Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

06.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Мотивований позов тим, що 09.08.2013 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Після того, як позивач завагітніла, їх з відповідачем стосунки погіршились. Вона потребувала постійної допомоги, яку відповідач їй не надавав, зникав на декілька днів, жодним чином не цікавився її станом здоров`я та майбутньої дитини. Він не підтримував її, не приймав участі в підготовці до пологів, не допомагав матеріально. [INFO] народилась донька - [PERSON], але відповідач знову зник на тривалий час. Перші чотири тижні життя дитини відповідач намагався час від часу проживати разом з дружиною і дитиною, при цьому уваги до дитини не проявляв, не надавав жодної допомоги сім`ї, матеріально не забезпечував, батьківського обов`язку не виконував. Через деякий час він повідомив, що знайшов нову роботу і йому необхідно їхати у відрядження. Після цього відповідач в сім`ю не повертався і дитину не бачив, цікавості до неї не проявляв, будь-якої допомоги не надавав. Таким чином, відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини, не проявляв уваги і турботи, ухилявся від її виховання та утримання. 26.06.2017 року рішенням суду шлюб був розірваний. У вересні 2017 року під час розмови відповідач повідомив, що йому байдужа доля дитини і він написав заяву та посвідчив у нотаріуса, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. За таких обставин позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] і стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити. Суду пояснила, що відповідач втратив до неї інтерес після того як вона завагітніла. Уваги та батьківської турботи до їх доньки [PERSON] він теж ніколи не проявляв, востаннє бачив її ще до того, як дитині виповнився один рік. Зауважила, що вона ніколи не перешкоджала відповідачеві бачитись і спілкуватись із дитиною, намагалась налагодити з ним стосунки, однак її спроби були марні, [PERSON] лише наполягав, щоб вона відчепилась від нього. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку, не допомагає дитині, тому просила позбавити його батьківських прав та стягнути аліменти. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений за адресою реєстрації місця проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав. На а.с. 35 є нотаріально посвідчена заява від 27.10.2017 року, в якій він зазначив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Справу про позбавлення його батьківських прав просив слухати без його присутності. Відповідно до ст. 223 ЦПК України в зв`язку з неявкою відповідача і поданням відповідної заяви суд розглянув справу у відсутності [PERSON] В судове засідання представник служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. не з`явилась, надала заяву, в якій проcила розглянути справу у її відсутності (а.с. 39). Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], 2016 р.н., підтримала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем знайома, оскільки живуть по сусідству, є прихожанами церкви. Вона майже щодня бачить [PERSON] з донькою [PERSON], буває у них в гостях. Батька дівчинки вона не бачила ніколи, він не відвідував родинні свята. Зі слів [PERSON] знає, що [PERSON] протягом двох років участі у вихованні дитини не бере, не приходить до них, не цікавиться донькою, матеріально не допомагає. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є священнослужителем і позивача та її родину знає близько 9 років як прихожан храму. З [PERSON] теж знайомий з серпня 2013 року. Він неодноразово спілкувався із позивачем та відповідачем з приводу проблем, що виникли в їх сім`ї, спрямовував їх на збереження сім`ї. Відповідач залишив дружину під час вагітності, не допомагав їй, а коли народилась [PERSON], то він не приділяв дитині уваги, не цікавився, участі у її вихованні не брав, на хрестинах його також не було. [PERSON] ніколи не чинила батькові перешкод в спілкуванні з дитиною, тому вважає, що він свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи вимоги ст. 202 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми глав 13, 15 розділу 3 Сімейного кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO]. Її батьками є - [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2017 року № 127/5907/17 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). Рішення суду набрало чинності 07.07.2017 року. [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с. 8). З нотаріально посвідченої 27.10.2017 року ксерокопії заяви відповідача [PERSON] (а.с. 35) вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO]. Правові наслідки позбавлення його батьківських прав нотаріусом роз`яснені та йому зрозумілі. 18.12.2017 року сусідами позивача - [PERSON] та [PERSON] був складений акт № 1961, посвідчений керівником ПП «Бокуд» про те, що [PERSON] з дня народження проживає у квартирі бабусі - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], разом із своєю матір`ю. [PERSON] не провідує дитину, не виконує щодо неї батьківських обов`язків (а.с. 34). Відсутність батька у житті дитини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування надав висновок від 04.01.2018 року № 01-00-011-606 (а.с. 40-41) про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO] Комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що [PERSON] став проживати окремо від сім`ї ще до народження доньки. Після народження дитини він повернувся у сім`ю і проживав з дитиною протягом першого місяця її життя. З квітня 2016 року по даний час [PERSON] проживає окремо від доньки, не цікавиться її життям та розвитком, не підтримує з дитиною родинних відносин, не надає доньці матеріального утримання. Батько дитини на засідання комісії не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного питання. На засіданні комісії розглядалась його нотаріально посвідчена заява від 27.10.2017 року про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON]. На підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку і не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON], [INFO], її навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки не спілкується з донькою, не виявляє турботи та інтересу до її життя, внутрішнього світу, не розуміє її потреб, не надає підтримки, в тому числі матеріальної. Таку поведінку батька суд розцінює як винну поведінку та свідоме нехтування своїми обов`язками по вихованню дитини, байдужість до її долі. Такі обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON], [INFO] При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., також враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років на одну особу становить: з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року - 1559 грн., з 01.12.2018 року - 1626 грн. Статтею 184 Сімейного кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи та вимоги ст. 182 СК України. Суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його неповнолітньої дитини, що обов'язок утримувати дитину є обов'язком обох її батьків, тому вважає, що аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня подачі до суду даного позову і до досягнення дитиною повноліття, будуть обґрунтованими та законними. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за вимогу про стягнення аліментів - 640 грн., а за вимогу про позбавлення батьківських прав - 640 грн. на користь позивача.

Outcome: approved