Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

06. 05. 2016 року позивач звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2014 року померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS], яка отримана нею у власність на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06. 02. 1998 року, видане виконкомом [PERSON] міської ради, згідно із розпорядженням №1340 від 16. 12. 1997 року. Згідно із Витягом КП «[PERSON] МБТІ» про державну реєстрацію прав від 18. 12. 2012 року право спільної часткової власності на квартиру зареєстровано також за [PERSON] та [PERSON] Довідкою КП «[PERSON] МБТІ» від 06. 04. 2016 року №320 також підтверджується факт належності вказаної квартири померлій [PERSON] І, [PERSON] та [PERSON], які також померли. Враховуючи, що після смерті батька позивача та її брата, мати [PERSON] прийняла спадщину, але не отримала Свідоцтва про право на спадщину за померлими. Так, позивач [PERSON] вважає, що право на прийняття спадщини переходить до неї, так як вона належним чином прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом 6-місячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з огляду на те, що загальна площа в свідоцтві про право власності не співпадає з загальною площею в довідці КП «[PERSON] МБТІ», про що державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] видано постанову від 18. 04. 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно із Довідкою КП «[PERSON] МБТІ» №320 від 06. 04. 2011 року квартира №45 в буд. 35 про вул. Миру в м. Синельникове складається із: 1-коридору пл. 10.3 кв.м, 2-кімнати пл. 11.2 кв.м; 3-ванної пл. 2,6 кв.м; 4-санвузла пл. 1,2 кв. м, 5-кімнати пл. 17,0 кв.м, 6-кухні пл. 8,7 кв.м, 7- вбудованої шафи пл. 0,4 кв.м; 8-вбудованої шафи пл. 0,9 кв.м., І-лоджії пл. 1,7 кв.м, загальною площею 54,0 кв.м, житлова площа 28,2 кв.м. В Свідоцтві про право власності не вказана лоджія, яка не входила до загальної площі квартири при приватизації, а тому вірно вважати загальну площу 54,0 кв.м разом із лоджією. В звязку із викладеним просить суд визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], яка складається із: 1-коридору пл. 10.3 кв.м, 2-кімнати пл. 11.2 кв.м; 3-ванної пл. 2,6 кв.м; 4-санвузла пл. 1,2 кв. м, 5-кімнати пл. 17,0 кв.м, 6-кухні пл. 8,7 кв.м, 7- вбудованої шафи пл. 0,4 кв.м; 8-вбудованої шафи пл. 0,9 кв.м., І-лоджії пл. 1,7 кв.м, загальною площею 54,0 кв.м, житлова площа 28,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка настала 07. 05. 2014 року. Позивач до початку проведення судового засідання надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та здійснити розгляд справи за її відсутності, До початку проведення судового засідання від представника [PERSON] міської ради Дніпропетровської області [PERSON] надійшла заява в якій остання зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі нижчезазначеного. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи, копією Свідоцтва про смерть серії І-КИ №578372, виданого 14 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується факт смерті 07 травня 2014 року спадкодавця [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 06. 02. 1998 року [PERSON] міською радою народних депутатів Дніпропетровської області (а.с.10), а також Витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» 18. 12. 2012 року (а.с.11), квартира 45, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, буд. 35, загальною площею 52,3 кв.м., дійсно належить по 1/3 частці [PERSON] та членам її сімї: [PERSON], [PERSON]. Із наданої суду копії Свідоцтва про смерть [PERSON] 1-КИ №412598, виданої 11. 07. 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається факт смерті 09. 07. 2011 року [PERSON] (а.с.12), а згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] 1-КИ №428430, виданого 29.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Синельникове [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, встановлено факт смерті 26.11.2011 року [PERSON] (а. с.13). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкова справа №159/2014, після померлої 07 травня 2014 року [PERSON], містить заяву [PERSON], як спадкоємиці першої черги в порядку спадкування за законом, про прийняття спадщини. 18.04.2016 року [PERSON] постановою державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON], у звязку з тим, що загальна площа квартири [ADDRESS] в Свідоцтві про право власності не співпадає із загальною площею в довідці КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації». Як встановлено судом, у Свідоцтві про право власності на житло від 06. 02. 1998 року, квартира №45, розташована у буд. 35 по вул. Миру у м. Синельникове Дніпропетровської області, має загальну площу 52,3 кв.м., а у Технічному паспорті, виготовленому КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 25. 11. 2015 року щодо того ж нерухомого майна, вказано загальну площу квартири 55.6 кв. м. з коефіцієнтом 54,0 кв.м. Тобто, в Свідоцтві про право власності на житло від 06. 02. 1998 року не врахована площа лоджії, яка не входила до загальної площі квартири під час її приватизації. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, з огляду на положення ч.5 ст.1268 ЦК України та врахувавши позицію представника відповідача [PERSON] міської ради Дніпропетровської області [PERSON] про визнання заявленого позову [PERSON], вважає за можливе задовольнити позов останньої у повному обсязі. Окрім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved