overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

05.05.2015 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу реєстраційного посвідчення на квартиру [ADDRESS] від 20.12.1991 року, виданого Чернігівським обласним виробничим обєднанням технічної інвентаризації на імя [PERSON]. В судове засідання заявник подав заяву про розгляд справи без його участі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. В судовому засіданні встановлено, що заявнику на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] відповідно до реєстраційного посвідчення від 20.12.1991 року, виданого Чернігівським обласним виробничим обєднанням технічної інвентаризації на підставі довідки №2763 від 04.12.1991 року, виданої ЖЕК про повністю виплачену квартиру та зареєстрованого в реєстровій книзі № 143 за реєстровим № 16210. Заявник є членом житлово-будівельного кооперативу № 81. В 1990 році заявник повністю виплатив вартість квартири [ADDRESS]. В реєстраційному посвідченні від 20.12.1991 року прізвище заявника помилково вказано як «Борісенко», хоча прізвище заявника відповідно до паспорту України зазначено «Борисенко». У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] належить реєстраційне посвідчення на квартиру [ADDRESS] від 20.12.1991 року, виданого Чернігівським обласним виробничим обєднанням технічної інвентаризації на імя [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

05.05.2015 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що після смерті її брата [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. При зверненні до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено та рекомендовано надати рішення суду про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] В позасудовому порядку підтвердити факт родинних відносин з моїм братом не можливо через відсутність відповідних документів. Позивачка надала до суду заяву відповідно до якої справу просила слухати без її участі заявлені вимоги підтримала. Від заінтересованої особи Степової сільської ради Широківського району Дніпропетровської області надійшла заява про слухання справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечували. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив, що заяву слід задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії ДК-№ 004690 від 09.11.1959 року встановлено, що 30.10.1959 року народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON](а.с.15). Також доказом родинних відносин [PERSON] та [PERSON] є наявні в заявниці фотографії [PERSON] та їх родини. Відповідно до довідки Степової сільської ради Широківського району Дніпропетровської області № 179 від 24.04.2015 року та викопіювання погосподарської книги заявниця, їх спільна з [PERSON] мати [PERSON] проживали як сім'я до 1977 року в с. Степове Широківського району по вул. Залізничній № 43/1. З свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 554769 від 28.02.2014 року, встановлено, що 26.02.2014 року помер [PERSON] що свідчить про неможливість вирішення питання в позасудовому порядку. На підставі викладеного суд приходить до висновку що заява [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

05.05.2015 року, до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 06.08.2006 року.(а.с.2-3) Вимогу мотивує тим, що з відповідачкою спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з листопада 2014 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав, справу просить розглянути без його участі.(а.с.9) Відповідачка також надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при цьому позов визнала.(а.с.30) Ознайомившись із заявами, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

05.05.2015 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська задоволено позов [PERSON] до [PERSON] «Про розірвання шлюбу». Водночас, як встановлено судом, при ухваленні вищевказаного рішення, судом, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України, не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. В судове засідання сторони, присутність яких, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України не є обов'язковою - не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно роз'яснень, наданих у п. 20 Постанови № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Як встановлено судом, при ухваленні вищевказаного рішення судом не вирішено питання про судові витрати. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем судових витрат остання надала суду: квитанцію про сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., а також довідку адвоката про оплату позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 350,00 грн. Враховуючи вищевикладене, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

05.05.2015 року заявник [PERSON], [INFO]., звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів - Договору купівлі-продажу від 07 червня 1983 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Гуніним О.В. за реєстровим №2-18482, та Державного акту на право приватної власності на землю від 31 січня 1997 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1488. Звернення до суду мотивує тим, що через помилки представників заінтересованої особи - Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, припущені в рішеннях ради від 11.03.1990 року за №137/14 та від 17.11.1998 року за №366/38, у вищевказаних правовстановлюючих документах були невірно вказані його прізвище - «[PERSON]» замість «[PERSON]» та назва вулиці, на якій розташоване належне йому нерухоме майно - «[ADDRESS]» та «[ADDRESS]» замість правильного «[ADDRESS]». Просить задовольнити заявлене ним клопотання. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлене клопотання, просив суд задовольнити його, в тому числі й з підстав, викладених у заяві до суду Представник заінтересованої особи - Ленінська районна рада у м. Дніпропетровську - в судове засідання не явився. Надіслав 25.05.2015 року до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти встановлення вищезазначеного факту. Згідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту правовстановлючих документів особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.8 ЦК України, ст.ст.31 ч.5, 174 ч.4 ЦК України - суд ухвалює рішення про задоволення позову якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, в тому числі й письмові документи, які повністю підтверджують доводи заявника, і враховуючи ту обставину, що від встановлення зазначених фактів залежить виникнення у заявника майнового права на належне йому нерухоме майно, суд вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання і встановити факти належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу - Договору купівлі-продажу від 07 червня 1983 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Гуніним О.В. за реєстровим №2-18482, та Державного акту на право приватної власності на землю від 31 січня 1997 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1488. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

05.05.2015 року заявниця звернулась до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок . Вона разом із своїм братом, [PERSON], є спадкоємцями за законом. Вона прийняла спадщину, надавши заяву до Солонянської державної нотаріальної контори, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через те, що в її свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 09.05.1958 року по батькові матері вказано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2014 року по батькові матері вказано «[PERSON]». Таким чином різне по батькові позбавляє її можливості оформити свої спадкові права. Просила встановити, що померла [INFO] року [PERSON] є її рідною матір'ю. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] заявлені вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Як вбачається із свідоцтва про народження, по батькові матері [PERSON] вказано як «[PERSON]» (а.с. 5). Так само по батькові [PERSON] вказано і в її свідоцтві про одруження з [PERSON] ( а.с.6), а в свідоцтві про народження заявниці [PERSON] . вказаний її батьком. Проте в свідоцтві про смерть [PERSON] її по батькові вказано як «[PERSON]» (а.с. 7). З аналізу даних письмових доказів вбачається, що померла [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON]. Враховуючи, що факт родинних відносин заявниці з [PERSON], померлою [INFO] року має юридичне значення, оскільки дозволяє заявникові оформити спадкові права, даний факт може бути встановлений судом відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

05.05.2015 року ОСББ «Прем'єр-2008» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що Власниками квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS], створене об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Прем'єр-2008». В порядку та на підставі, передбаченому Статутом та Рішенням загальних зборів учасників ОСББ «Прем'єр-2008», затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, розмір яких становить 2,1702 грн. за 1 кв.м. приміщення власників. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу в реєстрі за №4904, зареєстрованого в ХБТІ 12.12.2012 року, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], площа якої становить 139,7 кв.м., відповідно вартість витрат, належних до сплати відповідачем становлять 303,18 грн. на місяць. Свої зобов'язання відповідач у період з 01.01.2012 року по 01.01.2014 року виконував не в повному обсязі та несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 01.01.2014 року заборгованість складає 5446,32 грн. З посиланням на ст.ст.64,66,67,162 Житлового кодексу України, ст.ст.19,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 509, 526 ЦК України позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Прем'єр-2008» заборгованість по квартирній платі за комунальні послуги в сумі 5446, 32 грн., сплачену суму судового збору в розмірі 243,60грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 487,20грн. 02.10.2015 року позивач ОСББ «Прем'єр-2008» подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначив, що в процесі збирання та систематизації усіх первинних документів ОСББ за 2012 - 2013 роки, було встановлено, що дійсна сума витрат на утримання будинку є більшою, ніж заявлена у позові, та на площу квартири [PERSON] 139,7 кв.м. із загальної площі 3791,4 кв.м., яка у відсотковому виразі становить 3,684654745 %, та розмір витрат за 2012 рік становить - 3 676,10 грн., за 2013 рік - 3719,75 грн., а всього - 7395,85 грн., відтак сума витрат, яка припадає до стягнення на 139,7 кв. м. площі квартири, належної [PERSON] становить 7 395,85 грн., тобто на 1 949,53 грн. більшою ніж заявлена у позові, тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

05.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 26.11.2004 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають. Відповідачка добровільно не бажає розірвати шлюб, шляхом звернення до органів РАГС, що змушує його звернутись до суду. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися через втрату взаєморозуміння, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, він фактично створив нову сім`ю, тому вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову заперечень не надала (а.с. 17,18 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~26 листопада 2004 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 561 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають. Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач в своїй заяві не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

05.05.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.11.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом №1084. З обставин, викладених у позовній заяві (а.с.4) просила позов задовольнити. Позивач не прибула в судове засідання, надала попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач не прибув у судове засідання, надав попередньо заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

05.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 4800 доларів США, що станом на 27.04.2015 року за офіційним курсом НБУ станом на 27.04.2015 року складає 107767,82 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 05.04.2015 року [PERSON] взяв у позивача в борг кошти в сумі 4800 доларів СПІА, які зобов'язувалася повернути в строк до 18.04.2015 року, проте у встановлений строк кошти не повернув. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та просив постановити рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.04.2015 року відповідач [PERSON] взяв у позивача в борг кошти в сумі 4800 доларів СПІА, які зобов'язувався повернути в строк до 18.04.2015 року. Проте, у визначений в розписці строк вона борг не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимаагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме, договорів та інших правочинів. Зобов»язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України ). За відсутності інших підстав припинення зобов»язання, передбачених договором або законом, зобов»язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, як то передбачено ст. 599 ЦК України. Належним виконанням зобов»язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов»язки сторін зобов»язання. Оскільки відповідач у встановлений строк на вимогу позивача гроші не повернув. Тому враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 4800 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день постановлення рішення 11.06.2015 року еквівалентно 101520 грн. 00 коп., які підлягають стягненню на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

05.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 27.08.2005 року, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. В судове засідання сторони не зявились, до його початку надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач - визнає. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2005 року, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

05.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач не проживає в належній їй квартирі без поважних причин з 2003 року. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про визнання позову. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] (а. с. 7-9, далі - квартира). Як убачається з пояснень позивача, які повністю підтверджуються матеріалами справи (а. с. 11), відповідач з 2003 року постійно проживає в державі Ізраїль. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позову, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З аналізу змісту положень цієї статті слідує висновок про те, що визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням можна лише члена сім'ї власника житла, а не власника або співвласника житла, оскільки в такому випадку власник (співвласник) буде позбавлений права користування об'єктом права власності, яке гарантоване статтею 41 Конституції України. Враховуючи викладене і те, що відповідач є співвласником спірної квартири, він має рівне з позивачем право володіння, користування та розпорядження нею, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, не залежно від тривалості часу його відсутності. За таких обставин, позов не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі.

Outcome: dismissed