overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

05 лютого 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 10 липня 2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з чоловіком не склалося: через несумісність характерів та різними поглядами на життя між ними часто виникали сварки. На даний час між ними фактично склалися неприязні стосунки за яких спільне проживання та продовження сімейних відносини не можливі. З жовтня 015 вони фактично припинили шлюбні стосунки та стали поживати окремо. За таких обставин вважала, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сімї не можливі. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 10 липня 2004 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Малашовецькій сільській раді Хмельницького району Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина А [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З жовтня 2015 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивача про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище Янкаускене. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

05 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1939 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.02.2016 р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора несе суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.02.2016 р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора до свого стану не критична, тривожна, напружена, відмовляється від прийому їжі, виказує маячні ідеї труєння з боку онучки. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

05 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1999 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.02.2016 р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий несе небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.02.2016 р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, збуджений, розказує, що дідусь його бісить, б'є дідуся. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - легка розумова відсталість з вираженими порушеннями емоцій. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

05 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.02.2016 р. о 23 год. 17 хв.. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.02.2016 р. о 23 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий не спить, застигає в одному положенні, звертається до бога, молиться. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

05 лютого 2016 року заявники [PERSON], [PERSON], заінтересована особа приватний нотаріус [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що [PERSON], та [PERSON] є синами [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), [INFO]. У звязку з укладенням шлюбу із [PERSON], [INFO], мати заявників змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], проте не привела у відповідність документи, що посвідчували її особу, зокрема, паспорт громадянина України. Наведений факт не дозволяє заявникам отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом. За таких обставин заявники просять встановити факт того, що [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON], а також факт того, що померлі [PERSON] та [PERSON] були подружжям. У судове засідання заявники не зявилися, але подали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, підтримали заявлені вимоги та просили суд задовольнити їх. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі. Відповідно до положень частини 2\~статті 197 Цивільного процесуального кодексу України,\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився 13 травня 1962 року (а.с. 2-3). [PERSON] народився 20 листопада 1960 року (а.с. 4-6). 22 січня 1957 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації одруження присвоєно дружині прізвище [PERSON] (а.с. 7, 27-30). [PERSON] померла 28 липня 2015 року (а.с. 8). [PERSON] помер 08 травня 2002 року (а.с. 9). Листом від 12 січня 2016 року № 7/02-14 приватний нотаріус [PERSON] повідомила заявника [PERSON] про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом у звязку з відсутністю документів, що підтверджують те, що [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON], а також те, що померлі [PERSON] та [PERSON] були подружжям (а.с. 10). Згідно пункту 1 частини 1\~статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

05 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 23 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. З січня 2016 року шлюбні відносини між ними припинились через непорозуміння та втрату почуття поваги та любові один до одного, а також протилежні погляди на нормальні сімейні стосунки. Відповідач відмовляється з'явитись до відділу РАЦС, через що позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно позовні вимоги визнала та просила після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 490 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через непорозуміння, втрату почуття поваги та любові один до одного та протилежні погляди на сімейні стосунки. З листопада 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

05 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 28 вересня 1996 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області, актовий запис № 855. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [INFO]. Фактично шлюбні стосунки та сумісне проживання між ними припинені пів року тому через різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відсутність взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору немає. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надав заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує та після розірвання шлюбу просить суд залишити прізвище - [PERSON]. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28 вересня 1996 року Маріупольським Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №855, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

05 лютого 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказала, що з 04 листопада 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різними поглядами на спільне життя. Фактично вже тривалий час вони не підтримують сімейних стосунків та їх шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2011 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що був зроблений актовий запис за №2266. Від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 15 березня 2016 року, за серією [NUMBER]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони не проживають разом, фактично припинили шлюбні стосунки. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін, щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

05 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Уточнивши позовні вимоги, просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дітей - не виконує свого обов'язку по їх вихованню та не утримує матеріально, останні перебувають на утриманні матері. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечую щодо винесення заочного рішення Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 10.07.2004 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що діти проживають з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти розмірі 1/3 частини всіх видів доходу. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

05 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 18 листопада 2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] народження [INFO], який проживає з нею, позивачем. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між нею і відповідачем через несумісність характерів, що призводить до сварок і скандалів. Кожен з них має свої погляди на життя і ведення сумісного господарства. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2014 року. Позивач зараз живе з іншим чоловіком, з яким планує одружитися. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. Повідомлена про місце, дату і час розгляду справи в порядку ч.6 ст.74 ЦПК України позивач (а.с.10,13) просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити (а.с.2,зворот). Двічі повідомлений в порядку ч.6 ст.74 ЦПК України про місце, дату і час розгляду справи відповідач (а.с.10,14) у судове засідання не явився, причину неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався, у зв'язку з чим суд розглядає справу у відсутності відповідача за наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6), від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують більше року і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заявив суду про невизнання ним позову. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітнього сина, що має істотне значення.

Outcome: approved