Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

04 травня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» через свого представника Сафір Ф.О., з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та [PERSON] 08 травня 2007 року був укладений договір № б/н, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] своїх зобов'язань за договором не виконував внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. [INFO] [PERSON] помер. В 2016 році до спадкоємців померлого було направлено лист претензію щодо погашення заборгованості, проте вимога виконана не була. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість за договором становила 7 859,33 грн. Позивач просить стягнути зі спадкоємців померлого [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 травня 2007 року в розмірі 7 859,33 грн., а також судові витрати по справі. (а.с.3-7) Представник позивача у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До позовної заяви позивачем було додане клопотання про розгляд справи за його відсутності. (а.с.140). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2015 році помер її чоловік, того ж року вона із сином звернулась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Наразі свідоцтва про спадщину нотаріусом не видані. Їй відомо про укладений між її чоловіком та позивачем кредитний договір, проте, оскільки розмір спадщини яку отримають спадкоємці не визначений, вона просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Від [PERSON] надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що в липні 2015 році помер його батько, в грудні 2015 року він та його мати звернулись до нотаріуса для прийняття спадщини, де стало відомо, що за спадщиною також звернулась його бабуся, мати його батька. На його адресу надходила претензія банку щодо наявності в його батька боргу за кредитним договором, за якою він здійснив один платіж на його погашення. Проте на даний час він та його мати не мають свідоцтв про право на спадщину, тому він не може вирішити яку частину повинен сплатити в погашення боргу. (а.с. 158) Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення відповідачки, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав. 08 травня 2007 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н, в якій виявив намір оформити на своє ім'я карту «Универсальна» з кредитним лімітом по платіжній картці (а.с.46). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписана банком та [PERSON] анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в спільно з відповідними Умовами і Правилами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.46). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08 травня 2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] станом на 31 травня 2015 року, вбачається, що в [PERSON] сума заборгованості становить 7 859,33. (а.с.8-45) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, від 06 липня 2015 року, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 5255. (а.с.118) На запит суду П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була надана копія спадкової справи № 248/2015, початої 18 серпня 2015 року до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.182-194) З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, із заявами після смерті [PERSON] звернулись, мати померлого - [PERSON], дружина померлого - [PERSON], син померлого - [PERSON] Станом на 04 червня 2016 року, свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] не видавались. (а.с.193) Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1, ч.3 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.1, ч.3, ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. В матеріалах спадкової справи наявна претензія кредитора, яка надійшла 04 червня 2016 року. Доказів того, що кредитор був проінформований спадкоємцями про смерть спадкодавця до справи не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача наявне право вимоги від спадкоємців погасити заборгованість за договором. На адресу [PERSON] та [PERSON] банк направляв листи - претензії, в яких банк вказував, що у померлого [PERSON] станом на дату смерті була заборгованість за договором 8 274,33 грн. (а.с.127-132) Разом з тим, згідно ч.1 ст.1282 спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Доказів того, що на даний час спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину із визначенням часток у спадщині до справи не надано. Самі відповідачі зазначають, що розмір їхніх часток у спадщині наразі невідомий. Будь-яких відомостей про обсяг спадщини у суду відсутній. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на викладене враховуючи, що наразі визначити розмір частки яка підлягає стягненню з кожного із спадкоємців неможливо, суд приходить до висновку, що вимоги позивача заявлені передчасно та задоволенню не підлягають. У зв'язку з відмовою в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed