Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

05 червня 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 27 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №445, після реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Обгрунтовує позов тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 27 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №445. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає що спільне життя не склалося через різність характерів та погляді на життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного, відсутність взаєморозуміння. Шлюбно-сімейні стосунки припинені, проживати окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». За вказаних вище підстав вона звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 червня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 16 жовтня 2019 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/92 від 16.10.2019 у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19.09.2019 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М. та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23.09.2019 № 05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із тексту позову та поданих заяв судом було встановлено, що волевиявлення сторін спрямоване на розірвання шлюбу і примусити сторони в такому випадку продовжувати шлюбні стосунки суд не може, а примирення в такому випадку буде суперечити моральним засадам суспільства. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом тривалого часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, та подані сторонами заяви, враховуючи, що сім`я існує формально, сімейно - шлюбні відносини припинені, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, при розірванні шлюбу особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право зберегти спільне або дошлюбне прізвище. Це право може бути реалізовано лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. В іншому разі зміна прізвища здійснюється у встановленому порядку відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи. Згідно до п. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON] зазначила в позові своє бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Пунктами 5, 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, як розподілити між сторонами судові витрати. У статті 265 ЦПК України, яка містить вимоги до змісту судового рішення, зазначено, що у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на її користь. За подання до суду позову позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.1372877022.1 від 05.06.2019 року. Оскільки позовні вимоги було задоволено повністю, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved