Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

05\~липня 2018\~року [PERSON]звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем; малолітнього сина [PERSON], 14.03.2017 року залишити проживати з нею; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19.01.2016 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народився син, який за взаємною згодою буде проживати з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому вона вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 24.10.2018 року, якою підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ст. 128\~ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.01.2016 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Мізоцької селищної ради Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб від 19.01.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву до суд не надав, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини\~у своїй\~сукупності дають\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог про\~розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 704 гривні 80 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved