Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

05 листопада 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та усунення загрози руйнування нерухомого майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1981, посвідченого нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори в реєстрі за № 345, зареєстрованого в Ніжинському МБТІ за реєстровим № 351 та на підставі договору про порядок користування житловим будинком від 11.10.2001, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу в реєстрі за № 4027 та зареєстрованого в Ніжинському МБТІ за № 351. Належна позивачу на підставі зазначених документів господарська будівля сарай «В» знаходиться на межі з вулицею. 08.07.2014 [PERSON] продала належну їй 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в смт. Козелець, вул. Київська, 26 Чернігівської області відповідачу по справі [PERSON] Новий власник захопив частину вулиці і переніс огорожу та загородив частину сараю позивача зі сторони вулиці в порушення вимог закону, не відступивши від сараю 1 метр, чим істотно порушив права та законні інтереси позивача. Внаслідок створених відповідачем перешкод в обслуговуванні належного позивачу майна в проведенні догляду за сараєм, здійсненні його поточного ремонту та неправомірних дій відповідача, які ставлять загрозу знищення майна, порушені законні права та охоронювані законом інтереси. Тому позивач змушена звернутись до суду, так як у добровільному порядку вирішити це питання з вини відповідача не можливо. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1981, посвідченого нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори в реєстрі за № 345, зареєстрованого в Ніжинському МБТІ за реєстровим № 351 /а.с. 5/ та на підставі договору про порядок користування житловим будинком від 11.10.2001, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу в реєстрі за № 4027 та зареєстрованого в Ніжинському МБТІ за реєстровим № 351 /а.с. 6/, [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Згідно з частинами 1 ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно кадастрового плану земельної ділянки за кадастровим номер 7422055100:72:049:0010, зазначена земельна ділянка на даний час належить [PERSON] /а.с. 15/. Сарай із літерою «В» знаходиться частково на території земельної ділянки позивача, а частково виходить за її межі /а.с. 34/. Межі земельної ділянки [PERSON] визначені та встановлені, що вбачається із акта встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 05.12.2013 /а.с. 14/ та кадастрового плану земельної ділянки /а.с. 15/. Тобто доводи [PERSON] про те, що [PERSON] захопила частину вулиці та частину сараю, спростовуються наведеними доказами. Рішення про надання земельної ділянки у приватну власність за кадастровим номером 7422055100:72:049:0010, ніким не оспорювань та не скасоване. Суд відхиляє доводи що межі земельної ділянки не погоджувались з [PERSON], оскільки згідно акту від 05.12.2013 про встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, розташованої за адресою сел. Козелець, вул. Київська, буд. 26 /а.с. 14/, суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж земельної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень в чому і підписалась [PERSON] Належність підпису експертним шляхом не встановлювалась. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази, суд вважає, що позовна вимога позивача про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном не знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed