Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

06 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем\~ [PERSON] мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у в розмірі 1/4\~ частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2018 до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій виклала прохання провести розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину:\~ сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.4), яка проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою Комишнянської селищної ради Миргородського району від 30.05.2018 (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~судом враховуються\~наступні обставини: 1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, визнання цього позову ним не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України. У відповідності\~до ч.2\~ст.\~137\~ЦПК України,\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: а) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; б) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До матеріалів справи долучені надані позивачем докази, понесених ним, у звязку з підготовкою до розгляду даної справи, витрат на професійну правничу допомогу, у вигляді квитанції б/н від 06 червня 2018 року на суму 500 грн., виданої адвокатом [PERSON] за складення позовної заяви (а.с.7). Проте суд дійшов висновку, що надана позивачем квитанція не є фінансовими документами. Визначення поняття розрахункового документа наведено у\~ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, розрахунковий документ - документ\~\~встановленої форм та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова\~\~квитанція, проїзний документ тощо),\~\~що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу\~\~іноземної\~\~валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Згідно з п. 6\~ст. 9 цього Закону\~при продажу\~\~товарів (крім\~\~технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами -\~\~підприємцями, які відносяться відповідно до\~Податкового\~\~кодексу України\~до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій. Отже виходячи з вказаних норм Закону розрахунковим документом за надані послуги може бути розрахункова\~\~квитанція заповнена вручну, проте цей документ має бути встановленої форми та змісту. Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13\~затверджено Положення про форму і зміст розрахункових документів, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350. Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов'язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п.3). Серед вимог до розрахункової квитанції, що визначені розділом ІV цього Положення, міститься вимога про зазначення серії (чотири літери) та номеру (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції. Вказана вимога при видачі квитанції адвокатом [PERSON] не додержана, а тому такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Враховуюючи вищенаведене, даний документ не є допустимим доказом понесення позивачем судових витрат. Оскільки інших доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу не надано, отже суд вважає дану вимогу необґрунтованою та такою, яка не підлягає до задоволення.

Outcome: approved