Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

04 листопада 2020 року адвокат Топчийов Є.В., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся з позовною заявою до [PERSON] , діючої у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2020 року, виданого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори. Разом з позивачем у зазначеному будинку зареєстровані: дочка [PERSON] та онука [PERSON] , однак фактично не проживають з червня 2013 року. Формальна реєстрація відповідачів у зазначеному будинку створює [PERSON] перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2021 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Соледарської міської ради, до участі у справі, позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 15 годину 00 хвилин 09 лютого 2021 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. До початку розгляду справи представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , діюча у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , до судового засідання також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. 09 лютого 2021 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, у якій вона зазначила, що просить справу розглянути без її участі та визнає позовні вимоги. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Соледарської міської ради, який про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки на електронну пошту, до судового засідання не з`явився. 08 лютого 2021 року на електронну пошту суду провідний спеціаліст служби у справах дітей Місєєва М.О. направила заяву, у якій зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить справу розглянути без її участі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2020 року, виданого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори (а.с. 32). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 09 лютого 2021 року за № 243649114, інформація щодо прав власності, інших речових прав, іпотек та обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 40). Відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON] , а малолітня [PERSON] - онукою, що вбачається з наявних в матеріалах справи копій: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 вересня 1990 року (а.с. 5), свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 2010 року (а.с. 6), свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 2011 року (а.с. 7), рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2013 року (а.с. 8), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 лютого 2020 року (а.с. 36), свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 05 лютого 2020 року (а.с. 36 зворот). З копії довідки № 5777/16-13 від 06 жовтня 2020 року, виданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради Тарасової І.С., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії довідки щодо не проживання за місцем реєстрації громадян на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади № 3494/18-19, виданої 05 жовтня 2020 року начальником організаційного відділу Кононченко О.С., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають з червня 2013 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). З відповіді начальника відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради Тарасової І.С. за вх. № ЕП-245 від 14 січня 2021 року вбачається, що відповідач зареєстрована у будинку [ADDRESS] (а.с. 15). З доданої [PERSON] до заяви про визнання позовних вимог копії свідоцтва про реєстрацію місця перебування № [NUMBER] , виданого 10 січня 2020 року начальником відділу з питань міграції УМВС Росії по місту Володимиру Батмановим Д.Є., вбачається, що відповідач зареєстрована з 10 січня 2020 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію місця перебування № [NUMBER] , виданого 10 січня 2020 року начальником відділу з питань міграції УМВС Росії по місту Володимиру Батмановим Д.Є. (а.с. 38), та навчається у 3-А класі Муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи м. Володимира «Середня загальноосвітня школа № 5 з поглибленим вивченням окремих предметів імені Героя Радянського Союзу [PERSON] », що підтверджується копією довідки № 329, виданої 05 листопада 2020 року в.о. директора зазначеної установи [PERSON] (а.с. 39). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно висновку за № 382/18-19 від 08 лютого 2021 року, орган опіки та піклування виконкому Соледарької міської ради вважає доцільним визнання [PERSON] та її малолітньої дочки [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с. 30). Враховуючи, що малолітня відповідач була зареєстрована у належному позивачу будинку за її згоди, а на даний час зареєстрована разом зі своєю матір`ю у житловому приміщенні, розташованому в іншій державі, суд вважає, що факт відсутності відповідачів [PERSON] та її малолітньої [PERSON] у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, що також і не заперечувалось і самою відповідачкою, яка надала суду докази, підтверджуючі факт її реєстрації та малолітньої відповідачки в іншому житловому приміщенні, суд вважає, що за відповідачами не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved