Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

05.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.07.2009 року у Солянуватській сільській раді Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, немає порозуміння та взаємної поваги. Шлюбні відносини фактично припинилися. У кожного з них є різні погляди на сімейне життя. З вересня 2016 року і по сьогоднішній день вони спільно не проживають. Останніх пів року вона живе з іншим чоловіком, від якого очікує дитину. Вважає, що збереження шлюбу суперечить як їхнім з відповідачем інтересам, так і інтересам їхньої дитини. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.07.2009 року Солянуватською сільською радою Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №6. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак нею в канцелярію суду подана заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, також вказала причину, по якій не може з`явитися до суду, - наявність маленької дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, ним також в канцелярію суду подана заява про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 12.07.2009 року, зареєструвавши шлюб у Солянуватській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №6 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї, позивач живе зіншим чоловіком. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред`явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. З поданої заяви в канцелярію суду відомо, що позивач має другу сім`ю, в якій від іншого чоловіка народилася дитина, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та стало неможливим, шлюб при таких обставинах слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Малолітню дитину сторін залишити на вихованні з матір`ю, з огляду на те, що вона проживає з позивачкою. При подачі позивачкою позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.1). Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, що становить 352 гривень 40 копійок. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved