Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

04 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач з лютого 2013 року у спірному домоволодінні не проживає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтвердила доводи викладені у позовній заяві, та повідомила, що вона є власником будинку № 25 по вул. Лазо у м. Слов?янськ. Разом з нею у спірному домоволодінні зареєстрований її батько відповідач [PERSON], який не проживає у цьому будинку з лютого 2013 року. Зазначила, що [PERSON] у лютому 2013 року зібрав свої речі та виїхав з будинку, повідомивши ій, що він їде на заробітки до Російської Федерації. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації у належному їй будинку, але відповідач відмовлявся це зробити. [PERSON] ніяких перешкод для користування житловим приміщенням йому не чинила, але добровільно він з реєстрації не знявся, комунальні платежі не сплачує. Просила задовольнити позов, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком № 25 по вул. Лазо у м. Слов?янську. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 08.06.2015 року за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 13.11.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.16/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 26.11.2015 р., з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.23/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», не є можливим у зв?язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною у місті Донецьку /а.с.24,25/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1-1830, [PERSON] успадкувала будинок № 25, який знаходиться в м.Слов?янську по вул.Лазо після смерті її матері [PERSON]О /а.с.4/. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11697900 від 28.10.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок № 25 по вул.Лазо у м.Слов?янську /а.с.5/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 47061061 від 06.11.2015 року, право власності на житловий будинок № 25 по вулиці Лазо у м.Слов?янську Донецької області зареєстроване за [PERSON] на підставі договору дарування від 02.06.2009 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1872, посвідченого приватним нотаріусом Слов?янського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.12-13/. Згідно копії домової книги у будинку № 25 по вул.Лазо у м.Слов?янську зареєстрований [PERSON], [INFO] /а.с.7-8/. Відповідно до довідки № 419 від 20.10.2015 р., виданої керівником мікрорайону «ЗД-2», [PERSON], [INFO], не мешкає у будинку № 25 по вул. Лазо у м.Слов?янську з 01 лютого 2013 року /а.с.17/. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, у судовому засіданні підтвердили факт не проживання [PERSON]. у будинку з лютого 2013 року, відсутності його майна у спірному будинку. Додатково пояснили, що у зазначеному домоволодінні зараз проживають квартиранти, а місцезнаходження відповідача свідкам невідоме. Зазначили, що після смерті власниці будинку [PERSON], відповідач [PERSON] виїхав за межі України. Окрім того, свідки зазначили, що якби відповідач [PERSON] проживав у спірному домоволодінні, вони б його бачили, і, відповідно, їм було б про це відомо. Свідок [PERSON] повідомила, що вона брала участь у складанні акту, підписувала його, та обставини, викладені в акті підтверджує. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність повідомлених свідками обставин, які підтверджуються іншими доказами. Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідач [PERSON] із заявами щодо створення йому перешкод у користуванні житлом не звертався. Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад одного року не мешкає в ньому без поважних причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved