Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

06.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2249,38 грн. В обгрунтування позову зазначає, що 13.11.2014 року [PERSON] під особистий підпис був ознайомлений з пам'яткою безробітного, в якій зокрема, зазначено, що в разі приховування від центру зайнятості відомостей про працевлаштування на роботу (навіть тимчасове), зайняття підприємницькою діяльністю, безробітний зобов'язаний повернути незаконно отримані кошти.03.11.2014 року [PERSON] був наданий статус безробітного та призначена виплата допомоги. При звірці баз даних з Пенсійним Фондом України було виявлено, що відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітний з 22.06.2015 року по 16.10.2015 року працював на підприємстві ТОВ «Електротехнічна компанія». Таким чином, на момент перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач належав до категорії зайнятого населення і не мав права на отримання в зазначений період допомоги по безробіттю. 09.11.2015 року прийнято рішення про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем, затверджене наказом, та направлено претензію про добровільне повернення коштів, проте наказ центру зайнятості не оскаржено, кошти в добровільному порядку не відшкодовано. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві його місцем реєстрації. Про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 2 Закону України «Про зайнятість населення», безробітними визнаються громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших, передбачених законодавством доходів готові та здатні приступити до підходящої роботи. Відповідно до персональної картки № 65314110300021 відповідач по справі [PERSON] звернувся до Новоград-Волинського міського центру зайнятості\~\~та 03.11.2014 року подав заяву про вирішення питання працевлаштування та надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю у якій вказав, що\~\~на момент подання заяви\~\~він не є найманим працівником, не укладала договорів цивільно-правового характеру, не зареєстрована як фізична особа підприємець, що підтверджується вищевказаною персональною карткою\~\~та власноручно написаною заявою до Новоград-Волинського міського центру зайнятості. 03.11.2014 року [PERSON] під особистий підпис був ознайомлений з правилами та обов`язками зареєстрованого безробітного, де зазначено, що в разі приховування від центру зайнятості відомостей про працевлаштування на роботу (навіть тимчасове), зайняття підприємницькою діяльністю, безробітний зобов'язаний повернути незаконно отримані кошти (а.с. 23). З 10.11.2014 року [PERSON] розпочато виплату допомоги по безробіттю, після чого 07.08.2015 року знято з обліку у зв`язку з поданням про відмову від послуг служби зайнятості (а.с. 25-28). У подальшому при звірці баз даних з Пенсійним Фондом України виявлено, що відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, з 22.06.2015 року по 16.10.2015 року працював на підприємстві ТОВ «Електротехнічна компанія», що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу № 66 від 18 червня 2015 року, та наказу № 119 про припинення трудового договору №від 16 жовтня 2016 року (а.с. 17-18). Таким чином, на момент перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач належав до категорії зайнятого населення і не мав права на отримання допомоги по безробіттю. Застраховані особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно повідомляти відомості\~\~про обставини, що впливають на умови виплати їм\~\~забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення\~\~та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі\~\~внаслідок умисного не виконання\~\~нею своїх обов'язків\~\~та зловживання ними стягується з цієї особи\~\~відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг( ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне\~\~соціальне страхування на випадок безробіття»). Отже, в порушення вищевказаних вимог Закону\~\~[PERSON] на момент перебування на обліку у Новоград-Волинському міському центрі зайнятості\~\~не повідомив\~про те, що працював на підприємстві та незаконно отримав кошти у розмірі 2249,38 гривень. 09 листопада 2015 року директором Новоград-Волинського центру зайнятості було видано наказ № 164 від 09 листопада 2015 року про повернення незаконно отриманих коштів відповідачем. Відповідачу було направлено повідомлення про добровільне повернення коштів, наказ центру зайнятості відповідачем не оскаржено, кошти в добровільному порядку не відшкодовано (а.с. 20), за таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з [PERSON], який надав неправдиві відомості до Новоград-Волинського міського центру зайнятості та відповідно безпідставно отримав допомогу по безробіттю та не повернув її у добровільному порядку у розмірі 2249,38 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. У відповідності до п.б, п.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», п.2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,

Outcome: approved