Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

05.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 червня 2006 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої уввійшла земельна ділянка площею 2,3999 га, кадастровий номер 3224986600:02:002:0103 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах Триліської сільської ради Фастівського району Київської області. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями після смерті [PERSON] крім позивача, є його дружина [PERSON]. Позивач і відповідач на день смерті спадкодавця проживали за однією адресою. При зверненні позивача до нотаріальної контори про отримання свідоцтва на право власності позивачу було відмовлено в звязку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку яка належала спадкодавцю було видано після його смерті. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач Триліска сільська рада надала до суду заяву де проти позовних вимог не заперечують просять справу слухати у відсутність їх представника. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву де позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права спадкування за позивачем який є її сином. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 02 червня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Триліської сільської ради Фастівського району Київської області від 03.06.2006 року. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслдок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом так, як є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії УІ-УР №145204 виданим Триліською сільською радою від 12.09.1964 року. До кола спадкоємців першої черги за законом також належать [PERSON], як дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження [PERSON] І-УР №781592 виданим Триліською сільською радою Фастівського району Київської області та є відповідачем по справі. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі чого [PERSON], державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №557/2006 до майна померлого 02 червня 2006 року [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку площею 2,3999 га, кадастровий номер 3224986600:02:002:0103 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах Триліської сільської ради Фастівського району Київської області в порядку спадкування за законом йому було відмовлено, через відсутність всіх необхідних документів на вказане спадкове майно. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В своєму позові позивач зазначає, що батько за життя отримав право на земельну ділянку (пай) та розпочав процедуру оформлення державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, однак не встиг отримати вказаний державний акт в звязку зі смертю. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, що підтверджується відомостями про місце його реєстрації. Таким, чином позивач в силу ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Таку позицію висловив в постанові Верховний Суд України від 08.04.2015 року у справі 6-33цс15. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №505694 [PERSON], на підставі розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації від 27.07.2006 року №565 є власником земельної ділянки площею 2,3999 га, кадастровий номер 3224986600:02:002:0103 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої в межах Триліської сільської ради Фастівського району Київської області. Вказаний Державний акт було складено на підставі Технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю власникам земельних часток (паїв), взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Також, з матеріалів Спадкової справи №557/2006 до майна померлого 02.06.2006 року [PERSON] вбачається, що з заявою до Фастівської нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулася [PERSON], як дружина спадкодавця але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй також, було відмвлено. Разом з тим, при розгляді справи [PERSON], подала заяву в якій вона зазначила, що відмовляється від своєї частки на спадщину після смерті чоловіка на користь сина [PERSON], який є позивачем по справі. Частина перша ст.1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене та враховуючи з'ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved