Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

05.08.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУПФУ) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 по справі № 2a-2246/2010 зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя (правонаступником є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) здійснити перерахунок та виплатити позивачеві відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 27.10.2010 року з врахуванням виплачених сум. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011 року постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року по справі 2а-2246/2010 залишено без змін. Постанова суду набрала законної сили 05.07.2011. Після того як судове рішення по справі № 2a-2246/2010 було передано на виконання до в примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, відповідачем було лише здійснено перерахунок основної та додаткової пенсії позивача у відповідності до судового рішення, чинного законодавства України та нараховані грошові кошти до виплати у сумі 62 787,54 грн.. У зв`язку з довготривалим невиконанням відповідачем вказаного судового рішення, позивачем 14.12.2014 було подано до Європейського суду з прав людини заяву внаслідок чого, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53196942 та лише у січні 2017 року позивачу було виплачено у заборгованості на виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 по справі № 2a-2246/2010. Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2014 по справі № 337/6376/14-а змінено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснити [PERSON] перерахунок державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» основної пенсії в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та забезпечити виплату пенсії з 01.04.2014 року по 03.05.2014 року, з урахуванням фактично отриманих позивачем сум. Постанова суду набрала законної сили 08.12.2014 року. На виконання цієї постанови відповідач здійснив перерахунок лише основної державної та додаткової пенсії [PERSON] у відповідності до судового рішення, чинного законодавства України та нараховані грошові кошти до виплати у сумі 20 134,72 грн.. Та лише у листопаді 2019 року позивачу було виплачено суму заборгованості на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 8.12.2014 по справі № 337/6376/14-а. Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачу вказані суми пенсії, позивач, посилаючись на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, просив стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних за період з 05.07.2011 по 31.12.2016 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27.10.2010 по справі № 2а-2246/2010, у загальній сумі 72 536,99 грн., а також за період з 08.12.2014 по 31.10.2019 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 по справі № 337/6376/14-а, у загальній сумі 26 288,46 грн. Ухвалою судді від 10.08.2020 відкрито провадження у цій справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). 11.09.2020 відповідач ГУПФУ в особі представника Алєксєєвої Ю.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 року по справі №337/6376/14-а, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача та нараховано 20 134,72 грн. У результаті вказаного перерахунку 05.12.2019 року позивачу було виплачено нараховану суму і розмірі 20 134,72 грн, що підтверджується копією з електронного реєстру рішень суду. На виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі № 2а-2246/2010 від 27.10.2010 року управлінням проведено перерахунок пенсії позивача, в результаті якого нараховано 76 723,48 грн, що підтверджується копією протоколу. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» (далі - Порядок № 440), рішення суду подають до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Таким чином, відповідно до норм законодавства, погашення заборгованості згідно із судовим рішеннями, які видані або ухвалені до 01 січня 2013 року виплачуються та залежать від фінансування Державного Бюджету України на відповідний рік. Отже, Пенсійний фонд за своїми повноваженнями не є розпорядником державних коштів, а відтак і не може нести відповідальність за несвоєчасну виплату коштів відповідно до постанови КМУ № 440, оскільки ця відповідальність лежить на Державі Україна в особі Держаного казначейства. У судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на підставах зазначених у позові, у відзиві. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 у справі № 2а-2246/2010 адміністративний позов [PERSON] задоволено, внаслідок чого: -визнано протиправними дії УПФУ у Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо не перерахунку держаної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю протиправною. -зобов`язано УПФУ у Хортицькому районі м. Запоріжжя зробити перерахунок та виплати [PERSON] державну пенсію та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю згідно з ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком(державна пенсія) та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком (додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю), з 01.04.2010 року з урахуванням виплачених сум. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011 року постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року по справі 2-а-2246/2010 залишено без змін. На виконання вищевказаної постанови суду відповідним органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок лише основної державної та додаткової пенсії [PERSON] у відповідності до судового рішення, чинного законодавства України та нараховані грошові кошти до виплати у сумі 62 787,54 грн. Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2014 у справі № 337/6376/14-а адміністративний позов [PERSON] задоволено частково, внаслідок чого: -визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо нарахування та виплати [PERSON] з 01.04.2014 року по 02 серпня 2014 року державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 50, статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». -зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок і виплачувати [PERSON] з 01.04.2014 року по 02 серпня 2014 року пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відрахуванням фактично отриманих ним сум. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2014 по справі №337/6376/14-а змінено та викладено в наступній редакції абзац другий та третій: - визнано дії УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку [PERSON] основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними; - зобов`язано УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити [PERSON] перерахунок та виплатити основної державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» а саме: основної державної пенсії в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , та забезпечити виплату пенсії з 01.04.2014 року по 03.08.2014 року, з урахуванням фактично отриманих ним сум. На виконання вищевказаної постанови суду відповідним органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок лише основної державної та додаткової пенсії [PERSON] у відповідності до судового рішення, чинного законодавства України та нараховані грошові кошти до виплати у сумі 20 134,72 грн.. Та лише у листопаді 2019 року позивачу було виплачено суму заборгованості на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 по справі № 337/6376/14-а. Відповідач ГУПФУ є правонаступником прав і обов`язків Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя у спірних правовідносинах. Позивач у позові просить на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних за період з 05.07.2011 по 31.12.2016 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27.10.2010 по справі № 2а-2246/2010, у загальній сумі 72 536,99 грн., а також за період з 08.12.2014 по 31.10.2019 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 по справі № 337/6376/14-а, у загальній сумі 26 288,46 грн. Так, відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Згідно розрахунків позивача, за несвоєчасне виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року по справі №2а- 2246/2010 за період з 05.07.2011 по 31.12.2016 на суму заборгованості нарахованої на виконання постанови, позивачем нараховано інфляційній втрати 62 184,99 грн., та три проценти річних в сумі 10 352,00 грн., у загальній сумі 72 536,99 грн. За несвоєчасне виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 року по справі № 337/6376/14-а за період з 08.12.2014 року по 31.10.2019 року позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 23 269,46 грн. та три проценти річних в сумі 2 959,00 грн., а всього 26 228,46 грн. Вказані розрахунки відповідачем не спростовані, сумнівів у їх обґрунтованості у відзиві на позов не наведено. Позиція відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього вказаних коштів ґрунтується на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058 саме на органи Пенсійного фонду покладено обов`язок із визначення розміру пенсій та інших виплат, а тому розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, не підлягає врахуванню. Разом із тим, у даному випадку позивачем не порушується питання про стягнення пенсійних чи інших виплат з відповідача, а предметом спору є саме застосування наслідків неналежного виконання грошового зобов`язання, що регулюється ст. 625 ЦК України, а не Законом № 1058. Крім того, відповідач у відзиві посилався на те, що грошові кошти не були виплачені позивачеві, оскільки не були профінансовані з Державного бюджету України. Разом із тим, відсутність бюджетного фінансування не може вважатися законною підставою для не виплати позивачеві належних йому сум грошових коштів. До того ж, ст. 625 ЦК України не пов`язує підстави для застосування встановленої неї відповідальності із наявністю чи відсутністю бюджетного фінансування боржника. Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на Порядок № 440, оскільки цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Відповідно до частин 1-2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави по виконанню судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Також, суд вважає помилковим посилання відповідача у відзиві на позов на те, що спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу невиконання постанов суду, а тому приписи ст. 625 ЦК України застосуванню не підлягають, оскільки така позиція суперечить вищенаведеним положенням законодавства та правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду. Зазначаючи про те, що Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України, відповідач у відзиві не вказує, хто саме є розпорядником державних коштів та має нести таку відповідальність. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Підсумовуючи все вищевикладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, оскільки на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору як громадянина, віднесеного до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за ставкою пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону).

Outcome: approved