Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

04 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], 1/2 частину якого він 15 травня 1998 року успадкував після смерті батька [PERSON], яка настала [INFO], а 1/2 частину - після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO] Внаслідок того, що їх батько тривалий час проживав з іншою жінкою [PERSON], вона після його смерті звернулась до сільської ради із заявою про виділення їй за вказаною адресою у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства. На підставі рішення Калінінської сільської ради від 17 квітня 1998 року №4 вона 30 жовтня 1998 року отримала державний акт на землю. [INFO] [PERSON] померла. Під час оформлення спадкових прав після смерті сестри він дізнався, що земельна ділянка за зазначеною адресою належить [PERSON] Позивач вважає, що на час ухвалення сільською радою рішення про виділення [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, вони разом із сестрою вже були співвласниками і земельної ділянки, яка відповідно до ст.30 ЗК України (1990 року) перейшла у їхню власність при переході права власності на будівлю. Тому, просить визнати недійсними рішення 1-ї сесії 3-го скликання Калінінської сільської ради від 17 квітня 1998 року №4 в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,63 га та державного акту на право власності на землю серії ІІІ-СМ № 033901, виданий [PERSON] 30 жовтня 1998 року. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах представник позивача позов підтримала та просила розглядати справу за її відсутності, відповідач позовні вимоги визнав, представник третьої особи просила розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини, із погосподарських книг за 1986-2000 роки вбачається, що [PERSON], 1932 року народження, як голова сім'ї, разом із [PERSON], 1939 року народження, та його сином [PERSON] проживали [ADDRESS] (а.с.19). [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). Рішенням 1-ої сесії 3-го скликання Калінінської сільської ради народних депутатів від 17 квітня 1998 року №4 вирішено затвердити технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на землю; внести уточнення в площі земельних ділянок, переданих у приватну власність, виявлені під час проведення робіт по складанню державних актів на право приватної власності на землю згідно з додатком; видати громадянам, зазначеним у додатку державні акти на право приватної власності на землю (а.с.33). 15 травня 1998 року діти померлого: [PERSON] та [PERSON], - шляхом володіння спадковим майном (ощадними книжками) прийняли спадщину в рівних частинах, та 15 травня 1998 року отримали свідоцтво про право на спадщину батька - будинок та господарські споруди по [ADDRESS] (а.с.11). 30 жовтня 1998 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності загальною площею 0,63 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,09 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,54, що розташована на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с.16). [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Із наданої 16 березня 2015 року державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори відомостей вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.49). [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). 30 грудня 2014 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті сестри на іншу 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.14). Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.ч.1, 4, 7 ст.17 ЗК України 1990 року (у редакції станом на час виникнення правовідносин) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Відповідно до п.1.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 року №28, державні акти, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, яка перебуває у державній власності, видаються на підставі рішень Верховної Ради України, Верховної Ради Республіки Крим, місцевих Рад народних депутатів. Із матеріалів справи вбачається, що оспорюване рішення 1-ої сесії 3-го скликання Калінінської сільської ради народних депутатів від 17 квітня 1998 року №4 не містить інформації про виділення [PERSON] у приватну власність земельної ділянки. Додаток на який містить послання саме рішення, відсутній і вжитими судом заходами віднайти його не вдалося (до архівної установи не передавалось, у сільській раді відсутнє). Тому, за відсутності рішення сільської ради про виділення саме [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, відсутня належна правова підстава для видачі і державного акта, що посвідчує право власності на землю, а тому суд вважає необхідним визнати його недійсним. Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним вказаного рішення сільської ради, то за відсутності в ньому відомостей про виділення [PERSON] земельної ділянки, суд позбавлений можливості перевірити його не предмет законності в цій частині.

Outcome: partial