Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

06 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вимоги обгрунтовує тим, що 02 березня 2014 року з відповідачем [PERSON] уклали договір позики, згідно якого передав відповідачу 6000 гривень. Вказану суму відповідач зобов'язувався повернути до 02.06.2014 року, про що написав розписку. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути гроші, проте станом на 30 січня 2015 року борг не повернув, під будь-яким приводом ухиляється від свого зобов'язання. Просить стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за договором позики в сумі 6000 гривень з урахуванням 3 відсотків річних, що складає 119,34 грн., всього 6119,34 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. та 400 грн. витрат понесених ним за надання правової допомоги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково на суму 2500 грн., не заперечує проти стягнення з нього вказаної суми боргу за договором позики, мотивуючи тим, що саме таку суму позичив у [PERSON]. Разом з тим не заперечив, що власноручно написав розписку про позику у [PERSON] 6000 грн.. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію паспорта позивача (а.с.3), копію паспорта відповідача (а.с.4), оригінал розписки про зобов'язання [PERSON] повернути позику в сумі 6000 грн. [PERSON] до 02.06.2014 року (а.с.6), суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 6000 гривень, які зобов'язувався повернути до 02 червня 2014 року, про що написав письмову розписку. Незважаючи на неодноразові вимоги позивача відповідач [PERSON] борг не повернув, ухиляється від виконання своїх зобов'язань щодо повернення коштів [PERSON], тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики з урахуванням 3 відсотків річних в сумі 6119,34 гривень. Також до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 400 грн. витрат понесених ним за надання правової допомоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved