Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

06.02.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов акціонерної компанії «Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості в розмірі 3194 гривні 14 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.07.2007 року між АК Харківобленерго та боржником [PERSON], було укладено договір № 87253 про користування електричною енергією за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, с. Ч. Тишки, вул. Дорожна, 2. У звязку зі змінами Правил користування електричною енергією, внесеними Постановою НКРЕ від 04.02.2010 року № 105 та зареєстрованими Мінюстом України 23.04.2010 р. за № 304/17599 з [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 87253, згідно якої останній взяв на себе зобовязання сплачувати втрати електричної енергії на ділянці від трансформатору, який належить відповідачу і до точки встановлення приладу обліку електричної енергії у будинку відповідача, але свої обовязки не виконує, в звязку із чим утворилась заборгованість в сумі 3194 гривні 14 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, пояснивши, що відповідач з метою підключення його будинку до електромережі високої напруги за власний рахунок встановив трансформатор і провів від нього лінію електромережі до свого будинку, на якому встановлено прилад обліку. Оскільки за договором між сторонами визначено, що втрати електроенергії на цій ділянці відносяться за рахунок відповідача і складаються від витрат електроенергії, що споживає трансформатор, який є власністю відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнав з тих підстав, що він не має права на укладення угоди з позивачем на утримання електромереж, а витрати, повязані із стратою електроенергії на його ділянці сплачувати не зобовязаний, оскільки такі суми є складовою частиною тарифу на електроенергію і покриті за рахунок сплати відповідачем коштів за спожиту електроенергію відповідно до показань його лічильника. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до додаткової угоди до договору про користування електричною енергією від 04.07.2002 року по особовому рахунку відповідача № 87253 визначено, що у власності відповідача перебуває електромережа із трансформатором, а додатками до цього договору, а саме актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, схемою розрахунку платних витрат в натурі визначили ділянку електромережі, що належить відповідачу і відповідач зобовязався сплачувати витрати, викликані втратою електричної енергії на цій ділянці. Методика розрахунку таких витрат визначена за домовленістю між сторонами, письмово оформлена із зазначенням формули розрахунку та технічних даних про потужність обладнання на цій ділянці. Розмір заборгованості за такі витрати підтверджений довідкою про рух коштів по особовому рахунку абонента і становить 3194 гривні 14 коп. На підставі підписаної угоди між сторонами відповідач зобовязався таку суму сплатити. Доводи відповідача про незаконність такої угоди та про те, що такі витрати входять до тарифу на електричну енергію спростовані позивачем. На виконання ухвали про забезпечення доказів Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) листом від 05.06.2015 року № 5373/20/61-15 надана інформація, з якої судом встановлено що відповідно до пункту 3.7.4 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за регульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕ від 13.06.96 N 15/1, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 08.08.96 за N 433/1458 (із змінами), та Порядку розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року N 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», постанови НКРЕ від 06.05.1998 N 564 «Про затвердження Тимчасової методики розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії» роздрібні тарифи формуються за ринковою формулою, яка складається із: закупівельної ціни електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії та/або у безпосередніх виробників електричної енергії; тарифу на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами відповідного класу напруги ліцензіата з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, на території ліцензованої діяльності якого перебуває споживач; складової, яка забезпечує покриття витрат з постачання електричної енергії (тариф на постачання); нормативних технологічних витрат у місцевих (локальних) електричних мережах. При цьому, абзацом другим пункту 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (із змінами), встановлено, що якщо у власності споживача перебувають електричні мережі напругою понад 0,4 кВ, а прилад обліку встановлений не на межі розподілу електромереж, втрати електричної енергії на ділянці електромережі від межі розподілу до місця установлення приладу обліку відносяться на рахунок власника зазначеної ділянки електромережі. І це є єдиним випадком використання фізичною особою (населенням) трансформаторних підстанцій. Ніяких інших випадків транспортування (передачі) електричної енергії електричними мережами, власником яких є фізична особа (населення) не передбачає. Наведені норми закону підтверджують законність і обґрунтованість вимог позивача, а тому суд позов задовольняє повністю, стягує з відповідача на користь позивача 3194 гривні 14 коп. суми боргу та на підставі ст. 88 ЦПК України 243 гривні 60 коп. судового збору.

Outcome: approved