Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

05 вересняя 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання її такою, що втратила право користування будинком № [ADDRESS] Ухвалою судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником будинку № [ADDRESS] у розмірі 2/3 частини; 1/3 частина будинку належить її батьку [PERSON]. 05.05.2012 року за їх з батьком згодою в будинку була зареєстрована її дочка [PERSON] На даний час в будинку проживає тільки [PERSON], [INFO], інвалід І групи по зору, який потребує постійного стороннього догляду, сплачує всі комунальні послуги. [PERSON] не проживає в будинку, особисті речі відповідачки в ньому відсутні, комунальні послуги не сплачує, проживає в РФ та не заперечує проти зняття її з реєстрації. В зв'язку з тим, що в будинку зареєстрована відповідачка, в неї та її батька виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме щодо оплати житлово-комунальних послуг та здійсненні свого права на відчуження нерухомого майна. 07.08.2018 року їй було повідомлено відділом реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Словянської міської ради про відмову у задоволені заяви про зняття з реєстрації відповідача. Позивач, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.34). Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Позивач, дочка третьої особи пояснила, що її батько є інвалідом І групи по зору, потребує постійного стороннього догляду, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. Відповідач, в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судого розгляду повідомлена відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом публікації повідомлення на офіційному сайті Судової влади, не повідомила суд про поважні причини неявки, відзив на позов не надала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою без повідомлення причин відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, від якого не надійшло відзиву на позовну заяву, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ст. 280, 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні суд, дослідивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2011 року та витягів з реєстру, спадкоємцем 2/3 частки жилого будинку [ADDRESS], є позивач, та 1/3 частки жилого будинку належить [PERSON] (а.с. 7-9). Відповідач зареєстрована в [ADDRESS], 05.05.2012 року (а.с.13-14). Відповідно до довідки виконкому Словянської міської ради від 13.08.2009 року: за адресою [ADDRESS], зареєстровано 2 особи: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с.16). Відповідно до Акту про фактичне проживання від 14.08.2018 року керівника комітету м-на Словянського: [PERSON], [INFO] року зареєстрована за адресою [ADDRESS], фактично не проживає за даним адресом з червня 2014 року та по теперішні час, її особистих речей в будинку немає (а.с.15). Відповідач (а.с.17) 17 липня 2018 року надала позивачу нотаріально посвідчену довіреність, якою надала позивачу повноваження щодо зняття її з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] (а.с.18). Треття особа (а.с.10) є пенсіонером за віком (а.с.11) та інвалідом І групи за зором безстроково (а.с.12) особисто сплачує комунальні послуги (а.с.19-22). 02.08.2018 року позивач звернулася до відділу ведення реєстраційного обліку місця проживання фізичних осіб про зняття з реєстрації відповідача (а.с.5). Листом Словянської міської ради від 07.08.2018 року за № 22-13/48 позивачу було відмовлено в задоволені заяви (а.с.6). Досліджені в судовому засіданні докази суд оцінює як належні, допустимі, достовірні докази, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, одержані без порушення порядку, встановленого законом, на їх підставі суд встановив дійсні обставини справи. Зазначені докази у своїй сукупності є достатніми для ухвалення рішення. Суд, із встановлених в судовому засіданні обставин, приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини щодо підстав визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. До встановлених в судовому засіданні правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Гарантуючі захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло: житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власності можливе лише на підставах передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до вимог частини 4 статті 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні доходить висновку. Суд бере до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач відсутня за місцем реєстрації без поважних причин понад один один рік, тому втратила право на користування житлом за адресою в будинку [ADDRESS]. Довіреність, що надана відповідачем позивачу (а.с.18) суд оцінює як згоду відповідача з позовними вимогами.

Outcome: approved