Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

04 серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, в якому просила встановити факт родинних відносин, що [PERSON], яка померла [INFO]., є її матір'ю, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS],в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла [INFO]. У грудні 2016 року позивачка уточнила позовні вимоги в частині заміни первісного відповідача - Дніпропетровську міську раду на доньку позивачки [PERSON], спадкоємицю наступної черги. Ухвалою суду була проведена заміна неналежної сторони - відповідача Дніпропетровської міської ради на належного відповідача - [PERSON]. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із ? частки чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Спадкоємицею першої черги є позивачка, як донька померлої [PERSON] У встановлений законом строк вона не звернулася до державної нотаріальна контора з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але фактично прийняла спадщину,оскільки проживала в вищезазначеній квартирі разом із матір'ю та іншими співвласниками квартири відповідачкою [PERSON] та двома онуками [PERSON] і [PERSON], після смерті матері прийняла у спадщину її речі і проживає в цій квартирі і на теперішній час. Коли позивачка звернулася до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], то отримала постанову державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвої А. В. від 11.09.2014 року про відмову у здійсненні нотаріальної дії щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]., у зв'язку з тим, що неможливо підтвердити родинні відносини між спадкоємицею та спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON]( дівоче прізвище позивачки) в графі мати зазначено « [PERSON]», при цьому в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено «[PERSON]».Також був пропущений строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР і не надано документів, підтверджуючих фактичне прийняття спадщини спадкоємицею. Крім того, відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме - свідоцтво про право власності на житло, видане виконкомом міської ради 10.12.1996 р. Тому позивачка вимушена звернутися з цим позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представник третьої особи - Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника нотаріальної контори. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 12.06.1998 р. відділом РАГС Кіровської районної ради міста Дніпропетровська (а.с. 12) Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із ? частки чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Позивачка є донькою померлої [PERSON] Дівоче прізвище позивачки - «[PERSON]» і було змінено на « [PERSON]» при реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 02.03.1959 року, виданим Жовтневим відділом ЗАГС м. Дніпропетровська.(10,11) Для отримання спадкового майна необхідно підтвердити факт родинних відносин, оскільки в документах, а саме: в свідоцтві про її народження [NUMBER] мати записана - «[PERSON]» , а в свідоцтві про смерть значиться - «[PERSON]»,тобто не співпадає по батькові в свідоцтві про народження позивачки та в свідоцтві про смерть її матері. У зв'язку з чим не можна довести родинний звязок в нотаріальній конторі при отриманні свідоцтва про прийняття спадщини. Тому, просить суд, встановити факт родинних відносин з матір'ю [PERSON]. Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Факт родинних відносин між померлою [PERSON] і [PERSON] підтверджується наступними документами: паспортом [NUMBER], виданим відділом внутрішніх справ Орджоникідзевского райвиконкому м. Харькова 14.05.1983 року на ім'я, [PERSON], партійним квитком [NUMBER] від 19.07.1973 р., посвідченням про нагороду ювілейною медаллю від 29.04.1995 р., на ім'я [PERSON], пенсійним посвідченням від 01.02.1973 р.,(а.с.21,22) дипломом [NUMBER] про закінчення вищого учбового закладу, виданого 12.02.1942 р.,трудовою книжкою [PERSON],посвідченням про нагороду медаллю « Ветеран праці» від 15.03.1983 р.,в яких по батькові [PERSON] зазначено « [PERSON]», посвідченням про нагородження медаллю батька [PERSON] від 16.10.1947р, в якому його ім'я вказано «[PERSON]».(а.с. 23,24,26,27) Перелічені документи підтверджують те, що правильно по батькові матері позивачки «[PERSON]», а не «[PERSON]». Факт родинних відносин між померлою [PERSON] і позивачкою [PERSON] підтверджується також їх однаковими родовими прізвищами, які відображені в наданих суду документах. Крім того, за життя померла і позивачка підтримували родинні стосунки, та взаємовідносини, проживали разом, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, вимогу про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. В судовому засіданні також встановлено, що померлої [PERSON] належала ? частки чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП ДМБТІ від 14.08.2014 р. за № 8945 зазначена квартира належить на праві власності [PERSON],відповідачці [PERSON] ( донька позивачки), [PERSON], [PERSON] ( онуки позивачки) по ? частки кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1996 р., виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 2/2030 - 96 зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 9п за реєстровим № 64.(а.с.13) Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира складається з приміщень: 1- коридор площею 5,3 кв.м., 2- туалет площею 1,1 кв.м., 3 - ванна - 1,9 кв.м., 4 - кухня- 8,0 кв.м., 5,6, 8,10 - житлові кімнати відповідними площами 8,2 кв.м.,19,0 кв.м.,10,4 кв.м., 7,5 кв.м., 7- вбудована шафа площею 0,4 кв.м., 9 - комора площею 1,4 кв.м., I - балкон площею 0,8 кв.м., загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м.(а.с.14) Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство. Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування виникли у червні 1998 року, тому до них підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР ( в ред. 1963 року ). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР ( в ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України ( в ред. 1963 року) місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця ( стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР ( в ред. 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти ( в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, встановлено, що спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], є позивачка [PERSON], як її донька. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальній конторі за Цивільним Кодексом України 1963 року не було встановлено граничного строку, зі спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, єдиною спадкоємицею першої черги є позивачка, яка у відповідності зі ст. 549 п.1, ст. 529 ЦК (1963 р.) прийняла спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно мешкала в квартирі, в якій ? частка належала її матері і мешкає в ній по теперішній час. Дані обставини підтвердили також в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] при житті заповіту не залишила, тому у відповідності зі ст. 1223 ЦК України право на спадкове майно визначається в порядку спадкування за законом. З наведених підстав суд вважає за необхідне встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], в порядку спадкування за законом. У відповідності зі ст. 1258 ЦК (2003 р.) спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це права оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] На підставі викладеного,

Outcome: approved