Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

06.08.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків з позовом, який неодноразово уточнювався, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги у розмірі 79 995,73 грн. та стягнути судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04.07.2018 року позивачем було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 71 545,15 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.07.2018 року відмовлено у відкритті наказного провадження. Таким чином позивач звернувся до суду з тими самими вимогами в порядку наказного провадження. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (далі КЕВ м. Харків) - це один з підрозділів Збройних Сил, основне завдання якого - організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно з актами прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року, гуртожиток за адресою [ADDRESS] був переданий від Харківського університету Повітряних Сил імені Кожедуба на баланс квартирно- експлуатаційного відділу м. Харків, де і обліковуються на даний час. У вказаному гуртожитку мешкають військовослужбовці та члени їх сімей. КЕВ м. Харків відповідно до своїх завдань та повноважень щомісячно нараховує мешканцям зазначеного будинку плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. В кімнатах [ADDRESS] загальною площею 37,75 кв.м. проживає військовослужбовець Збройних Сил України - [PERSON] , [INFO] разом з дружиною [PERSON] , [INFO] та доньками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01.03.2008 р. по 01.10.2018 р. складає 79 995,73 грн. Отже, боржники мають значну заборгованість щодо компенсації витрат за житлово-комунальні послуги, оскільки несвоєчасно сплачують за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги. Також, згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Не відшкодування з боку боржників на користь КЕВ м. Харків суми заборгованості за спожиті комунальні послуги порушує економічні і оборонні інтереси держави, що виявляється у недоотриманні відповідних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи наведене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг. Призначено судове засідання. Разом з тим, 16.11.2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - Плотнікової І.Ю. надійшов відзив на позов, в якому остання просить суд застосувати строк позовної давності та стягнути суму боргу на користь позивача лише в межах строку позовної давності за останні три роки, а саме з 06.08.2015 року по 06.08.2018 року до моменту подачі позову до суду. 28.01.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Плотнікової І.Ю.про витребування доказів у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг - задоволено. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова надати суду документи, що свідчать про наявність права власності, а також підстав для нарахування оплати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг щодо кімнат [ADDRESS] за період з 2008 по 2018 роки. Відповідачем [PERSON] 28.10.2019 року та 16.06.2020 року на адресу суду надані додаткові письмові пояснення. В судовому засіданні представники позивача Морозова О.Р. , Харченко В.Є. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач [PERSON] та її представник Плотнікова І.Ю. надали вступне слово, просили застосувати строк позовної давності та стягнути суму боргу лише в межах строку позовної давності за останні три роки, а саме з 06.08.2015 року по 06.08.2018 року до моменту подачі позову до суду. Також відповідач [PERSON] зазначила, що на даний час вона є інвалідом ІІІ групи, наполягала на тому, що її чоловік [PERSON] вже тривалий час не проживає за адресою реєстрації, а дочка [PERSON] одружилась, змінила прізвище на [PERSON] і з серпня 2018 року знята з реєстрації за даною адресою, зареєстрована в Харківській області, а інша дочка - [PERSON] , також одружилась і фактично проживає у Київській області. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, відзив на позов не надали. Суд, дослідивши заяви по суті справи та пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 04.07.2018 року КЕВ м. Харків було подано до Жовтневого районного суду м. Харкова заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та 06.07.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з пропуском позовної давності (а.с. 9). Отже, 06.08.2018 року позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідачів на свою користь заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг в порядку позовного провадження. Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року гуртожиток за адресою: [ADDRESS] передано від Харківського університету Повітряних Сил імені Кожедуба на баланс квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (а.с.23, 98). Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.03.2018 року та 16.01.2019 року нежитлові будівлі, які знаходять за адресою: [ADDRESS] знаходяться у власності Держави України в особі Міністерства оборони України, ЄДРПОУ:00034022 (а.с.81-85,99 ). [PERSON] звільнений з лав Збройних Сил України, однак зареєстрованийза адресою [ADDRESS] і перебуває на квартирному обліку, на нього відкрито особовий рахунок на кімнати [ADDRESS] (а.с.19-22). З довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію від 26.06.2018 року №3864 вбачається, що за адресою [ADDRESS] , мешкають та зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Разом з тим, згідно з відповідями від 19.09.2018 року адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України та відповідно до інформації з реєстру територіальної громади м. Харкова від 23.06.2020 року за вказаною вище адресою з числа повнолітніх осіб на даний час зареєстровані лише відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] , [INFO] ,. - знята з реєстрації і з 08.08.2018 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.40-43). 06.06.2015 року [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис №246 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.129,168). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що також вбачається з копії паспорту на ім`я [PERSON] (а.с.127-128). Згідно з копією акту від 11.10.2018 року, складеного депутатом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Ходарєвим О.В., [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . (а.с.167). Однак суд вважає даний доказ неналежним, оскільки він суперечить підтвердженим належними доказами даним про те, що [PERSON] [PERSON] з [INFO] року офіційно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до наданої відповідачем довідки ТОВ «Арсенал-Житлосервіс» від 15.03.2019 року №271, [PERSON] дійсно проживає з 01.08.2017 року за адресою: [ADDRESS] та сплачує комунальні послуги. Разом з ним проживає [PERSON] , [INFO] - дружина (а.с.171). Також, згідно з копією акту від 21.03.2019 року за підписом мешканців [ADDRESS] , складеного відповідачем [PERSON] - за вказаною адресою не проживає з 2008 року по даний час [PERSON] (а.с.173). Однак вказані докази суд вважає недостатніми для висновку про те, що зазначені відповідачі дійсно не проживають за адресою своєї реєстрації, оскільки у разі зміни місця проживання відповідно до закону вони зобов`язані зареєструватись за новим місцем проживання. Відповідно до останнього запису, що міститься в копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 01.03.2018 року на підставі Наказу №12 від 25.02.2018 року прийнята на посаду стрільця команди воєнізованої охорони (а.с.112-116). Як вбачається з копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №654974 від 03.03.2016 року, [PERSON] , [INFO] , мала другу групу інвалідності строком до 01.04.2016 року (а.с.119). Згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №134301 від 28.03.2016 року, [PERSON] , [INFO] , мала також другу групу інвалідності до 01.04.2017 року (а.с.118). Разом з тим, згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №470422 від 30.03.2017 року, [PERSON] , [INFO] має третю групу інвалідності безстроково (а.с.117). Згідно з первісним та подальшим розрахунком заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] на кімнати [ADDRESS] , сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги (опалення, водопостачання, водовідведення, електроенергія, вивіз сміття) за період з 03.2008 р. по 01.10.2018 р. (з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.65-66) складає 79 995,73 грн. (а.с. 24-27, 68), в тому числі за період з 01.07. 2015 року по 01.07.2018 року така заборгованість становить 45208,77 грн. (а.с.138-139). З повідомлення КЕВ м. Харків від 06.05.2019 року №3244 вбачається, що надані до заяви [PERSON] від 25.03.2019 року документи підтверджують той факт, що доньки [PERSON]. , [PERSON] та чоловік [PERSON] не проживають в кімнатах [ADDRESS] . Нарахування за житлово-комунальні послуги на [ADDRESS] буде відбуватися на двох споживачів - [PERSON] та неповнолітню доньку [PERSON]. з моменту звернення до КЕВ м. Харків, тобто з 25.03.2019 року. Додатково повідомлено, що заявник, як члени сім`ї військовослужбовця при сплаті за житлово-комунальні послуги користувалися пільгою. У зв`язку з тим, що [PERSON] більше не проживає за вищевказаною адресою, пільги при сплаті за житлово-комунальні послуги з 25.03.2019 року нараховуватися не будуть. При цьому відповідачами не надано суду будь-яких належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження неотримання ними таких послуг, отримання послуг у меншому обсязі, або сплату ними за надані послуги, а також даних щодо належного повідомлення позивача про факт не проживання відповідачів протягом позовного періоду. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до яких обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Статтею. 68 ЖК УРСР передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV, обов`язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг. Зокрема, такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідачі, отримуючи надані їм послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги, несвоєчасно їх оплачували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за з 03.2008 р. по 01.10.2018 р. Факт отримання відповідачами послуг, про які йдеться в позові, відповідачами не оспорюється. Разом з тим, відповідачами не надано доказів того, що вони зверталися до КЕВ м. Харків із заявами про ненадання або неналежне надання послуг. Отже, відповідачам надавались комунальні послуги, за які КЕВ м. Харків розраховувався з постачальниками, а відповідачі такі послуги отримували. Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Позивач свої зобов`язання перед відповідачами виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку в повному обсязі не вносять. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Між тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим відповідно до ч.2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. В даному випадку суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, про що зроблено заяву відповідачами, однак, враховуючи, що строк позовної давності перервався при зверненні позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, у видачі якого відмовлено у липні 2018 року, суд вважає за необхідне відраховувати трирічний строк позовної давності з липня 2015 року, розрахувавши саме з цього часу заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги, яка згідно з даними розрахунку (а.с.138-139) за період з 01.07. 2015 року по 01.07.2018 року становить 45208,77 грн. і підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Одночасно суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в іншій частині - щодо стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послугиза період з 03.2008 року по 01.07.2015 року - у зв`язку зі спливом позовної давності. Також суд відмовляє у стягненні заборгованості за період з 01.08.2018 року по 01.10.2018 року у зв`язку з недоведеністю суми такої заборгованості, враховуючи зміну офіційної реєстрації одного з відповідачів з 08.08.2018 року і неврахування даних обставин під час розрахунку заборгованості (а.с. 68). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на викладене, виходячи з наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків підлягають частковому задоволенню. При зверненні з позовом позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1762 грн.(а.с. 2-3). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (на 56,5%) пропорційно до суми задоволених позовних вимог на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 995, 53 грн., тобто, по 248, 88 грн. - з кожного відповідача окремо. На підставі викладеного і

Outcome: partial