Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

05 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», де він працював підземним гірничим робочим очисного забою 5 розряду з 16.07.2003 року по 11.03.2014 року та був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, але при звільненні йому підприємством не були виплачені належні йому грошові суми у тому числі і заробітна плата, повний розрахунок з ним підприємством було проведено лише 29.04.2014 року, тому затримка розрахунку становить 33 робочих дні, просив за час затримки розрахунку стягнути з підприємства його середній заробіток у сумі 19087,86 гривень. В процесі розгляду справи позивачем 02 червня 2014 року були уточнені позовні вимоги у зв'язку із розрахунком його середнього заробітку, який дорівнює 564,31 гривень, то сума за затримку розрахунку 33 дні становить 18622,23 гривень,які просив стягнути з відповідача на його користь. Позивач в с удове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності за участю його представника - адвоката [PERSON], який в інтересах позивача підтримав позов з урахування уточнення суми заборгованості за затримку розрахунку з позивачем при його звільненні, що становить 18622,23 гривні, обґрунтувавши вимоги позивача статтею 117 КЗпП України, яка гарантує обов'язок роботодавця при звільнення працівника виплату всіх належних йому сум у день звільнення і у зв'язку зі затримкою таких виплат гарантує виплату його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Такий період затримки позивачу становить 33 робочих дні , а саме з 11.03.2014 року по 29.04.2014 року і виходячи із його середнього заробітку 564,31 гривень в день, сума компенсації, яку просить стягнути з відповідача на користь позивача дорівнює 18622,23 гривень. Відповідач - представник ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» Саприкіна О.В., діюча на підставі довіреності ( а.с. 28 ), позов не визнала і пояснила, що ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» є планово-збиточним підприємством, датується із Державного бюджету і всі кошти, що надходять на рахунки підприємства сплачуються за цільовим призначенням, тому вини підприємства у тому, що з позивачем несвоєчасно, в день його звільнення, був проведений розрахунок, немає. Як тільки гроші поступили на рахунок, вони відразу ж були перераховані платіжними дорученнями на рахунок позивача, остаточно це було зроблено 29.04.2014 року. У зв'язку з викладеним, просила відмовити позивачу у задоволенні його вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з ним при звільненні. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії трудової книжки, [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» міста Донецька, де він працював підземним гірничим робочим очисного забою 5 розряду з 16.07.2003 року по 11.03.2014 року та був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням ( а.с. 4 ), що також підтверджується копією наказу по підприємству про звільнення ( а.с. 26 ) Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено в судовому засіданні, на час звільнення позивача з підприємства йому належала до виплати грошова сума 47768,21 гривень. Повний розрахунок з позивачем відповідачем було проведено 29 квітня 2014 року, тобто йому були виплачені всі належні при звільненні грошові суми і компенсації, що підтверджується копіями платіжних доручень та копіями реєстру зарахування грошових сум до установи банку .( а.с.19-25 ) Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з вищенаведених обставин, встановлених судом, при звільнені позивача 11 березня 2014 року йому не були виплачені належні суми відповідачем і фактичний розрахунок з ним був проведений 29 квітня 2014 року, а тому він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за цей період. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньомісячної заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року за № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного ( годинного ) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна ( годинна ) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні ) дні на число відпрацьованих робочих днів ( годин ) за цей період. Згідно довідки № 894 від 02.06.2014 року за два останніх перед звільненням місяці роботи позивача його середньодневна заробітна плата становить 564,31 гривень (а.с. 18 ) Час затримки розрахунку з 12.03.2014 року по 29.04.2014 року становить 33 робочих дні. Тому компенсація за весь час затримки розрахунку з позивачем складається у сумі : 564,31 грн. х 33 = 18622,23 гривень. Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Крім того, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення, або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Аналізуючи усі наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням їх уточнення, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку , тобто з 12 березня 2014 року по 29 квітня 2014 року у розмірі 18622,23 гривень. На підставі викладеного, ст. ст. 47, 115,116,117, 233,234 КЗпП України,

Outcome: approved