Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

05 червня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. У квартирі також зареєстрована відповідачка (колишня невістка позивачки), яка у квартирі тривалий час не мешкає, не оплачує комунальні послуги, переїхала на постійне місце проживання до іншого місця. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення відповідачки права користування спірною квартирою (а.с.а.с. 2, 3, 11). У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснивши, що є одноосібною власницею квартири [ADDRESS]. У квартирі також зареєстрована відповідачка (колишня невістка позивачки), яка у квартирі від березня 2017 року не мешкає, не оплачує комунальні послуги, добровільно переїхала на постійне місце проживання до іншого місця. Відповідач у суді не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що після розірвання шлюбу із сином позивачки дійсно добровільно переїхала до іншого місця. У квартирі також зареєстрована її дитина, і в разі зняття її з реєстраційного обліку вона просить також зняти з обліку дитину. Третя особа у судовому засіданні також не заперечувала проти задоволенні позову, підтвердивши факти, викладені у суді позивачкою. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є одноосібною власницею квартири [ADDRESS] (а.с.а.с. 5, 6). Відповідачка є колишньою невісткою позивачки (а.с. 8). Відповідачка зареєстрована у вказаній квартирі від 06.06.2003 року, але від березня 2017 року за вказаною адресою не мешкає, участі в оплаті комунальних послуг не бере (а.с.а.с. 9, 10). Факт непроживання відповідачки у квартирі підтверджується відповідним актом про непроживання від 22.05.2018 року, а також наданими нею поясненнями. Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. У відповідності зі статтею 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За правилами, встановленими частиною 2 статті 405 ЦК, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачка не мешкає у спірному житловому приміщенні від березня 2017 року, отже згідно з приведеною нормою втратили право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки судом не встановлено. Таким чином, факт реєстрації відповідачки у спірній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачки у користуванні житлом, і позов необхідно задовольнити. Такі перешкоди насамперед полягають у витратах з утримання житла, які позивачка вимушена нести за зареєстровану відповідачку, яка тривалий час не мешкає у квартирі.

Outcome: approved