Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

06 грудня 2019 року адвокат Токарєва О.Г., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Шилівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після йог смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,2500га. Позиває, як єдиний спадкоємець першої черги за законом у встановлений строк подав заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті батька та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка належала батьку позивача на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН №173323, виданого 04.03.1998 році Шилівською сільською радою на підставі рішення, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на праві приватної власності на землю за №4853. Також 04.10.2019 року позивачем було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки позивачем не надано ніякого документа, який би міг підтвердити право власності житлового будинку. Відповідно до технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями та спорудами, будівництво будинку позначеного літерою А-1 та господарських будівель та споруд було здійснено в 1992 році. Довідкою директора ТОВ «Добропільське БТІ» зазначено, що вказаний житловий будинок та господар. споруди не зареєстровані, так як під час проведення тех. інвентаризації було встановлено, що житловий будинок та господар. споруди були побудовані без дозвільних документів і про це не було зроблено відмітки у технічному паспорті від 18.08.2019 року, тому необхідно вважати, що зазначений житловий будинок та господар. споруди були побудовані до 05 серпня 1992 року. У зв`язку із вказаним позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про розгляд справи. Разом із позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Токарєва О.Г., яка діє на підставі ордеру серії ДН№097952 від 03 грудня 2019 року, в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена. Надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Шилівської сільської ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про розгляд справи. Сільський голова надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Шилівської сільської ради, позовні вимоги визнає. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується долученою копією свідоцтва про народження. (а.с.6) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої 14 січня 2019 року виконавчим комітетом Родинської міської ради міста Покровська Донецької області, [PERSON] , помер [INFO] у віці 68 років, про що складено відповідний актовий запис № 3. (а.с.7) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, яка складається із земельної ділянки загальною площею 0,2500га, кадастровий номер ділянки 1422088800:02:000:0046, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8,9) 02.10.1991 року спадкодавцем [PERSON] було отримано рішення №24 Шилівської с/р про надання йому земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та згідно цього ж рішення було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на цій ділянці. (а.с.14) Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Між тим, згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. До матеріалів справи долучено копію постанови приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 жовтня 209 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , оскільки спадкоємцем не надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини, а саме правовстановлюючого документу, який би свідчив хто саме є власником та якого саме нерухомого майна. (а.с.18) З довідки ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 1103 від 19.08.2019 року вбачається, що на дату обстеження 19.08.2019 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] інженером ТОВ «Добропільське БТІ» виявлено, що житловий будинок та господарська будівля збудовані у 1992 році. Документи про введення в експлуатацію в БТІ не надано. (а.с.13) Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 6 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» апеляційним судам був підготовлений інформаційний лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», згідно п. 3.2. якого порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ( Шилівська сільська рада ), виготовленого ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» станом на 19.08.2019 року на ім`я [PERSON] , домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: а - ганок, Б - вбиральня, К - колодязь, №1 - паркан, №2 - ворота, І - відмостка. Будівництво будинку та господарських будівель та споруд було здійснено в 1992 році. (а.с.10-12) Згідно висновку до звіту про оцінку ринкової вартості житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, без врахування земельної ділянки, ринкова вартість вищезазначеного нерухомого майна станом на 19.08.2019 року становить 46645,87 грн. (а.с.20) Аналіз фактично встановлених у судовому засіданні обставин справи та вимог цивільного законодавства дозволяє суду зробити висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] батька - [PERSON] , однак не має змоги оформити свої спадкові права, так як за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved