Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

07.05.2019 р. [PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Макарівської селищної ради (далі-відповідач), вказавши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Трест «Поліськсільбуд», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням виконавчого комітету Макарівської районної Ради народних депутатів за №69 від 26.04.1990 року його батькові, третій особі по справі - [PERSON] було затверджено спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету, житлово-експлуатаційної дільниці тресту «Поліськсільбуд» №4 від 16.03.1990 року про надання службової однокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 19.0 [ADDRESS] . сім`ї [PERSON] , який працює слюсарем-сантехніком по обслуговування даного будинку. Відповідно до цього рішення, 24.05.1990 року виконавчим комітетом Макарівської районної Ради народних депутатів батькові було видано ордер на жиле приміщення за №73, відповідно до якого, [PERSON] , з сім`єю з 4 чоловік: [PERSON] , [PERSON] (шлюбне [PERSON] ) та його, [PERSON] було надано право на зайняття жилого приміщення, квартири [ADDRESS] . З наданого ордеру на жиле приміщення, на ньому міститься помітка «службовий». Проте, згідно архівного витягу за №05-06/129 від 27.02.2019 року, виконавчим комітетом Макарівської районної Ради народних депутатів Київської області за період 1987-1990 роки не приймалося рішення про включення квартири [ADDRESS] до числа службових. Крім цього, зазначена квартира не включена до числа комунальної власності Макарівської районної Ради народних депутатів Київської області та Макарівської селищної Ради народних депутатів Київської області. Станом на 2019 рік у квартирі проживає лише він, позивач та його син - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що він, позивач, 10 років відкрито та добросовісно володіє квартирою за [ADDRESS] , тому вважає, що є всі підстави для визнання за ним право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач просить: визнати за ним, [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34.4 кв.м., житловою площею 19.5 кв.м. Ухвалою суду від 13.05.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято\~до розгляду\~та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання\~відзиву на позовну заяву, третім особам строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. У встановлений судом строк від відповідача до суду надійшов відзив на позов, яким позовні вимоги відповідач не визнає, посилаючись на відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Від позивача надійшла відповідь на відзив. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача своїх письмових пояснень до суду щодо позову або відзиву не подавали. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] з 29.03.2004 р. зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] . Рішенням виконавчого комітету Макарівської районної Ради народних депутатів за №69 від 26.04.1990 року [PERSON] , який є третьою особою у даній справі, було затверджено спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету, житлово-експлуатаційної дільниці тресту «Поліськсільбуд» №4 від 16.03.1990 року про надання службової однокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 19.0 [ADDRESS] сім`ї [PERSON] , який працює слюсарем-сантехніком по обслуговування даного будинку, що підтверджується архівним витягом №05-04/680 від 18.12.2018 року виданим архівним відділом Макарівської районної державної адміністрації. Відповідно до цього рішення, 24.05.1990 року виконавчим комітетом Макарівської районної Ради народних депутатів Становському В.І., було видано ордер на жиле приміщення за №73, відповідно до якого, [PERSON] , з сім`єю з 4 чоловік: [PERSON] , [PERSON] (шлюбне [PERSON] ) та [PERSON] було надано право на зайняття жилого приміщення, квартири [ADDRESS] , що підтверджується вищезазначеним архівним витягом. Як вбачається з наданого ордеру на жиле приміщення, на ньому міститься помітка «службовий». Відповідно до ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Проте, згідно архівного витягу за №05-06/129 від 27.02.2019 року, виконавчим комітетом Макарівської районної Ради народних депутатів Київської області за період 1987-1990 роки не приймалося рішення про включення квартири [ADDRESS] до числа службових. Крім цього, зазначена квартира не включена до числа комунальної власності Макарівської районної Ради народних депутатів Київської області та Макарівської селищної Ради народних депутатів Київської області, що підтверджується архівним витягом за №05-06/130 від 27.02.2019 року архівного відділу Макарівської районної державної адміністрації Київської області. Станом на 2019 рік у вказаній вище квартирі проживає позивач та його син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за №1453 від 02.05.2019 року, виданою Макарівською селищною радою Київської області. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами ст.ст.\~328,\~344 ЦК України. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16\~ЦК України, а також частини четвертої статті 344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, шо не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.\~\~ При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Отже суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Згідно з довідкою, виданою Макарівською селищною радою 02.05.2019 за № 1453 та доданою позивачем до позовної заяви, у спірній квартирі станом на 02.05.2019 проживають позивач, [PERSON] , та його неповнолітній син, [PERSON] , 2012 р.н. А, отже, в силу приписів ст.ст. 64, 123 Житлового кодексу Української РСР, позивач та його неповнолітній син користуються нарівні усіма правами, що випливають з договору найму жилого приміщення. За таких умов, визнання виключно за позивачем права власності на спірну квартиру за набувальною давністю призведе, до порушень житлових прав його неповнолітнього сина, [PERSON] , та суперечитиме ст. 47 Конституції України, ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, ст. 18 «Про охорону дитинства». Крім того, згідно з інформацією, наданою КП «Макарів ВУЖКГ», за адресою: [ADDRESS] , зокрема, КП «Макарів ВУЖКГ» надаються житлово-комунальні послуги (з централізованого водопостачання і водовідведення, з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) на підставі відповідних договорів, укладених 01.02.2014 з [PERSON] , батьком позивача. За вказаною адресою заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги перед КП «Макарів ВУЖКГ» відсутня. У свою чергу, позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати ним вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період, протягом якого він відкрито, добросовісно та безперервно володіє вище згаданою квартирою. Отож, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що позивач, до того ж на рівні зі своїм неповнолітнім сином, виключно користується квартирою за [ADDRESS] , проте на даний випадок дія норми ст. 344 ЦК України не поширюється. Крім того, доводи позивача про те, що він більше 10 років безперервно проживає у спірній квартирі, не можуть братися до уваги, оскільки такі дії не свідчать про набуття ним права власності на спірну квартиру та не є підставою для набуття такого права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, особі, яка претендує на визнання права власності за набувальною давністю, необхідно довести наявність зазначених у ст. 344 ЦК України чотирьох необхідних умов: добросовісність володіння майном, відкритість володіння майном, безперервність володіння майном, володіння майном протягом встановленого законодавством строку. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих сторонами доказів, на підтвердження своїх вимог та заперечень, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявність\~підстав зазначених\~у ст.\~344\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed