Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

05 лютого 2019 року з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли за підсудністю матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 березня 2012 року Другою дніпропетровською держнотконторою і зареєстрованого у реєстрі за № 3-562, вона є власницею квартири [ADDRESS]. Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано у КП «ДМБТІ» 27 квітня 2012 року за № 35918288. На теперішній час у квартирі зареєстровані: відповідач [PERSON], брат позивача [PERSON], племінниця [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO], але фактично за адресою місцезнаходження квартири відповідач не проживає, з 2014 року, комунальні послуги не сплачує та ніколи не сплачувала, її особистих речей у квартирі немає. Перешкод у проживанні відповідачу позивач не чинила і не чинить. Просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття її з реєстраційного обліку. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 березня 2012 року Другою дніпропетровською держнотконторою і зареєстрованого в реєстрі за № 3-562, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності у встановленому законом порядку 27 квітня 2012 року було зареєстровано у КП «ДМБТІ» за № 35918288 (а.с. 8). Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 23 жовтня 2018 року № 91, виданої ОСББ «Вітрила», у квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON], відповідача та [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до акту про непроживання, складеного 28 вересня 2018 року комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає з 2014 року, її особисті речі у квартирі відсутні (а.с. 7). Згідно з даними довідки від 15 жовтня 2018 року вих. № 87, виданої головою ОСББ «Вітрила» [PERSON], відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає у [ADDRESS] з 2014 року (а.с. 12). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) квартири [ADDRESS], не проживає у ній з 2014 року, її речей у квартирі, належній позивачеві, немає, комунальні послуги вона не сплачує, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування спірною квартирою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. (а.с. 18), який з підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved