Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

05.11.2014р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила зобов»язати відповідачів знести самовільно побудований гараж, побудувати вбиральню та перебудувати самовільно перебудоване приміщення в первісний стан. Надалі позивач позов доповнила та просила також стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду у розмірі 3000 грн., матеріальну шкоду у розмірі судового збору 121 грн.80 коп.,витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. та втрату отримання овочем та фруктів у розмірі 2000 грн., а також висилити [PERSON] з спірного домоволодіння. При цьому вона посилалась на те, що їй та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позивачці належить 5/6 частин домоволодіння з відповідною часткою надвірних будівель, а [PERSON]- 1/6 частка даного домоволодіння з будівлями. [PERSON] на території даного домоволодіння на весні 2005 року самовільно збудував гараж літ. «Е», а також самовільно переобладнав кухню приміщення 1-6 в у санвузол та зніс вбиральню літ. «Д». Ці не зареєстровані відповідним чином переобладнання та побудови не дають можливості позивачці належним чином розподілити спільний будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою, тобто можливості розпоряджатись належним їй майном. Також, своїми діями позивач завдав [PERSON] моральної та матеріальної шкоди, яку він повинен відшкодувати, оскільки у результаті його дій вона зазнала негативних емоцій та переживань, а також не могла користуватись своєю ділянкою і вирощувати овочі та фрукти. Крім того, [PERSON] самовільно вселилась у спірне домоволодіння, отже підлягає виселенню за місцем її реєстрації. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позовних вимог заперечували, пояснивши, що позовні вимоги позивачки не доведені, гараж дійсно збудований ними самочинно, але на їх частці земельної ділянки, приміщення 1-6 також не виділялось особисто [PERSON], отже, не є її власністю. [PERSON] є цивільною дружиною [PERSON] ї проживає у будинку з його згоди. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є їхніми дітьми, проте, ніякого відношення до спірного домоволодіння не мають, там не проживають, а інколи допомагають їм грошима. Ніякої шкоди позивачці вони не завдавали, навпаки, вона постійно подає позови до них і вони змушені брати участь у судових справах. Третя особа - представник Харківської міської ради в судове засідання не з»явилась, надала до суду пояснення по справі, в яких просила суд розглядати справ за її відсутності та прийняти законне та обгрунтоване рішення. Також, представник Харківської міської ради в поясненнях зазначила, що спірний житловий будинок належав батькам сторін по справі, батько помер [INFO], будинок на той ас не був прийнятий в експлуатацію, надалі, у 1982 році спадкоємцями було облаштовано у даному будинку ізольовані квартири з самостійними виходами і відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, від 16.12.2005р. та договору дарування від 09.12.2008р. позивачу стало належати 5/6 частин даного домоволодіння з надвірними будівлями, а відповідачу [PERSON] - відповідно 1/6 частина. Відповідно до плану, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2014р. на території даного домоволодіння самовільно побудовано гараж літ. «Е». Відповідно до інформації КП «ХМБТІ» від 17.12.2013р. земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] станом на 15.11.2011р. складала 693 кв.м У листі Державного архіву Харківської області від 03.10.2014р. зазначено, що в матеріалах до рішення виконкому Орджонікідзевської райради трудящих № 151 від 10.07.1956 р. є перелік кварталів, але списки земельних ділянок і будинків, які підлягають обміру та обліку, виявлені лишки земельних ділянок ,які залишені у тимчасовому користуванні відповідних землекористувачів, в тому числі і за адресою: [ADDRESS], а також ПІ.Б. землекористувачів не вказані. Таким чином, звернення позивачів до суду є передвчасним та можливе лише псля реєстрації права власності на земельну ділянку. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Як було встановлено в судовому засіданні, житловий будинок з надвірними будівлями, який розташовано за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] При цьому [PERSON] належить 5/6 частин цього будинку, а [PERSON] - 1/6 частина. Відповідно до плану, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 15.11.2011р. на території вищезазначеного домоволодіння самовільно побудовано гараж літ. «Е», прибудову літ «а3», та переобладнано приміщення 1-6 з кухні у санвузол, згідно плану КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 24.02.2015р. на території даного домоволодіння також самовільно побудовано сарай літ. «Л». Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради трудящих № 151 від 10.07.1956р. за адресою: [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м., надлишки - 93 кв.м. У листі Державного архіву Харківської області від 03.10.2014р. зазначено, що в матеріалах до рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради трудящих № 151 від 10.07.1956 р. є перелік кварталів, але списки земельних ділянок і будинків, які підлягають обміру та обліку, виявлені лишки земельних ділянок, які залишені у тимчасовому користуванні відповідних землекористувачів, в тому числі і за адресою: [ADDRESS], а також ПІ.Б. землекористувачів не вказані. На даний час земельна ділянка за вищезазначеною адресою не приватизована. З пояснень, наданих учасниками процесу, вбачається, що жодних документів, на підтвердження сторонами по справі права користуватись, розпоряджатись або інше будь-яке право володіння земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] на даний час не існує. Відповідно до вимог ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважають самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню. Згідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р. позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред»явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема власником ( користувачем ) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених ст.ст.391, 396 ЦК, статтею 103 Земельного Кодексу України. Оскільки позивачем не надано до суду жодних документів на підтвердження його права володіти або користуватись земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині позову. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Що стосується позовних вимог щодо зобов»язання відповідачів переобладнати в первісний стан приміщення 1-6 в домоволодінні за вищезазначеною адресою, то ці позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки розподілу спірного житлового будинку між його співвласниками не має, отже не має можливості встановити хто є власником спірного приміщення 1-6. Матеріальна шкоду у розмірі 2000 грн. за втрату можливості отримувати позивачем по справі [PERSON] фруктів та овочів зі своєї земельної ділянки, також не підлягає задоволенню з підстав зазначених вище. В стягненні з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем не доведено, що внаслідок дій відповідачів вона зазнала будь-яких моральних страждань. Щодо виселення [PERSON] з будинку за адресою: [ADDRESS], то згідно до вимог ст.109 Житлового Кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Як вбачається з пояснень, наданих сторонами, [PERSON] проживає у спірному будинку з дозволу співвласника будинку [PERSON] і ті обставини, що вона не перебуває у шлюбі з [PERSON] не є підставою для її виселення. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено не на користь позивача, то суд відмовляє у стягненні з відповідачів на її користь судових витрат по справі, до яких належить як судовий збір, так і правова допомога. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed