Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 05 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказав, що з 2011 року періодично проживав разом з [PERSON] 10 травня 2011 року народилася [PERSON], після чого вони періодично проживали всі разом. Однак, у вересні 2010 року між позивачем та відповідачем виник конфлікт, після якого вони стали проживати окремо. У грудні 2010 року стосунки покращали, після чого знову продовжили проживати разом. Приблизно через місяць відповідачка повідомила про свою вагітність, але про батька дитини не повідомила. Лише у 2016 році відповідач сказала про те, що саме позивач є батьком малолітньої [PERSON] Однак, у добровільному порядку з`явитися до органу РАГС для складання відповідної заяви відповідач не бажає. З початку вересня 2016 року взагалі обірвала зв`язки з позивачем та уникає зустрічей з ним. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. \~ У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив про те, що дійсно у 2010 році був у фактичних відносинах з [PERSON], яка у грудні 2010 року повідомила про свою вагітність, але дані про батька повідомляти не бажала. Лише у травні 2016 року, під час святкування дня народження дитини, у присутності свідка, повідомила про те, що він є батьком дитини. Однак, відповідач позбавляє можливості спілкуватися з дитиною, на теперішній час [PERSON], проживає з дитиною у м. Харків. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що обставини, на які посилається відповідач у письмових запереченнях, не відповідають вимогам Сімейного законодавства. Вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, 11.11.2016 року до канцелярії суду надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила про те, що дійсно має доньку - [PERSON], [INFO], яка народилася під час, коли вона знаходилася у шлюбі та мешкала з [PERSON], шлюб з яким було розірвано 06.10.2010 року. [PERSON] з 2008 року по теперішній час мешкає у цивільному шлюбі з [PERSON], мають сина - Даніїла. Крім того, вказала, що дійсно, у травні 2016 року зверталася до [PERSON] в якості таксиста з проханням відвезти її з донькою до парку у м. Харків, однак, про те, що він є батьком [PERSON] жодного разу не говорила. На теперішній час з [PERSON] склалися напружені стосунки, у звязку з чим вимушена була виїхати з постійного місця проживання. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, 22.11.2016 року до канцелярії суду надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. (а.с. 25-27, 30) Представник третьої особи Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 10 травня 2011 народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 237926, виданого 17 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 57. Матірю дитини є [PERSON], батьком зазначений [PERSON] ( а.с. 29), що також підтверджується копією актового запису про народження № 57 від 17.05.2011 року. (а.с. 42) З акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: с. Мохнач Зміївського району Харківської області, провул. Лісний, 5, від 20.09.2016 року, складеного депутатом Скрипаївської сільської ради Харківської області за участю свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно з травня 2010 року по грудень 2011 року проживали спільно, однією сімєю за вищезазначеною адресою. Були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обовязки. З січня 2012 року за вищевказаною адресою [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO], проживали періодично з [PERSON], мали рівні права та обовязки, також обовязки по вихованню дитини. Вели спільне господарство по травень 2016 року. ( а.с. 43) У судовому засіданні допитаний у якості свідка [PERSON] показав суду, що у травні 2016 року вони їздили на відпочинок до парку в м. Харків. [PERSON], [PERSON] та донька [PERSON] [PERSON] тоді [PERSON] і повідомила [PERSON] про те, що він є батьком дитини. Раніше бачив [PERSON] у [PERSON], деякий час вони мешкали разом. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показав суду про те, що мешкає по сусідству з [PERSON] Восени 2010 року бачив [PERSON] за місцем мешкання позивача, між ними були фактичні відносини, дівчинка схожа на позивача, тому позивач вважає її своєю донькою. У суду не має підстав ставити під сумнів відомості повідомлені свідками, дані про їх заінтересованість у результатах розгляду справи відсутні. Згідно до ч.1 ст. 121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Частиною 3 статті 128 Сімейного Кодексу України, визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно до ст. 129 Сімейного Кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» \~\~№3 від 15 травня 2006 року, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе \~\~батьком; \~\~опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» \~\~№3 від 15 травня 2006 року, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог за спливом позовної давності, оскільки судовим розглядом достеменно встановлений факт того, що [PERSON] дізнався про своє батьківство в травні 2016 року, а відповідно, в контексті ч. 2 ст. 129 Сімейного Кодексу України, позовну давність слід відраховувати саме з назначеної дати, коли особа дізналася \~про своє батьківство. Виходячи з досліджених судом фактів, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову. Слід зазначити, що суд критично сприймає доводи відповідача викладені у запереченнях щодо перебування її у шлюбі та його розірвання після народження дитини, оскільки такі доводи суперечать положенням Сімейного кодексу України. Не обґрунтованими є й посилання на той факт, що у травні 2016 року [PERSON], найняла позивача у якості таксиста для поїздки у м. Харків, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, що, крім того, підтверджується оглянутими у судовому засіданні фотокартками. Таким чином, рішення про задоволення позову не суперечить вимогам закону, не порушує права чи інтереси інших осіб, забезпечує суворе дотримання інтересів дитини та ґрунтується на засадах розумності та справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: approved