Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

05 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області з позовом до [PERSON] про виключення імені особи як батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 24.04.2010 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, а [INFO] відповідач народила дитину - [PERSON], при цьому батьком дитини було зазначено позивача - [PERSON] А вже 06.03.2012 шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, після чого зі слів відповідача позивачу стало відомо, що він не є батьком дитини. Ухвалою суду від 30.04.2013 по вказаній справі було відкрито провадження. 22.05.2013 [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Органу опіки та піклування Макіївської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначала, що з дня народження дитини до грудня 2010 року [PERSON] бачив її лише кілька разів. Після припинення шлюбних відносин більше до доньки він не приїжджав, не зустрічався з нею, свої батьківські обов'язки не виконує, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає, не відвідує доньку, її станом здоров'я та розвитком не цікавиться, оскільки не бажає спілкуватися та зустрічатися з дитиною. Ухвалою суду від 27.05.2013 вказані позови були об'єднані в одне провадження. Крім того, ухвалою суду від 31.10.2013 первісний позов [PERSON] до [PERSON] про виключення імені особи як батька з актового запису про народження дитини залишено без розгляду за клопотанням позивача, а розгляд справи продовжено в частині зустрічного позову [PERSON] У судовому засіданні позивач та представник позивача за зустрічним позовом підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. [PERSON] зазначила, що відповідач ухиляється від виконання ним батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON], не сплачує присуджені судом аліменти на її утримання, до дитини не приїжджає, не цікавиться життям дитини та станом її здоров'я, а також не надає згоди на виїзд разом з дитиною для її оздоровлення. Крім того, позивач звертався до суду з позовною заявою про виключення імені особи як батька з актового запису про народження дитини. Відповідач [PERSON] проти заявленого позову заперечував та пояснив, що 24.04.2010 між ним та [PERSON] було укладено шлюб, а [INFO] народилася дитина - [PERSON]. 06.03.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Також зазначив, що, коли він приїжджав відвідати свою дочку, [PERSON] всіляко цьому заважала та чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. На теперішній час бажає спілкуватися з дитиною, повністю сплатив борг за аліментами на її утримання та в подальшому намагатиметься її утримувати. Крім того, під час зустрічей з дитиною батьки позивача стверджували, що він не є батьком дитини, тому звернтався до суду з позовною заявою про виключення імені особи як батька з актового запису про народження дитини. Також зазначив, що з позовом про встановлення порядку участі у вихованні та піклуванні з дитиною до суду не звертався. [PERSON] звертає увагу на те, що не цікавився життям та здоров'ям дитини, оскільки не вважав себе її біологічним батьком. Також зазначив, що останній раз намагався зустрітися з донькою рік тому. У судовому засіданні 27.01.2014 відповідач також зазначив, що у 2014 році телефонував позивачу з метою зустрічі з дитиною. 18.01.2014 приїхав до м. Макіївки, а 20.01.2014 звернувся до служби по справах дітей Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради із заявою про визначення порядку участі батька, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дочки. На підставі викладеного просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та зазначила, що [PERSON] не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно своєї доньки [PERSON]. Після народження дитини позивач і відповідач мешкали разом. Фактично родинні стосунки були припинені між ними у грудні 2010 року. У цей час відповідач переїхав до м. Маріуполя і більше не спілкувався з матір'ю дитини. Оскільки між сторонами виникло непорозуміння та виникали постійні сварки, відповідач прийняв рішення про обмеження спілкування з позивачем. Раніше [PERSON] мав сумніви, що він є біологічним батьком дитини, оскільки про це зазначала [PERSON], через що й не намагався зустрічатись з дитиною, проте після проведення експертизи його сумніви розвіяні, він сплатив повністю заборгованість по аліментах, намагається більше часу проводити з дитиною, проте її мати цьому постійно перешкоджає. На теперішній час [PERSON] бажає брати участь у вихованні своєї доньки, забезпечувати її усім необхідним, оскільки дитина потребує батьківської уваги як матері, так й батька, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] вважає за необхідне відмовити. Спеціаліст служби у справах дітей Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради як представник органу опіки та піклування Макіївської міської ради Домрачова Я.В. у судовому засіданні зазначила, що подружжя [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 06.03.2012, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. [PERSON] працював у морському агентстві ПП «Барк», на теперішній час не працює. Станом на 19.11.2013 заборгованість по аліментам за виконавчим листом Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 19.11.2013 №1313/1076 відсутня. За місцем проживання батько дитини характеризується позитивно. Окрім цього встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків у вихованні малолітньої доньки, матеріальної й будь-якої іншої допомоги не надає, що підтверджується актом про участь батька у вихованні дитини від 27.11.2013, складеним начальником ВКМСД Центрально-міського РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції Купавих С.М. Згідно пояснень сусідів від 27.11.2013 ([PERSON]) встановлено, що батько за місцем мешкання дитини не з'являвся протягом трьох років, вихованням дочки не займається, зі слів матері матеріальної та будь-якої іншої допомоги не надає. Під час бесіди з [PERSON] встановлено, що він проти того, щоб його позбавляли батьківських прав відносно малолітньої доньки, оскільки він бажає приймати участь у її вихованні та утриманні, але матір дитини чинить перешкоди у спілкуванні з донькою, про що в присутності начальника служби у справах дітей Центрально-міської рай адміністрації батько дитини власноруч склав заяву. Також зазначила, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON] у трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Матір в повному обсязі займається вихованням та утриманням доньки, нею створені всі необхідні умови для нормального життя та розвитку малолітньої дитини. Дитина відвідує дошкільний заклад №11 з вересня 2013 року. за характеристикою закладу мати відвідує батьківські збори, приймає участь у роботі батьківського комітету групи, постійно цікавиться вихованням та розвитком дитини, приділяє належну увагу зовнішньому вигляду дівчинки, батька дитини жодного разу не бачили. 02.12.2013 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON], комісією прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав батька дитини. На теперішній час з'ясовано, що [PERSON] перебуває у рейсі, де саме невідомо, дата його прибуття також невідома. Також зазначила, що [PERSON] звернувся до служби по справах дітей Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради із заявою від 27.01.2014 про визначення порядку участі батька, який проживає окремо. Відповідно до положення про комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Макіївської міської ради термін розгляду органами місцевого самоврядування вищевказаної заяви [PERSON] сплинув, тому що минув 1 місяць з дня складання заяви, оскільки комісія з питань захисту прав дитини дані звернення не розглядає в одноособовому порядку. Прокурор у судовому засіданні заявлений позов підтримала, оскільки вважала доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 27.02.2014, не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма від 20.02.2014, зареєстрована в журналі телефонограм №01-56 за №521 від 20.02.2014, яку отримала мати відповідача - [PERSON] (а.с. 137). Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи. Так, в судовому засіданні судом було встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з копії рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 04.01.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 22-25). Відповідно до копії рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 06.03.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано з ініціативи [PERSON] (а.с. 29). Також, як вбачається з копії рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 02.04.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (а.с. 31). Згідно копії заяви [PERSON], яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 119), останній 20.01.2014 звернувся до служби по справах дітей Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради з проханням встановити порядок участі у вихованні малолітньої дитини - [PERSON], а саме: третьої суботи кожного місяця з 11.00 до 15.00 години, а також два тижні на оздоровлення у літній період (а.с. 119). Допитана у судовому засіданні 26.12.2013 в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача та знайома з нею більше 20 років, з відповідачем не знайома, ніколи не бачила. У лютому-березні 2011 року, коли захворіла дитина, [PERSON] зателефонувала [PERSON] за допомогою грішми, проте він відмовив. Крім того зазначила, що вона також спілкується з батьками позивача, вони також не бачили відповідача, він не приходив. [PERSON] не приймав участі у вихованні дитини. Також зазначила, що [PERSON] йому перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні не чинила. Допитана у судовому засіданні 26.12.2013 в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона також є сусідкою позивача, з відповідачем не знайома, ніколи його не бачила, хоча часто спілкувалася з позивачем та її батьками, які турбувалися, що батько дитини не приїжджає до неї. Також зазначила, що нещодавно їй стало відоме про те, що батько сплатив аліменти. Допитана у судовому засіданні 26.12.2013 в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є подругою позивача, проживає у сусідньому будинку. Починаючи з листопада 2010 року часто спілкувалися з [PERSON], святкували разом свята. Також зазначила, що у вересні 2013 року відвозила дитину позивача до інфекційного відділення дитячої лікарні, при цьому батька дитини не бачила. Позивач намагалася з ним зв'язатися по телефону, проте з ним не було зв'язку. Про те, що позивач перешкоджає відповідачу відвідувати та спілкуватися з дитиною їй невідомо. Також зазначила, що батько дитини тривалий час не сплачував аліменти на утримання своєї дитини. Дитину утримують батьки позивача, які проживають разом з нею. Допитана у судовому засіданні 27.01.2014 в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю позивача. Із самого народження позивач разом з дитиною мешкали разом з нею. Відповідач мешкав разом з позивачем та дитиною сім днів у 2011 році. Останній раз [PERSON] відвідував свою дочку у січні 2011 року. Після цього не з'являвся, не цікавився здоров'ям та життям дитини. При цьому зазначила, що відповідачу ніхто не перешкоджав у спілкуванні з дитиною. Крім того свідок показала, що, після того, як [PERSON] побачив дитину, то сказав, що буде надавати допомогу на утримання дитини тільки після тесту ДНК. Також зазначила, що відповідач дзвонив у січні 2014 року та казав, що приїде до дитини. Вихованням дитини займається мати. Також свідок зазначила, що завжди бажала, щоб родина мешкала разом, ніхто [PERSON] не виганяв. Відповідач з січня 2011 року по січень 2014 року навіть не намагався брати участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Допитаний у судовому засіданні 27.01.2014 в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є батьком позивача. [PERSON] разом з дитиною із самого народження дитини проживали разом з дідусем та бабцею. Відповідач разом із позивачем в сукупності мешкали разом близько двох тижнів. Останній раз свідок бачив відповідача у січні 2011 року. під час спільного проживання позивача з відповідачем останні мешкали у батьків позивача. [PERSON] ніхто не виганяв, він пішов з дому без будь-яких пояснень у 2011 році. Після цього до дитини не приходив та до свідка не звертався. Дитина мешкає разом з матір'ю, бабусею та дідусем, її відводять на заняття, вихованням займаються разом. За відвідування дитини кружка сплачують батьки позивача. Також свідок зазначив, що перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні відповідачу ніхто не чинив, проте з [PERSON] її не відвідував, не цікавився її розвитком та вихованням. Позивач не загрожувала та не вимагала від відповідача, щоб той не приходив до дитини. Також пояснив, що дитина з вересня 2013 року відвідує дитячий садок, проте відповідач до дитячого садка також не приходив. Допитана у судовому засіданні 27.02.2014 в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідача. У кінці січня 2014 року її син телефонував позивачу, у грудні 2013 року відправляли іграшки для дитини. В останнє бачила дитину у листопаді 2010 року, до цього з самого народження жили в неї. Також свідок пояснила, що вона ніколи не приїжджала з сином. Про те, що позивач перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з дитиною їй відомо зі слів її сина. Одночасно з цим, відповідно до висновку від 18.12.2013 за № 27/07.1-02051 орган опіки та піклування виконавчого комітету Макіївської міської ради вважав недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 98-99). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування, а також прокурора, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, тому до них мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов'язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та є хронічними алкоголіками. Верховний Суд України у своїх роз'ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року N3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд не бере до уваги висновок від 18.12.2013 за № 27/07.1-02051, відповідно до якого Орган опіки та піклування виконавчого комітету Макіївської міської ради вважає недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON], оскільки відповідач не бажає спілкуватися зі своєю дочкою, що знайшло своє підтвердження у показаннях як свідків, так й позивача, наданих ними під час допиту у судових засіданнях, та критично ставиться до прагнення [PERSON] спілкуватися зі своєю дочкою та приймати участь у її вихованні, оскільки з моменту народження та по теперішній час він не довів цього своїми вчинками, які б свідчили про те, що він усвідомив усю неправоту своїх дій та бажає спокути свою провину перед дочкою за те, що дитина увесь цей час була позбавлена уваги та турботи батька. Крім того, висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Макіївської міської ради мотивовано тим, що відповідач добре характеризується за місцем проживання , не має заборгованості по аліментах та бажає брати участь у спілкуванні із дитиною. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом береться до уваги те, що висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Макіївської міської ради не узгоджується із більшістю інших доказів у справі, містить в собі суперечності та не відповідає заявленим в позові підставам для позбавлення особи батьківських прав, а саме: батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), внаслідок чого суд вважає такий висновок необ'єктивним, необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини. Таким чином, у сукупності усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням своєї дитини та її духовним розвитком, жодним образом не бере участі у її вихованні, як самостійно, так й через довірених осіб, що свідчить про втрату інтересу відповідача до своєї дитини і дає суду зробити безспірний висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складає 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 114,70 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved