Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

06.08.2020 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 21.07.2017року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання № 1101014/210717 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії, згідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних за користування кредитом, зі строком кредитування на 36 місяців. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 22.07.2020 року має заборгованість у розмірі 18241,39 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача, разом із понесеними судовими витратами в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 21.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 29.09.2020 року, про що повідомлено відповідача шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua/sud0819 та направлення копії ухвали, позовної заяви із додатками та судової повістки за останнім відомим місцем проживання відповідача. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 29.09.2020 року, слухання справи було відкладено на 02.11.2020 року, про що повідомлено відповідача шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua/sud0819 та направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання відповідача. Представник позивача в сьогоднішнє судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2017року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання № 1101014/210717 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), заяви про встановлення відновлюваної кредитної лінії, згідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних за користування кредитом, зі строком кредитування на 36 місяців. Пунктом 9.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до якого приєднався відповідач, передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідач не виконує належним чином обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим у встановлений договором строк позивач всі належні платежі не отримав. Станом на 22.07.2020 року заборгованість за договором становить 18241,39 грн., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11911,61 грн.; - заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 4630,27 грн.; - пені в розмірі 843,70 грн.; - 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 254,55 грн.; - 3% річних від простроченої суми відсотків в розмірі 172,83 грн.; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 226,32 грн.; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 202,11 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16. Отже, позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved