Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

05 січня 2017 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою, заінтересована особа - Нерушайська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В обгрунтування заяви зазначив, що [INFO] року в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області помер [PERSON], з яким заявник проживав разом та вів спільне господарство з початку 2010 року до моменту його смерті. Після смерті [PERSON] залишилася земельна ділянка площею 4,32га, розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яку заявник має право успадкувати як спадкоємець четвертої черги за законом. Зазначив також, що при зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав отримав відмову з причини ненадання доказів сумісного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини понад п'ять років. Посилаючись на те, що встановлення юридичного факту необхідно [PERSON] для оформлення спадщини в нотаріальній конторі, інші спадкоємці не заявили про своє бажання прийняти спадщину, спір про право відсутній, заявник вважав, що є підстави для задоволення його заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 02.02.2017 року, заявник свої вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Нерушайський сільський голова надіслав заяву, в якій вимоги [PERSON] визнав та просив розглядати справу без участі представника сільради. Заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області помер [PERSON]. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13.10.2016 року виконавчим комітетом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00017206190 від 13.10.2016 року (а.с.а.с.4,5). Судом також встановлено, що за життя [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,32га, розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02.07.2004 року, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області (а.с.6,7). Зі змісту листа приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. від 29.12.2016року №1355/01-16 слідує, що заявнику відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини з причини ненадання доказів сумісного проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини понад п'ять років (а.с.8). З довідок Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №1028 від 29.12.2016року та №93 від 10.02.2017року вбачається, що [PERSON], [INFO], з початку 2010 року по день смерті, яка сталася [INFO], без реєстрації проживав і вів спільне господарство з [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с.а.с.9, 32). В судовому засіданні також встановлено, що спадкова справа до майна [PERSON], померлого [INFO], не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №46504167 від 23.01.2017 року (а.с.25). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали пояснення, що є мешканцями села Нерушай. Зазначили також, що [PERSON] орієнтовно з початку 2010 року проживав у цьому селі, не мав родичів та постійного доходу, тому [PERSON] прийняв його до себе в будинок, надав житло, а [PERSON] у вдячність за вчинене допомогав заявнику та його родині по господарству. За змістом ч.1 ст.234 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням того, що заявник постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] по день його смерті [INFO], інші спадкоємці до майна померлого не заявили про своє бажання прийняти спадщину, отже спір про право з матеріалів справи не вбачається, враховуючи, що заявник у передбачений законом строк від прийняття спадщини не відмовлявся, беручи до уваги те, що без встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті [PERSON] буде позбавлений можливості оформити свої спадкові права, суд вважає, що є підстави для задоволення його заяви та встановлення факту, що має юридичне значення. З огляду на викладене,

Outcome: approved