Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

06.05.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про зняття заборони з нерухомого майна, до відповідачів Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області і [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального спрощеного провадження з викликом учасників розгляду справи на 29.07.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 29.07.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить скасувати заборону з нерухомого майна, а саме з будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є власником житлового будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.10.1987 року виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради народних депутатів № 225/3 від 28.08.1987 року. На підставі рішення № 10 від 22.06.2020 року Новомиколаївскої селищної ради житловому будинку була затверджена адреса: [ADDRESS] . 17.08.2020 року вона відповідно до чинного законодавства зареєструвала в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на будинок. 18.02.2021 року вона звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори для складання договору дарування, але при підготовці документів для вчинення нотаріальної дії під час перевірок, зроблених у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виявлено арешт нерухомого майна: об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник [PERSON] , Підстава обтяження: ухвала б/н від 26.03.1996 року Верхньодніпровська ДНК, Верхньодніпровський райсуд. Реєстраційний номер обтяження 4869565. На підставі чого вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що заборона відчуження накладена на належний їй на праві власності будинок помилково, оскільки [PERSON] , . є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач , представник Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. Відповідач [PERSON] , позовні вимоги визнала та пояснила, що вона є власницею будинку [ADDRESS] і ніколи не була власницею будинку [NUMBER] за цією ж адресою. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.10.1987 року виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради народних депутатів № 225/3 від 28.08.1987 року, що підтверджується копією свідоцтва. На підставі рішення № 10 від 22.06.2020 року Новомиколаївскої селищної ради житловому будинку була затверджена адреса: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення. 17.08.2020 року позивач відповідно до чинного законодавства зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.02.2021 року позивач звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори для складання договору дарування, але при підготовці документів для вчинення нотаріальної дії під час перевірок, зроблених у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виявлено арешт нерухомого майна: об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, статус жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник [PERSON] , Підстава обтяження: ухвала б/н від 26.03.1996 року Верхньодніпровська ДНК, Верхньодніпровський райсуд. Реєстраційний номер обтяження 4869565, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Накладений арешт на зазначене вище належне позивачеві майно обмежує повноваження позивача, як власника зазначеного вище нерухомого майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З наданого витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом встановлено, що обтяження, арешт нерухомого майна накладений на: об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, статус жиле, адреса: [ADDRESS] . Власник [PERSON] , Підстава обтяження: ухвала б/н від 26.03.1996 року Верхньодніпровська ДНК, Верхньодніпровський райсуд. Реєстраційний номер обтяження 4869565. Таким чином судом встановлено, що арешт накладався на майно, яке належить на праві власності відповідачеві [PERSON] . В свою чергу власником домоволодіння [ADDRESS] є позивачка [PERSON] , і арешт майна чи будь-які інші обтяження на належне їй майно не накладались. На підставі чого суд приходить до висновку, що на домоволодіння позивача дійсно арешт був накладений помилково. Оскільки арешт майна застосовувався до майна, належного на праві власності відповідача [PERSON] . За вищевказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у відповідності із обраним позивачем способом захисту його порушених прав. Оскільки наявність заборони, арешту майна, на зазначене вище нерухоме майно, яке перебуває у власності позивача, порушує право власності позивача на належне їй майно. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, оскільки не вбачає вини відповідача у порушенні прав позивача.

Outcome: approved