Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

05 січня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 09.09.2015 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 24 227,17 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору №КР-ФЛ-01/620 про встановлення Кредитного ліміту (овердрафту) на поточний рахунок фізичної особи, операції з якої здійснюються з використанням платіжної картки від 18.07.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» та відповідачем, [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 25 000,00 грн., зі сплатою 35% річних, строком користування по 17.07.2014 року. Як зазначає позивач, він належним чином виконав свої зобов'язання та надав кошти відповідачу, проте відповідач не виконує належним чином умов договору, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка становить: 20 123,73 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу, 4 103,44 грн. - штраф, а загальна сума заборгованості складає 24 227,17 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено Договір №КР-ФЛ-01/620 про встановлення Кредитного ліміту (овердрафту) на поточний рахунок фізичної особи за яким Банк встановив [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 25 000,00 грн. строком з 18.07.2013 року по 17.07.2014 року (включно) зі сплатою 35% річних (п. 1.2, 2.3, 4.1 Договору). Відповідно до п.7.2 Договору, у випадку порушення строків повернення Кредитного ліміту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим Договором Банк має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 60% (шістдесят) відсотків річних від суми прострочення за кожен день прострочення. В судовому засіданні встановлено, що позивач використав кредитний ліміт та отримав кошти. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином свої зобов'язання в частині повернення коштів не виконував, а тому утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08.09.2015 року становить: 20 123,73 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу, 4 103,44 грн. - штраф, а загальна сума заборгованості складає 24 227,17 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту. Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав доказів, що сума заборгованості є меншою чи відсутня. Таким чином, встановлено, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання по зазначеному Договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості по кредиту в загальній сумі 24 227,17 грн., що є доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved