Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

07.02.2012 року позивач АКБ «Східно-Європейський банк» звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що 25.07.2007 між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №0001-117/2007 про відкриття мультивалютної кредитної лінії, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у доларах США та гривні в межах ліміту кредитної лінії на загальну суму 3 104 863,00 дол. США та 12 256 443,75 грн. із сплатою 15% річних за час фактичного користування грошовими коштами, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Згідно з умовами кредитного договору даний кредит був виданий відповідачеві на строк до 24.07.2008, в подальшому строк дії кредитного договору було пролонговано до 28.09.2010. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, обов'язки по поверненню кредиту та сплаті відсотків у визначений договором строк не виконав. З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість, загальний розмірі якої станом на 14.11.2012 за його розрахунком склав 16 887 903,17 грн. Ухвалою суду в порядку ст. 37 ЦПК України до участі у справі в якості правонаступника позивача залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Зокрема, зазначив, що насправді грошових коштів за кредитним договором він не отримував. На підтвердження даної обставини послався на постанову Апеляційного суду м. Києва від 20.04.2010 та положення ст. 61 ЦПК України. Вказав, що даною постановою встановлено факт неотримання ним грошових коштів, та те, що його реквізити використала група осіб, які використали своє службове становище і через механізм фіктивного кредитування вчинили дії, спрямовані на розкрадання грошових коштів банківських установ. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як визначено ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За ч. 1 ст. 626 ЦК України (ЦК), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 25.07.2007 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0001-117/2007 за яким банк відкрив відповідачу відкличну відновлювальну кредитну лінію з урахуванням його платоспроможності з лімітом в сумі 1690000,00 дол. США на інвестиційні потреби терміном з 25.07.2007 по 24.07.2008 із сплатою 15% річних. До змісту вказаного договору неодноразово вносились зміни щодо розмірів кредитування та строків повернення кредиту відповідно до додаткових договорів. Встановлено, що договір від 25.07.2007 №0001-117/2007 та додаткові договори до нього укладено у письмовій формі, вказаний договір містить усі істотні умови кредитного договору, а саме, про предмет, суму кредиту, строк повернення та розмір відсотків. Договір та додаткові договори до нього підписані відповідачем [PERSON], достовірність підпису від його імені у вказаних документах підтверджена відповідачем в судовому засіданні. Згідно додаткового кредитного договору від 17.11.2008 №13, сторонами погоджено, що банк переводить позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію в розряд мультивалютної з можливістю отримання траншів у доларах США та в гривні, із загальним лімітом в сумі 2450000,00 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17.11.2008 у еквіваленті становить 14171535,00 грн., зі сплатою 15% річних, терміном повернення з 17.11.2008 по 29.09.2009. Згідно додаткового договору від 29.09.2009 №16, сторонами продовжено строк кредитування до 28.09.2010. У розумінні ч. 1 ст. 509 ЦК, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК). Так, згідно з пунктом 3.1 кредитного договору №0001-117/2007 банк зобов'язався відкрити відповідачу позичковий рахунок для видачі кредиту, надати кредит готівковими коштами. Пунктом 1.2 кредитного договору №0001-117/2007 передбачено, що кожну суму в межах кредитної лінії банк надає позичальнику за його письмовим зверненням в межах строку дії кредитного лінії одним або кількома частинами (траншами). Письмове звернення подається за підписом позичальника у одному примірнику та має містити: дату, розмір траншу та строки видачі банком кредиту. У відповідності до п. 3.3.1 кредитного договору в редакції додаткового договору від 29.09.2009 №19, відповідач зобов'язався забезпечити повернення кредиту на рахунки №22328000150401, №22027000150401 не пізніше 28.09.2010. Сплата відсотків за користування кредитом здійснюється на рахунок №22384000150401, №22082000150402 щомісячно по останній робочий банківський день, але не пізніше 28.09.2010. Згідно наданого позивачем розрахунку слідує, що відповідно до умов кредитного договору №0001-117/2007 позичальнику надано кредит у доларах США та гривні в межах ліміту кредитної лінії на загальну суму 3 104 863,00 дол. США та 12 256 443,75 грн. Факт зарахування коштів на визначені договором рахунки підтверджується наданою суду банківською випискою, оригінал якої долучено до матеріалів справи. На підтвердження факту отримання відповідачем [PERSON]. зазначених коштів, позивачем надано суду заяви про видачу готівки від 26.07.2007 №349426, від 26.07.2007 №347248, від 10.08.2007 №384470, від 31.03.2008 №130183, від 29.04.2008 №180036, від 30.05.2008 №227267, від 27.06.2008 №270847, від 01.07.2008 №278333, від 31.07.2008 №326205, від 29.08.2008 №375489, від 30.09.2008 №426154, від 31.10.2008 №475632, від 24.11.2008 №509954, від 28.11.2008 №520606, від 28.11.2008 №518790, від 30.12.2008 №567991, від 30.01.2009 №40649, від 18.11.2008 №203472, від 28.11.2008 №518821, від 30.12.2008 №567995, від 30.01.2009 №40664, від 22.06.2009 №216448, від 23.06.2009 №217514, меморіальний ордер від 20.11.2009 №422960. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду стверджував, що зазначених коштів фактично у свою власність не отримував, а кошти в касі отримував за вказівкою вищестоящих службових осіб банку. Також зазначав, що в ряді заяв на видачу готівки підписи від його імені виконані не ним а іншою особою. За клопотанням відповідача ухвалою суду від 18.11.2013 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, висновком якої від 12.06.2014 №944/945/14-32 встановлено, що у заявах на видачу готівки від 30.01.2009 №40664 та від 30.01.2009 №40659 підпис від імені [PERSON] виконаний не ним, а іншою особою. При цьому клопотань про проведення почеркознавчих експертизи по інших заявах на видачу готівки, меморіальному ордерові відповідачем не заявлялось. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що факт отримання відповідачем коштів за заявами на видачу готівки від 30.01.2009 №40664 та від 30.01.2009 №40659, не впливає на розмірі заборгованості останнього, оскільки зазначені кошти відразу після їх зняття були повернуті, а тому до тіла кредиту вони не включені, і відсотки на них не нараховувались. На підтвердження даної обставини суду надано заяви на переказ готівки від 02.02.2009 №47436 та від 02.02.2009 №47440, банківська виписка про рух коштів. Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 629 ЦК встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 559 ЦК передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно наданого позивачем розрахунку встановлено, що станом на 14.11.2012 заборгованість позивача за кредитним договором від 25.07.2007 №0001-117/2007 складає 16887903,17 грн., з яких: непогашений кредит - 12178889,99 грн. та 337695 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 14.11.2012 становить 2699196,14 грн.; несплачені відсотки за користування коштами - 1261187,74 грн. та 93660,62 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 14.11.2012 становить 748629,30 грн. Будь-яких доказів на спростування приведеного позивачем розрахунку відповідачем в супереч положень ст. 60 ЦПК України суду не надано. Факт неотримання відповідачем грошових коштів не підтверджений з його боку належними та допустимими доказами. За таких обставин, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору від 25.07.2007 №0001-117/2007 та наявності у нього заборгованості в розмірі 16 887 903,17 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3`219,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved