Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

07.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, в подальшому, уточнивши вимоги, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,63 га, що розташована на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту серії ІІІ-ХР № 016818 на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 457, виданого 19.11.2002 року Валківською районною державною адміністрацією, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 10.04.2007 року; визнати недійсною заяву, подану до Валківської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову від належної позивачу частки спадщини, що залишилась після смерті дружини [PERSON], яка померла 10.04.2007 року, на користь її сина [PERSON], як вчинену особою проти її волі, внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.04.2007 року померла його дружина [PERSON] На день смерті їй належала земельна ділянка площею 3,63 га, що розташована на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області. Заповіту на випадок своєї смерті дружина не складала. На момент смерті [PERSON] в будинку, що належить позивачу на праві власності, разом з ними був зареєстрований син померлої - [PERSON], під тиском якого подав заяву до Валківської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову від належної йому спадщини, що залишилась після смерті дружини на користь її сина [PERSON] проти своєї волі внаслідок застосування фізичного та психічного тиску з боку [PERSON] За таких обставин позивач не має змоги оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки місцеперебування [PERSON] невідоме, більше 4-х років на зв'язок не виходить. А також через втрату оригіналу державного акту, змушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що проживав з померлою 23 роки. Її син відповідач у справі [PERSON] жив з ними 1 рік. Весь час проживав у друзів, потім пішов до армії, згодом потрапив до вязниці. Після смерті [PERSON], на її прохання, запропонував йому жити разом. Переїхавши, [PERSON] вів аморальний образ життя, зловживав алкогольними напоями, почав вимагати від нього переписати ? частину будинку, хоча ніякої допомоги в будівництві та утриманні будинку не надавав, погрожував розправою та із застосуванням психічного тиску заставив написати заяву до Валківської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову від належної йому частини спадщини. Злякався, тому виконав вимоги [PERSON] Не усвідомлював наслідки відмови від спадщини, помилково вважав, що заява не буде впливати на оформлення документів. Представник позивача [PERSON] що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Вказав, що за таких обставин в позасудовому порядку оформити право власності на спадщину позивач не може. Представник Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області [PERSON] охарактеризувала позивача з позитивної сторони. Підтвердила викладені ним обставини щодо негативної характеристики [PERSON] та можливості тиску на позивача з його сторони. Вказала, що позивач єдиний в сімї, хто доглядав за будинком, обробляв спірну земельну ділянку, тому визнання права власності на неї за позивачем буде виправданим. В силу похилого віку він міг помилятися щодо наслідків своїх дій. Представник 3-ї особи просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти позитивного вирішення питання в судовому порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував з померлою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ВЛ № 293502, виданим 08.07.1987 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 5. [PERSON] померла 10.04.2007 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 107686, видане Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області 12.04.2007 року, актовий запис № 15. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 3.63 гектарів, що розташована на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом серії ІІІ-ХР № 016818 на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 457, виданого 19.11.2002 року Валківською районною державною адміністрацією. Зі змісту довідки № 02-25/356, виданої 20.09.2016 року Виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області вбачається, що [PERSON], [INFO] на день смерті 10.04.2007 року постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO]. За цією ж адресою, разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON] та син [PERSON]. Як зазначається в повідомлені Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області № 02-19/559 від 21.10.2016 року, на момент смерті [PERSON] в житловому будинку по вул. Полеглих воїнів, 20, с. Сніжків Валківського району Харківської області були зареєстровані та спільно проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Спадкоємцями за законом [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]Є, які 03.05.2007 року засвідчували справжність підпису на заявах до Валківської державної нотаріальної контори про те, що [PERSON] приймає спадщину після смерті матері [PERSON], а чоловік померлої [PERSON] відмовляється від належної частки спадщини на користь [PERSON] В судовому засіданні позивач вказав, що саме цю заяву він написав під тиском [PERSON], не усвідомлюючи наслідки відмови від спадщини. Помилково вважав, що в даному випадку позбавляється частини житлового будинку, який належить йому на праві приватної власності, тому переїхав проживати до знайомих. На даний час під час судового розгляду зрозумів протиправність дій [PERSON] та повернувся до свого будинку. Суд приймав всі передбачені законом заходи щодо встановлення місцезнаходження відповідача [PERSON] Відповідно до акту обстеження на предмет проживання [PERSON] [INFO] № 46 від 05.08.2016 року, при обстеженні виявлено, що за вищевказаною адресою ніхто не проживає. Сусіди [PERSON] та [PERSON] стверджують, що [PERSON] не проживає за даною адресою на протязі чотирьох років. Згідно вироку Коломацького районного суду Харківської області від 19.11.2007 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.199 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Відповідно до повідомлення Коломацького районного суду Харківської області № 10-14/3/2017 від 22.02.2017 року вироком Коломацького районного суду Харківської області [PERSON] засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 с.199 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Копія вироку у відношенні засудженого [PERSON] була направлена для виконання до Валківського РВ ГУМВС України в Харківській області. Згідно повідомлення начальника Валківського МРВ КВІ УДДУ ПВП в Харківській області одержана 31.01.2008 року та прийнята до виконання. З повідомлення начальника Валківського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України № 22/16/15-24 від 04.01.2017 року слідує, що [PERSON], засуджений Коломацьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.199 КК України, що зареєстрований за адресою: [INFO] в журналах обліку відділу не значиться. Згідно повідомлень начальника Коломацького районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України № 22/16/16-20 від 04.01.2017 року, № 22/16/16-43 від 07.02.2017 року, що [PERSON], засуджений 19.11.2007 року Коломацьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.199 КК України у відділі на обліку не перебував та не перебуває. За інформацією Валківського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області № 729/15.22-04-04 від 03.12.2016 року та Коломацького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області № 11/15.32-04-04 від 18.01.2017 року в архівних матеріалах відділів актових записів про смерть відносно [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], останнє місце проживання та реєстрації якого - вул. Полеглих воїнів, 20, с. Сніжків Валківського району Харківської області не знайдено. З довідки від 30.03.1999 року, наданої до суду представником Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] надав дозвіл на реєстрацію постійного місця проживання [PERSON] за адресою: вул. Полеглих воїнів, 20, с. Сніжків Валківського району Харківської області. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 18.10.2016 року [PERSON], 21.07.1967р.н., визнано таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями, та знято з реєстраційного обліку за адресою: вул. Полеглих Воїнів, 20, с. Сніжків Валківського району Харківської області. Згідно інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області № 606/01.16/02.14 від 20.04.2017 року після померлої 10.04.2007 року [PERSON] 04.05.2007 року була відкрита спадкова справа № 181 за 2007 рік. Нотаріальна контора в інформації № 1887/01.16/02.14 від 03.12.1016 року, в інформації № 2063/01.16/02.14 від 30.12.2016 року та в інформації № 409/01.16/02.14 від 17.03.2017 року повідомляла суду, що спадщину прийняв син спадкодавця [PERSON], який на час подання заяви проживав у [INFO], справжність підпису на якій засвідчена 03.05.2007 року за р.№ 156 Сніжківською сільською радою Валківського району (в нотаріальній конторі вхідний № 355 від 04.05.2007 року, в книзі обліку спадкових справ зареєстровано за № 396). Позивач [PERSON], який на час подання заяви проживав у [INFO], від належної йому частки у спадщині відмовився на користь сина спадкодавця [PERSON]. справжність підпису на якій засвідчена 03.05.2007 року за р.№ 155 Сніжківською сільською радою, Валківського району (в нотаріальній конторі вхідний № 356 від 04.05.2007 року, в книзі обліку спадкових справ зареєстровано за № 397). Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріальної контори станом на 20.04.2017 року не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались, інформація про інших спадкоємців відсутня. Згідно ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Правочини, вчинені під впливом помилки відносяться до правочинів з вадами внутрішньої волі, оскільки вона формується в умовах спотвореного уявлення особи про обставини, що мають істотне значення для вчинення правочину. Як зазначив позивач, [PERSON], будучи засудженим, спілкувався та постійно запрошував в гості осіб, які вели паразитичний спосіб життя, виганяв його з будинку. Зловживаючи похилим віком та довірою позивача, потребував відмовитися від спадщини, маючи в виду житловий будинок, не знаючи про те, що будинок належить позивачу, а не його покійній матері. Земельною ділянкою відповідач ніколи не цікавився, на обробляв її, не ніс ніяких витрат. Таким чином, помилкове уявлення особи про певні обставини, що мають значення для правовідносин, які складаються внаслідок вчинення правочину, було сформоване самою особою, її світоглядом, власним уявленням та оцінками. Згідно положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В абз.2 п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказується, що обставини щодо яких помилилася сторона правочину (ст..229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. Зокрема, в абз.5 п.25 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказується, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст.ст.225,229-231,233 ЦК України. За своєю сутністю відмові від прийняття спадщини є одностороннім правочином, причому тільки у випадку коли особа, яка відмовляється від прийняття спадщини, помилялась щодо природи такого правочину. З огляду на викладене, з метою поновлення порушеного права, суд вважає необхідним визнати заяву позивача, подану до Валківської державної нотаріальної контори Харківської області вхідний № 356 від 04.05.2007 року, зареєстровану в книзі обліку спадкових справ за № 397 недійсною, оскільки вчинена під впливом помилки. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 9 із змінами та доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно, перевірки заборони або арешту цього майна. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обовязково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], так як матеріали справи свідчать про не можливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Враховуючи, що незаконність набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є спадкоємцем за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved