Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

06.03.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що вона є одноосібним власником вищевказаного будинку, відповідач з 2014 року в будинку не проживає, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації права користування житлом, він змушений сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючої зареєстрованої особи, не може отримати державну житлову субсидію. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, викликаний в судове засідання судовою повісткою, направленою за місцем його реєстрації, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Дана обставина вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.10.2006 за № 3745. Підставами виникнення права власності є договір дарування житлового будинку від 25.09.2006 р. /а.с. 5-6/. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 25.02.2020 вбачається, що відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку /а.с. 8/. З акту від 05.03.2020 р., засвідченого головою квартального комітету Шосткинської міської ради вбачається, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] за даною адресою з 16 вересня 2014 року фактично не проживає /а.с.9/. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що йому особисто відомо, що [PERSON] близько 7 років не проживає в будинку [ADDRESS] . Ці показання свідка узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Дана обставина в судовому засіданні не спростована. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом не встановлено наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем про користуванням останнім належним позивачу будинком. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з`явився, а тому суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним майном.

Outcome: approved