Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

05 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахування уточнених позовних вимог просить змінити розмір аліментів, стягнутих з нього за рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2014 року в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на 1/5 частину його заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2014 року з нього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Станом на квітень 2019 року за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів 21514,25 грн. Виходячи з суми заборгованості його щомісячний платіж має становити 2553,25 грн. Водночас, він позбавлений можливості сплачувати вказану суму, оскільки офіційно не працює, має мінливий та непостійний дохід, власного житла не має, тому змушений винаймати його у знайомих. [PERSON] , що матеріальний стан погіршився, посилаючись на виписку по картці, виданій АТ КБ «Приватбанк» від 27 травня 2019 року та дублікати чеків, з яких вбачається, що він був змушений скористатися кредитними коштами для погашення заборгованості по аліментам. Посилаючись на тяжке матеріальне становище просить зменшити його розмір до 1/5 частини його заробітку (доходу), щомісяця. Відповідачем у встановлений законом строк поданий відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує щодо зменшення розміру аліментів. Вказала, що заявлені позовні вимоги не визнає з наступних підстав: Позивач є особою працездатного віку, і те, що він офіційно не працює, має мінливий та непостійний дохід не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім цього, позивачем [PERSON] не надано доказів наявності у нього інших дітей, працездатної дружини, батьків. Стан здоров`я позивача також не має протипоказань для того щоб працювати. Позивач зареєстрований в будинку батьків, в зв`язку з чим відсутня необхідність винаймати житло в м. Миколаєві. Вважає, посилання позивача на те, що він скористався кредитними коштами заради сплати аліментів сумнівними, оскільки в період з листопада 2014 року по червень 2018 року взагалі не сплачував аліменти, а лише 18 червня 2018 року він сплатив суму боргу понад 50000,00 грн. задля того, щоб мати можливість виїхати за кордон на заробітки. Також зазначила, що на сьогодні перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та її щомісячний дохід становить 860,00 грн. Крім цього, має нести постійні додаткові витрати на лікування сина, оскільки він має проблеми зі здоров`ям. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позивні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, необґрунтованість та відсутність доказів. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 18 лютого 2011 року, серії [NUMBER] , № [NUMBER] в якому вони вказані як батьки дитини (а.с. 54). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,\~\~передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 1статті 141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що \~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Жовтневим районним судом Миколаївської області 21 листопада 2014 року винесено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13 жовтня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. 04 грудня 2014 позивачу видано виконавчий лист для пред`явлення його до примусового виконання (а.с. 8). Відповідно до пункту 17\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено\~в пункті\~23\~Постанови зазначеної\~розмір аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку\~зі зміною\~матеріального чи\~сімейного стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них.У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. 13 вересня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб від 13 вересня 2018 року, серії [NUMBER] (а.с. 55) та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається зі свідоцтва про народження від 27 листопада 2018 року, серії [NUMBER] № [NUMBER] , у них народилася дитина [PERSON] , 24 листопада 2018 року, актовий запис № 61, в якому відповідач зазначена як мати дитини (а.с. 53). Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації та допомогу по догляду за дитиною, відповідно до довідки від 05 серпня 2019 року № 3922 (а.с. 58). Згідно з медичними документами дитина [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, а саме: отит та риносинусит, які призводять до погіршення слуху дитини (а.с. 61-74), в зв`язку з чим вона має нести додаткові витрати на лікування сина. Як вбачається з наданої відповідачем виписки з карткового рахунку, [PERSON] з червня 2018 року вносить кошти на оплату аліментів (а.с. 75-77). Частинами 14 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на скрутне матеріальне становище, відсутність офіційної роботи, мінливий заробіток, наявність кредитної заборгованості та відсутність власного житла, через що він змушений винаймати його. В якості доказу того, що за рахунок кредитних коштів сплачується заборгованість по аліментам, позивачем долучені до матеріалів справи виписка по картці, виданій АТ КБ «Приватбанк» та дублікати чеків (а.с. 13-14). Крім цього, станом на 01 березня 2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 21514,25 грн. (а.с. 16). Проаналізувавши докази подані позивачем, суд дійшов висновку, що вказана обставина, а саме отримання кредиту, який був використаний на погашення заборгованості по аліментам, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки наявність кредитних зобов`язань позивача перед третіми особами, у цьому випадку, не повинна впливати на обов`язок позивача щодо утримання його сина - спільної з відповідачем дитини. Крім цього, як зазначив позивач та встановлено судом зазначені кредитні кошти були сплачені в рахунок боргу по аліментам, який утворився саме з вини позивача, який, будучи повнолітньою та працездатною особою, не виконував свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина. Доказів перебування на утриманні позивача інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає, що позивачем не було зазначено та надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану. Зокрема відсутність роботи в даному випадку не є визначальною, оскільки докладання зусиль до пошуку роботи та утримання дитини покладено на позивача як на батька дитини. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, що він вживає заходи щодо пошуку роботи, а наявність заборгованості по аліментам лише підтверджує його небажання погашати дану заборгованість. При цьому суд наголошує, що позивач є працездатним, фізично здоровим, інших утриманців не має, а тому має виконувати обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини саме в такому розмірі, який є розумним та справедливим. Відповідно до\~ст. 155 СК України\~здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Крім цього, суду не надано доказів того, що позивач позбавлений можливості проживати за зареєстрованим місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] та у чому полягає необхідність винаймати квартиру у м. [ADDRESS] . Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази, окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, забезпечуючи права дитини, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: dismissed