Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

06.11.2019р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить розподілити спільно нажите подружжям майно, визнавши за ним та відповідачем, за кожним окремо, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що з відповідачем [PERSON] раніше перебував у зареєстрованому шлюбі, під час якого вини за спільні сімейні кошти придбали майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , який залишився у користуванні відповідача, згоди про їх розподіл якого між ними не досягнуто, через що він змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 08.11.2019р. за вказаним позовом було відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Відповідач із відзивом на позов до суду не звертався. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат ШИМОТЮК О.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач додатково суду пояснив, що відповідач [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі не працювала, доглядала за дітьми, власного доходу не мала, натомість єдиним джерелом доходу їх сім`ї була його заробітна плата. Спірний будинок був придбаний за їх спільні сімейні кошти, а тому останній є їх спільною сумісною власністю. Договір купівлі-продажу житлового будинку був оформлений на ім`я відповідача за їх обоюдним рішенням, при цьому в договорі зазначене дівоче прізвище [PERSON] , оскільки остання після реєстрації шлюбу, в порушення вимог закону, довгий період часу, не зверталась до уповноваженого органу з приводу заміни документів, пов`язаних з її особистістю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила у задоволенні позову позивачу відмовити, оскільки спірний житловий будинок був придбаний за грошові виплати на дітей. На питання учасників судового розгляду зазначила, що спірний будинок був придбаний до реєстрації шлюбу з позивачем, а не під час шлюбу, як зазначено в позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України ), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно пункту 24 цієї ж Постанови, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з 16.08.2006р. в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 31.01.2019р. у цивільній справі № 132/4016/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набуло законної сили 04.03.2019р. За час шлюбу сторони придбали житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , який було оформлено на відповідача [PERSON] , про що свідчить Договір купівлі-продажу житлового договору за серією ВКМ № 093288, посвідчений 26.06.2008р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3259. Право приватної власності на вказане нерухоме майно зареєстроване в передбаченому законом порядку в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за відповідачем [PERSON] (в реєстровій книзі № 1 за номером 54), що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим 27.06.2008р. Калинівським СП в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». Наявність в Договорі купівлі-продажу житлового договору за серією ВКМ № 093288 від 26.06.2008р., дошлюбного прізвища відповідача [PERSON] , пояснюється невчасним зверненням останньої до уповноваженого органу з приводу заміни документів, пов`язаних з її особистістю, що встановлено в судовому засіданні з наданого оригіналу паспорту громадянки України серії [NUMBER] , який був виданий Калинівським РС УДМС України у Вінницькій області лише 19.06.2014р. Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України та частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (стаття 70 СК України). Відповідно до положень частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина 2 статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 статті 71 СК України). Крім того, у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , набутий подружжям за час шлюбу за спільні сімейні кошти, а отже належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За ч.1, 5, 6, 7 ч.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] не доведено суду належними та допустимими доказами, що спірний житловий будинок був набутий нею саме до шлюбу з позивачем, як і не надано доказів того, що дане нерухоме майно придбане за кошти, які належали їй особисто. За таких обставин, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на вимогах закону. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір при зверненні до суду у розмірі 768грн.40коп., що підтверджується з квитанції № 42, виданої 06.11.2019р. ІПТ ТБВ № 10001/0166 АТ «Ощадбанк». Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, беручи до уваги те, що позов задоволений у повному обсязі, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні витрати по сплаті судового збору в розмірі 768грн.40коп.

Outcome: approved