Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

05 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу позивача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також прохала стягнути з відповідача судові витрати та покласти на нього витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19 липня 2012 року. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємної поваги та любові, різних поглядах на життя. З вересня 2013 року подружжя разом не проживає та сім'я існує формально. За таких обставин примирення з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». Малолітній син, який проживає разом з позивачем потребує матеріального утримання, яке відповідач в добровільному порядку не надає. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Дала пояснення, аналогічні викладеним нею у позовній заяві. Зазначила, що, на її думку, збереження сім'ї неможливо за будь-яких умов через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, перебуваючи у стані сп'яніння поводить себе неадекватно, вчиняючи сварки та хуліганські дії відносно неї. Відповідач не проживає разом з сім'є близько 1 року, спільне домогосподарство сторонами не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. Позивач неодноразово вживала заходи направлені на збереження сім'ї та відмову відповідача від вживання алкоголю, які не принесли належного результату. Відповідач періодично відвідує сина та приймає участь у його вихованні, яка на її думку є недостатньою для розвитку дитини. Матеріальних претензій вона до відповідача не має, після розірвання шлюбу неповнолітня дитина буде проживати разом з нею. Відповідач не надає в достатньому обсязі матеріальну допомоги, яка необхідна дитині в силу її віку, розвитку та стану здоров'я, яке характеризується тривалою реабілітацією підсіл проведеної операції на серці. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що шлюб між позивачем та ним було укладено попри його волю, але в подальшому він погодився на вказаний шлюб. Найбільш імовірною причиною небажання позивача зберегти сім'ю вважає наявність у неї зв'язку з іншим чоловіком. Не заперечує, що допускає досить часте вживання алкогольних напоїв, але твердження позивача про своє зловживання ними та неадекватну поведінку на ґрунті цього категорично заперечує. Окремо від сім'ї проживає на протязі близько 6 місяців, періодично відвідує сина. Матеріальних претензій до позивача він не висловлював, не заперечує щодо проживання малолітньої дитини разом з матір'ю. Пояснив, що періодично надає допомогу синові шляхом придбання ліків та гігієнічних засобів. В іншому вважає дитину забезпеченою в повному обсязі. Зазначив, що на даний час не працює. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 19 липня 2012 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС Шишацького районного управління юстиції Полтавської області 19 липня 2012 року, актовий запис № 13 (а.с. 6). Сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області 19 липня 2012 року, актовий запис № 16 (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області від 28.02.2014 № 361 позивач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], [INFO], [ADDRESS] (а.с. 8). Майнових претензій сторони один до одного не висловлюють, шлюбні відносини не підтримують на протязі декількох місяців, проживають та ведуть домогосподарство окремо. Шлюб має формальний характер. Сторонами досягнуто домовленість щодо проживання дитини разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від сім'ї, не надає в повній мірі у добровільному порядку кошти на утримання неповнолітньої дитини, яка проживає разом з матір'ю та потребує матеріальної допомоги в силу свого віку, розвитку та стану здоров'я. Судом встановлено, що відповідач на даний час не працює, у нього немає інших дітей, які перебувають на його утриманні. Скарг на стан здоров'я від нього не надходило. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст. ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них, а неповнолітня дитина потребує належного утримання від обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та повністю покладає їх на відповідача. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243,60 грн. сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу (а.с. 1) та 100,00 грн. сплата за послуги адвоката (а.с. 9). Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судових витрат в частині позовних вимог про стягнення аліментів, судовий збір в цій частині підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved