Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

05 травня 2018р. до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі: ПАТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.09.2010р. (далі: кредитний договір) у сумі 111\~459, 37 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 07.09.2010р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у сумі 2000грн. під 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 31.03.2018р. за ним утворилась заборгованість у сумі 111\~459, 37 грн., що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1711 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 98\~370,11 грн.; заборгованості за пенею та комісією у сумі 5\~594,48 грн.; штрафу (фіксована частина) у сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 5\~283,78 грн. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, розглянути за своєю відсутністю та ухвалити заочне рішення. Згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що\~сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не сповістив, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надійшло. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного: Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором, банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст. 526,629 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 07.10.2009р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у сумі 2000грн. під 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також відповідач підписала заяву, якою підтвердила згоду на приєднання вказаного вище кредитного договору до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р., «Тарифів банку», викладених на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/. Згідно п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, викладених на сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Як передбачено п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору за ним станом на 31.03.2018р утворилась заборгованість у сумі 105\~675, 59 грн., що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1711 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 98\~370,11 грн.; заборгованості за пенею та комісією у сумі 5\~594,48 грн. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», передбачена пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, а також штраф за порушення строків розрахунків за будь-яким з грошових зобовязань. За правилами\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня\~це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Виходячи зі змісту умов кредитування з використанням «Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», визначені ними пеня та штраф стягуються одночасно за порушення строків погашення заборгованості за кредитом, тобто ними передбачена відповідальність за одне і теж порушення, що суперечить вимогам\~ст. 61 Конституції України. Таким чином, позовна заява в частині стягнення з відповідача штрафу за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором у сумі 5\~783,78 грн., задоволенню не підлягає, що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним судом України 21.10.2015р. у справі №6-2003цс15. З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 105\~675, 59 грн. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 1762 грн., який згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial