Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

05.02.2016р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] і встановити фіксований розмір оплати 5000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за останні три роки у сумі 180000,00 грн. із розрахунку 5000,00 грн. на місяць. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. З 2008 року вона проживає з сином окремо. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні сина, лише іноді надавав допомогу в утримання сина, однак ця допомога мала мінливий характер та не покривала потрібні та понесені витрати на утримання дитини. Також позивач зазначає, що між нею та батьком дитини мали місця усні домовленості щодо утримання сина, вирішувались питання щодо поділу сумісного придбаного майна тощо, однак відповідач свої обіцянки та наміри не виконував. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з 05.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального прав, зокрема ст 182 СК України; не надано належну оцінку доказам по справі, а саме копіям податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON], довідці про доходи позивача та рішенню Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року по справі №643/8032/15-ц про поділ спільного майна подружжя - сторонами по цій справі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до таких висновків. У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Судовим розглядом встановлено, що 10.11.1999 року сторони по справі зареєстрували шлюб, в якому у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.11.2012 року зазначений шлюб було розірвано. [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач разом з ними не проживає. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження, рішень Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.11.2012р. та Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2016р. (а.с.5-12) Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.(ч. 1 ст. 184 СК України) Суд першої інстанції, виходячи за наведених вище обставин та положень діючого законодавства, дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд послався на недоведеність вимог позивача про наявність підстав для стягнення аліментів за попередні до звернення до суду з вказаним позовом три роки, на відсутність доказів вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача та його ухилення від їх сплати. Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Відповідно ж до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, а сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не заперечується, що відповідач [PERSON] не має інших дітей та осіб, яких за законом зобовязаний утримувати, надавати матеріальну допомогу; також відповідачем не надано, а матеріали справи не містять даних, які б свідчили про наявність інших обставин, які б ускладнювали виконання ним передбаченого законом батьківського зобовязання по утриманню неповнолітньої дитини. Рішенням судом першої інстанції надана вірна оцінка наданим суду сторонами та їх представниками доказам, судом обґрунтовано ухвалено рішення про часткове задоволення позову, тобто в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів та з урахуванням доведених обставин, які мають значення для вирішення спору у відповідності із законом та з урахуванням засад справедливості та розумності. Разом з тим, при визначенні щомісячного розміру аліментів в твердій грошовій сумі суд першої інстанції не надав належної оцінки доказу, отриманому за клопотанням позивача, а саме податковій декларації про майновий стан і доходи ФО-П [PERSON], наданої Київською обєднаною державною податковою інспекцією м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області з якої вбачається, що відповідач у 2015 році отримав дохід у розмірі 227845 грн. Відповідачем вказана інформація про його дохід не спростована, а відтак колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в цій частині є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню шляхом збільшення розміру щомісячного стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з 2000 до 3000 грн. Задовольняючи вказані вимоги апелянта частково, а не в повному обсязі, колегія суддів виходить з того, що хоча розмір доходу відповідача за 2015 рік і достатній, на перший погляд, для задоволення вимоги позивача, однак необхідно врахувати і ту обставину, що в декларації зазначено дохід за період часу, обмежений одним роком. Крім того, з огляду на перебування відповідача на спрощеній системі оподаткування, в них містяться лише дані про розмір доходу за 2015 рік та відсутні дані про витрати, повязані з відповідною підприємницькою діяльністю. Підприємницька діяльність повязана з певними ризиками, нестабільністю доходів. Позивачем та її представником не доведено існування постійних доходів відповідача у розмірі, які б забезпечили сплату вказаних нею аліментів. При цьому, матеріали справи не містять інших даних про майновий стан відповідача, зокрема наявність в нього іншого нерухомого майна, окрім поділеного між сторонами по справі згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року по справі №643/8032/15-ц, тощо. Довідка про доходи позивача станом на 2014 рік, відомості про індекси споживчих цін на товари та послуги у 2015 рік не є належними та переконливими доказами обґрунтованості визначеного позивачем розміру аліментів. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність підстав для ухвалення нового рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліменти за минулі три роки у розмірі 180000,00 грн., оскільки за загальним правилом, яке містить ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження вказаних обставин, а саме, що нею вживались заходи з метою одержання аліментів з [PERSON], та що вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Посилання апелянта на рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року по справі №643/8032/15-ц про поділ спільного майна подружжя (сторонами по цій справі) колегією суддів відхиляються, адже відповідні обставини цим рішенням не встановлені та наявність самого рішення цих обставин не підтверджує.

Outcome: partial