Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

05.05.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах батька [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання останньої приймати участь у догляді за своїм батьком - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] суму на покриття витрат на медикаменти, харчування, лікування, та догляд за батьком - [PERSON] у розмірі 10 000 грн одноразово. 01.12.2020 [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову (доповнення підстав позову та уточнення позовних вимог) та просив задовольнити поданий ним позов в інтересах батька, зобов`язати [PERSON] приймати участь у догляді батька, стягнути з неї витрати одноразово у розмірі 10 000 грн на медикаменти, харчування, лікування та догляд за батьком. Стягувати з [PERSON] щомісячно аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] у розмірі прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність, починаючи з 27.07.2020 року і до смерті [PERSON] . В обґрунтування позову вказав, що він та відповідач є дітьми [PERSON] , який є непрацездатним, хворіє та у зв`язку з хворобою отримав першу Б групу інвалідності безтерміново з 07.07.2020 року. Під час хвороби батька він всіляко брав на себе всі витрати на його лікування, проживання, харчування. Після хвороби батько проживав разом з ним в орендованій квартирі. В утриманні батька допомагає йому його тітка [PERSON] . Він працює приватним підприємцем, має дохід, одна його доходу не вистачає на утримання батька, оскільки він сплачує аліменти на дитину, орендує житло, має кредитні зобов`язання, які, зокрема, оформлено з метою витрат на лікування та опіку над батьком. Відповідач добровільно допомагати в утриманні батька та його догляді відмовляється. Зазначив, що дохід батька [PERSON] складає розмір мінімальної пенсії по інвалідності у сумі 1712 грн. 03.12.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов в якому відповідач вказала, що є дочкою [PERSON] , однак її батько не є немічною людиною з обмеженими можливостями чи недієздатним. Проживає в с.Стирти, піклується про себе самостійно, зловживає спиртними напоями. Зазначила, що батько ніколи не піклувався про неї, вона проживала з бабусею, з раннього віку вимушена була заробляти собі на життя самостійно. Вказала, що не вона ні її чоловік не працюють, живуть від тимчасових заробітків, мають на утриманні двох дітей, які хворіють і потребують затрат на лікування. А тому у неї не має змоги утримувати батька. Також зазначила, що під час хвороби батька відвідувала останнього в лікарні, готувала їсти, за власні кошти купувала продукти харчування. Вимоги позивача про стягнення понесених витрат на лікування батька є безпідставними, оскільки будь-яких домовленостей щодо понесення витрат на лікування між нею та позивачем не було, а тому купуючи ліки для батька останній виконував свій обов`язок як син перед батьком. Також вважає, що по понесені витрати є необґрунтованими, оскільки позивач надаючи чеки щодо їх придбання не обґрунтовує зв`язок між найменуванням ліків, які зазначені в чеках з ліками, які потребував батько. Вказала, що орієнтовний (попередній) розмір витрат на забезпечення професійної правничої допомоги складає 10 000 грн. Докази оплати та детальний опис, буде надано протягом п`яти днів після прийняття рішення по справі. 10.12.2020 [PERSON] надано відповідь на відзив на позовну заяву. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав, вважає його обґрунтованим та підставним. Просив позов задовольнити. 10 000 грн, понесених витрат на лікування батька, просив стягнути на його користь, оскільки ці кошти він особисто затратив. Батько є особою з інвалідністю першої Б групи, потребує стороннього догляду. Зазначив, що батько зараз проживає сам, він та його тітка допомагають в утриманні та догляді батька. Відповідач позов не визнала з викладених у відзиві підстав. Вказала, що не має змоги сплачувати аліменти, оскільки не працює, має на утриманні двох дітей, які хворіють і потребують затрат на лікування. Батька до себе змоги забрати не має, оскільки проживає у двокімнатній квартирі. Вимоги щодо стягнення з її 10 000 грн на користь позивача є безпідставними. В позові просила відмовити. Третя особа в судовому засіданні підтримала вимоги позивача. Вислухавши сторони, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , відповідач по справі, є дітьми [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААВ № 199934 від 27.07.2020 року [PERSON] , [INFO] є інвалідом першої Б групи з 07.07.2020, загального захворювання, безстроково (а.с. 151). Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи. Згідно ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Аналогічні положення містить норма ч. 3 ст. 75 СК України, згідно якої непрацездатною вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. У висновку щодо застосування норм права, викладеному у Постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначено, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю першої Б групи, загального захворювання, тобто належить до осіб з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування. Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб. Дохід [PERSON] складає лише пенсія по інвалідності у мінімальному розмірі, а тому у зв`язку з хворобою, внаслідок якої останнім отримано інвалідність, потребує матеріальної допомоги. Відповідачем не спростовано факт відсутності потреби у наданні такої допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Статтею 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Тому суд дійшов до висновку, що [PERSON] у зв`язку з інвалідністю та наявністю захворювань потребує матеріальної допомоги, а підстав, передбачених положеннями ст. 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатного батька судом не встановлено. Разом з тим, суд враховуючи матеріальне становище відповідача, матеріальне становище непрацездатного батька сторін, обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, наявність інших дітей у непрацездатного батька та отримання ним матеріальної допомоги від них (позивача по справі), сестри (третя особа) непрацездатного, яка також надає ту чи іншу допомогу в його утриманні, та те, що заявлений розмір аліментів позивачем необґрунтовано, вважає, що необхідним та достатнім слугуватиме стягнення аліментів з відповідача на утримання непрацездатного батька у твердій грошовій сумі у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з 27.07.2020 року і довічно. Щодо заявлених вимог про стягнення одноразово з відповідача на користь [PERSON] , який звернувся в інтересах батька, понесених на лікування останнього витрат у розмірі 10 000 грн, суд відмовляє, з підстав недоведеності таких вимог належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. При цьому слід зазначити, що суд у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина має достатній дохід (заробіток), може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Вимоги про зобов`язання [PERSON] приймати участь у догляді за своїм батьком - [PERSON] суд також залишає без задоволення, так як позивачем не зазначено в який спосіб має відбуватись така участь останньої. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial