Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

05 листопада 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує вимоги тим, що з березня 2020 року шлюбні відносини не підтримують, тому що втратили почуття любові та поваги один до одного. У зв`язку з чим, позивач прийняла рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишились існувати формально та для неї є нестерпними. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Провадження у справі відкрито 27 листопада 2020 року та встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи. 11 березня 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про відмову від позову. 24 березня 2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням не розглядати заяву про відмову від позову. В судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач надав заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечував, підтвердив, що вони не підтримують стосунки з березня 2020 року. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 1987 року, про що свідчить запис № 404, зареєстрований Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Одесі, між громадянином [PERSON] , [INFO] та громадянкою [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ). Позивачка змінила прізвище на [PERSON] . Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду родини та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Почуття взаємоповаги та любові у шлюбі відсутнє. Сторони згодні на розірвання шлюбу, вважають, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved