Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

05.10.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с. 1-4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 07.10.2020р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху та запропоновано позивачці усунути виявлені судом недоліки (а.с. 25). 09.10.2020р.\~позивачка виправила\~виявлені судом\~недоліки своєчасно\~та у\~повному обсязі. Ухвалою судді від 12.10.2020р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 28). В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона проживала однією родиною без реєстрації шлюбу з [PERSON] приблизно п`ять років. Від цих стосунків у сторін народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . На цей час стосунки між сторонами припинені. Позивачка разом з донькою проживає окремо. Донька повністю знаходиться на її утриманні. 01.10.2020р. позивачка подала до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, проте, 05.10.2020р. їй повернуті матеріали заяви, оскільки боржник подав до суду заяву, у якій вказав про наявність у нього дитини. Відповідач офіційно працевлаштований, обіймає посаду прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, тому має постійний заробіток (дохід). Дійсно відповідач має ще одну дитину від попередніх стосунків - [PERSON] , [INFO] , однак офіційно аліменти на його утримання не сплачує, оскільки мати дитини не зверталась до суду із відповідним позовом. Донька [PERSON] відвідує дитячий садок, музичну школу, заняття з професійної гімнастики. Окрім того, дитина має проблеми зі здоров`ям: загин жовчного, зубний карієс. Відповідач як батько зобов`язаний піклуватися про дитину, утримувати її. На підставі викладеного просила стягнути із відповідача аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26.10.2020р. відповідач [PERSON] надав відзив на позов (а.с. 30-33), в якому вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу не визнав. Зазначив, що аліменти він сплачує добровільно. Випискою з його банківського рахунку «Приват24» підтверджується, що аліменти на утримання дитини в жовтні 2020 року склали 2500,00 грн., тобто більше ніж мінімальний гарантований розмір (з 01.07.2020р. - 929,50 грн.) та мінімальний рекомендований розмір аліментів (з 01.07.2020р. - 1859 грн.) на одну дитину до 6 років. Пояснив, що з позивачкою [PERSON] він перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу приблизно п`ять років. Сторони від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . На цей час стосунки розірвані. Позивачку не влаштовує розмір аліментів, тому вона в сумі 2500,00 грн., тому вона 01.10.2020р. зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх доходів. 05.10.2020р. їй відмовлено та роз`яснено право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Також повідомив, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.05.2016р. розірваний його шлюб з [PERSON] . Від вказаного шлюбу він має малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , якому сплачує кошти в добровільному порядку. Він не ухилявся від обов`язку утримувати дітей. Протягом п`яти років регулярно сплачує аліменти на утримання сина від попереднього шлюбу. Після фактичного припинення стосунків з [PERSON] наступного ж дня він перерахував [PERSON] і [PERSON] грошові кошти на утримання дітей на кожну дитину окремо по 2500,00 грн. Після переведення до іншого місця роботи (наказ Дніпропетровської обласної прокуратури від 06.10.2020р. № 444к м. Дніпро до органів Закарпатської обласної прокуратури) він добровільно подав заяву до бухгалтерії за місцем роботи про відрахування з заробітної плати на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів в достатньому розмірі для дитини відповідного віку, як передбачено діючим законом. Аліменти будуть відраховуються та перераховуються на картковий рахунок позивачки щомісяця. Крім того, щомісяця на утримання неповнолітнього сина від першого шлюбу [PERSON] він добровільно сплачую аліменти у розмірі 3000,00 грн., на користь його матері [PERSON] . Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Син [PERSON] має вади слуху, у зв`язку з чим відвідує спеціальний дитячий садочок, носить слуховий апарат на одне вухо, який надала держава безкоштовно. Але на майбутнє слід буде придбати самостійно на інше вухо. У зв`язку з викладеним, вважав, що стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів, є для нього непомірно великими, і розумним розміром буде 1/6 частини від свого доходу. Тому просив вимоги [PERSON] задовольнити частково. 05.11.2020р.\~ [PERSON] \~надала до\~суду відповідь\~на відзив (а.с. 56 59), в якій зазначила, що на момент подання до суду відповіді на відзив, відповідач дійсно перерахував їй аліменти на дитину: 01.10.2020р. о 15 год. 13 хв. - суму в розмірі 2500 грн. та 03.11.2020р. о 13 год. 44 хв. - суму в розмірі 2800 грн. Звернула увагу суду, що відповідно до поданої відповідачем декларації за 2019 рік у нього є можливість утримувати сина. Відповідач може сплачувати аліменти у розмірі зазначеному у позовних вимогах. Зауважила, що дитина [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-хірурга з діагнозом: дисплазія тазостегновогу суставу, варусною диформацією нижніх кінцівок обох стоп, тому потребує постійного лікування, а саме, курсів масажу, дитині необхідне спеціалізоване взуття, яке дорого коштує, необхідне плавання у басейні. Позивачка офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату у розмірі 8000 грн., які також витрачає на утримання дитини. Наявність у відповідача на утриманні ще однієї дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами відповідач не підтвердив погіршення свого майнового стану. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі 09.11.2020р.\~відповідач надав\~до суду\~заперечення на\~відповідь (а.с. 67 69), в яких зазначив, що він, окрім двох малолітніх дітей, має на утриманні ще й непрацездатних батьків: батька пенсіонера та матір, яка перехворіла на онкологічне захворювання рак нирки першої стадії і яка також потребує відповідного харчування та медичного обстеження. 10.11.2020р. позивачка надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, без фіксації технічними засобами. Позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 74). 09.11.2020р. відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, підтримав подане ним клопотання, відзив та заперечення на відповідь на відзив. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання спільної з позивачкою доньки у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 66). 26.10.2020р. разом з відзивам на позовну заяву, [PERSON] подав до суду заяву про залучення третьої особи, в якій просив залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34 35). Вирішуючи заявлене клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки предметом розгляду по справі є утримання батьками (сторонами по справі) своєї дитини, що не стосується прав та інтересів [PERSON] . При цьому, при прийнятті рішення по справі судом буде враховано факт знаходження на утриманні у відповідача ще однієї дитини сина [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10) та визнається відповідачем. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9) і відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020р.» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1779 грн., з 1\~липня -\~1859\~грн., з 1 грудня - 1921 грн. Враховуючи, вік доньки сторін, мінімальний гарантований розмір аліментів на її утримання не може бути меншім ніж 929,50 грн. (1859/50%). Відповідно до ч. 1 ст. 70 закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до ч. 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого cт. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991p. Так, відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Більш того, відповідач визнає, що може сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки. Доказів того, що [PERSON] має обов`язок утримувати своїх батьків та вони потребує матеріальної допомоги (згідно з правилами ст. 202 СК України) відповідач не надав. Однак суд враховує, що відповідач має ще одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 37), обов`язок утримувати якого передбачений ст. 180 СК України. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 140 СК України, позивачка має такі ж обов`язки щодо утримання дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а тому вона не позбавлена у праві звернутися до суду з відповідним позовом до відповідача про стягнення з нього додаткових витрат на дитину. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 05.10.2020р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2020 рік (на момент подачі позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial