Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Ленінський районний відділ м. Дніпропетровська Головного управління державної міграційної служби України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на його балансі перебуває гуртожиток, що розташований по [ADDRESS] З 07.12.1998 року у вищевказаному гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, але працівниками КП «Жилсервіс-5» ДМР було встановлено факт не проживання їх за місцем реєстрації. Згідно наданих [PERSON], яка являється дочкою [PERSON], відомостей [PERSON] не мешкає за даною адресою з моменту отримання ордеру, а [PERSON] має у власності два будинки один з них куплений нею, а інший успадкований після смерті матері. Також, [PERSON] зазначила, що особистих речей відповідачів в кім.[ADDRESS] немає. Отже, на підставі вищевикладеного, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням [ADDRESS] та стягнути судові витрати в рівних частках. Позивач, в особі свого представника за довіреністю, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду представником надано письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.17). Співвідповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки не повідомили. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилали. Третя особа - Ленінський районний відділ м. Дніпропетровська Головного управління державної міграційної служби України в особі свого представника, в судове засідання не з'явилась. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за відсутністю свого представника не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.30 Конституції України, кожному громадянину гарантується право на недоторканість житла. Згідно ч.2 ст.311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. За ст.9 ЖК України, житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.18 ЖК України, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Підставою звернення позивача до суду є захист прав та майнових інтересів, пов'язаних із правом користування та розпорядження приміщенням гуртожитку державного житлового фонду. Суд, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами вважає, що позовні вимоги належать до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.127, 128, 129 ЖК, гуртожитки використовуються для проживання робітників у період їх роботи. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, та відповідного профспілкового комітету, на підставі якого адміністрація підприємства, видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №53/28 від 14.11.2012 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2012р. №35/24 «Про припинення як юридичної особи КП «Жилсервіс-3» та рішення міської ради від 02.03.2011р. №16/9, від 25.01.2012р. №27/20, від 24.02.2010р. №35/55 стосовно реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та балансоутримання житлового фонду», на баланс КП «Жилсервіс-5» ДМР передано гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6,7-9). Згідно довідки КП «Жилсервіс-5» ДМР від 22.08.2013 року, на ім'я [PERSON], який машкав в кімн.[ADDRESS], відкрито особовий рахунок [NUMBER] (а.с.10). У довідці №1163 від 15.08.2013 року зазначено, що за адресою: кімн.[ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). За наданими поясненнями [PERSON] від 15.08.2013 року, в кімн.[ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] не проживають із моменту отримання [PERSON] ордеру на житло. Особистих речей [PERSON] та [PERSON] в кімнаті немає. На теперішній час [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проживає у своєї матері в м. Дніпропетровську (а.с.11). За правилом ст. 133 ГК України, основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління, права володіння, права користування тощо, передбачені Цивільним кодексом України. Крім того, майно суб'єктів господарювання може бути закріплено на іншому праві відповідно до умов договору з власником майна. Поняття та основні повноваження балансоутримувача будинку закріплено у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої балансоутримувачем будинку - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно до п.4 Наказу Фонду державного майна України «Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі» від 19.05.1999 року за № 908/68, господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, що не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України. За ст.. 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст..72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, дійшов до висновку щодо доведеності обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у зв'язку із чим, слід визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнати [ADDRESS] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд враховує, що позовні вимоги КП «Жилсервіс-5» ДМР задоволено, від оплати судових витрат співвідповідачі не звільнені, у зв'язку із чим із [PERSON] та [PERSON] на користь позивача, в рівних частках, належать до стягнення судовий збір в сумі 230,00 грн. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved