Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом сільських рад, як представників територіальної громади за місцем відкриття спадщини та за місцем знаходження спадкового нерухомого майна, заявивши вимогу визнати за ним право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], на земельну ділянку, яка розташована на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Позовні вимоги обґрунтовані неможливістю в позасудовому порядку оформити прийняття спадщини через невідповідність розміру земельної ділянки у заповіті фактичному розміру земельної ділянки, оскільки покійна тітка заповіла земельну ділянку площею 5,8 га з урахуванням ділянки, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка і на яку документи втрачені. Позивачем направлена заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем направлені до суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Позивач являється спадкоємцем за заповітом земельної ділянки площею 5,8 га після смерті [PERSON], яка померла [INFO], та прийняв спадщину, що підтверджується: - заповітом [PERSON] від 01 листопада 2001 року, посвідченим секретарем виконкому Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Когначук К.О. за № 51, відповідно до якого спадкодавець зробила заповітне розпорядження про те, що заповідає свій земельну частку (пай), який належить їй згідно документів і знаходиться в оренді ТОВ «Нива» в кількості 5,80 га землі [PERSON]; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02 червня 2007 р. Підгаєцькою сільською радою Шумського району Тернопільської області, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] в с. Підгайці Шумського району у віці 85 років; - довідками Підгаєцької сільської ради Шумського району Тернопільської області від 04 жовтня 2016 року №№ 434 та 435, відповідно до яких [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] і разом з нею проживав та був зареєстрований племінник [PERSON], який після смерті вступив в управління спадковим майном. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16 лютого 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 412, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 2,90 га з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Постановою від 03 листопада 2016 року приватний нотаріус Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки спадкодавець заповіла земельну частку (пай) в кількості 5,8 га, а згідно вищезазначеного Державного акту спадкодавцю належить земельна ділянка площею 2,9 га. Заповітом, згідно ст. 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що за життя [PERSON] висловила свою волю на перехід до [PERSON] права власності на належну їй земельну ділянку після її смерті, а тому, незважаючи на невідповідність зазначення розміру ділянки у заповіті фактичним розмірам, суд дійшов переконання про необхідність захисту права власності позивача шляхом визнання за ним права власності на успадковану земельну ділянку, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved