Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

06 листопада 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що після смерті 18 квітня 2013 року [PERSON] вона, прийнявши спадщину шляхом звернення у шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою, є єдиним спадкоємцем за заповітом від 22 березня 2012 року житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться на вул.Лесі Українки, 56 у с.Тур Ратнівського району Волинської області. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за нею право власності на спадкове будинковолодіння за вказаною адресою. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позовних вимог, представник відповідача - про їх визнання. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу ст.1217 цього ж Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом установлено, документально підтверджено, що [PERSON] 22 березня 2012 року усе належне їй майно, у тому числі житловий будинок з усіма господарськими будівлями, заповіла позивачу у справі. Згаданий заповіт посвідчено Турською сільською радою Ратнівського району Волинської області і зареєстровано в реєстрі за №19, як вбачається із витягу із Спадкового реєстру від 07.11.08 №17156808, він не змінений і не скасований. Про те, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок на вул.Лесі Українки, 56 у с.Тур Ратнівського району Волинської області, свідчить витяг з погосподарської книги №1 за 2013 рік (по особовому рахунку №88) Турської сільської ради Ратнівського району Волинської області, довідка цієї ж сільської ради від 20.10.15 №1196. Як вбачається із свідоцтва про смерть І-ЕГ №137766, 18 квітня 2013 року [PERSON] померла. З цієї дати згідно із ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне їй майно. У силу ст.1223 ЦК України позивач має право на спадкування як особа, визначена у заповіті. [PERSON] на виконання ст.1269 ЦК України прийняла спадщину шляхом звернення 15 серпня 2013 року із заявою про прийняття спадщини до Ратнівської державної нотаріальної контори, що стверджується витягом про реєстрацію того ж дня спадкової справи в Спадковому реєстрі від 15.08.13 №34852840 та відповідною заявою від 15.08.14. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, про що свідчить довідка Турської сільської ради від 20 жовтня 2015 року №1196. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом від 22 березня 2012 року після смерті [PERSON] Проте отримати свідоцтво про право на спадщину, що складається із вказаного житлового будинковолодіння, позивач не має змоги через відсутність у спадкодавця передбачених чинним законодавством правовстановлюючих документів на це майно, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таких обставин судом не установлено. З огляду на наведене суд визнає за [PERSON] право власності на будинок з надвірними будівлями, що на вул.Лесі Українки, 56 у с.Тур Ратнівського району Волинської області.

Outcome: approved