Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

07.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку щомісячно та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини його заробітку. В обґрунтування позову зазначила, що син повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює, і може утримувати як свою дитину, так і неї. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності. В минулому судовому засіданні від 22.10.2015 року позивач позовні вимоги підтримала, відповідач - позов визнав, погодився сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень ст.ст. 141, 180-182 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2014 року та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач не працює у зв'язку з народженням дитини, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації і отримує допомогу по догляду за сином з 01.04.2015 року до досягнення ним трьохрічного віку. Дитина проживає спільно з позивачем окремо від відповідача, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лучицької сільської ради з місця проживання від 02.09.2015 року. Домовленості про утримання спільної дитини сторони не досягли. У відповідності до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. Відповідач є здоровою працездатною особою 38 років; має постійне місце роботи та сталий заробіток, працює в ремонтно-будівельному управлінні філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба « ПАТ «Укртранснафта»; не достатньо приймає участі в вихованні сина; позовні вимоги визнав повністю; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині та дружині, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та розмір прожиткового мінімуму на одну особу (1 167 грн. та 1 330 грн. - ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»); наявність певних обмежень позивачки для самореалізації в період виховання малолітньої дитини та обов'язку батька дитини брати участь у забезпеченні благополуччя дружини протягом перших років після народження дитини, - суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Це відповідатиме як інтересам малолітнього сина та його матері, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Як відповідач, так і позивач, в рівних частинках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved