Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначила, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Байдужість в стосунках негативно позначилась на спільному житті та морально-психологічному стані подружжя. Протягом цього року в сімї часто стали виникати сварки. Через несумісність характерів та втрату довіри, шлюбні стосунки припинились. Подружжя проживає окремо, спільне господарство сторони не ведуть. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Позивач та представник позивача в судовому засідання підтримали позов частково, просили розірвати шлюб і не відновлювати дошлюбне прізвище позивача. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не зявився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача і представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, 02 липня 2010 року Виконкомом Ображіївської сільської ради Шосткинського району Сумської області, актовий запис № 05, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Янковська» (а.с. 3). Також судом встановлено, що на теперішній час подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки в сімї виникають сварки, між подружжям відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів. Сторони проживають окремо, перестали вести спільне господарство. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам один одного, тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Що стосується вимоги позивачки про повернення їй дошлюбного прізвища, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зазначені повноваження є дискреційними повноваженнями органу реєстрації актів цивільного стану. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial