Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

05.06.2018р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в якому просить визнати неправомірною відмову щодо здійснення приватизації, визнати за ним право на приватизацію, та зобов'язати відповідача провести приватизацію і передати у власність кімнату площею 18.4 кв.м в квартирі [ADDRESS] у відповідності до вимог Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду». У позові зазначив, що в період з 09.10.1979р. по 20.02.2001р. та з 07.11.2002р. по теперішній час проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Квартира складається з двох кімнат та є жилим приміщенням спільного заселення, він займає кімнату площею 18.4 кв.м та є відповідальним квартиронаймачем. Власником кімнати площею 10.9 кв.м. є третя особа [PERSON] В травні 2018 року він звернувся до органу приватизації районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району з заявою про передачу в приватну власність кімнати площею 18.4 кв.м. у квартирі [ADDRESS], згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», але листом від 14.05.2018 року, йому було відмовлено у здійсненні приватизації у зв'язку з тим, що до заяви не було додано ордер про надання жилої площі. Ордер про надання жилої площі позивачем не збережено. Просить позов задовольнити. У судове засідання прелсставник позивача адвокат [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність та за відсутності позивача, позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позов, згідно якого заявне вимоги не визнавЮ, просить відмовити в задоволенні позову, розглянути справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з довідками Департаменту реєстраційних послуг №04-27/6-5148 та № 04-27/6-5147 від 08.05.2018р., [PERSON] зареєстрований у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Квартира складається з двох кімнат та є жилим приміщенням спільного заселення, він займає кімнату площею 18.4 кв.м та є відповідальним квартиронаймачем, що підтверджується копією особового рахунку № 63102586. Власником кімнати площею 10.9 кв.м., що складають 9/25 часток квартири, є третя особа [PERSON] на підставі договору дарування від 13.04.2018р., посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. З метою приватизації житлового приміщення [PERSON] звернувся до органу приватизації з заявою про переоформлення передачі у власність кімнати, наймачем якої він є, однак отримав відмову у здійсненні приватизації у зв'язку з відсутністю ордера на зазначену квартиру, листом від 14.05.2018 року. Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Позивач зареєстрований у квартирі майже з народження. Ордер на квартиру отримували батьки позивача у 1979 році. На момент вселення батьків позивача діяли нормативно-правові акти, відповідно до яких ордер на приміщення був дійсний протягом 30 днів, а при вселенні в надане жиле приміщення громадяни здавали ордер у житлово-експлуатаційну організацію. Як вбачається з листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством від 02.03.2018р. № М-1118 корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року. Довідкою про склад сім'ї підтверджено, що позивач є відповідальним наймачем кмнати площею 18.4 кв.м в квартирі [ADDRESS], зареєстрований у квартирі, законно займає житлову площу. Враховуючи те, що відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру в будинку недійсним в судовому порядку визнаний не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав права відмовляти позивачу у приватизації займаного житла саме з підстав відсутності ордеру. Дії відповідача порушують конституційне право позивача на приватизацію житла. Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач вселений у квартиру на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, відсутність ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивача є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який він не може надати з незалежних від нього причин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved