Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] подав до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова позов,в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу, що виникла за договором позики від 17.01.2014 року у розмірі 246 000 гривень, а також неустойку у виді штрафу, що виникла за прострочення виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором у розмірі 364 000 гривень. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення повістки на адресу місця реєстрації. З урахуванням викладеного, суд ухвалює рішення у справі в порядку заочного провадження за наявними доказами. Судом встановлено, що згідно із договором позики від 17.01.2014 року відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 246000 гривень, яку зобов'язалася повернути не пізніше 30 березня 2014 року. Дана обставина підтверджується договором позики від 17 січня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України,якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 3 договору позики від 17.01.2014 року передбачено, що повернення боргу повинно бути в [ADDRESS] того ж договору визначено, що підтверджуватися повернення позики має шляхом складення позикодавцем відповідних розписок про отримання грошових коштів, а повне виконання зобов'язання має бути підтверджене завіреною нотаріально заявою позикодавця про отримання всієї суми позики. На теперішній час [PERSON] зазначену суму позивачу не повернула, розмір боргу на день подачі цього позову складає 246 000 гривень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Пунктом 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання договору позики та погодження сторонами його умов, між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір позики від 17.01.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. та зареєстровано в реєстрі № 89. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, [PERSON], відповідно до умов укладеного 17.01.2014 року договору позики, мала повернути грошові кошти до 30.03.2014 року. У зазначений термін відповідач [PERSON], в порушення договірних зобов'язань, позику в повному обсязі не повернула. Пунктом 6 договору позики від 17.01.2014 року визначено, що за прострочення виконання своїх зобов'язань Позичальник повинен сплатити на користь Позикодавця штраф (пеню) в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень за кожен день прострочення. Відповідачка в добровільному порядку двічі частково сплачувала штраф (пеню) за прострочення договору позики від 17.01.2014 року по 500 грн. на загальну суму 1000 грн. (15.04.2015р. та 20.07.2105р.), на підтвердження чого позивачем надані відповідні розписки. Згідно п.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Пунктом 3 цієї статті визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, загальна сума штрафу (пені) за прострочення договору позики від 17.01.2014 року, з урахуванням строків спеціальної позовної давності (ст.258 ЦК України), складає 365 тисяч гривень (1000 грн.*365 днів(1 рік)), а з урахування частково сплаченої суми штрафу (пені) у сумі 1000 грн., загальна сума штрафу (пені) за прострочення договору позики від 17.01.2014р., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 364 тис. грн. (365тис.грн.-1тис.грн.). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ухвалою суду від 09.08.2017 року було задоволено клопотання представника відповідача, який ставив під сумнів справжність підпису відповідача у вказаному договорі, призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. 19.09.2017р. представником позивача було надано до суду заяву з оригіналом Договору позики від 17.01.2014р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Макушевою Н.В. на бланку ВТР№635635 та зареєстрованого в реєстрі № 89, з проханням долучити його до матеріалів цивільної справи № 644/7241/16-ц для проведення судової почеркознавчої експертизи за вимогою суду. До канцелярії суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку №15285 від 23.10.2017 року через те, що відповідачем не було сплачено вартість її проведення. Пунктом 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Також, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати , понесені позивачем , в сумі 6100 грн. з оплати судового збору суд стягує на користь останнього з відповідача [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved