overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачкою [PERSON] кредитного договору № 500941880 від 22.05.2014 року, остання отримала кредит у розмірі 34711,00 грн. Відповідачка зобовязалась виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідачка свої зобовязання не виконує та станом на 23.04.2015 року має заборгованість у розмірі 29761, 84 грн., яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Представник позивача [PERSON]В у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов*язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 22.05.2014 року між банком та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 500941880 від 22.05.2014 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 34711,00 грн. Відповідачка зобовязалась виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідачка свої зобовязання не виконує та станом на 23.04.2015 року має заборгованість у розмірі 29761, 84 грн., яку необхідно стягнути з останньої на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 297, 62 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання судом дозволу на виїзд за кордон малолітній дочці [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON] та надання дозволу представнику позивача здійснити оформлення документів для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди батька дитини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вважає, що дочка сторін потребує оздоровлення за межами України, але відповідач не надає на це згоду. Відповідач позов не визнав, пославшись на те, що мати дитини до нього не зверталася з проханням надати дозвіл для виїзду дитини за кордон. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] , яка зареєстрована та мешкає в [ADDRESS] (а.с.6-7). За цією ж адресою зареєстрована і позивач, яка у звязку з реєстрацією нового шлюбу змінила прізвище з «ЛЮБЕНКО» на «БЄКАСОВУ» та з лютого 2015 року і по цей час мешкає в Автономній Республіці Крим. Згідно положень ст.ст.3, 11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство має диспозитивний характер: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п.18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїздних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995 року оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Суд встановив, що позивач (чи її належним чином уповноважений представник) безпосередньо перед зверненням до суду із цим позовом не зверталися до відповідача із заявою/проханням про надання його згоди на виїзд малолітньої дочки за кордон з метою оздоровлення, а тому права та інтереси позивача як матері дитини фактично не порушені і не підлягають судовому захисту. Встановлені судом обставини є підставами для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Він відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 15.08.1992 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З 2013 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 06.06.2007року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 32010,34грн. на термін до 05.05.2012р., за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 26.05.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 225936,78грн., яку просить стягнути. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, але був повідомлений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 06.06.2007року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 32010,34грн. на термін до 05.05.2012р., за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 26.05.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 225936,78грн., яка складається з наступного: - 27953,00грн. заборгованість за кредитом; - 49821,05грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 1926,83 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, - 146235,81рн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 225936,78грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 2259,37грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть та визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки він придбаний на грошові кошти, які були ним отримані згідно договору дарування від батьків. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув, викликався в судове засідання шляхом публікації оголошення в місцевій пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 27.10.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та вони є батьками неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони з осені 2010 року спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим і це є підставами для розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.ст.60, 61, 57, 70, 71 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, набуте дружиною чи чоловіком до шлюбу є їх особистою приватною власністю. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. 08.09.2005 року сторони під час перебування в шлюбі та за спільні грошові кошти придбали 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] (яка юридично оформлена на ім'я позивача), ринкова вартість якої станом на 17.07.2015 року складає 90885 грн і він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (а.с.26-44). Суд вважає, що розмір часток позивача і відповідача в праві на спільне майно подружжя є рівними, поділ майна слід здійснити відповідно до встановлених судом часток - поділивши між ними порівно вказане нерухоме майно. Суд, на підставі ст.719 ч.2 ЦК України, відхиляє пояснення свідків [PERSON], [PERSON] про отримання позивачем від батьків грошових коштів на придбання вказаного житла, так як договір дарування грошових коштів не був укладений у письмовій формі та не посвідчувався в нотаріальному порядку. Встановлені судом обставини є підставами для часткового задоволення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором №DNABAU10980002 від 23.08.2007 р., в якому, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач 23.08.2007 року отримав від позивача за кредитом на суму 12743, 02 Долар США. зі сплатою відсотків за користування кредитом, на термін до 22.08.2014 року. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 26.05.2015 року заборгованість його перед позивачем становить 15312, 34 Долар США, з яких: 4348, 49 Долар США. - заборгованість за кредитом; 3, 60 Долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10960, 25 Долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором.Від цієї суми заборгованості вінімається сума, у роз мірі 13975, 19 Долар США, яка була задоволена за рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19.09.2013 року з відповідача на користь позивача, різниця становить - 1337, 15 Долар США.Отже, заборгованість становить 1337, 15 Долар США, що за курсом 21,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.05.2015 року складає 28253, 98 грн. У зв'язку з цим, позивач, крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати, понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 282, 54 грн. (судовий збір). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином і не надав пояснень своєї неявки суду або позивачу, а також повідомлень про зміну місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, на які вказує позивач, а саме у відповідності до умов вищезазначеного договору, який був укладений з відповідачем, останній на добровільних засадах зобов'язався погашати у встановленому порядку, отриманий кредит і відповідати у повному обсязі по невиконаним зобов'язанням, чого не виконав і не представив суду доказів і заперечень, щодо порушення прийнятих ним зобов'язань які сталися внаслідок випадку або непереборної сили. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та на умовах вищезазначеного договору, а також згідно ст.ст.526, 527, 530, 610, 625, 1050,1054 ЦК України - підлягають задоволенню, як і його вимоги у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем, по сплаті судового збору у сумі 282, 54 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 94207,57 доларів США та 28808,31 грн. солідарно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.12.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 257/АК-2007 про надання кредиту в сумі 26500 доларів США під 12% річних відповідно до якого відповідач зобовязався сплачувати щомісячно позивачу проценти за користування кредитом та щомісячно комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом, а також повертати кредит на умовах передбачених в додатку №1 в якому встановлено графік повернення кредиту з кінцевим терміном повернення кредиту 10.12.2015 року. Відповідно до договору поруки від 11.12.2007 року [PERSON] взяла на себе обовязок відповідати солідарно за зобовязанням [PERSON], що випливають з кредитного договору №257/АК-2007 від 11.12.2007 року. Банк свої обовязки виконав, а [PERSON] в порушення умов вищевказаного договору свої зобовязання по погашенню кредиту не виконував і на 16.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 94207,57 доларів США та 28808,31 грн., яка складається: 18485,75 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 9340,41 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 5718,19 грн. прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією, 37994,10 доларів США пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості, 28387,31 доларів США пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, 23090,12 грн. пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. У судове засідання представник позивача не зявився, а надав клопотання в якому позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити, а справу розглядати за його відсутності, згоден на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, заперечень по суті позову не надали, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що так як копіями кредитного договору № 257/АК-2007 від 11.12.2007 року ( а.с.9-13), договору поруки від 11.12.2007 року по кредитному договору №257/АК-2007 від 11.12.2007 року(а.с.15-16), заявою про видачу готівки №13 від 11.12.2007 року ( а.с.8), графіку прогнозних погашень по кредиту ( а.с.14), розрахунку заборгованості ( а.с.6-7) відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідачів, суд знаходить доведеними позовні вимоги, а тому в силу ст. ст. 526, 553, 554, 598, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1827 грн., з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000грн, так як відповідач допомоги на утримання дитини, яка проживають з позивачем не надає. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги зменшила до 400грн і у вказаній сумі просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у відсутність її та відповідача, а позовні вимоги в сумі 400 грн визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи. Із ксерокопії свідоцтва про народження видно, що[PERSON] народився 13.08.2013 року в м. Первомайську Миколаївської області та, що його батьками являються [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного, враховуючи визнання уточненого позову відповідачем, суд знаходить, що з останнього на користь позивачки, згідно ст.ст. 180, 182, 184 СК України необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 400грн, в звязку з чим уточнений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказала, що 10.09.2011 р. між сторонами було укладено шлюб і проживали разом до 04.05.2015 р. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинено з часу переїзду позивача на інше місце проживання 04.05.2015 р. Спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження шлюбу не можливе, спору про поділ майна, що є спільною власністю між сторонами немає. У звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу залишити теперішнє. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила суд справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд справу розглянути без його участі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 10.09.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.09.2011 р. серії 1-ЖС№099369. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС№221372 від 12.03.2013 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач просила розглянути справу за її відсутності. У судовому засіданні відповідач позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Позивач не з'явилася втретє, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 27.01.2007 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, а наданий судом строк для примирення не надав позитивного результату. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від відповідача вона має двох неповнолітніх дітей, які перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5), відповідач здоровий, працює, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки.

Outcome: approved