хореографії, не був обмежений у праві спілкування по телефону, у особистих побаченнях із дитиною. Крім цього позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання дочки, які були стягнуті на підставі Хмельницького міськрайонного суду від 09 квітня 2013 року. Заперечуючи ці обставини [PERSON] мотивував це відмовою [PERSON] на отримання аліментів, свідченням чого є постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29 березня 2018 року. Однак відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитини до досягнення нею повноліття. Хмельницький апеляційний суд постановою від 2 жовтня 2020 року у справі №686/16725/20 констатував той факт, що [PERSON] з 2015 року по 29 червня 2020 року ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини [PERSON] , та визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.184 КУпАП, однак провадження у справі закрив у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Згідно висновку Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 19 серпня 2020 року №14 позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дочки [PERSON] є недоцільним. Однак судом, враховується саме постійний характер винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, небажання щось змінити у відносинах із дитиною, оскільки навіть з часу перебування в провадженні даної справи ніяких кроків з боку відповідача щодо налагодження спілкування та контакту із дитиною здійснено не було, що наводить суд на думку, що всі ці дії носять суто декларативний характер, зважаючи на наявність у [PERSON] на утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу. Всі ці чинники призвели до того, що малолітня [PERSON] перестала сприймати [PERSON] як свого батька, вважає його сторонньою особою, та не бажає підтримувати із ним ніяких стосунків, називає батьком свого вітчима, з яким проживає з 2012 року, саме вітчим та матір створили усі необхідні умови для всебічного розвитку та виховання дитини, і їх сприймає дитина як свою сім`ю разом із молодшою сестрою [PERSON] . Також вітчим [PERSON] бажає усиновити [PERSON] , а тому діючи саме в найкращих інтересах дитини, для забезпечення сталого розвитку та виховання у повноцінній сім`ї у злагоді та гармонії, суд вважає за можливе не погодитись із висновком органу опіки та піклування Летичівської РДА та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дочки [PERSON] [INFO] . На думку суду попередження про неприпустимість такої поведінки відповідача як батька дитини, ніяких позитивних змін у житті дитини не створить, оскільки будь-які комунікативні навички у спілкуванні із дитиною втрачені, світогляд дитини достатньо сформований, і вона вважає своєю сім`єю осіб з якими проживає на даний час, з якими установились сталі зв`язки, а тому будь-які можливі спроби [PERSON] встановити контакт із дитиною, яка проявляючи своє нейтрально-негативне відношення до біологічного батька в судовому засіданні даючи пояснення вже засвідчила про втрату будь-яких сімейних зв`язків із ним. Судові витрати по справі становлять 840 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved