overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

04 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровський р-н, с. Кіровське, вул. Дзержинського, 26. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.05.2017 р. о 10 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.05.2017 р. о 10 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Дніпропетровської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, злобний, напружений. заявляє, що в нього «4 грама крові, як у [PERSON]». Себе вважає унікальною людиною. Агресивний на адресу дружини та батьків, висловлює погрози в їх адресу. Емоційно парадоксальний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

04 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 15. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.05.2017р. о 11 год. 24 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.05.2017р. о 11 год. 24 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ „ДМП ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий в мовний контакт не вступає. Погляд блукаючий, відвертається. Негативі стичний. Не критичний до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз помірна розумова відсталість з судомним синдромом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

04 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Малишева, 12/58. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.05.2017р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.05.2017р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кабанової лікарні КЗ „ДМП № 1 ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт малопродуктивний через грубе порушення памяті та інтелекту. Без психотипи. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки важкого ґенезу (церебросклероз, ДЄП 3 ст., ГБ 2 ст., хронічна алкогольна інтоксикація), виражений психоорганічний синдром з вихідом в деменцію та психотичними включеннями по анамнезу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

04 травня 2017 рокуКовальчук Д.О. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 70, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 160597; неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], просив залишити на виховання батькові. У позові він зазначив, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

04 травня 2017 року Летичівським районним судом Хмельницької області ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] моральну шкоду в розмірі по 100000,00 грн. на кожного. На рішення суду надійшла апеляційна скарга [PERSON] і справу 06 червня 2017 року направлено для розгляду до суду апеляційної інстанції. 16 червня 2017 року до суду надійшла вказана цивільна справу з ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 09 червня 2017 року про необхідність вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в строк до 26 червня 2017 року, оскільки судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати, які підлягають стягненню при розгляді справи. Вирішення питання про ухвалення додаткового рішення призначено на 19 червня 2017 року і в назване судове засідання сторони не зявились, представники сторін подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При прийнятті додаткового рішення представник позивачів вважає, що судовий збір має бути стягнуто в розмірі 1%, а представник відповідача покладається на думку суду. Ознайомившись з матеріалами справи суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ст. 88, ст. 220 ЦПК України, ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат між сторонами. Так, на розгляді в суді перебувала вказана справа по якій ухвалено рішення 04 травня 2017 року. У мотивувальній частині рішення суду вказано, що оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 640 грн. (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Разом з цим, про розподіл судових витрат у резолютивній частині рішення суду не зазначено у звязку з чим необхідно постановити додаткове рішення. При цьому, оскільки моральна шкода є вимогою немайнового характеру, тому розмір судових витрат обраховано виходячи зі ставки 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн. (1600*0,4). Про те, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є вимогою немайнового характеру також вказано у абз. 1 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року та безпосередньо у назві Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

04 травня 2017 року Лисичанським міським судом Луганської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ОРАНТА-ЛУГАНЬ» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди, ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернувся із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції. 24 липня 2017 року до Лисичанського міського суду надійшла ухвала Апеляційного суду Луганської області від 12.07.2017 р. про ухвалення додаткового рішення у місячний строк з дня надходження до провадження суду першої інстанції, оскільки суд у мотивувальній частині рішення дійшов певного висновку відносно позовних вимог предявлених до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАНТА-ЛУГАНЬ», проте, не виклав висновок щодо зазначених позовних вимог у резолютивній частині рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину не явки суд не сповістив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, втім надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину не явки суд не сповістив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину не явки суд не сповістив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача ПАТ «СК Оранта-Лугань» в судове засідання не зявився, про причину не явки суд не сповістив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідача [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАНТА-ЛУГАНЬ» на користь [PERSON] суми матеріальних збитків в розмірі 11376,33 грн., моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., судового збору в сумі 551,21 грн. Оскільки суд у мотивувальній частині рішення від 04.05.2017р. дійшов висновку щодо відсутності правових підстав щодо стягнення з Страхової компанії «ОРАНТА-ЛУГАНЬ» страхового відшкодування, а належним відповідачем визнав [PERSON], проте виклав висновок щодо зазначених позовних вимог у резолютивній частині рішення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по даній цивільній справі, вирішивши питання про позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОРАНТА-ЛУГАНЬ».

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

04 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] (Дзержинську) на підставі договору дарування від 27.02.2017 року. У вказаній квартирі зареєстрований його небіж [PERSON], відповідач по справі. З 2007 року та по теперішній час він у квартирі фактично не проживає. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, він змушений звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS]. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] (Дзержинську) Донецької області відповідно до договору дарування від 27.02.2017 року на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.7). Про це також свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є власником квартири №18, розташованої у будинку №20 по вул.Лісова у м.Торецьку (Дзержинську). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

04 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 07.12.2005 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Через канцелярію суду, подала заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 07.12.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим 07 грудня 2005 року, серія І-БВ № 011605, актовий запис № 2378. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ №049724. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

04 травня 2017 року позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з\~ вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 02.11.2016 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вона придбала житлову квартиру, розташовану за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Дружби (вул.50 років Жовтня)[ADDRESS]. На сьогодні за вказаною вище адресою зареєстровані попередній власник житлового приміщення [PERSON] та [PERSON] Реєстрація вказаних осіб в квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права, тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала,\~ наполягала на їх задоволенні. Відповідачі до судового засідання не зявилися з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи у їх відсутність суду не надавали. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном\~\~на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно\~\~позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Дружби (вул.50 років Жовтня)[ADDRESS] зареєстровані\~ [PERSON] та [PERSON], про що свідчить довідка №б/н від 05.04.2017 року (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] (вул.50 років Жовтня) в м.Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області відповідно до договору купівлі-продажу від 02.11.2016 року на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.9). Про це також свідчать відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (вул.50 років Жовтня) в м.Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON], [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати нею права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved