Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

05.01.2020 до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява про госпіталізацію невідомого громадянина до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» у примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що особистість якої встановити не вдалося (далі - невідомий) госпіталізований до Лікарні 04.01.2021 о 18-50 год. Направлення на госпіталізацію було видане ШМД-803 лікарем-психіатром Окуневою , яка після особистого огляду невідомого зробила висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність та неможливість самостійно задовольняти свої життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку невідомого, які надійшли лікаря БМШД №803 04.01.2021 оглянутий комісією лікарів-психіатрів, які підтвердили висновок про необхідність госпіталізації. Комісія дійшла висновку, що невідомий страждає на тяжкий психічний розлад у формі деменції неясного генезу, в результаті чого є безпорадним та нездатний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 05.01.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 06.01.2021 на 11.01.2021, вирішено питання про призначення невідомому представника (адвоката). У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Світлична О.В. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи невідомий продовжує хворіти та його лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Зазначила, що невідомий хворий називає себе [PERSON] . Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про госпіталізацію невідомого (ймовірно [PERSON] ) до Лікарні в примусовому порядку. [PERSON] в судовому засіданні не зміг надати пояснення щодо його примусової госпіталізації до лікарні. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 21/57 від 05.01.2021, складеного комісією лікарів Лікарні, невідомий страждає тяжким психічним захворюванням у формі деменції неясного генезу, в результаті чого є безпорадним, не здатний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у невідомого (ймовірно [PERSON] ) психічного захворювання, в результаті чого є безпорадним, не здатний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У суду відсутні підстави ставити під сумнів висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у невідомого (ймовірно [PERSON] ) тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він є безпорадним, не здатний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації невідомого (ймовірно [PERSON] ) до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved