Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

05 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Веселинівського районного суду з позовом до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області помер його батько - [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина,до складу якої увійшли усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Зокрема, на час відкриття спадщини померлому належало право на земельну частку (пай) в землях колишнього КСП «Миколаївське» с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області площею 4,19 умовних кадастрових гектарів. [PERSON] за життя заповіту не склав, тому спадкування після його смерті здійснювалося за законом. Спадщину після смерті батька він прийняв в строки встановлені чинним на той час законодавством, тобто у шестимісячний строк, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, зокрема, він розпорядився особистими речами батька та забрав собі на зберігання належні батькові документи. Приблизно в 2016 році, він завернувся до приватного нотаріуса Тищенко О.О. за отриманням консультації щодо порядку оформлення своїх спадкових прав на успадковане майно і виявив, що ним втрачено сертифікат на право на земельну частку (пай). Нотаріус ознайомившись з наданими ним документами повідомила, що він має звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до Веселинівської державної нотаріальної контори та надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину№ № 43848757, з якої вбачається, що спадкова справа за фактом смерті [PERSON] не заведена. В подальшому він звертався до нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, проте нотаріус в усній формі відмовився приймати документи через відсутність у нього оригіналу сертифікату. У зв`язку зі зміною районування в Миколаївській області та переходом с. Катеринівка до Миколаївського району Миколаївської області, він звернувся до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори та надав наявні у нього документи. Нотаріус ознайомившись з наданими ним документами повідомила, що не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, після смерті батька - [PERSON] , у зв`язку з тим, що ним не підтверджено факту прийняття спадщини, а також через відсутність документів, які підтверджують право власності померлої особи на спадкове майно, а тому йому видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та надала Витяг зі спадкового реєстру, про відсутність спадкової справи заведеної за фактом смерті [PERSON] та роз`яснила його право на звернення до суду за захистом своїх прав. Зважаючи на те, що він не може в інший спосіб підтвердити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті батька, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, встановлення якого підтверджує, що він не пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, він вимушений звернутися до суду та просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Ухвалою суду від 05.08.2021 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Вказаною ухвалою витребувано від державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, обов`язки якого виконує завідувач Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області - Онищенко Л.В., інформацію про наявність/відсутність спадкової справи, заведеної за фактом смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області; витребувано від Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області інформацію про наявність/відсутність спадкової справи, заведеної за фактом смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області. Ухвалою суду від 27.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились. До суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. Представник Степівської сільської ради Миколаївського району в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. П.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. П. 5 ч. 2 ст. 293 цього ж Кодексу встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначений перелік справ, які суд має право розглядати в окремому провадженні. Частиною 2 цієї ж статті ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судомвстановлено, що [INFO] в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області помер батько позивача - [PERSON] . Його смерть була зареєстрована 05 травня 1998 року Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за № 09, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина,до складу якої увійшли усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, зокрема, право на земельну частку (пай) в землях колишнього КСП «Миколаївське» с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області площею 4,19 умовних кадастрових гектарів. Його право за життя було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0195896, зареєстрованим 09.02.1998 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 8508. Вказане підтверджується Довідкою № 763/04-11, виданою 23.05.2008 р. відділом земельних ресурсів у Веселинівському районі Миколаївської області Державного агенства земельних ресурсів України. Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Зважаючи на те, що [PERSON] помер в 1998 році до вказаних правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР прийнятого 18.07.1963 р. в редакції від 27.12.1996 (підстава - 556/96-ВР). Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] за життя заповіту не склав, тому спадкування після його смерті здійснювалося за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР «При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого». Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, (ст. 548 ЦК УРСР). Діями, що свідчать про прийняття спадщини, є вступ в управління або володіння спадковим майном або подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини,( ст. 549 ЦК УРСР). Позивач [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження [NUMBER] від 24.06.2021 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та зважаючи на те, що батько за життя заповіту не склав, син отримав право на спадкування після його смерті за законом в першу чергу. Спадщину після смерті батька позивач прийняв в строки встановлені чинним на той час законодавством, тобто у шестимісячний строк, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, зокрема, він розпорядився особистими речами батька та забрав собі на зберігання належні батькові документи, а саме: -Ощадну книжку серії [NUMBER] , видану на ім`я [PERSON] ; -Акції прості іменні в СЗАТ «Миколаївське». В 2001 році йому було видане тимчасове свідоцтво про право власності на іменні цінні папери № [NUMBER], а в 2003 році видано Сертифікат іменних акцій серії [NUMBER]; -Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0195896, зареєстрованим 09.02.1998 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 85084. Відповідно до ст. ст. 560, 561 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. З аналізу вказаних норм права вбачається, що отримання свідоцтва про право на спадщину було правом, а не обов`язком спадкоємця. Зважаючи на це, прийнявши спадщину, до нотаріальної контори для її оформлення позивач не звертався. В 2016 році позивач звернувся до приватного нотаріуса Тищенко О.О. із заявою щодо порядку оформлення спадкових прав на успадковане майно. Одночасно виявив, що ним втрачено сертифікат на право на земельну частку (пай). Нотаріус, ознайомившись з наданими позивачем документами повідомила, що він має звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до Веселинівської державної нотаріальної контори. Разом з тим, надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 43848757, з якої вбачається, що спадкова справа за фактом смерті [PERSON] не заведена. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 65985675 від 12.08.2021 року, наданої на виконання ухвали суду від 05.08.2021 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори В.Бойченко, який в.о. нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори, спадкова справа заведена за фактом смерті [PERSON] не заводилась. У зв`язку зі зміною районування в Миколаївській області та переходом с. Катеринівка до Миколаївського району Миколаївської області, позивач звернувся до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори та надав наявні у нього документи. Нотаріус надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 369/02-31, посилаючись на те, що не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, після смерті батька - [PERSON] , у зв`язку з тим, що ним не підтверджено факту прийняття спадщини, а також через відсутність у нього документів, які підтверджують право власності померлої особи на спадкове майно. Разом з тим нотаріус надала Витяг зі спадкового реєстру, про відсутність спадкової справи заведеної за фактом смерті [PERSON] , та роз`яснила його право на звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно інформації завідувача Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області В. Ігнатенко від 18.08.2021 року № 463/01-16, наданої на виконання ухвали суду від 05.08. 2021 року, спадкова справа заведена за фактом смерті [PERSON] не заводилась (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 66061511 від 18.08.2021 року). Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: … копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини… Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За правовою конструкцією ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із судової практики вбачається, що особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном. В ухвалі від 25 листопада 2015 року у справі №6-20881ск15 Вищий спеціалізований суд дійшов до висновку: «Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: - довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; - довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; - копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; - запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); - інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи мають досліджуватись з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців». Аналогічний перелік доказів вказаний й в пункті 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, відповідно до якого доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. З урахуванням вказаного, зважаючи на те, що позивач [PERSON] провів поховання батька, відразу ж розпорядився належними йому особистими речами, окрім того вступив у володіння належними спадкодавцеві документами, зокрема ощадною книжкою серії [NUMBER] , виданою на ім`я [PERSON] , яка містить вказівку на те, що на рахунку [PERSON] є залишок грошових коштів та нараховано відсотки; окрім того він вступив в володіння та управління акціями СЗАТ «Миколаївське» в кількості 2 440 (дві тисячі чотириста сорок) штук, належними [PERSON] . В подальшому на підтвердження володіння вказаними акціями йому було видано Тимчасове посвідчення про право власності на іменні цінні папери № [NUMBER], в якому вказано що власником цінних паперів є [PERSON] , а згодом йому було видано сертифікат іменних цінних паперів. Окрім того, позивач прийняв на зберігання сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0195896, зареєстрованим 09.02.1998 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 85084, виданий на ім`я [PERSON] , проте вказаний документ був ним втрачений за невідомих обставин, у зв`язку з чим він позбавлений надати суду його копію. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2021 року, ухваленої у справі № 585/2993/17 (провадження № 61-14279св20) якщо спадкоємець розпорядився особистими речами та утримує у себе ощадну книжку, належну померлому, обґрунтованим є висновок, що спадкоємець у встановлений законом шестимісячний строк вступив у володіння спадковим майном спадкодавця, що є підставою для задоволення її позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька. Зважаючи на викладене та враховуючи обставини та докази, на які посилається позивач та які в своїй сукупності дають всі підстави стверджувати, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Одночасно, в силу п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» № 4 від 24.06.1983 року » якою встановлено, що якщо позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. [PERSON] був членом КСП «Миколаївське» Веселинівського району. Згідно з п. 2 Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»: «Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю». [PERSON] був включений до списку осіб (пенсіонерів), що мають права на земельну частку (пай) із земель колективної власності, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серії І -МК № 000130, виданим Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області та списком членів (пенсіонерів) КСП «Миколаївське» і отримав право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай) посвідчувалося Сертифікатом на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), серії МК № 0195896, виданий Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 09 лютого 1998 року за №8508, що підтверджується довідкою наданою відділом земельних ресурсів у Веселинівському районі Миколаївської області № 763/04-11 від 23.05.2008 р., листом - відповіддю відділу у Веселинівському районі ГУД у Миколаївській області № 40/108-21 від 11.06.2021 р. та витягом із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Після того, як позивач прийняв на зберігання вищевказаний сертифікат, за невідомих обставин він був втрачений. Наразі отримати його дублікат неможливо, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства, сертифікат на право на земельну частку (пай) видався лише в одному примірнику, який передавався його власнику. Ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР встановлено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, зважаючи на те, що позивачем [PERSON] надано документи підтверджуючи, що спадкодавець дійсно мав право на земельну частку (пай), яка в натурі не виділялася й увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги щодо визнанання права власності на земельну частку (пай) підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved