Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

06 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Миргородської міської ради Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті його тітки [PERSON] 15 березня 2009 року, відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок № 168 по вулиці Котляревського, у м. Миргород Полтавської області, який належав їй на підставі договору купівлі-продажу від 13.06 1964 року посвідченого Миргородською ДНК за реєстром № 1670 [PERSON] за життя заповіту не склала. Оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлої на спадкове майно відсутній. [PERSON] просить суд встановити факт належності на підставі права власності померлій 15 березня 2009 року [PERSON] вищевказаного будинковолодіння та визнати за ним право власності на будинковолодіння. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], який здійснює свої повноваження на підставі відповідної довіреності (а.с.38) позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Миргородської міської ради Полтавської області [PERSON] (копія довіреності а.с.39) в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] померла 15 березня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). На вищевказане будиноковолодіння за життя [PERSON] набула право власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.06 1964 року посвідченого Миргородською ДНК за реєстром № 1670 (а.с.9-10). [PERSON] за життя заповіту не склала. Родинні стосунки між позивачем та спадкодавцем, як між рідною тіткою та племінником, підтверджуються рішенням Миргородського міськрайонного суду від 10.12.2009 року по справі № 2-1566\\09 (а.с.7). Оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлої на спадкове майно відсутній. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до Другої Миргородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на вказане будинковолодіння (а.с. 4). Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 10 січня 2017 року право власності на будинковолодіння по вул. Котляревського, 168 (попередня назва Котляревського 82-А) в м. Миргороді Полтавської області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.1964 року посвідченого Миргородською ДНК за реєстром № 1670 (а.с. 17). Згідно технічного паспорта від 10 січня 2017 року та довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» зазначене будинковолодіння складається з житлового будинку А-1, прибудови а, літньої кухні Б, сараю-прибудови В, сараю-прибудови Г, погребу Д, вбиральні Ж, господарських споруд № 1,2,4-9, загальною вартістю 71 145 грн. (а.с. 12-17). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За приписами ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за вказаною адресою, однак за життя втратила оригінал договору купівлі-продажу за яким вона придбала будинок. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин, [PERSON], який після смерті [PERSON] спадщину прийняв, через втрату спадкодавцем оригіналу правовстановлюючого документа, не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення його прав, які підлягають судовому захисту.

Outcome: approved