Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

07.03.2018 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.09.2010 року відповідач отримав кредит в сумі 25000 грн. у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок, однак відповідач порушив зобов`язання: кредит не повернув, заборгованість станом на 13.05.2019 року склала в сумі 107546,92 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 37308,81 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 28293,08 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 35647,56 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 5097,47 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 107546,92 грн., а також судові витрати в сумі 1921 грн. Представник позивача, в судове засідання не з`явився надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позові вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, свої інтререси доручила представляти представнику [PERSON] позов не визнала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на матеріали відзиву на позов ( а.с.51,52) просила відмовити в позові. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика, параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України, умовами договору №б/н від 01.09.2010 року, який складається з анкети-заяви відповідача від 01.09.2010 року, Умов та правил надання банківських послуг, та тарифів банку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є договір №б/н від 01.09.2010 року, укладений між сторонами, який складається з анкети-заяви відповідача від 01.09.2010 року, Умов та правил надання банківських послуг та тарифами банку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих кодексом. В позові позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.09.2010 року відповідач отрималав кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак судом при встановленні обставин та перевірки їх дослідженими судом доказами, наданими позивачем, не встановлено прав та обов`язків сторін по договору надання кредиту, а саме на яких умовах надавався кредит відповідачу. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування по даній цивільній справі є права і обов`язки сторін, які передбачені умовами договору №б/н від 01.09.2010 року, який складається з анкети-заяви відповідача від 01.09.2010 року, Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, та тарифів банку, та умови їх виконання сторонами. Аналіз наданих суду позивачем доказів, щодо такої обставини як зміна встановлення кредитного ліміту, під час дії договору, свідчить про те, що такий доказ суду не наданий. Позивач стверджує, що згідно наданої суду копії анкети заяви від 01.09.2010 року вбачається, що відповідач висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки « Універсальна» згідно якої отримав кредит в розмірі 25000 грн. Проте з наданої копії анкети-заяви не вбачається, що відповідач надав згоду на отримання кредиту в розмірі 25000 грн., оскільки у відповідній графі заяви міститься бажаний розмір кредиту в сумі 8000,00 грн.. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач згідно Умов. Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» надав Умови і правила надання банківських послуг, вірність яких оригіналу засвідчена печаткою банку, проте вони не містять підпису [PERSON] , а заява-анкета про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яку остання підписала 01.09.2010 року, не містить посилання про те, що вона була ознайомлена та їй були надані саме вказані вище умови. Крім того «Умови та правила про надання банківських послуг», що були актуальні на вересень 2010 року та з якими нібито була ознайомлена відповідач в письмовій формі, на офіційному сайті позивача взагалі відсутні. Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року по справі № 6-2320цс16, розглядаючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначив, що Умови та тарифи банку повинні містити підпис позичальника. Позов не містить посилання на доказ, який підтверджує ту обставину, що відповідач порушила обов`язок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, комісії та неустойки у виді пені та штрафів, а саме не виконувала або неналежним чином виконувала умови договору №б/н від 01.09.2010 року. Позивач не надав суду доказів тієї обставини, що відповідач отримав кредит. Так, належним доказом цієї обставини є документ, який підтверджує зарахування кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача та зняття останньою цих кредитних коштів. Суд, оцінюючи розрахунок заборгованості за договором (а.с.5-6), вважає, що останній не є належним доказом з огляду на вимоги ч.1 ст.77 ЦПК України, так як не містить інформації щодо умов договору та обставин його виконання. Крім того, останній не містить інформації з приводу виконання умов договору за період з 01.09.2010 року по 01.09.2017 року (а.с.5-6). Позивач не надав суду доказів тієї обставини, що в цей період відповідач не виконував або неналежним чином виконував зобов`язання. Крім того представником відповідача надано до суду копію довідки ПАТ КБ «Приват» від 24.11.2014 № 1946543 з якої вбачається, що станом на 24.11.2014 заборгованості перед банком відповідач не має. Також до матеріалів справи представником відповідача долучено довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 24.11.2014 № 1946550 з якої вбачається, що у відповідача з позивачем відсутні угоди, та відсутня заборгованість. Будь-які відомості про умови кредитування з 01.09.2010 року до 13.05.2019 року відсутні. При цьому, вимоги до відповідача пов`язані саме з невиконанням нею умов договору від 01.09.2010 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд небере дорозгляду докази, що нестосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено розмір кредиту в сумі 25000 гривень, яка зазначена у позовній заяві. Суду не надано не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 01.09.2010 року відповідач був ознайомлений саме з тими Умовами кредитування і Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, які долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 01.09.2010 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в них немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. Суд приймає до уваги заперечення відповідача щодо відмови у задоволенні позову в зв`язку з не доведенням обставин, які свідчать про порушення відповідачем його майнового права за кредитним договором, так як судом не встановлено, що майнове право позивача за кредитним договором порушене відповідачем. А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не грунтується на встановлених судом обставинах, перевірених наданими суду доказами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як рішення ухвалено на користь відповідача, то понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1921 грн., не підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed