Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

07.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з останніх на його користь борг за взятим зобов'язанням в сумі 1 214,95 грн. та 500 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що 11.01.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір про придбання мобільного телефону в розстрочку, відповідно до якого останній зобов'язався сплатити кошти за придбаний телефон до 11.07.2013 року рівними щомісячними платежами. Відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед ним відповідати по борговим зобов'язанням відповідача [PERSON], які виникають з умов вказаного договору. Відповідачі порушили свої договірні зобов'язання та ухиляються від їх виконання, у зв'язку з чим у них виникла заборгованість, яку в добровільному порядку вони погашати відмовляються. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивач надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив стягнути борг з відповідачів в солідарному порядку. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду відповідачі неодноразово вчасно та належним чином повідомлялась, однак про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом позову [PERSON] є зобов'язання, що випливають з договірних правовідносин, а його підставами - фактичні обставини (юридичні факти) укладення договору купівлі-продажу, виконання його умов продавцем та неналежне виконання зобов'язань покупця. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. За п. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України). У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Згідно ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ст. 695 ЦК України). Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України). Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 11.01.2013 року між позивачем (продавець) та відповідачем [PERSON] (покупець) було фактично укладено договір купівлі-продажу у формі письмового зобов'язання, з якого слідує, що продавець передав у власність покупця мобільний телефон марки Nokia 306 (далі - телефон) вартістю 929 грн., а покупець прийняв товар та зобов'язався своєчасно його оплатити. Сторони узгодили, що оплата за телефон здійснюється покупцем на умовах розстрочення кінцевого розрахунку до 11.07.2013 року зі сплатою 180 грн. за обслуговування розстрочки. Згідно взятого на себе зобов'язання відповідач [PERSON] зобов'язався в разі несвоєчасної оплати сплатити позивачу по 0,5 % від залишкової суми за кожен день прострочки. Виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] було забезпечено порукою зі сторони відповідача [PERSON], яка взяла на себе солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність у разі неналежного виконання останнім зобов'язань перед позивачем. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ч. 1 ст. 554 Цивільного Кодексу України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Ч. 1 ст. 543 ЦК України зазначає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Перед укладенням договірних зобов'язань з позивачем відповідачі були вільними в погодженні всіх умов купівлі телефону та погодилися з ними. Як вбачається з матеріалів справи, своїх зобов'язань відповідачі не виконали, незважаючи на попередження про виникнення заборгованості та необхідності її погашення. Зокрема, відповідач [PERSON] не сплатив повну вартість телефону, а відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по борговим зобов'язанням відповідача [PERSON], і станом на день розгляду справи у суді вони заборгували позивачу 1 204,97 грн., що включає в себе: суму основного боргу - 418 грн., обслуговування розстрочки - 180 грн. та неустойку - 606,97 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України). З врахуванням наведеного суд вважає, що позов є обґрунтованим, підтверджується належними доказами, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 1 214,95 грн. (1 204,97+9,98). Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачами спростована не була. З відповідачів також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову до суду. Вимога позивача про стягнення з відповідачів 500 грн. витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять належних доказів надання правової допомоги позивачу приватним підприємством «Захист НВ» по даній справі, а також оформлених належним чином документів, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», що позбавляє суд можливості визначитися з граничним розміром компенсації та встановити, чи були дотримані норми законодавства при визначенні розміру години роботи при наданні правової допомоги, перевірити, які саме дії були вчинені з метою надання правової допомоги, чи ці дії були необхідними для надання правової допомоги та справедливість визначення розміру вартості такої правової допомоги.

Outcome: approved