Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

06.10.2014 року позивач звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником житлового будинку. В даному житловому приміщенні значиться зареєстрованою [PERSON], яка з вересня 2013 року фактично не проживає в спірному житлі та не сплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги, з підстав викладених в цивільному позові, підтримали і наполягали їх задоволенні, стверджуючи про необхідність визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомила. Клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала, в зв'язку з чим, суд, за згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, повно і всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.04.2007 року за реєстровим № 554 позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] /а.с.5/. Належність позивачу даного нерухомого майна підтверджується також і копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.4/. Відповідач була зареєстрована за вище вказаною адресою з 30.08.2013 року /а.с.9/, однак в будинку остання не проживає з вересня 2013 року, що підтверджується комісійним актом Заїздської сільської ради щодо фактичного не проживання та реєстрації осіб в житловому приміщенні /а.с.6/. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], будучи попередженими про кримінальну відповідальність, беззаперечно підтвердили як обставини не проживання понад одного року відповідача по справі в домогосподарстві, яке належить [PERSON], так і достовірність даних викладених в комісійних актах №131,253 /а.с.6-7/. Згідно з ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Положеннями ст.163 ЖК України визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Власникові, згідно ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження. Відповідно до вимог ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом відповідно до закону та втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не відноситься до кола родичів чи членів сім'ї власника житла, а відтак заявлені позовні вимоги є правомірними. Зважаючи на ті обставини, що відповідач на даний час залишив будинок за власною ініціативою, не проживає в ньому більше одного року без поважних причин, оплату за нього не проводить, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 к. /а.с.1/, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: approved