Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

06.12.2017 р. позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05 листопада 2010 року [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 11700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку та надав свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач порушив умови Договору в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 06 листопада 2017 року становить 24018 грн. 05 коп. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погасив даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 18.01.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 16.02.2018 року. Ухвалою судді від 16.02.2018 року розгляд справи перенесено на 28.02.2018 року в звязку з неявкою осіб, які беруть участь у розгляді справи. Ухвалою судді від 28.02.2018 року справу призначено до заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 05 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого останій отримав кредитні кошти в розмірі 11700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умовами даного договору передбачено написання заяви позичальником; роз'яснення позичальнику умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Згідно розрахунку заборгованості станом на 06 листопада 2017 року заборгованість за кредитом становить 24018 гривень 05 коп. (9705 грн. 32 коп. нараховано відсотків за користування кредитом, 13470 грн. 89 коп. нараховано пені, 500 гривень - фіксована частина штрафу, 1119 грн. 91 коп. - відсоткова складова штрафу). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи питання про нарахування заборгованості, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1. Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Одночасно, пунктом 1.1.5.20. Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором не допускається. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-2003 від 21 жовтня 2015 року та № 6-1374 цс 17 від 11 жовтня 2017 року. За таких обставин вимога позивача про стягнення штрафу не підлягає задоволенню, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість у сумі 22398 гривень 14 коп. (9705 грн. 32 коп. відсотки за користування кредитом, 13470 грн. 89 коп. пеня). Згідно з вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання, вчасно не розрахувався, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. При розподілі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Протягом розгляду справи позивач сплатив судові витрати у сумі 1600,00 грн. Позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлено у сумі 24018 гривень 05 коп., до стягнення підлягає заборгованість у сумі 22398 гривень 14 коп., тобто 93,25 % (22398,14 х 100 : 24018,05). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1492 грн. 00 коп. судового збору (1600 х 93,25%).

Outcome: partial