Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

05 лютого 2018 року представник позивача за довіреністю - [PERSON] від імені [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання майна спільним сумісним та його поділ. В заяві представник позивача зазначив, що з 30 вересня 2000 року по 18 липня 2017 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду на даний час розірвано. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. За час проживання в шлюбі, 19 липня 2011 року вони придбали на ім'я [PERSON] автомобіль марки GEELY MR 7151А (CК-2), чорного кольору, номер кузова - [NUMBER], рік випуску - 2011, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 67900,00 грн. З липня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини та на даний час не можуть дійти згоди у розподілі спільно нажитого автомобіля. Відповідач самостійно користується транспортним засобом, не надає позивачу можливості користуватися автомобілем, хоча він є їх спільною сумісною власністю. Посилаючись на викладене представник позивача просив суд, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки GEELY MR 7151А (CК-2), чорного кольору, номер кузова - [NUMBER], рік випуску - 2011, державний номерний знак [NUMBER], залишивши за відповідачем [PERSON] право власності на ? частину зазначеного автомобіля. У підготовче засідання позивач, представник позивача не з'явилися, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримували. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 30 вересня 2000 року [PERSON], [INFO] уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом РАГС Глобинського районного управління юстиції 30 вересня 2000 року, актовий запис, 63 ( а.с. 10). Згідно договору купівлі-продажу від 19 липня 2011 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], [PERSON] придбав та є власником транспортного засобу - автомобіля марки GEELY MR 7151А (CК-2), чорного кольору, номер кузова - [NUMBER], рік випуску - 2011, державний номерний знак [NUMBER]. вартістю 67900,00 грн. (а.с. 14-19). Рішенням Глобинського районного суд Полтавської області від 18 липня 2017 року, яке набрало законної сили, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Сторонами не досягнуто згоди у поділі та користуванні придбаного за час шлюбу автомобіля. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 1ст. 61 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України,майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України,у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Приймаючи до уваги те, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, за час спільного проживання придбали спірний автомобіль, який є спільним сумісним майном подружжя, позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved