Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

05.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 20 грудня 1986 року у виконавчому комітеті Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №17. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 06.09.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 03.10.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, причини неявки суду невідомі, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 20 грудня 1986 року у виконавчому комітеті Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 04.09.2018 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про свідчить його неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved