Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

04 лютого 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приват Банк») звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.07.2008 року між позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитно-заставний договір № ZRZ0А80000108841 (далі по тексту Договір) про надання кредиту у розмірі 14052.41 доларів США, на термін до 10.07.2013 року, з поверненням кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно Договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати з 10 по 14 число кожного місяця грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 434.72 доларів США, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно п.16.1.8 кредитного договору. Відповідач не виконав належним чином зобовязання відповідно до кредитного договору від 11.07.2008 року, не сплатив позичальнику борг за користування кредитом, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача-боржника заборгованість за кредитно-заставним договором, у розмірі 54607.19 доларів США, із яких: 9 521.64 доларів США - заборгованості за кредитом; 5 181.93 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 299.81 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 32 988.37 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 15.85 доларів США штраф (фіксована частка); 2 599.59 доларів США штраф (процентна складова), що за курсом 15.77 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.12.2014 року складає 861155.39 грн., а також судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду. Від представника, за дорученням ПАТ КБ «Приват Банк», до суду надійшла письмова заява щодо розгляду справи у загальному порядку та за відсутності представника позивача на підставі доказів наданих до позовної заяви. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності довірителя [PERSON], позовні вимоги не визнають, заперечують проти позову. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку зі спливом стоків позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 11.07.2008 року між позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № ZRZ0А80000108841. Згідно умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 14052.41 доларів США, на строк з 11.07.2008 року по 10.07.2013 року, з поверненням кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до п.16.1.8 Договору погашення заборгованості проводиться щомісяця, в період сплати з 10 по 14 число кожного місяця грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 434.72 доларів США, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається за відсотками, комісією, а також іншими витратами. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору. До даного часу зазначене зобовязання відповідачем не виконано. Відповідач скористався кредитними коштами, але не виконав належним чином зобовязання згідно договору № ZRZ0А80000108841 від 11.07.2008 року, таким чином [PERSON], порушив умови кредитного договору, у звязку із чим виникла заборгованість по кредиту та станом на 16.12.2014 року складає загальну суму 54607.19 доларів США (що по курсу НБУ станом на 16.12.2014 року 15.77 грн./дол. США становить 861155.39 гривень), яка складається з: - заборгованості за кредитом 9\~521.64 доларів США; - заборгованість за відсотками за користування кредитом 5\~181.93 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом 4\~299.81 доларів США; - заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 32\~988.37 доларів США; - штраф (фіксована частина) 15.85 доларів США; - штраф (процентна складова) 2\~599.59 доларів США. Як встановлено у справі сторони встановили строк дії кредитного договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, кінцевий строк повернення кредиту до 10 липня 2013 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі (представником відповідача), є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення права особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строк, визначені графіком погашення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами, в період сплати з 10 по 14 число кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобовязань, тобто з моменту настання строку погашення чергового платежу. Разом із тим, положеннями ст.256 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пунктом 13.11. Договору передбачено, що Сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення Кредиту, винагороди та процентів за користування Кредитом, неустойки тривалістю у пять років. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Підпунктом «а» п.11.1. Договору визначено, що затримання сплати Позичальником частини наданого Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць вважається Подією Дефолту. Відповідно до п.11.2.6. Договору, якщо протягом строку, вказаного у ст.11.2.5. Договору, Позичальник не усунув Пдію Дефолту, Позичальник зобовязаний негайно повернути суму Кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування Кредитом, виконати усі інші грошові зобовязання за Договором у повному обсязі, а Банк має право, за своїм вибором здійснити одну або декілька з наступних дій: а) згідно ст.651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання Договору, з надсиланням Позичальнику відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену у повідомленні. Одностороннє розірвання Договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобовязань; б) розірвати Договір у судовому порядку; в) звернути стягнення на Предмет Застави в порядку, визначеному у статті 12 Договору; г) застосувати будь-який спосіб захисту своїх прав, дозволений законодавством України. Як встановлено у судовому засіданні 29 квітня 2009 року відповідачем було здійснено останній платіж в погашення боргу за Договором (з простроченням строку погашення), що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором (а.с.4-6). Відтак подія Дефолту, яка передбачена п.п.«а» п.11.1. Договору настала 15.06.2009 року. Враховуючи приписи п.11.2.6 Договору, обовязок відповідача повернути негайно всю суму боргу за договором виник 16.07.2009 року, оскільки останній не усунув протягом 30-денного строку подію Дефолту. Оскільки перебіг позовної давності почався зі спливом терміну повернення заборгованості, а саме: 16.07.2009 року, то останнім днем звернення до суду, в межах пятирічного строку позовної давності є 16.07.2014 року. Позов ПАТ КБ «Приват Банк» предявлено 04 лютого 2015 року, тобто після спливу строку (з дати, встановленої для сплати кожного чергового платежу) у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості. За нормою ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо). Слід також зазначити, що у п.14.1. Договору зазначено дію договору до повного виконання Сторонами зобовязань за Договором. Проте така умова Договору про його дію до повного виконання позичальником зобовязань перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії Договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed