Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

06.07.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Саджавської с/ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення сільської ради і нечинни свідоцтва про право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким поновити йому строк звернення до суду. Визнати незаконним рішення Саджавської с/ради від 29.09.2015 року №907-42/2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель [PERSON].», яким: -затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель гр. [PERSON], що розташована в [ADDRESS]; - передано гр. [PERSON], жительці [ADDRESS] у власність земельну ділянку площею 0,1800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель, що знаходяться в [ADDRESS] за кадастровим номером [NUMBER]. Скасувати рішення Саджавської с/ради від 29.09.2015 року №907-42/2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель [PERSON].», яким:- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель гр. [PERSON], що розташована в [ADDRESS]; -передано гр. [PERSON], жительці [ADDRESS] у власність земельну ділянку площею 0,1800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель, що знаходяться в [ADDRESS] за кадастровим номером [NUMBER]. Визнати нечинним свідоцтво про право власності на земельну ділянку, видане [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1800 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд і будівель, що знаходяться по [ADDRESS] за кадастровим номером [NUMBER], а також стягнути з відповідача в його користь судові витрати. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнала та подала заперечення на позов в якому вказала, що земельною ділянкою площею 0,1800га, що знаходиться в [ADDRESS] вона користується більше 50 років і жодних претензій до неї з боку межівника - [PERSON] не було до квітня місяця 2011 року. Рішенням 8 сесії Саджавської с/ради, Надвіриянського району, Івано-Франківської області від 14.08.2011року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку» їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації земельної ділянки площею 0,64га в селі [ADDRESS] для передачі у власність в тому числі: земельну ділянку площею 0,18га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель в селі [ADDRESS] А 25.12.2011 року рішенням 11 сесії Саджавської с/ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області № 175-11/2011 «Про затвердження Акту встановлення межових знаків між земельними ділянками громадян [PERSON] та [PERSON], складеного постійною комісією сільської ради по земельних відносинах, розвитку сільського господарства та екології» затверджено Акт встановлення межових знаків між земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських споруд та будівель громадянам [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]), складеного комісією сільської ради по земельних відносинах, розвитку сільського господарства та екології. Межові знаки між вказаними в п.1 цього рішення земельними ділянками громадян та затвердила по місцю проходження старих межових знаків (знесеної старої огорожі), що відповідають Плану відводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку по [ADDRESS] Також, 07.07.2012 року 15 сесія Саджавської с/ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області прийняла аналогічне рішення вищевказаному рішенню 11 сесії Саджавської сільської ради від 25.12.2011 року та затвердила Акт встановлення межових знаків між земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських споруд та будівель громадянам [PERSON] ([ADDRESS] та [PERSON] ([ADDRESS]), складеного комісією сільської ради по земельних відносинах, розвитку сільського господарства та екології від 29.06.2012 року та межові знаки між вказаними в п.1 цього рішення земельними ділянками громадян затвердила по місцю проходження старих межових знаків (знесеної старої огорожі), що відповідають Плану відводу земельної ділянки під будівництво житлового будинку по [ADDRESS] Крім того, Саджавська с/рада, Надвірнянського району, Івано-Франківської області своїм рішенням сесії від 09.06.2014 року № 663-29/2014 надала їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,18га для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та будівель в [ADDRESS] а також рішенням Саджавської с/ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 09.06.2014 року № 664-29/2014 їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0886га для ведення особистого селянського господарства по вул. [ADDRESS] А, рішенням Саджавської с/ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області від 29.09.2015 року № 907-42/2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо підведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель» їй затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, що знаходиться в [ADDRESS] а також цим же рішенням передано їй у власність земельну ділянку площею 0,1800га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель за кадастровим номером [NUMBER]. Зазначає, що [PERSON] не надав суду жодного документу про належність йому земельної ділянки, якою він користується та, яка межує з її земельною ділянкою. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник відповідача- Саджавської с/ради в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] тривалий час конфліктують між собою з приводу меж земельних ділянок, якими вони користуються. На час виходу земельної комісії с/ради земельні ділянки не були приватизовані, однак [PERSON] представила їм план відводу земельної ділянки ще за 1969 рік , а також будівельний паспорт. [PERSON] був присутній при виході комісії с/ради на місце, але жодних документів не надав, тому земельна комісія змушена була в виносити межі земельних ділянок в натурі відповідно до плану відводу [PERSON] Так само виходила земельна комісія і в 2016 році і так само межі були винесені в натурі згідно старих межових знаків та побиті кілки. Зазначає, що в подальшому проектні організації робили зйомку земельних ділянок по даних межових знаках. Земельна комісія підписала акт погодження межових знаків, який затвердила сесія Саджавської с/ради. Оскільки межі встановлені в натурі згідно старих межових знаків, можлива помилка в координатах, які допустили проектні організація, що проводили роботи по виготовленні технічної документації [PERSON] та [PERSON] Стверджує, що якщо є якась помилка в технічній документації, то це не вина Саджавської с/ради, оскільки координати с/рада не перевіряє. Зміни може внести тільки проектна організація. Вважає, що рішення Саджавської с/ради від 29.09.2015 року прийнято відповідно до вимог закону, в межах повноважень с/ради, а свідоцтво про право власності на земельну ділянку видане [PERSON] правомірно. Просить суд відмовити в задоволенні вимог [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача його представника, відповідача,його представника, представника Саджавської с/ради, спеціаліста [PERSON], дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку, що оскільки позивач [PERSON] про своє порушене право дізнався тільки з відповіді Саджавської с/ради від 15.03.2016 року, він не пропустив строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, тому даний позов підлягає розгляду по суті, порушене право підлягає захисту , а позов необхідно задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що в 2015 році позивач [PERSON] звернувся до Саджавської с/ради з заявою для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] для передання йому у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. 23.12.2015 року Саджавська с/рада прийняла рішення № 55-3/2015 яким вирішено надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] для передання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Також, як вбачається з пояснень позивача та не заперечується учасниками процесу, позивач замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель та земельних ділянок для ведення особистого сільського господарства в ліцензованій організації (суб'єкта підприємницької діяльності який має право надавати такі послуги). Однак, підприємець [PERSON] повідомив позивача про те, що існує накладка та розрив меж земельних ділянок в натурі між його земельною ділянкою та земельною ділянкою громадянки [PERSON], вул. [ADDRESS] і їхні земельні ділянки частково накладаються одна на одну, так як [PERSON] розробила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель та земельних ділянок для ведення особистого сільського господарства не по старих межових знаках старої огорожі, а з частковим накладанням на його земельну ділянку. З'ясовано також, що в березні 2016 року позивач звернувся до Саджавської с/ради з запитом на інформацію з проханням надати йому документи (рішення ради, протоколи комісій, акти комісій, акти встановлення межових знаків) які приймалися Саджавською с/радою щодо погодження меж між його земельною ділянкою за адресою вулиця [ADDRESS] та земельною ділянкою [PERSON] [ADDRESS] та надати копії дозволів що надавалися на розробку проектів землеустрою та рішення про затвердження даних проектів. Як вбачається з відповіді на даний запит на інформацію Саджавської с/ради 15.03.2016 року № 02-07/89, копія якої долучена до матеріалів справи та документів долучених до відповіді, позивачу повідомлено, що: А) Межа між його земельною ділянкою за адресою вулиця [ADDRESS] та земельною ділянкою [PERSON], що по [ADDRESS] затверджена рішенням Саджавської с/ ради від 25.12.2011 року яким затверджено акт встановлення межових знаків між їхніми земельними ділянками по місцю проходження старих межових знаків. Аналогічно межові знаки встановлювалися між їхніми земельними ділянками по місцю проходження старих межових знаків на підставі акту встановлення межових знаків від 29.06.2012 року, акту встановлення межових знаків від 10.02.2016 року, рішення Саджавської сільської ради від 07.07.2012 року. Б) Рішенням від 09.06.2014 року №663-29/2014 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,18 га для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і будівель в [ADDRESS] та рішенням від 09.06.2014 року №664-29/2014 [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Шевченка площею, 0.0886 га. В) В акті прийому-передачі межових знаків не має підпису позивача як суміжного межівника. Крім того [PERSON] не зверталася до нього за отриманням погодження меж в проекті землеустрою. Г) Рішенням від 29.09.2015 року №907-42/2015 Саджавська с/рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд та будівель гр. [PERSON] в селі [ADDRESS] та передано у власність гр. [PERSON] дану земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER]. Як доведено в судовому засіданні про наявність рішень про надання дозволу про розробку проекту землеустою та його затвердження гр. [PERSON] в Саджавській сільській раді позивач дізнався з відповіді на запит 15.03.2016 року. Разом з тим, як достовірно перевірено судом, прийняте рішення Саджавської с/ рада від 29.09.2015 року №907-42/2015 яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд та будівель гр. [PERSON] в селі [ADDRESS] та передання у власність гр. [PERSON] даної земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] прийнято радою з порушенням законодавства та всупереч попередньо прийнятих радою рішень про погодження межі між нашими земельними ділянками. Згідно ст. 158 ЗК України - земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.4 ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимоги власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Як вбачається з пояснень позивача та не спростовано відповідачами, [PERSON] як сусідній землекористувач повинен був погодити межі шляхом підписання схеми землеустрою, натомість в акті прийому передачі межових знаків не стоїть його підпис, а тільки зазначено, що користувачі суміжних земельних ділянок претензій не мають. Вказане не відповідає дійсності оскільки претензії були, адже згідно розробленого проекту землеустрою [PERSON] межа між їхніми земельними ділянками проходить не по знаках старої огорожі, а частково накладається частково на земельну ділянку позивача. Крім того, сільська рада не з'ясувала повністю всі обставини по справі та не звернула увагу, що позивач не підписав межі як суміжний землекористувач. А в даному випадку, згідно вимог земельного законодавства, якщо суміжний землекористувач не підписує межі, на місце земельної ділянки виходить земельна комісія, яка складає акт та рекомендує раді погодити проект землеустрою без підпису суміжного землекористувача, якщо немає порушень. Погодження меж земельної ділянки здійснюється органом місцевого самоврядування, якщо межівники не погоджуються із існуючими межами, що не уможливлює затвердження проекту. На місце виходить земельна комісія ради та складає відповідний акт про правильність чи неправильність проекту землеустрою, а також чи такий проект не порушує межі суміжних землекористувачів. В даному випадку Саджавська с/рада рішення від 29.09.2015 року №907-42/2015 яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд та будівель гр. [PERSON] та передачею їй у власність даної земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] без підпису позивача та без виходу на місце земельної комісії ради, яка б рекомендувала затвердити проект землеустрою і перевірила чи розроблений проект землеустрою не порушує межові знаки суміжних землекористувачів, порушила процедуру приватизації земельної ділянки у зв'язку з чим дане рішення слід скасувати. Як пояснив в судовому засіданні, допитаний в якості спеціаліста [PERSON] має місце технічна помилка, і тому проектним організаціям, за згодою [PERSON] та [PERSON], в присутності представників Саджавської с/ради, необхідно повторно провести обміри їхніх земельних ділянок. Однак, зазначив, що якщо сторони не погодяться на здійснення повторних обмірів, то вирішити даний спір, без скасування рішення Саджавської с/ради від 29.09.2015 року та визнання нечинним свідоцтва про право власності [PERSON], неможливо. Статтею 12 ЗК України передбачено, що міська (сільська, селищна ради) має право розпоряджатися землями територіальної громади, яке вона здійснює шляхом: передачі ділянок комунальної власності у власність громадян або юридичних осіб відповідно до цього кодексу; надання земельних ділянок у користування і вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викупу земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади села; організації землеустрою; координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного й екологічного законодавства; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовки висновків щодо вилучення (викупу) і надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж сіл; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Зі змісту ст.116 ЗК України вбачається, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Згідно З-ну України «Про місцеве самоврядування» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З незрозумілих причин рада погодила проект землеустрою без підпису позивача, що в подальшому стало причиної порушення його законних прав та інтересів щодо користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою. В подальшому [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], оскільки згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» результатом реєстрації права власності на земельну ділянку є свідоцтво про право власності на нерухоме майно в разі безоплатного передання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. В даному випадку Саджавська с/рада, приймаючи оскаржуване рішення № 907-42 2015, діяла як власник земельної ділянки і виступає не як суб'єкт владних повноважень, а як одна із сторін цивільних правовідносин. П. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст. 16. 21, 393 ЦК України, ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦГ1К України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст. ст. 116, 118, 123, 128, 131. 144. 146. 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених ч. 1 ст. 16 Закону України від 17 листопада 2009 року «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають зл приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст. ст.210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст. 212 ЗК України). Аналогічну за змістом позицію висловив і Верховний суд України при розгляді справи 16.12.2015 року № 6 - 251 і зробив правовий висновок, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства. Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно Закону України від 21.05.97 р. N 280/97 «Про місцеве самоврядування» (далі Закон № 280) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні громади та здійснюють від імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 25 Закону №280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Із змісту п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280 вбачається, що до компетенції сільської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Ч.2 ст.144 Конституції України передбачено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду . Цьому конституційному положенню відповідає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч.І ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Згідно зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, тобто представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні (індивідуальні) акти. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію, тому рішення №907-42/2015 від 29.09.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель гр.[PERSON]» мають ознаки акту індивідуальної дії. Відповідно до пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7 від 16.04.2004 року, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Як зазначив Конституційний суду України в своєму рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 року зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Ст. 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, Саджавська сільська рада прийняла рішення від 29.09.2015 року №907-42/2015 яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських споруд будівлі гр. [PERSON] та передачею їй у власність даної земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] з порушеннями, які суттєво вплинули на його законність, і, як наслідок необгрунтованої видачі [PERSON] свідоцтва про право власності. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Також згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів -Саджавської с/ради та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн.20 коп., по -275 грн. 60 коп. з кожного. На підставі ст.12, 116, 118, 125, 126, 158 ЗК України, ст.33 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», п.4 ст. 268 ЦК України

Outcome: approved