Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

06.12.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач у справі [PERSON], зареєстрований у квартирі у квартирі [ADDRESS], однак з 2014 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Відповідач у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, оскільки перебуває за межами території України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що сімю позивачки знає тривалий час, відповідач [PERSON] доводився їй зятем. Їй відомо що [PERSON] був зареєстрований у квартирі позивачки, за адресою: [ADDRESS], але з 2014 року за вказаною адресою не проживає, речей відповідача у квартирі сусідів не бачила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, третю особу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло № 24477 від 29.09.1994 року позивачці [PERSON] та члену її сімї [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 4/. З особового рахунку № 65033 /а.с. 2/ та довідки № 1523 від 31.10.2016 року, виданої ККП «КК «Західна» /а.с. 3/ вбачається, що [PERSON] зареєстрований № 213 в будинку № 144 по пр. Будівельників у м. Маріуполі Донецької області. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин. Розглядаючи вимоги позивачки про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, то суд виходить з наступного. Згідно з абз. 2 ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналіз вказаної норми закону «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» дає підстави вважати, що зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення, що набрало законної сили, а не судом. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання відповідача не належить до компетенції суду, а тому суд, вважає за необхідне в цій частині позову відмовити, за необґрунтованістю.

Outcome: partial