Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

06 серпня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ВДВС Сумського РУЮ та [PERSON] про зняття арешту із заставленого майна, мотивуючи свої вимоги наступним. 24 грудня 2007 року позивачем було надано кредит на загальну суму 187\~500,00 грн. відповідачу [PERSON] на підставі договору про іпотечний кредит №SUC4G40000002636 від 24.12.2007р. зі строком повернення до 24 грудня 2027 року. В забезпечення виконання зобовязання по вказаному договору-кредиту [PERSON] передано в іпотеку позивачу двокімнатну квартиру загальною площею 43,60 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Охтирська. 19/2 кв. 48 згідно іпотечного договору №SUC4G40000002636 від 25.12.2007р. В ході здійснення моніторингу проблемного активу співробітниками банку було виявлено, що на квартиру за адресою: [ADDRESS], власником якої є [PERSON], а іпотекодержателем ПАТ КБ «Приватбанк», державними виконавцями ВДВС Сумського РУЮ , відповідно до постанов ВП № 16227348 від 20 листопада 2009 року, ВП №29255028 від 14 жовтня 2011 року, ВП №33546213 від 12 листопада 2011 року, ВП №33546213 від 12 листопада 2012 року, ВП №13221355 від 07 червня 2014 року було накладено арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Дану інформацію співробітники банку отримали від боржника [PERSON] В своєму позові позивач зазначає, що договір іпотеки на спірну квартиру укладено 25 грудня 2007 року, а перший арешт на все майно боржника [PERSON] державним виконавцем було накладено у листопаді 2009 року, тобто, пізніше ніж було укладено договорі іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. В судове засідання представник позивач не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ВДВС Сумського РУЮ [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Надав суду письмові пояснення з яких вбачається, що на виконанні у ВДВС Сумського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження про стягнення суми боргу з боржника [PERSON] на загальну суму 67 778,49 грн. Крім того, у ВДВС Сумського РУЮ на виконанні перебуває виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] аліментнів на утримання неповнолітньої дитини, заборгованість по яким станом на 01 вересня 2015 року склала 88\~000,00 грн. В ході здійснення виконавчих дій на майно боржника неодноразово накладалися арешти та оголошувалася заборона його відчуження. Крім того, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 26 червня 2013 року боржника [PERSON] оголошено у розшук та зупинено зведене виконавче провадження в порядку та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». В своїх письмових поясненнях ВДВС Сумського РУЮ не заперечує проти задоволення позову про зняття арешту з квартири, яка знаходиться в іпотеці банку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення справи до суду не направляв. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 24 грудня 2015 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] украдено договір про іпотечний кредит №SUC4G40000002636, предметом якого є двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] вартістю 250\~000 грн. (а.с.6-11). Відповідно до розрахунку заборгованості по договору №SUC4G400-0002636, наданого позивачем, станом на 04 серпня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 598\~448,43 грн. (а.с.12). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, виданої 04 серпня 2015 року, постановою державного виконавця ВДВС Сумського РУЮ ВП №16227348 від 20 листопада 2009 року накладено арешт та заборону відчуження на все майно боржника [PERSON], постановою ВДВС Сумського РУЮ ВП №29255028 від 14 жовтня 2011 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, обєктом обтяження визначено нерухоме майно в межах суми стягнення 57\~410,88 грн., постановою ВДВС Сумського РУЮ ВП №33546213 від 12 листопада 2012 року обєктом обтяження визначено все нерухоме майно в межах суми стягнення 4\~010,30 грн., постановою ВДВС Сумського РУЮ ВП № 43221355 від 07 червня 2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження (а.с.13-16) Як вбачається з наданої ВДВС Сумського РУЮ облікової картки на зведене виконавче провадження № ЄДРВП 37041694, на виконанні у ВДВС Сумського МРУЮ перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргу з боржника [PERSON] на загальну суму 67\~778,49 грн.(а.с.28-29) Крім того, ухвалою Сумського районного суду Сумської області оголошено розшук боржника [PERSON] (а.с.30). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Як вбачається з письмових пояснень ВДВС Сумського РУЮ, виконавчі провадження №16227348 та №2925528 закінчено провадженням 19 лютого 2010 року та 13 січня 2012 року відповідно на підстав п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.27), але арешт із майна боржника державним виконавцем не знято. Відповідно до вимог ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Частиною 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Як вбачається з наданих суду доказів, право застави у позивача ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 24 грудня 2007 року, а перший арешт на все майно боржника [PERSON] накладено ДВС СРУЮ в листопаді 2009 року, тобто, іпотекодержатель квартири має першочергове право вимоги. Крім того, сума боргу власника іпотечного майна ( квартири за адресою: м. Суми, вул. Охтирська19/2 кв.48) значно перевищує суму самого майна, яке знаходиться в іпотеці. Враховуючи вище викладеним суд вважає, що право позивача порушено та підлягає захисту, а позов задоволенню в частині зняття арешту із заставленого майна - двокімнатної квартири загальною площею 43,6 кв. м, житловою площею 23,4 кв. м, реєстраційний номер обєкта 21432058, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], зареєстрованому за адресою: [INFO] (ІПН [NUMBER]), та перебуває в іпотеці іпотекодержателя ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Outcome: approved