Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

07.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір № 1923 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 03.06.1997 року, зареєстрований комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.06.1997 року за № 4-117; визнати за [PERSON] право власності на гараж №243 (двісті сорок три), розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Обєднання громадян власників приватних гаражів «Дружба», мотивуючи тим, що 03.06.1997 року між [PERSON] та [PERSON], укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1923, посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 03.06.1997 року, реєстраційний номер 1923, зареєстрований комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.06.1997 року за № 4-117. Всі умови договору № 1923 від 03.06.1997 року виконані, з моменту укладення договору, позивач відкрито володіє та користується нерухомим майном, проте фактично являючись власником гаража №243 (двісті сорок три), розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Обєднання громадян власників приватних гаражів «Дружба», позивач позбавлений можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим він змушений звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що 03.06.1997 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1923, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON], купив гараж №243 (двісті сорок три), розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Обєднання громадян власників приватних гаражів «Дружба». Згідно довідки № 1462 від 10.10.2018 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником гаража №243 (двісті сорок три), розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Обєднання громадян власників приватних гаражів «Дружба» зареєстрований [PERSON], на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 1923 від 03.06.1997 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 03.06.1997 року, реєстраційний номер 1923. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 03.06.1997\~ року за № 1923. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивачі відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним та визнати за [PERSON] право власності на гараж №243 (двісті сорок три), розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Обєднання громадян власників приватних гаражів «Дружба». На підставі викладеного,

Outcome: approved