Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

07.06.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~позову вказує,\~що він\~перебуває з\~відповідачем у\~шлюбі,\~який було\~зареєстровано 27\~червня 2006\~року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 675. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з початку січня 2019 року, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. На даний момент шлюб існує формально, примирення з моменту припинення шлюбних відносин не сталося, спору майнового характеру немає. У зв`язку з тим, що подальше існування формального шлюбу суперечитиме їх інтересам, просив суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2019 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, про що в матеріалах справи міститься заява. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Разом з тим, 19.06.2019 (вх. № ЕП2029) надіслала на електрону адресу суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки їх з позивачем шлюбні відносини припинені, а примирення неможливе. Просила розглянути справу за її відсутності, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] (арк.с.9), 27 червня 2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.06.2006 зроблено відповідний актовий запис за № 675. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (арк.с.10). Сімейне життя не склалося, сторони подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначив, що примирення між сторонами та збереження сім`ї неможливе та є таким, що суперечить її інтересам. Відповідач на розірвання шлюбу з позивачем згодна. Згідно з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, подальше сумісне життя і збереження сім`ї сторони вважають неможливим, та таким що суперечать їх інтересам. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач виявила бажання залишити прізвище « [PERSON] ». За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 770,00 грн. згідно квитанції № 0.0.1374513825.1 від 07.06.2019 (арк.с.1). На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 385,00 грн. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved