overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 10 листопада 2007 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 379. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з червня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10 листопада 2007 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 379 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 6). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з червня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідачки вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що 01 жовтня 2011 року в Драбинівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 4, зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що вони не зійшлися характерами та різні погляди на життя, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій прохає позовні вимоги задовольнити частково, в частині проживання дитини з батьком прохає відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2011 року в Драбинівській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 4 (а.с. 6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]( а.с. 5). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, в частині визначення місця проживання відмовити, оскільки фактично спір між сторонами з цього приводу відсутній. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Понінківської селищної ради (далі [PERSON]), в якому вказує, що 22 лютого 2016 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в смт. Понінка, вул. Боженка, 70. Через незадовільний стан здоровя, сильні душевні хвилювання позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Рідні брати позивача - треті особи [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. В суд представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи позову підтримує. [PERSON] в суд не прибув, селищний голова [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Мати позивача [PERSON] померла 22 лютого 2016 року. Після її смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в смт. Понінка, вул. Боженка, 70.Через незадовільний стан здоровя, сильні душевні хвилювання позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Рідні брати позивача - треті особи [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують. Доводи позовної заяви узгоджуються з письмовими доказами паспортом позивача, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про одруження батьків позивача, свідоцтвом про смерть матері позивача [PERSON], свідоцтвом про право на спадщину за законом матері позивача після смерті батька позивача, заповітом, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідкою [PERSON] про те, що позивач на день смерті матері постійно проживав разом з нею, довідкою [PERSON] про те, що мати позивача [PERSON] була зареєстрована в [INFO] і, крім неї, в будинку більше ніхто не був зареєстрований, історією хвороби позивача. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки він не мав можливості звернутись з заявою до нотаріуса через сильні душевні хвилювання та хворобливий стан здоров»я. Дану обставину суд вважає поважною причиною пропуску строку на звернення про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 26 вересня 2003 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровській області за актовим записом № 694. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровській області за актовим записом № 694 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (л.с. 4, 5). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 20% від всіх видів заробітку Відповідача щомісячно до досягнення їх спільною дитиною, [PERSON], трирічного віку (до [INFO]). Свої вимоги мотивує тим, що 04 червня 2014 року між Сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому їх сім'я розпалась а також тим, що перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Від шлюбу Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору щодо проживання та виховання спільних дітей та щодо майна немає. Дитина залишилась проживати разом з Позивачем. Вважає, що Відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь Позивача, так як він працює і має постійний заробіток. Позивач на судове засідання не з'явився, проте надав надав суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач на судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд за письмовою згодою Позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 червня 2014 року сторони уклали шлюб (а.с. 8). Від шлюбу Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач просить стягнути на її утримання аліменти у розмірі 20% від всіх видів заробітку Відповідача щомісячно до досягнення їх спільною дитиною, [PERSON], трирічного віку (до [INFO]), що на думку суду є логічно виваженим, виправданим та необхідним з метою забезпечення балансу прав Позивача і Відповідача. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись в позовній заяві на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2009 року. Від даного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] Нікіту Івановича, [INFO], [PERSON], [INFO], яких відповідач в добровільному порядку не утримує. Позивач в позовній заяві просить задовольнити її вимоги, та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] Нікіту Івановича, [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і до повноліття дітей. Позивач, відповідач в судове засіданні не зявились, позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти в визначеному розмірі і до повноліття дітей. У звязку з викладеним, та вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити рішення, направивши за місцем мешкання сторін копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач знаходяться з у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 19 вересня 2009 року (серія 1-НО №185090 і видано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропілля Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області). Від даного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] Нікіту Івановича, [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьком малолітніх дітей відповідно до свідоцтва про народження від 09 лютого 2010 року, 21 травня 2013 року, вказаний відповідач по справі [PERSON]. Відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. З представлених позивачкою доказів, встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачці [PERSON] на утримання дітей [PERSON] Нікіти Івановича, [INFO], [PERSON], [INFO]. З урахуванням цього варто стягнути на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. У силу статті 191 СК України аліменти на користь неповнолітніх дітей присуджуються з дня предявлення позову, тому аліменти на користь [PERSON] варто стягнути з дня звернення до суду, тобто з 05 вересня 2016 року. З відповідача варто стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1% від сукупності усіх виплат, але не більш ніж за шість місяців, що складає 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 07 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], яка народилася 07 жовтня 2010 року. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб, крім того після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 32. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 058923. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], яка народилася 07 жовтня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП №124365. Причинами розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 19 вересня 1991 року Відділом ЗАГС Ленінської районної ради міста Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 1306. Від шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Позивач зазначила в заяві, що відносини між нею та відповідачем поступово погіршувалися, внаслідок непорозумінь, конфліктів що призвело до припинення сімейних відносин. З березня 2015 року вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 1991 року Відділом ЗАГС Ленінської районної ради міста Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 1306, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності до ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з березня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри, любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved