overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

06.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 28.10.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що тривалий час шлюбні відносини між нею та відповідачем припиненні, відновляти їх наміру не має, подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не зявились, надали до суду заяви з проханням розгляду справи за їх відсутності, позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON], відповідач зазначив про визнання позовних вимог.\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб [PERSON] (дошлюбне прізвище Юраш) [PERSON] з [PERSON], актовий запис №626.\~ Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України). Встановлене свідчить, що сімя сторін розпалася, спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сімї є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. На підставі викладеного, відповідно до ст.112,113 СК України, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 СК України позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке було змінено у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

06.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та залишити дітей проживати з нею. В обгрунтування позовних вимог послалася на те, що 12.09.1998 року був укладений шлюб з останнім, у якому народилося двоє дітей 2001 і 2013 р.н.. Зазначила, що наразі спільне життя у них з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов'язки, сім'я існує лише формально, тому просить позов задовольнити. 18.12.2017 р. сторони у судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивач зазначила, що позов підтримує, відповідач вказав, що позовні вимоги визнає. Згідно вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 12.09.1998 року відділом РАГС м. Червонограда. Як видно з копій свідоцтв про народження, [INFO]. та [INFO] у сторін народилося двоє доньок, [PERSON] та [PERSON] відповідно. Сімейне життя в сторін не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, сторони не підтримують жодних стосунків. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати, а дітей залишити проживати з позивачкою. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у користь позивачки 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

06.11.2017р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Мураді гизи про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 06.05.2017 року. Від шлюбу дітей не мають. З серпня 2017 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 06.05.2017р., від якого дітей не мають. Шлюб у сторін перший. З серпня 2017 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.11.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, а саме: будинком № 71 по вул. Крупецька у с.Крупець Шосткинського району Сумської області. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач близько 17 років в спірному будинку не проживає, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації права власності житлом, він змушений сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючої зареєстрованої особи, а тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.12.2018 відкрито провадження у справі та призначене підготовче засідання. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. \~ \~ \~ \~В підготовче засідання сторони не з'явились. Позивач в поданій через канцелярію суду заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач через канцелярію суду надала заяву про визнання позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 71 по вул. Крупецька у с.Крупець Шосткинського району Сумської області. Дана обставина вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно копія якого додана до позовної заяви. \~ \~ \~ \~З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 23.10.2018 вбачається, що відповідач зареєстрована у вищевказаному будинку. \~ \~ \~ \~З акту, складеного мешканцями с. Крупець та засвідченого сільським головою Миронівської сільської ради вбачається, що [PERSON], яка зареєстрована за адресою [INFO] за даною адресою фактично не проживає. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

06.11.2018 [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини з матірю [PERSON], померлою 01.01.2017. В обґрунтування своєї заяви заявник вказує, що 01.01.2017 його мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], постановою від 28.08.2018 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск встановленого законом шестимісячного строку відведеного на подачу заяви про прийняття спадщини. Але заявник вважає, що спадщину він прийняв фактично, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить встановити факт його постійного проживання разом із матірю [PERSON], померлою 01.01.2017, у період з 2013 до дня її смерті. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягав. Заінтересована особа нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю заявника [PERSON] (а.с.8). 01.01.2017 [PERSON] померла\~(а.с.7). Постановою нотаріуса Криворізького\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~від 28.08.2018\~[PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск встановленого законом шестимісячного строку відведеного на подачу заяви про прийняття спадщини (а.с.10). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання заявника [PERSON] разом із матірю [PERSON], померлою 01.01.2017, у період з 2013 до дня її смерті, підтверджується актом ТОВ «УЮТ-2011» від 27.09.2018, а також наданими в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, у звязку з наявністю достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості та законності заявлених вимог, суд вважає необхідним заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

06.11.2018 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею будинку №7 по пров. Нахімова в м. Охтирка Сумської області, в якому зареєстрований, але більше року не проживає її син [PERSON], який за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування квартирою, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду. Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Позивач являється власницею жилого будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Охтирка, пров. Нахімова, 7, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.08.2001, зареєстрованим в реєстрі за №1628. З інформації відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради Сумської області вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], що також підтверджується будинковою книгою. Згідно довідки квартального комітету «Східний» від 27.10.2018 №863 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але з 2010 року за цією адресою не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає близько 18 років по сусідству з [PERSON]. [PERSON] спочатку проживав разом з батьками, а через деякий час поїхав на заробітки і вже близько 8-9 років взагалі його не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сторони є його сусідами, проживає по сусідству з ними близько 18 років. Десь у 2009-2010 років він останній раз бачив [PERSON] Останній поїхав на заробітки і на даний час будь-яких контактів з ним немає. Раніше [PERSON] також їздив на заробітки, однак періодично приїжджав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачем не оспорено, що він понад один рік не проживає в зазначеному будинку без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

06.11.2018 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.08.2014 вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у них різні погляди на життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, у зв'язку з чим у сім'ї відбувались сварки, які призвели до того, що вони стали чужі люди, шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2017 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. У зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Позивач надав заяву, в якій просив розглядати справу у підготовчому засіданні за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач подала візвив на позовну заяву, де зазначила, що з позовними вимогами згодна, не заперечує проти ухвалення рішення у справі, розгляд справи проводити за її відсутності. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1312. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

06.11.2018 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від шлюбу сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають, невдовзі після реєстрації шлюбу виявились, що вони мають протилежні погляди на життя, шлюб і сім'ю. На теперішній час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують фактичні шлюбні відносини, шлюб існує формально. В судове засідання позивач та її представник звернулись до суду з заявою, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 08.11.2017 у Харківському міському відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 4828. У шлюбі у сторін дітей немає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони не мешкають разом, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору і спору щодо місця проживання дітей не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved