Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

05.11.2014р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1169,69грн., мотивуючи вимоги тим, що 25.08.2011р. між ним та відповідачем був укладений договір №006-15231-250811 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за яким позивач відкрив відповідачу поточний рахунок з використанням платіжної картки в гривні, надав йому платіжну картку і кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100000грн., та на день укладання цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4000грн., за що відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості на умовах та в строки, передбачені цим договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором станом на 10.09.2014р. виникла прострочена заборгованість в сумі 1169,69грн. (тіло кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, справу просив розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2-зворот). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.23, 24), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25.08.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір №006-15231-250811 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за яким позивач (за договором - банк) відкрив відповідачу (за договором - клієнт) поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надав останньому в користування платіжну картку і кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100000грн., та на день укладання цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4000грн., а відповідач зобов'язався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості, яка складається з суми кредитів, нарахованих процентів, комісій, плат, штрафних санкцій тощо, на умовах та в строки, передбачені цим договором (п.п.1.2, 1.3, 2.3, 3.3 цього договору, а.с.3). Свої зобов'язання відповідач не виконує, в результаті чого станом на 10.09.2014р. виникла прострочена заборгованість в сумі 1169,69грн. (тіло кредиту), що підтверджується розрахунком ціни позову за кредитним договором №006-15231-250811 (а.с.9). Як встановлено ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором в сумі 1169,69грн.. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243,60грн. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved