Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

07.06.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» (далі позивач) звернулися до суду з вищеозначеним позовом до [PERSON] (далі відповідач), мотивуючи свої вимоги тим, що 23.08.2013 року сторони уклали кредитний договір № 500913406, відповідно якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у сумі 23 400, 00 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязується повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених даним договором та додатком № 1. Проте відповідач належним чином свої зобовязання не виконав та станом на 19.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 19 033, 42 грн., за відсотками 1 796, 24 грн. та по комісії 4\~904, 64 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 25\~734, 30 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1 378, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являється, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак до суду повернулося повідомлення з відміткою, що за зазначеною адресою адресат не проживає. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як встановлено в судовому засіданні 23.08.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500913406, відповідно до якого позивач надав позичальникові кредит в сумі 23 400, 00 грн. Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені в договорі, повертати кредит, виплачувати проценти за користуванням кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] станом на 19.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 19 033, 42 грн., за відсотками 1 796, 24 грн. та по комісії 4\~904, 64 грн. Згідно зі ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ч. 2 статті ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, проте відповідачем дана вимога була проігнорована. У зв'язку з наведеним та виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконує, щомісячні платежі не сплачуються, позичальник не повертає кошти в добровільному порядку, а тому позов слід задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю.

Outcome: approved