Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

04 листопада 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 лютого 1982 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб реєстрували у Маківській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №4. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не має, однак через органи ДРАЦСу розірвати шлюб відповідач відмовляється. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства, що привело до того, що сім`я перестала існувати, припинили спільне ведення господарства. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, сім`я розпалась і примирення не можливо, оскільки більше десяти років не проживають, а тому збереження шлюбу суперечить моїм інтересам, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17 лютого 1982 року сторони зареєстрували шлюб у Маківській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через постійні суперечки, під час яких вони не могли досягти згоди, в сім`ї не було поступок та взаєморозуміння. Все це привело до того, що сторони припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений нею та документально підтверджений при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved