Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

07.08.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 35825,10 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2019 року він надав відповідачу позику в розмірі 19134,50 грн строком повернення до 01 липня 2019 року. 04.07.2019 надав грошові кошти в сумі 4261,60 грн строком до 01.08.2019 року. Також 05.08.2020 року надав [PERSON] кошти у розмір 12429,00 грн строком повернення до 05.09.2020 року. Проте відповідач кошти у встановлений строк не повернула, ухиляється від повернення боргу. Оскільки відповідачем прострочений термін виконання зобов`язання, вона уникає мирного вирішення спору, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.\~ В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вимоги позову підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При розгляді справи, судом встановлено, що 13.05.2019 року [PERSON] склала розписку, відповідно до якої вона особисто взяла в борг у [PERSON] 19134,50 грн та зобов`язалася повернути до 01.07.2019 року. Відповідно до розписки від 11.07.2019 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в борг в сумі 4261,60 грн, які зобов`язалася повернути до 01.09.2019 року. Також [PERSON] 05.08.2019 року отримала від [PERSON] кошти в розмірі 12429,00 грн, які зобов`язалася повернути до 05.09.2019 року. Вказане підтверджується відповідними розписками. Суд, оцінюючи вказані розписки в розумінні положень ЦК України вважає, що між сторонами в даному випадку укладені договори позики, письмова форма яких внаслідок їх реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальником боржнику, яким у спірних правовідносинах виступає відповідач. Крім того, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду України у спорі про стягнення боргу за договором позики від 18 вересня 2013 року, де вказано, що «…за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, та і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору…». Як вбачається з тексту розписок, позивачем були видані відповідачу кошти, тобто свої зобов`язання [PERSON] виконав в повному обсязі. Згідно з ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов`язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов`язання за договорами не виконані. Згідно ч. 1ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з тексту договорів позики, був встановлений строк повернення коштів - до 01.07.2020 року, до 01.09.2019 року та до 05.09.2019 року. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу ст.\~81\~ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним договорами позики, такі дії відповідача порушують права позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved