Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

06 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди завданої йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, зокрема, 22 травня 2020 року близько 00 год. 05 хв. було безпідставно зупинено транспортний засіб під його керуванням ВАЗ 2106 номерний знак [NUMBER] та постановлено у вину керування ним у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим було доставлено до КНП ХОЗ НДП ХОР, де було відібрано зразок на дослідження, яким було встановлено факт наркотичного сп`яніння, та за результатами чого на [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Позивач в цей же день здав біологічний матеріал в діагностичну лабораторію «Меді Лаб» та за результатами імунохроматографічного дослідження у нього наркотичних речовин не виявлено. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20 липня 2020 року у справі №686/14229/20 провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Внаслідок як на думку позивача протиправних дій працівників патрульної поліції він зазнав моральних страждань, було завдано шкоди його авторитету, погіршилися стосунки у сім`ї. З огляду на викладене, відповідно до ст.23, 1174 ЦК України [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн. 09 грудня 2020 року представником Департаменту патрульної поліції до суду було направлено відзив, в якому він проти позову заперечив, зазначив, працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль під керуванням позивача, та виявлено у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд для визначення такого стану, у зв`язку із чим було доставлено до КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної лікарні. Лікарем цього медичного закладу проведено огляд [PERSON] на стан наркотичного сп`яніння та за результатами чого складено висновок про перебування позивача у такому стані. Саме на підставі медичного висновку, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо [PERSON] . Докази неправомірних дій поліцейських у справі відсутні, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року у справі було замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області на Департамент патрульної поліції, а також залучено як другого відповідача Державну казначейську службу. 04 січня 2021 року до суду надійшов відзив на позов від представника Державної казначейської служби, згідно якого у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю вимог [PERSON] вони задоволенню не підлягають. В судовому засіданні позивач вимоги викладені у поданій заяві ним підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим та таким що задоволенню не підлягає з підстав наведених у відзиві. Представник відповідача Державної казначейської служби в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні з досліджених матеріалів про адміністративне правопорушення у справі №686/14229/20, 22 травня 2020 року о 01 год 29 хв. поліцейським УПП в Хмельницькій області Кулініч А.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №350464, щодо керування [PERSON] транспортним засобом VAZ 2106 номерний знак [NUMBER] по вул. Проскурівське підпілля, 207 в м. Хмельницькому в стані наркотичного сп`яніння, чим було порушено п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. До протоколу було долучено факт руху, відео камери ВХ00148, медичний висновок №1579. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2020 року провадження у справі щодо [PERSON] за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідна постанова була вмотивована тим, що при складанні висновку щодо результатів медичного огляду від 22 травня 2020 року, яким було визначено перебування [PERSON] в стані наркотичного сп`яніння, лабораторні дослідження належним чином не проводились, у зв`язку із чим акт огляду та висновок не є належними та допустимими доказами, а тому сам протокол про адміністративне правопорушення позбавлений доказової сили. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Стаття 1174 ЦК України є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цією нормою передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, даною нормою не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1174 ЦК України. Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що поліцейський протиправно склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно нього, чим завдано суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих та професійних зв`язків. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Згідно п.16 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. П.22 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Саме медичний висновок про перебування особи в стані наркотичного сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Неправомірність дій поліцейських в судовому засіданні не встановлена, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито з підстав неналежності як доказу медичного висновку про стан наркотичного сп`яніння позивача, а не безпідставності протоколу про адміністративне правопорушення. Позивачем не надано належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення судом не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. В судовому засіданні обставини заподіяння моральних страждань [PERSON] належними та допуститми доказами підтверджені не були, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати по справі становлять 840 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed