Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] року померла сестра позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: однокімнатна квартира [ADDRESS]. При цьому, позивачка, як єдина спадкоємиця другої черги за законом, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття вказаного спадкового майна. Однак, постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевич О.І. від 31.08.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] року сестри [PERSON], у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на квартиру на ім'я померлої. Між тим, як зазначає позивачка, вказані документи на квартиру знаходяться у [PERSON], який після смерті [PERSON] забрав їх з квартири останньої та в подальшому, маючи на меті успадкувати квартиру померлої, звертався до нотаріуса з відповідною заявою та документами, серед яких були й оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. За вказаних обставин, а також зважаючи на те, що відповідач відмовився надати позивачці оригінали правовстановлюючих документів для оформлення права на спадщину, остання звернулася до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити на підставі положень ст.ст. 392 України. Разом з тим, під час розгляду справи в суді відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON], прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом 18.04.2017 року, згідно якого [PERSON] просив: встановити факт, що він, [INFO], уродженець села Копачів Обухівського району Київської області, є двоюрідним братом померлої [INFO] року [PERSON], [INFO], уродженки села Копачів Обухівського району Київської області; усунути [PERSON] від права на спадкування майна спадкодавця [PERSON]. Як вказує [PERSON], встановлення факту родинних відносин з померлою [PERSON], а також усунення [PERSON] від права на спадкування майна спадкодавця [PERSON], необхідне йому для одержання права на спадкування у відповідності до положень п. 4 ст. 1266 ЦК України, згідно з якими двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Так, в обґрунтування того, що спадкодавець [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], останній посилається на те, що його мати - [PERSON], [INFO], є рідною сестрою [PERSON], [INFO], який, в свою чергу, є батьком померлої [PERSON], яка до свого одруження мала прізвище [PERSON]. Крім того, [PERSON] у своєму зустрічному позові вказував, що вищенаведені обставини також можуть підтвердити й свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], щодо виклику яких у судове засідання він заявить відповідне клопотання. В свою чергу, як на підставу для усунення [PERSON] від права на спадкування майна спадкодавця [PERSON], [PERSON] посилався на те, що позивачка не опікувалася, матеріально не забезпечувала, а також не надавала будь-якої іншої допомоги [PERSON], яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. При цьому, заперечуючи щодо задоволення зустрічного позову, позивачка та її представник зазначити, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів як на підтвердження факту його родинних відносин з померлою [PERSON], так і на підтвердження факту ухилення позивачки від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у зустрічному позові. Щодо вимог за первісним позовом, відповідач зазначив, що він не проти віддати позивачці оригінали правовстановлюючих документів на квартиру померлої [PERSON], які дійсно наразі знаходяться у нього, але лише в тому випадку, якщо судом буде встановлено, що остання має всі законні права на вказане спадкове майно. Крім того, у судовому засіданні, яке відбулось 06.11.2016 року, з обставин справи були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та показання свідків, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копіями Актового запису про смерть №3416 від [INFO] року та Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 41, 57). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS], про що свідчить копія Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д. 13.12.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №5103 (а.с.67). Згідно положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що спадкоємцем другої черги за законом після померлої [PERSON] є [PERSON], яка є її рідною сестрою, що підтверджується копіями Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 18.05.1959 року, Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 04.06.1977 року, запису Акта про шлюб №1050 від 19.06.1995 року та Свідоцтва про народження [PERSON].(а.с. 43, 44). Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи №433/2016 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON], позивачкою 04.08.2016 року, а відповідачем 31.05.2016 року подано заяви до Першої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадкового майна після смерті спадкодавця (а.с. 33, 56). В подальшому, позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2016 року. Разом з тим, 31.08.2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Майхеркевич О.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва за законом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на квартиру на ім'я померлої. Крім того, листом Першої київської державної нотаріальної контори від 02.06.2016 року за №4623/02-14 відповідачу було повідомлено, що він не є спадкоємцем після померлої [INFO] року [PERSON], оскільки відсутні документи, які підтверджують факт їх родинних відносин (а.с. 93). Звертаючись з позовом до суду, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилалась положення ст. 392 ЦК України та те, що відмова відповідача надати оригінали правовстановлюючих документів є перешкодою для оформлення її права на спадщину за законом після померлої [PERSON] Так, відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбачуваному законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. При цьому, у вказаному листі також зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В той же час, як встановлено в судовому засіданні з пояснень самого відповідача, оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться в нього, тобто вони не втрачені та не знищені, і він готовий належати ці документу особі, яка буде мати на це юридично закріплене право, в тому числі позивачці. Як пояснив відповідач, він не проти віддати позивачці оригінали правовстановлюючих документів на квартиру померлої [PERSON], у тому випадку, якщо судом буде встановлено, що остання має всі законні права на вказане спадкове майно. За вказаних обставин, суд вважає, що вимога позивачки про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, адже у даному випадку право власності він повинен набувати в передбаченому законом порядку, а саме шляхом нотаріального оформлення свого права. А у випадку ухилення відповідача надати правовстановлюючі документи для оформлення права на спадщину звернутися з відповідним позовом про зобов'язання вчинити певні дії особою, що порушує передбачене законом право позивачки. В свою чергу, щодо вимог [PERSON] за зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та усунення позивачки від права на спадкування, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вказує [PERSON], встановлення факту родинних відносин з померлою [PERSON], а також усунення [PERSON] від права на спадкування майна спадкодавця [PERSON], необхідне йому для одержання права на спадкування у відповідності до положень п. 4 ст. 1266 ЦК України, згідно з якими двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. В обґрунтування того, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], останній посилається на те, що його мати - [PERSON], [INFO], є рідною сестрою [PERSON], [INFO], який, в свою чергу, є батьком померлої [PERSON], яка до свого одруження мала прізвище [PERSON]При цьому, на підтвердження вищенаведених обставин, позивач за зустрічним позовом надав до суду наступні документи, зміст яких було досліджено у судовому засіданні: свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] якого вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]; посвідка про шлюб [NUMBER] від 23.11.1935 року, згідно якої вбачається, що до укладення шлюбу матір [PERSON] мала прізвище [PERSON]; лист Центрального державного історичного архіву України від 15.04.2016 року за №02-942 про відсутність у метричній книзі церкви Казанської Божої матері с.Копачів Київського повіту та губернії за 1912-1914, 1916 рр. записів про народження матері [PERSON] - [PERSON]; свідоцтво про народження [PERSON], з якого вбачається, що батьком останньої є [PERSON]; свідоцтво про одруження [PERSON] серії [NUMBER] від 19.06.1955 року, з якого вбачається, що після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]; лист Центрального державного історичного архіву України від 15.04.2016 року №02-943 про те, що у метричній книзі Іллінської церкви с.Копачів Київського повіту та губернії за 1911 рік виявлено запис про народження [INFO] року [PERSON]; свідоцтво про смерть матері [PERSON] - [PERSON] серії [NUMBER] від 22.03.1999 року. Разом з тим, з наданих [PERSON] документів, зміст яких було досліджено у судовому засіданні, неможливо як простежити, так і встановити факт того, що мати [PERSON] - [PERSON] є рідною сестрою батька померлої [PERSON] - [PERSON] Іншими словами, вказані документи не підтверджують факт родинних зв'язків [PERSON] та [PERSON], а саме те, що вони є двоюрідними братом та сестрою, як стверджує [PERSON] у своєму позові. Також, слід зазначити, що з огляду на відсутність будь-яких належних документальних доказів на підтвердження факту родинних зв'язків [PERSON] та [PERSON], а також зважаючи на те, що факт родинних відносин [PERSON] обґрунтовує саме тим, що його мати та батько померлої є рідними сестрою та братом, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що зі слів померлої [PERSON] відповідач є двоюрідним братом останньої судом оцінюються критично, адже, як встановлено в судовому засіданні, свідки не можуть достеменно підтвердити та лише припускають, що мати [PERSON] є рідною сестрою батька [PERSON] Водночас, згідно положень ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги наведене та те, що оскільки обставини, на які посилається [PERSON] як на підставу для задоволення позовних вимог про встановлення факту його родинних відносин з померлою [PERSON],не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити. Також, приймаючи до уваги, те, що родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні не встановлено, також не підлягають задоволенню й зустрічні позовні вимоги про усунення [PERSON] від спадкування, адже у [PERSON], який не є спадкоємцем після померлої [PERSON], відсутні правові підстави порушувати вказане питання відносно позивачки. Крім того, суд вважає, що обставини, на які [PERSON] посилається як на підставу для задоволення вказаних позовних вимог, зокрема, стосовно того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував матеріальної допомоги [PERSON], яка умисно ухилялася від її надання, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, адже з показань свідків та письмових доказів, наявних в матеріалах справи, встановлено, що [PERSON] не перебувала у безпорадному стані та не зверталася до позивачки з проханням про надання будь-якої допомоги, при цьому отримуючи допомогу, як від [PERSON] та своїх знайомих, в тому числі [PERSON], [PERSON], допитаних в якості свідків, та [PERSON], так і від територіального центру соціального обслуговування Шевченківського району м.Києва, де вона перебувала на обліку з 08.08.1995 року по день смерті. Також, з нотаріально завіреної заяви [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що зі слів останньої [PERSON] не здійснював за померлою [PERSON] постійного догляду, приходив до неї, коли вона просила, 4-5 разів на рік, допомагав їй по дому, де потрібні чоловічі руки. Тобто, основних складових, які б давали підстави встановити факт ухиляння позивачки від обов'язку щодо утримання спадкодавця, зокрема обізнаність про необхідність надання допомоги, можливість її надати, але свідоме невиконання та ухилення від такого надання, судом не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed