Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

06 березня 2017 року [PERSON] звернулася з даною заявою до суду, підтримуючи яку в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] . [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO] а, Коломийського району. По вищезгаданій адресі [PERSON] проживав з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON]. Її син 16 вересня 2008 року зареєструвався як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Сімейне життя між сином [PERSON] та невісткою [PERSON] не склалось, а тому між ними шлюб розірвано у 2009 році. Оскільки коштів бракувало, син у лютому 2010 року виїхав за межі України на заробітки до Італії. Перший час він телефонував їй, вони спілкувались з ним. Однак з травня 2010 року вона втратила з ним зв'язок, ніяких відомостей щодо його місцезнаходження чи перебування в родину не надходило. Жодного листа чи телефонного дзвінка не отримала від сина. З цієї причини 09 грудня 2015 року вона звернулась в Коломийський відділ поліції ГУНП України в Івано-Франківській області із заявою по факту втрати звязків зі своїм сином [PERSON]. Однак це не дало позитивного результату і встановити його місце перебування не вдалося. У місці постійного проживання її сина немає відомостей про місце його перебування більше одного року, у звязку з чим він може бути визнаний безвісно відсутнім. Актом № 9 від 20.02.2017 року встановлено, що за місцем реєстрації в с. Марківка по вул.. Василя Стефаника, 4 а, Коломийського району, [PERSON] не проживає. Визнання сина безвісно відсутнім необхідно для врегулювання певних відносин з податковою інспекцією, а тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], останнє відоме місце проживання: [INFO], безвісно відсутнім з 01 січня 2016 року. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але в попередньому судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Зясувавши обставини, на які заявниця посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], у лютому 2010 року виїхав за межі України на заробітки до Італії. З травня 2010 року з ним було втрачено зв'язок, ніяких відомостей щодо його місцезнаходження чи перебування в родину не надходило. Жодного листа чи телефонного дзвінка [PERSON] не отримала від сина. З цієї причини 09 грудня 2015 року заявниця звернулась в Коломийський відділ поліції ГУНП України в Івано-Франківській області із заявою по факту втрати звязків зі своїм сином [PERSON]. Однак це не дало позитивного результату і встановити його місце перебування не вдалося. Згідно із ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування більше одного року, що в судовому засіданні підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON]. Актом № 9 від 20.02.2017 року встановлено, що за місцем реєстрації в с. Марківка по вул. Василя Стефаника, 4 а, Коломийського району, [PERSON] не проживає. Враховуючи, що про [PERSON] більше 6 років не має жодних відомостей про місцезнаходження, а для врегулювання відносин з податковою інспекцією необхідно його визнати безвісно відсутнім, то суд приходиться до висновку, що слід визнати [PERSON] безвісно відсутнім з 01 січня 2016 року. Наведене стверджується: актом №9 від 20.02.2017 р. /а.с.4/, довідкою Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області /а.с.5/, копією свідоцтва про народження /а.с.7/, довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ /а.с.8/, копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с.9-11/. На підставі ст. 43 ЦК України, ст.,ст. 234, 246, 248, 249 ЦПК та

Outcome: approved