Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

06.04.2016 року адвокат [PERSON], який діє в інтересах позивачки, звернувся до Коломийського міськрайонного суду із вказаною заявою, в якій зазначає, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25.03.2016 року проведено поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін, припинено їх право спільної сумісної власності на нижчевказане майно, виділено кожній зі сторін та визнано за кожною з них право власності на наступне майно: 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: с. Пядики, вул. Шевченка, 36, Коломийського району Івано-Франківської області; 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за вказаною адресою; 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.П'ядики Коломийського району. Крім того, відповідачу виділено та визнано за ним право власності на автомобіль марки Peugeot Partner, номерний знак АТ 2593 ВІ, 2006 року випуску, номер кузова - VF3GВ9НWС962277447, вартістю 117 268 гривень, та стягнуто з відповідача на користь позивачки 58 634 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частки вказаного автомобіля. Однак, цим рішенням суду не вирішено питання про судові витрати. Зокрема, позивачкою при підготовці до суду даного позову понесені витрати, пов'язані з виготовленням технічного паспорта на спірний житловий будинок, - 850 грн., звіту про незалежну оцінку цього будинку - 850 грн., звітів про експертну грошову оцінку спірних земельних ділянок - по 600 грн. за кожний та висновку про вартість спірного автомобіля - 500 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Загальна вартість вказаних витрат становить 3\~400 грн., і представник позивачки вважає, що без цих документів розгляд справи був би неможливий. Тому ці витрати відносяться до витрат, передбачених п.5 ч.3 ст.79 ЦПК України. Крім того, позивачкою сплачено судовий збір в загальному розмірі 3\~210, 10 грн. Тому представник позивачки просить присудити з відповідача на користь позивачки всі вказані судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки вказану заяву підтримав із зазначених підстав. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до правил п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з положеннями ч.3 вказаної статті присутність сторін не є обовязковою при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення. В звязку з цим суд вважає можливим вирішити вказану заяву без участі відповідача чи його представника, які є належними чином повідомленими. П. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, Відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що загальна вартість спірного майна становить 363\~051, 02 грн., то вартість його половини - 181\~525, 51 грн. Отже, 1% від вартості 1/2 частки майна, виділеної кожній зі сторін, складає 1\~815, 26 грн. Судом встановлено, що позивачкою сплачено судовий збір в загальному розмірі 3 210,10 грн., що стверджується квитанціями від 19.11. та 16.12.2015 року (а.с.1, 50). Тому з відповідача на користь позивачки слід присудити різницю між розміром сплаченою нею судового збору та розміром, що відповідає вартості виділеної кожній стороні частці спірного майна (3\~210, 10 1\~815, 26), що складає 1\~394, 84 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави різниця між розміром судового збору, який є пропорційним до виділеної йому частки, та розміром, який фактично за нього оплатила позивачка (1\~815, 26 1\~394, 84), що становить 420, 42 грн. Інші витрати, про стягнення яких просить позивачка (3\~400 грн.), відповідно до положень ст.79 ЦПК України не є судовими, оскільки вони не виникли в процесі саме судового розгляду. Отже. ці витрати присудженню з відповідача не підлягають. На підставі наведеного та,

Outcome: approved