Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

05.03.2014 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту, де в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.01.2011 року позивач придбав у [PERSON], автомобіль марки «ВАЗ 21033» державний номерний знак [NUMBER], 1975 року випуску, зеленого кольору, шасі № [NUMBER], однак купівлю-продаж даного автомобіля вони не оформили і замість договору купівлі-продажу уклали інший правочин, а саме довіреність, посвідчену державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори, якою [PERSON], за попередньою усною домовленістю в порядку передоручення уповноважив [PERSON], самостійно керувати, експлуатувати та розпоряджатися належним [PERSON], на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобілем, без його погодження та на свій розсуд. У зв'язку з досягненням між ними всіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля, позивач передав [PERSON], грошові кошти в сумі 12 000 грн., на підтвердження якого відповідач [PERSON], склав розписку про отримання зазначеної суми грошей та надав позивачу довіреність посвідчену на його ім'я серії [NUMBER] від 23.01.2011 року, згідно до якої відповідач уповноважив позивача самостійно керувати, розпоряджатися, експлуатувати, а також вчиняти інші дії стосовно розпорядження належним йому на праві власності автомобілем, марки ««ВАЗ 21033» державний номерний знак [NUMBER], 1975 року випуску, зеленого кольору, шасі [NUMBER] До вказаного доручення відповідач передав позивачу реєстраційне свідоцтво на даний транспортний засіб. Вважає, що між ним та відповідачем [PERSON], виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу автомобіля, так як жодних перешкод у вчиненні договору купівлі-продажу автомобіля не існувало. Однак 21.04.2013 року на автодорозі сполучення Київ-Ковель у позивача вказаний вище автомобіль було вилучено працівниками Посту ДПС 161 км., які провели затримання автомобіля на підставі постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Затримання автомобіля, марки «ВАЗ 21033» державний номерний знак [NUMBER], 1975 року випуску, зеленого кольору, шасі [NUMBER], на який накладено арешту перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися автомобілем, його перереєстрації на своє ім'я, відповідно до доручення, яке йому видав [PERSON], у зв'язку із чим вимушений за захистом свого права власності звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивач заявлені позовні вимоги підтримав із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи, де на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про те, що повістку повернуто до суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову в отриманні судової повістки. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Представник третьої особи - Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи встановленому законом порядку. Заслухавши представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON], є власником автомобіля, марки «ВАЗ 21033», 1975 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами, коляски) [NUMBER], об'єм двигуна 1300 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], який постановлений на облік 19.11.2004 року в Миронівському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Київської області (а.с.7). 27.05.2006 року [PERSON], що діяв від імені [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу уповноважив відповідача [PERSON], експлуатувати, а також зняти з обліку в органах ДАІ і продати належний власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію /технічного паспорта/ [NUMBER], виданого Миронівським МРЕВ ДАІ Київської області 19.11.2004 року, автомобілем марки «ВАЗ 21033», 1975 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами, коляски) [NUMBER], об'єм двигуна 1300 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], який постановлений на облік 19.11.2004 року в Миронівському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Київської області, про що було оформлено довіреність, яку було посвідчено приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1651 (а.с.5). 23.01.2011 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], по довіреності посвідченій 12.06.2007 року Тепеницькою сільською радою Житомирської області, реєстр № 231, за попередньою усною домовленістю в порядку передоручення уповноважив [PERSON], діяти самостійно, керувати експлуатувати та розпоряджатися (продати, обміняти, надавати під заставу та інше) належним [PERSON], на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого 19.11.2004 року Миронівським МРЕВ ДАІ Київської області, автомобілем марки «ВАЗ 21033», 1975 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами, коляски) [NUMBER], об'єм двигуна 1300 куб.см., державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Миронівським МРЕВ ДАІ Київської області з 19.11.2004 року, про що було оформлено довіреність, яку було посвідчено державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Лугиною О.І., та зареєстровано в реєстрі за № 64 (а.с.6). Цього ж дня, тобто 23.01.2011 року, позивач розрахувався з [PERSON], при цьому позивач передав останньому гроші в сумі 12 000 гривень, а [PERSON], в свою чергу передав позивачу зазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] (а.с.7). 21.04.2013 року, зазначений автомобіль позивача було затримано та вилучено працівниками Посту ДПС 161 км., на автодорозі сполученням Київ-Ковель, які провели затримання авто на підставі постанови державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області про розшук та затримання майна боржника, у зв'язку з наявним на виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області виконавчим провадженням у якому [PERSON], є боржником. Разом із тим на запит суду від 22.04.2014 року № 287/122/14-4 (а.с.23), Автозаводським відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області направлено постанову державного виконавця «Про конфіскацію всього майна [PERSON], на користь держави» від 19.12.2013 року у виконавчому провадженню № 41299638. (а.с.24). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до вимог ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Зі статті 391 ЦК України слідує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності, зазначеного в ст.392 ЦК України. Відповідно до договору купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що за удаваним правочином (ст.235 ЦК України), сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, на відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. На час укладення між [PERSON], що діяв від імені [PERSON], на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом та [PERSON], (27.05.2006 року), а також між [PERSON], що діяв від імені [PERSON], та [PERSON], (23.01.2011 року) удаваного правочину, боргових зобов'язань відповідачів перед кредиторами не існувало. Постанову ж про конфіскацію всього майна [PERSON] на користь держави, винесено державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 19.12.2013 року. Відтак, заявлений позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини пов'язані з купівлею-продажем вищезазначеного автомобіля, незважаючи на те, що вони не були оформлені відповідним договором купівлі - продажу. Так як сторони умисно оформили правочин, шляхом видачі генеральної довіреності на розпорядження безстроково автомобілем, однак між ними насправді встановилися інші правовідносини, а саме відбувся договір купівлі-продажу автомобіля, шляхом передачі однією стороною (продавцем) автомобіля у власність другій стороні (покупцеві), а останній в свою чергу прийняв майно (автомобіль) і сплатити за нього певну, узгоджену сторонами грошову суму, а саме 12 000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved