Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

05.09.2018 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою, яка на підставі ухвали даного суду від 06 вересня 2018 року передана за підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2018 року, цивільну справу №175/3501/18, передано судді Твердохліб А.В. 19.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 15.02.2019 року позивачем Любимівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області уточнено позовні вимоги у справі та позов мотивовано тим, що 21.08.2018 року виконавчим комітетом Любимівської сільської ради прийнято рішення №52 «Про негайне відібрання дитини [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS], з позбавленням її батьківських прав. На момент вилучення дитини у [PERSON], остання мала статус одинокої матері. На час перебування дитини [PERSON], [INFO], в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», дитина стала дуже прив'язаною до тітки [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], [INFO], співмешканця [PERSON]. Для того щоб [PERSON] змогла забрати дитину під тимчасову опіку з КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», [PERSON] визнав батьківство відносно дитини [PERSON], [INFO], в зв'язку із чим було проведено заміну Свідоцтва про народження серії [NUMBER] на Свідоцтво про народження Серії [NUMBER]. 10.10.2018 року дитина [PERSON], надалі [PERSON], [INFO], була відрахована з Комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», згідно наказу Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації №20/08-П від 10.10.2018 року, і дитина була влаштована для подальшого перебування в родину [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS]. З моменту вилучення дитини, згідно прийнятого рішення виконавчого комітету Любимівської сільської ради №52 від 21.08.2018 року, яка була влаштована в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», мати [PERSON], відповідно до довідки №067 від 08.11.2018 року вказаним комунальним закладом, стало відомо, що за час перебування дитини [PERSON], [INFO], у відділенні «Термінове влаштування дітей» з 27.08.2018 року по 10.10.2018 року, [PERSON] відвідала дочку лише один раз 28.08.2018 року, після чого жодного разу не приходила до неї та не телефонувала до Центру. [PERSON], згідно характеристики Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звільнилась із місць позбавлення волі у 2016 році. За період її проживання на території села проявила себе з негативної сторони, схильна до аморального способу життя, зловживає алкогольними напоями, постійно свариться зі співмешканцем, погрожує мешканцям села Воронівка підпалом їх будинків, тому люди живуть з острахом за своє майно. [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на підставі рішення Синельниківського міського суду Дніпропетровської області від 06.05.2009 року у цивільній справі №2-783/09. [PERSON] ухиляється від обов'язків по вихованню своєї дитини, вона не піклується про її фізичний, духовний розвиток, не сприяє засвоєнню нею загальноосвітніх норм моралі, постійно вживає алкоголь, тобто знаходиться в стані сп'яніння, що є безпосередньою загрозою життю дитини, що підтверджується також довідкою відділу соціально-гуманітарних питань про неналежне виконання батьківських обов'язків, колективним зверненням мешканців с. Воронівка. Батька дитини, [PERSON], також жодного разу в КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» не бачили. [PERSON], [INFO], знаходився на утриманні своєї сестри [PERSON], що підтверджується її заявою. В цій заяві вона вказала, що [PERSON] з 2016 року знаходиться на її утриманні разом зі співмешканкою [PERSON] та дитиною [PERSON] [PERSON] забезпечувала родину всім необхідним, а саме: придбавала дитячі речі, іграшки, підгузки, дитяче харчування, ліки та взуття, сплачувала комунальні послуги за постачання світла та води, купувала газ у балонах та продукти харчування. Відповідач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Він ухиляється від обов'язків по вихованню своєї дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не сприяє засвоєнню нею загальноосвітніх норм моралі, постійно вживає алкогольні напої, тобто знаходиться в алкогольному сп'янінні, шо є безпосередньою загрозою життю дитини. Він ніде не працює, постійного доходу немає. Окрім того, був засуджений за вчинення злочину та перебував в місцях позбавлення волі з 2008 року по 2016 рік. За час проживання дитини у [PERSON], вона знаходиться на повному її утриманні. Дитина поставлена на облік у лікарню №3 за місцем проживання, забезпечується необхідними ліками, вакцинацією, у дитини є необхідні речі, а саме: ліжко, одяг, іграшки для розвитку, вона забезпечена збалансованим харчуванням та інше. Викладені обставини свідчать про невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків, закріплених ч.ч.1,2 ст. 150 СК України відповідно до яких батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги один до одного та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Наявність викладених обставин є підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON]. В зв'язку із викладеним, позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON]; призначити опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та визначити місце проживання за адресою: [ADDRESS]; вирішити питання про стягнення судових витрат. Представник позивача [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, але до початку його проведення надали суду заяви про визнання уточнених позовних вимог в повному обсязі. Третьою особою - директором КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Гуржій О.В. надано суду заяву про розгляд справи без участі представника комунального закладу, а також зазначено, що 10 жовтня 2018 року дитина [PERSON] вибула з даного центру відповідно до наказу служби у справах дітей Дніпровської РДА №20/08-П від 10 жовтня 2018 року до тітки [PERSON], [INFO], на тимчасове проживання. Третя особа [PERSON] до початку проведення судового засідання надала суду заяву про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи без її присутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідачі у справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], яка народилась [INFO] у с. Воронівка Синельниківського району Дніпропетровської області, що встановлено із наданої суду копії повторно виданого 27 вересня 2018 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Свідоцтва про народження Серії [NUMBER]. Матеріалами справи встановлено, що на підставі колективного звернення мешканців с. Воронівка Синельниківського району Дніпропетровської області, адресованого начальнику Синельниківського ВП Малинозі О.М., повідомлено про вчинення [PERSON] та [PERSON] підпалу трьох будинків, розташованих у вказаному селі, систематичне розпивання даними особами алкогольних напоїв при наявності у їх родині малолітньої дитини, і за наявності таких обставин життя дитини перебуває під прямою небезпекою (а.с.5-7). Актами оцінки потреб дитини [PERSON], 2017 року народження, та її сім'ї від 18.07.2018 року, від 21.08.2018 року, складеними спеціалістом організації відділу соціально-побутових питань Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зафіксовано, що дитина проживає разом із матір'ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON], які мають шкідливі звички у виді паління та схильні до зловживання алкогольними напоями, постійного заробітку не мають, отримують соціальну допомогу на дитину та грошові кошти внаслідок виконання періодичних робіт за пропозицією сусідів. Матеріально сім'ї допомагає сестра [PERSON], [PERSON], яка здійснює придбання продуктів харчування, одягу, засобів особистої гігієни, іграшок для розвитку дитини. [PERSON], 2017 року народження, зі слів матері [PERSON], є дуже прив'язаною до неї, любить її, почувається добре, знаходиться на грудному вигодовуванні, в раціон її харчування додається прикорм за віком (а.с.13-18). Окрім того, в заяві [PERSON] від 23.08.2018 року, наданої начальнику відділу соціально-комунальних питань виконавчого комітету Любимівської сільської ради, вказано про те, що її рідний брат [PERSON] знаходився повністю на її утриманні з серпня 2016 року до моменту вилучення дитини 26 серпня 2018 року. Нею особисто здійснювалась оплата комунальних послуг за використання води та електроенергії, придбання газу у балонах, продуктів харчування. Дитина [PERSON] також знаходилась на її утриманні, вона забезпечувала її дитячими речами, іграшками, ліками та іншим. [PERSON] відомо про те, що батьки дитини залишали її дома без нагляду, без необхідного догляду, не надавали належного харчування, тому вона була голодною. Сварки в родині між [PERSON] та [PERSON], які знаходяться в стані алкогольного сп'яніння, відбуваються в присутності їх малолітньої дочки. Характеристикою виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 29.08.2018 року, встановлено, що [PERSON], співмешканка [PERSON], 1976 року народження, проживає із ним та своєю дочкою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], хоча є зареєстрованою разом із дитиною за адресою: [ADDRESS]. З 1995 року по 2005 рік [PERSON] навчалась у Дібровській середній загальноосвітній школі, але 01.03.2005 року була відрахована з числа учнів 10 класу, згідно заяви матері. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON], але із-за аморальної поведінки матері малолітньої, опікуном дитини, на підставі рішення №56/9У від 20.04.2007 року Дібровської сільської ради, призначена баба [PERSON]. У 2016 році [PERSON] звільнилась із місць позбавлення волі. На даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Часто вживає алкогольні напої, в сім'ї влаштовує в стані алкогольного сп'яніння сварки, від яких страждають не тільки члени сім'ї, але і сусіди по [ADDRESS]. Знаходячись в стані алкогольного сп'яніння [PERSON] дуже агресивна, висловлюється ненормативною лексикою, погрожує фізичною розправою (а.с.11, 12). Згідно рішення виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №52 від 21 серпня 2018 року вирішено відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], у зв'язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров'я дитини, помістивши її до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с.8, 19-20). 05.11.2018 року, 08.11.2018 року та 19.02.2019 року соціальним працівником Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області здійснено вихід за адресою: [ADDRESS], з метою обстеження житлових умов сім'ї [PERSON] та [PERSON], де встановлено наявність в будинку світла, пічного опалення, меблів, окрім дитячого ліжка, іграшок та дитячого одягу. В даному помешканні було брудно, відчувався запах цигаркового диму. Зазначені особи не цікавились місцезнаходженням їх дитини, її самопочуттям, вони не працевлаштувались та мали стійкий запах алкоголю під час розмови. Під час спілкування з мешканцями села було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не змінили свого способу життя, продовжують вживати алкогольні напої, вчиняти сварки, бійки та висловлювати погрози один до одного щодо позбавлення життя. Довідкою КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 08.11.2018 року №067, доведено до відома, що за час перебування дитини [PERSON], [INFO], у відділенні «Термінове влаштування дітей» з 27 серпня 2018 року по 10 жовтня 2018 року, мати [PERSON], 1988 року народження, звернулась до Центру лише один раз 28 серпня 2018 року, але після цього жодного разу не приходила, розвитком та здоров'ям дитини не цікавилась. 10 жовтня 2018 року дитина [PERSON] вибула з КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, відповідно до наказу служби у справах дітей Дніпровської РДА №20/08-П від 10.10.2018 року до тітки [PERSON], [INFO], на тимчасове проживання. У дитини [PERSON] склалися близькі, теплі стосунки з [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. В матеріалах справи знаходиться психологічна характеристика на дитину [PERSON], залишену без батьківського піклування, яка тимчасово перебуває у відділенні «Термінове влаштування дітей» КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» від 09.11.2018 року №316, в якій зафіксовано, що під час влаштування до Центру дівчинка знаходилась у дестабілізованому емоційному стані: часто плакала, нервувала, якщо їй щось не подобалось, вона мала звичку різко падати на підлогу, б'ючись потилицею об підлогу. Всі перелічені негативні емоційні прояви є результатом браку турботи та уваги зі сторони батьків. В ході спостереження та взаємодії з дитиною практичним психологом з'ясовано, що [PERSON] має задовільні слух та зір, повільно, не досить впевнено, але самостійно ходить, їсть прикорм, спить відповідно до режиму, але іноді прокидається серед ночі та плаче. Не має сформованих мовленнєвих навичок. На даний час дитина має задовільний фізичний та психологічний розвиток, але потребує стабілізації емоційного стану та нервової системи. Беручи до уваги, що мати дитини [PERSON], не приділяла вихованню та утриманню дитини необхідної уваги, зловживає алкогольними напоями, є агресивною, не виявляє бажання змінити свій спосіб життя, директор КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома», практичний психолог відділення, вважають, що подальше перебування малолітньої дитини [PERSON] з матір'ю є неможливим. В матеріалах справи знаходиться висновок виконавчого комітету Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 29.03.2019 року за вих. №1136, яким встановлено, що потенційний опікун [PERSON], [INFO], проживає з чоловіком [PERSON], [INFO], має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], є фізичною особою-підприємцем. [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за станом здоров'я може виконувати обов'язки опікуна по відношенню до дитини. Станом на 12.03.2019 року до кримінальної відповідальності не притягувалась , не знятої чи не погашеної судимості не має в розшуку не перебуває (довідка Міністерства внутрішніх справі України, серія ІАА №1076047). [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. Підстав, за якими [PERSON] не може бути опікуном, піклувальником, немає. Вона включена до обліку кандидатів в опікуни та піклувальники в службі у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 29.03.2019 року за №228/4. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов'язання батьків піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] з 2017 року ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], життям та здоров'ям останньої в необхідному обсязі не цікавляться, вихованням та її утриманням не займаються, фактично переклавши цей обов'язок на [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], належних висновків протягом тривалого часу для себе батьки дитини не зробили, способу життя не змінили, не працевлаштувалися, продовжують вживати алкогольні напої, навіть після відібрання дитини із сім'ї. Викладене вище, безумовно свідчить про те, що відповідачі не проявляють батьківської турботи до дочки, тобто фактично самоусунулась від виконання покладених на них батьківських обов'язків, що має наслідком позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], 2017 року народження. В зв'язку із чим, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачам, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з них аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], по ј частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України, шляхом перерахування аліментів на особовий рахунок дитини [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Дочка відповідачів - [PERSON], 2017 року народження, з 10.10.2017 року по теперішній час проживає із тіткою [PERSON], яка надає їй належне піклування, забезпечення належних умов проживання, догляд та турботу, за адресою: [ADDRESS], що встановленого із акту обстеження умов проживання, складеного Індустріальною районною у місті Дніпрі радою від 10.10.2018 року. У письмовій заяві, наданій 10.10.2018 року [PERSON], [INFO], який є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], вказано, що останній не має заперечень щодо проживання малолітньої [PERSON], [INFO], за вказаною адресою. Виконавчим комітетом Служби у справах дітей Індустріальної районної ради у місті Дніпрі ради надано суду висновок, зі змісту якого є доцільним призначення [PERSON], [INFO], опікуном над малолітньою [PERSON], 2017 року народження. В свою чергу, [PERSON] надано висновок Комунального закладу «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 12.11.2018 року, яким визначено відсутність за станом здоров'я протипоказань щодо її опікунства. Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Беручи до уваги те, що малолітня [PERSON], [INFO], як особа, яка потребує опіки, проживає за однією адресою із [PERSON], а саме: [ADDRESS], яка просить суд призначити її опікуном, опіку можливо встановити за вказаною адресою, що узгоджується із положенням ч. 1 ст. 62 ЦК України. Роз'яснити, що ст. 67 ЦК України визначено, що опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 68 ЦК України закріплено, що опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички. Опікун не може здійснювати дарування від імені підопічного, а також зобов'язуватися від його імені порукою. Згідно ч. 1 ст. 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; укладати договори щодо іншого цінного майна. Відповідно до ст. 72 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, доходів від майна підопічного тощо. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передавати його за договором в управління іншій особі. Статтею 73 ЦК України визначено, що підстави виникнення права на оплату послуг опікуна та піклувальника, її розмір та порядок виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 74 ЦК України, якщо у особи, над якою встановлено опіку, є майно, що знаходиться в іншій місцевості, опіка над цим майном встановлюється органом опіки та піклування за місцезнаходженням майна. Опіка над майном встановлюється також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, з огляду вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved