Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони перебували в незареєстрованому шлюбі з 2010 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати неповнолітню дитину, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалось, а тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питання про примусове стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні 02.04.2018 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 930 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, подав відповідну письмову заяву. Вказав, що ніде не працює. Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]В є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], 28.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №160930. Відповідно до довідки Михнівської сільської ради від 05.03.2018 року №222 встановлено, що на утриманні [PERSON], [INFO], дійсно знаходиться син [PERSON], [INFO]. Згідно чч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулює правовідносини, пов'язані зі сплатою аліментів, виходячи з принципу законності, а також визнання позовних вимог відповідачем, який ніде не працює, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-184 СК України\~з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 930 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Відповідно до ст141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved