Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

05.02.2014 року позивач ПАТ «ЕРДЕ БАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить в рахунок погашення заборгованості в сумі 4 006 934,63 доларів США, що станом на 30.01.2014 року за курсом НБУ є еквівалентом 32 027 428,50 грн., за кредитним договором №К-26/11 (кредитна лінія) від 12 квітня 2011 року, укладеного між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON], звернути стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 37,10 кв.м., загальною площею 77,90 кв.м., що належить на праві власності [PERSON], яка є предметом іпотеки за іпотечним договором (із змінами), що посвідчений 18 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним №448. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON] 12 квітня 2011 року укладено кредитний договір № K-26/11, відповідно до умов якого позивач АТ «ЕРДЕ БАНК» відкрив кредитну лінію [PERSON] з максимальним лімітом у сумі 2 750 017,68 доларів США (в редакції Додаткової угоди № 04 від 10.08.2012 року) до кредитного договору № К-26/11, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% річних з кінцевим терміном повернення 11.02.2013 року (а.с. 19). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АТ «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON] 18 квітня 2011 року укладено іпотечний договір, що посвідчений 18.04.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним № 448 (а.с. а.с. 149-154). За вказаним іпотечним договором [PERSON] передав в іпотеку АТ «ЕРДЕ БАНК» у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № К26/11 нерухоме майно: двокімнатну квартиру житловою площею 37,10 кв.м., загальною площею 77,90 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] та яка розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] порушила умови кредитного договору №26/11 та свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.01.2014 року утворилася заборгованість [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» за договором №К26/11 (кредитна лінія) від 12 квітня 2011 року в загальному розмірі 4 006 934,63 доларів США, що станом на 30.01.2014 року за курсом НБУ є еквіваленто 32 027 428,50 грн., що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання 29.05.2014 року з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд, з врахуванням думки представника позивача, яка заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі, вважає за можливе розглянути справу у загальному порядку за відсутності відповідача та його представника. Третя особа - [PERSON] у судове засідання 29.05.2014 року не з'явилася, про час розгляду справи сповіщалася належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Про причину неявки суд до відома не поставила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 квітня 2011 року між сторонами ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № K-26/11, відповідно до умов якого позивач АТ «ЕРДЕ БАНК» відкрив кредитну лінію [PERSON] з максимальним лімітом у сумі 2 750017,68 доларів США (в редакції Додаткової угоди № 04 від 10.08.2012 року до кредитного договору № К-26/11), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних з кінцевим терміном повернення 11.02.2013 року (а.с. 19). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АТ «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON] 18 квітня 2011 року укладено іпотечний договір (із змінами), що посвідчений 18 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним № 448 (а.с. 149-154). За вказаним іпотечним договором [PERSON] передав в іпотеку АТ «ЕРДЕ БАНК» у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № К26/11 нерухоме майно: двокімнатну квартиру житловою площею 37,10 кв.м., загальною площею 77,90 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] та яка розташована за адресою: [ADDRESS]. АТ «ЕРДЕ БАНК» виконав свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором у повному обсязі, що підтверджується заявами на видачу готівки [PERSON] (а.с. 159 - 162). [PERSON] порушила зазначені умови кредитного договору № 26/11 та свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.01.2014 року утворилася заборгованість [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «ЕРДЕ БАНК» за договором № К26/11 (кредитна лінія) від 12 квітня 2011 року в загальному розмірі 4 006 934,63 доларів США. Як вбачається з розрахунку доданому до позовної заяви (а.с. 20) станом на 30.01.2014 року у [PERSON] перед позивачем АТ «ЕРДЕ БАНК» по кредитному договору №К-26/11 від 12.04.2011 року існує заборгованість в загальному розмірі 4 006 934,63 доларів США, що станом на 30.01.2014 року за курсом НБУ є еквівалентом 32 027 428,50 грн., що підтверджується заявами на видачу готівки, до складу якої входить: Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В супереч вимог даної статті представником відповідачки не надано суду іншого розрахунку заборгованості, чи квитанцій про сплату кредиту, які б свідчили про сплату кредиту в більшому розмірі, чим зазначено у наданому суду позивачем розрахунку. Судом також встановлено, що 18 квітня 2011 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №К-26/11 між АТ «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON] укладено іпотечний договір (із змінами), що посвідчений 18 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним № 448 (а.с. 149-154). Відповідно до п. 2.1 іпотечним договором [PERSON] передав в іпотеку АТ «ЕРДЕ БАНК» у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №К26/11 нерухоме майно: двокімнатну квартиру житловою площею 37,10 кв.м., загальною площею 77,90 кв.м, що належить на праві власності [PERSON] та яка розташована за адресою: [ADDRESS].. Відповідно до договору про внесення змін до іпотечного договору від 10 серпня 2012 року, зареєстровано в реєстрі 351, пунктом 1.2 договору іпотеки (а.с. 154), погоджено, що зобов'язання позичальника, що випливають з кредитного договору, а також зобов'язання іпотекодавця, що випливають з цього договору, в тому числі: повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 1 750 000,00 доларів США, у строки (терміни) та на умовах, зазначених у кредитному договорі та додаткових договорах до кредитного договору, що можуть бути укладені у майбутньому, при цьому загальний термін користування 11 квітня 2011 року або термін, вказаний в п. 7.3 кредитного договору. Сплатити іпотекодержателю проценти в розмірі 17,00% річних. За змістом ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 575 ЦК України, окремим видом застави є іпотека. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Даним правом позивач наділений і в силу ст. 20 Закону України «Про Заставу» та ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання за змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З положень ст.ст. 1050, 1054 ЦК слідує, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Зазначене право позивача передбачене і п. 6.2 кредитного договору. Таким чином, враховуючи що судом встановлено, що [PERSON] порушено основне зобов'язання за кредитним договором, суд вважає вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору та положенням закону і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. З урахуванням положень ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Крім того, стаття 39 даного Закону уповноважує суд у разі задоволення позову про предмет іпотеки, зазначити заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 39 цього ж Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином суд вважає можливим задовільними вимогу позивача про реалізацію предмету іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», зокрема, в рахунок погашення заборгованості в сумі 4 006 934,63 доларів США, що станом на 30.01.2014 року за курсом НБУ є еквівалентно 32 027 428,50 грн., за кредитним договором №к-26/11 (кредитна лінія) від 12 квітня 2011 року, укладеного між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та [PERSON], звернути стягнення на двокімнатну квартиру житловою площею 37,10 кв.м., загальною площею 77,90 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] та яка розташована за адресою: [ADDRESS] і є предметом іпотеки за іпотечним договором (із змінами), що посвідчений 18 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за реєстраційним №448. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Постановою правління Національного банку України №4 від 09.01.2013 року відкликано банківську ліцензіата розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» (а.с. 156). Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3 від 10.01.2013 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] (а.с. 155). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №34 від 28.11.2013 року процедуру ліквідації АТ «ЕРДЕ БАНК» продовжено на строк один рік до 08.01.2015 року (а.с. 157). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Виходячи з викладеного, а також враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved