Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

06.01.2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява та була розподілена судді [PERSON] У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] та на підставі розпорядження керівника апарату суду від 21.11.2018 року справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 26 900,00 доларів США, що станом на 26.12.2016 року становить 706 574,23 грн., 3% річних у сумі 198 848,14 грн, облікову ставку НБУ у сумі - 805 851,08 грн.. Вимоги обгрунтовані тим, що 10.08.2007 року [PERSON] під розписку отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 27 500,00 доларів США та зобов`язалась їх повернути до 10.11.2007 року. Як зазначає позивач, відповідачка повернула 600 доларів США, а іншу суму не повернула у строки зазначені в розписці. Так як розпискою не встановлено розмір процентів, тому на підставі положень статті 1048 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача проценти в розмірі облікової ставки НБУ. Позивач зазначає, що оскільки на момент звернення до суду з цим позовом відповідачка не повернула кошти, на підставі статті 625 ЦК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті 3% річних. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на заявлені вимоги до суду не надійшов. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивача та його представника, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2007 року [PERSON] позичила у [PERSON] суму 27 500 доларів США та зобов`язувалась повернути до 10.11.2007 року, про що написала розписку. Як зазначив позивач в судовому засіданні, на виконання власних зобов`язань за розпискою відповідач повернула 600,00 доларів США. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відповідач в судове засідання не з`явилась, не надала доказів що вказану у розписці суму коштів вона повернула. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання та не повернула в строки, визначені в розписці кошти в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 26 900,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2016 року становить 706 576,01 грн. (1 долар США = 2626.6766 грн.), проте оскільки суд не може вийти за межі заявлених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 706 574,23 грн. згідно із заявленими вимогами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач також просить стягнути із Відповідача на його користь 3% річних. Позивач розрахунок суми не провів, проте зазначив суму, яка має бути стягнута - 198 848,14 грн. Водночас суд вважає, що є законом передбачені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача три відсотки річних, нарахованих на суму 26 900,00 доларів США, що становить 7 371,34 долари США, що еквівалентно 193 621,26 грн. (за період з 11.11.2007 року по 26.12.2016 року (згідно із заявленими вимогами), 3334 дні прострочки). Позивач також просив стягнути з відповідача на користь позивача проценти в розмірі облікової ставки НБУ на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з вимогами діючого законодавства облікова ставка НБУ нараховується на кошти, що виражені в національній валюті - гривні. Проте оскільки позивач надав позику в доларах США, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для нарахування облікової ставки НБУ на суму позики. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial