overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

06 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 21 січня 2015 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

06 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 02 березня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. В підготовче судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. В підготовче судове засідання відповідач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №437868, виданого 02 березня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 02 березня 2016 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 57. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін «Малигіна». Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судовий збір у сумі 704,80 грн., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

06 лютого 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 05 червня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Ценявській сільській раді, Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис №5. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, матеріально сімю не забезпечує, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сімї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, часто зловживає спиртними напоями, в стані алкогольного спяніння влаштовує сварки, скандали, в присутності сина, під час яких відповідач принижує її честь та гідність людини, що погано впливає на її здоровя та виховання дитини. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин і з грудня місяця 2016 року не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, після розірвання шлюбу просить сина залишити проживати із нею, залишити їй прізвище Сокур. Позивачка подала до суду заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 05 червня 2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] (д.п. Томенчук) Х.Т. та [PERSON] у Ценявській сільській раді, Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 5 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]/а.с.4/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони як подружжя не проживають разом та не підтримують будь-яких стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] (д.п. Томенчук) Х.Т. та [PERSON] розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Сокур. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 12.07.2008 року, що зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспіль-ського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 212. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 липня 2008 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 212. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як в останній час в них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. У зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам, унеможливлює примирення з відповідачем. Спір про місце проживання дитини та розподіл майна відсутній. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, в яких позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Крім того, згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що12 липня 2008 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис за № 212. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 12.07.2008 року (а.с.8). У сторін це перший шлюб, від якого народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 24.11.2009 року (а.с. 9). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що спір про визначення місця проживання дитини та майновий спір відсутній. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільної дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15.08.2014 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя не склалось, сторони мають різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, просить шлюб розірвати. Зазначає, що подружні відносини між ними припинились з осені 2017 року. Спору про місце проживання дитини сторони не мають, майновий спір відсутній. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, просив судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 15.08.2014 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 703, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 2007 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 05 березня 2014 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 22 грудня 2015 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно. На підставі вищевказаного рішення Старокостянтинівським районним судом 26.01.2016 року було видано виконавчий лист № 683/2803/15-ц. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом встановлено, що з 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 05 березня 2014 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 22 грудня 2015 року з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно. На підставі вищевказаного рішення Старокостянтинівським районним судом 26.01.2016 року було видано виконавчий лист № 683/2803/15-ц. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження [PERSON]; рішенням Старокостянтинівського районного суду від 22.12.2015 року; копією виконавчого листа від 26.01.2016 року . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 06 червня 1999 року у Жовтневій селищній раді м. Нововолинська Волинської області, актовий запис №7. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 1999 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 30 вересня 2013 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною цьому стала несумісність їх характерів та різниця у поглядах на сімейні відносини та обовязки. На даний час подружжя не підтримує стосунків, сімя розпалася і подальше її збереження суперечить її інтересам. Оскільки шлюб носить формальний характер, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку і після розірвання шлюбу прізвище набуте у ньому змінювати не бажає. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, 14 березня 2018 року подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с. 22). У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з'явився, 14 березня 2018 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав (а.с.23). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] суд розриває. Враховуючи те, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, відповідно до вимог ст.141, ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 50% сплаченого останньою судового збору, що становить 352,40 грн. і підтверджується документально (а.с.1), а решту 50 %, що також становить 352,40 грн., суд повертає позивачу з державого бюджету. Також суд не змінює прізвище набуте позивачем у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 13 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння та почуттів любові сумісне життя є неможливим, а тому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в підготовче судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний запис за № 111. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначені факти підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Причинами розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння та почуттів любові, подружні стосунки фактично припинені. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала, що 06 квітня 1985 року в міському відділі запису актів громадянського стану по місту [PERSON] області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 120. Дошлюбне прізвище позивача «Іванова». Діти повнолітні. Сумісне життя з відповідачем із-за різних поглядів на спільне життя не склалося, сторони мешкають окремо і сім`я фактично розпалась понад 20 років тому. Збереження сімї неможливо. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила шлюб розірвати. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив шлюб розірвати. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 квітня 1985 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с. 12). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідні обставини позивач обґрунтовує тим, що сторони мають спільних дітей дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком дітей в добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що згідний сплачувати аліменти в тому розмірі про який просить позивач. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити виходячи із наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей та сторонами не заперечуються. Відповідач, будучи батьком дітей відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітні діти проживають разом із позивачкою, перебувають на її повному утриманні, потребують належного утримання в розмірі достатньому для їх гармонійного розвитку, що відповідач має постійне джерело доходу, інших утриманців не має, згідний та спроможний сплачувати аліменти в тому розмірі що просить позивач, а тому вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, починаючи з 06 лютого 2018 року (моменту звернення до суду) і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати по справі становлять 704 грн. 80 коп. які відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved