Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

06 червня 2014 року позивачка звернулася у суд з даним позовом і просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до припинення навчання дитини, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Свій позов позивачка мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який в 2007 році було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] р. н., який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою і перебуває на повному її утриманні, оскільки ніде не працює, стипендію не отримує,навчається по контракту на стаціонарі. Батьком дитини є відповідач. До досягнення повноліття сином позивач отримувала від відповідача аліменти на утримання сина, а по досягненню повноліття відповідач припинив сплачувати аліменти та надавати будь - яку матеріальну допомогу сину. На даний час [PERSON] входить до складу сім'ї позивачки та навчається в Національному університеті фізичного виховання і спорту України на першому курсі денного відділення. Навчання [PERSON] здійснюється на платній основі, загальна вартість якого становить 45 720 грн. Позивачка працює шеф кухарем у ДНЗ «Корсунь - Шевченківському професійному ліцеї», отримує заробітну плату в розмірі 1300 грн.після відрахувань, щомісяця, що підтверджується наданою довідкою, але цих коштів недостатньо для навчання сина,тому і пред»явлено даний позов. Позивачка у судове засідання з'явилася, свій позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач позов визнав частково і пояснив,що він не працює,бо немає роботи, проживає один у спадковому будинку,інших утриманців немає, є інвалідом 3 групи і одержує пенсію у мінімальному розмірі, а тому згоден на виплату аліментів у розмірі 200 грн. 3-я особа на стороні позивачки: [PERSON]направив до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, просить суд задовольнити позов. Суд, заслухавши сторони, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, які надані сторонами в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 28. 11. 2007 року розірвали, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 28.11.2007 року, актовий запис № 163 (а. с. 6). Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане ВР АГС від Корсунь - Шевченківської райдержадміністрації Черкаської області 14.06.1996 року, актовий запис № 81). [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Національного університету фізичного виховання і спорту України, денного відділення. Термін навчання з 01.09.2013 по 30.06.2017 р., що підтверджується довідкою № 13738, виданою адміністрацією даного навчального закладу від 22.05.2014 року.(а. с. 4) Відповідно до договору № 261 від 13.08.2013 року, укладеного між Національним університетом фізичного виховання і спорту України та [PERSON] в інтересах [PERSON], навчання здійснюється за рахунок коштів замовника та згідно з п. 4.2. розділу 4 договору загальна вартість освітньої послуги становить 45 720 грн. (а.с.7). [PERSON] сплатила частину цих коштів,більше 220 тисяч грн.,що підтверджується наданими суду квитанціями (а. с. 9 - 10). Крім того,позивачка надала суду квитанцію про сплату за користування сином гуртожитком за рік і така сума становить 2792 грн. Син [PERSON] перебуває на повному утриманні позивачки, оскільки не працює, стипендію не отримує,бо є контрактна форма навчання. Позивачка працює шеф кухарем у ДНЗ «Корсунь - Шевченківському професійному ліцеї», отримує щомісячну заробітну плату в сумі в середньому 1300 грн., з нарахованих 1754 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 322 від 16.06.2014 року. (а. с. 16). Відповідач суду пояснив, що проживає окремо від сім»ї, сам, у спадковому будинку, біля якого мається 0.12 га. землі, яку він обробляє та вирощує урожай, є інвалідом 3 групи і одержує мінімальну пенсію, ніде не працює, у центрі зайнятості на обліку не перебував, як особа, яка шукає роботу і не перебуває, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, інших дітей, крім спільного сина його та позивачки не має, інших утриманців, інвалідів, батьків не має. Позивачка суду пояснила,що вона працює поваром і на руки одержує заробітну плату в межах 1300 грн., живе у будинку матері,у якої є земельна ділянка яку разом обробляють, вирощують все потрібне для сім»ї та сина. Всі зароблені кошти тратить на сина, але після оплат за навчання та гуртожиток у неї не залишається коштів ,щоб сину дати гроші на одяг,бо продукти він бере всі з дому, на підручники. Обидві сторони не заперечували щодо вказаних ними обставин сімейного та майнового стану. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до закінчення навчання, але не довше, ніж до 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище позивача, відповідача, та дитини, яка потребує матеріальної допомоги; наявність у відповідача інших дітей, утриманців, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до приписів ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку,сина у твердій грошовій сумі ( або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, оскільки суду надано достатньо доказів, які підтверджують, що відповідач виходячи з його стану здоров»я, бо є працездатним, одержує мінімальну пенсію, має житло, присадибну земельну ділянку, з урахуванням майнового та сімейного стану, відсутністю інших утриманців, може надавати сину допомогу і таку суд оцінює в розмірі 300 грн.,яка підлягає стягненню щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до закінчення такого, тобто до 30 червня 2017 року. Небажання відповідача працювати не є підставою для відмови у позові. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, в розмірі 300 грн., підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Outcome: partial