Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

07.04.2016р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 21.06.2016р. провадження по справі було зупинено та сторонам надано строк для примирення 6 місяців, після спливу якого, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.12.2016р. провадження по справі було відновлено ( а.с. № 28). Позивачка у позовній заяві та заяві наданій суду 18.01.2017р. в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 09.07.2008р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 408. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON],ю Вячеславівну, 14.02.2008р. народження. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з березня 2016р.,коли сторони стали проживати окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що виникали конфлікти, подружня зрада з боку відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В наданій суду заяві від 18.01.2017р. позивачка просила шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. (а.с. № 32). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] ( діє на підставі довіреності від 17.01.2017 р.) в наданій до суду заяві від 18.01.2017р. період припинення шлюбно-сімейних відноси (березень 2016р.) визнав в повному обсязі. Зазначив, що причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя. Просив рішення прийняти на розсуд суду та згідно чинного законодавства, а також розглянути справу без його участі та без фіксування процесу технічними засобами ( а.с. №33). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.07.2008р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 408. (а.с. №5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON],ю Вячеславівну, 14.02.2008р. народження. (а.с. № 6). З огляду на те, що будь-яких доказів подружньої зради позивачкою не надано, суд вважає, що спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з березня 2016р., тобто більше пів року тому і з цього часу більше не відновлювалися, наданий судом максимальний строк для примирення шість місяців позитивних результатів не дав, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач та його представник будь-яких заперечень не надали та просили прийняти рішення на розсуд суду, а тому, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.( а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved