Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

05 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 31 жовтня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Розівського району Запорізької області, актовий запис № 46. Позивачка вказала, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З 08 серпня 2014 року [PERSON] припинила шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем. З вказаного часу подружжя проживає окремо одне від одного, оскільки позивач повернулась проживати до помешкання своїх батьків. [PERSON] вважає одруження з відповідачем невдалим через те, що він зловживає курінням, принижував її, ніде не працює та займається незрозумілими для позивача речами. За таких обставин [PERSON] вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим та є таким, що суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву з проханням слухати справу без її участі. Крім того, позивач у заяві вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві (а..с.30,31,33). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив (а.с29,32). За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 31 жовтня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Розівського району Запорізької області, актовий запис № 46 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 08 серпня 2014 року через грубе поводження відповідача [PERSON] до дружини - позивача [PERSON]., на ґрунті чого почали виникати сварки. На даний час у подружжя відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Подружжя припинило ведення спільного домашнього господарства, кожен проживає окремо один від одного. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Під час розгляду справи позивач [PERSON] не виявила бажання зберегти подружні відносини з відповідачем (а.с.18,33). Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У наданий судом строк примирення подружжя не відбулося (а.с.25). За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved