Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

06.07.2021 [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення боргу за договором позики від 12.03.2021, мотивуючи свої вимоги тим, що Позивач надав Відповідачу грошові кошти у сумі 2200.00 долларів США, які останній зобов`язався повернути до 12.04.2021. Однак, на момент звернення до суду Відповідач свої зобов`язання не виконав, жодних дій щодо повернення боргу не вчиняє, тому Позивач просить стягнути з [PERSON] вказаний борг у судовому порядку разом із судовими витратами. Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08.07.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на 09.08.2021. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач у позовній заяві просить справу розглядати без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подав. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався за адресою свого місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З письмової згоди Позивача Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з розпискою від 12.03.2021 [PERSON] взяв у [PERSON] 2200.00 долларів США, які зобов`язався повернути до 12.04.2021 (а.с.4, 23). 01.06.2021 Позивачем на адресу Відповідача була направлена претензія з вимогою про повернення коштів за вищевказаною розпискою, яка була отримана адресатом 02.06.2021 (а.с.9, 10, 11). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зважаючи на вказане, у судовому засіданні доведено факт одержання Відповідачем коштів від Позивача, які Відповідач зобов`язався повернути до чітко визначеної дати, що підтверджується розпискою від 12.03.2021 (а.с.4, 23). При цьому, вимог про визнання недійсною вказаної розписки, у тому числі і з підстав вчинення насильства, погроз, обману, внаслідок помилки, чи з будь-яких інших підстав Відповідач до Позивача не пред`являв. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст.533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Окрім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16.01.2019 у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Відповідно до ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим у відповідності до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, Судом враховано, що Відповідачем, який до Суду не з`явився, відзиву на позов не подав, правом надати Суду пояснення та докази не скористався, не спростовано доводи Позивача щодо обґрунтованості його позовних вимог. За таких обставин, Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики на суму 2200.00 долларів США. Окрім того, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача підлягає відшкодуванню сплачений при подачі позову судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved