Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

05.12.13 року Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеси звернулось до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], Військової академії м. Одеси, третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання ордера на житлове приміщення недійсним та виселення, в якому просить визнати недійсним ордер №13 від 24.10.2005 року, виданий Одеським інститутом Сухопутних військ на ім'я підполковника [PERSON] на житлову площу- кімнату [ADDRESS] виселити [PERSON],1974 року народження із житлового приміщення- кімнати [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що будівлі військового містечка № 217, зокрема і гуртожиток [ADDRESS] є військовим майном, яке обліковувалось у Військовому інституті Сухопутних військ (правонаступник - військовий інститут ОНПУ, на теперішній час Військова академія м. Одеси). У вересні 2009р. згідно вимог чинного законодавства України за актом прийому-передачі передано на баланс КЕВ м. Одеси. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ від 21.04.2011р. № 215 «Про затвердження Положення про організацію квартирно- експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» та Положенням про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст. 29, 30 ЖК України. Згідно ордеру № 13 від 24.10.2005 року, виданого Одеським інститутом Сухопутних військ підполковнику [PERSON] на житлове приміщення кімнату [ADDRESS] - відповідач [PERSON] вселилася в спірне житлове приміщення, як сестра дружини п/п-ка [PERSON], 1971 р.н. - [PERSON], 1977 р.н. Разом із ними в даному приміщенні проживала мати військовослужбовця [PERSON] 1942 р.н. Одеському прокурору з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері та КЕВ м. Одеси стало відомо про видачу такого ордеру 16.04.2013 р. при ознайомленні з матеріалами іншого судового провадження у Київському районному суді м. Одеси по справі № 2- 6086/2011 за позовом прокурора до [PERSON] про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Підполковник [PERSON] разом із членами своєї родини виїхали із зазначеного житлового приміщення в гуртожитку, а відповідач [PERSON] залишилась проживати в даному житловому приміщенні. [PERSON] не проходить дійсну військову службу у ЗСУ, не перебуває на обліку військових пенсіонерів Одеського гарнізону, не перебуває на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, тобто як вважає позивач, не має правових підстав для проживання у гуртожитку МОУ за адресою: [ADDRESS] (військове містечко №217). Крім того, Одеським інститутом Сухопутних військ в порушення норм 58. 129 ЖК України, наказу МОУ №241 від 11.07.1997 р. «Про затвердження Положення про гарнізонні гуртожитки (готелі) для розміщення іноземних військовослужбовців, які навчаються у військово-навчальних закладах Міністерства оборони України» незаконно, не компетентно, без відповідних рішень та погоджень щодо виділення житлової площі в гуртожитку видано ордер № 13 від 24.10.2005 р. на житлову площу у гуртожитку МОУ за адресою: [ADDRESS], що стало причиною для звернення до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, підтримуючі надані суду заперечення проти позову, просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Військової академії м.Одеси в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування, [PERSON], діюча на підставі довіреності, позов не визнала в повному обсязі, просила в позові відмовити. Вислухавши представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що будівлі військового містечка № 217, зокрема і гуртожиток [ADDRESS] є військовим майном, яке обліковувалось у Військовому інституті Сухопутних військ (правонаступник - військовий інститут ОНПУ, на теперішній час Військова академія м. Одеси). У вересні 2009р. згідно вимог чинного законодавства України за актом прийому-передачі передано на баланс КЕВ м. Одеси. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ від 21.04.2011р. № 215 «Про затвердження Положення про організацію квартирно- експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» та Положенням про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст. 29, 30 ЖК України. Згідно ордеру № 13 від 24.10.2005 року, виданого Одеським інститутом Сухопутних військ підполковнику [PERSON] на житлове приміщення кімнату [ADDRESS] - відповідач [PERSON] вселилася в спірне житлове приміщення, як сестра дружини п/п-ка [PERSON], 1971 р.н. - [PERSON], 1977 р.н. Разом із ними в даному приміщенні проживала мати військовослужбовця [PERSON] 1942 р.н. Підполковник [PERSON] разом із членами своєї родини виїхали із зазначеного житлового приміщення в гуртожитку, а відповідач [PERSON] залишилась проживати в даному житловому приміщенні. Як вбачається з довідки про склад родини та реєстрацію ( а.с.5) у кімнаті [ADDRESS] зареєстрована відповідачка-[PERSON]. та її діти [PERSON],1998 року народження та [PERSON],1995 року народження. Так само в довідці зазначено, що відповідачка має статус основного квартиронаймача. Ордер № 13 від 24.жовтня 2005 року виданий [PERSON] з правом на вселення до житлового приміщення складом сім'ї до якої входили дружина [PERSON], мати [PERSON] та сестра дружини [PERSON] ( а.с.7) На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 03 червня 1986 р. № 208 жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордеру недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Відповідно до стаття 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вимоги про визнання недійсним ордера на жиле приміщення за передбаченими ст.59 ЖК підставами поширюється трирічний строк позовної давності. Ордер №13 на право займання кімнати 2 площею, 34 кв.м в гуртожитку у блоці [ADDRESS] виданий [PERSON] 24.10.2005 року за підписом начальника Одеського інституту Сухопутних військ генерал- лейтенанту А.С. Торцем та Головою житлової комісії ОІСВ полковника А.В. Кучера. Позов Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м.Одеси до [PERSON] про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.04.13 року № 2-6086/11 року залишений без розгляду. Відповідно до ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Клопотання щодо поновлення строк позовної давності представник КЕВ м.Одеси не заявляв. Як зазначено у ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Статтею 116 ЖК України передбачається виселення громадян без надання громадянам іншого жилого приміщення, як зазначено у вказаній нормі Закону, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Вказаною нормою Закону передбачено виселення громадян у разі систематичного та грубого порушенням правил порядку проживання у займаному приміщенні. Таких дії з боку Відповідача [PERSON] виявлено не було. Статтею 117 ЖК України передбачається виселення громадян у разі визнання ордера недійсним. У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні представником Позивача не було доведено до суду незаконність дій посадових осіб Одеського інституту Сухопутних військ, правонаступником якого є Військова академія м.Одеси при видачі [PERSON] ордеру. Як зазначено у статті 60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З боку Позивача не було додано будь-яких доказів які б свідчили про порушення вимог чинного законодавства України, як з боку Відповідача так і з боку та Одеського інституту Сухопутних військ, правонаступником якого є Військова академія м.Одеси при видачі ордеру на житло.

Outcome: dismissed