Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

06.06.2017 року позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею та дочкою право на реєстрацію місця проживання у [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 28.04.07р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час подружнього життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO] З того часу вони троє як одна сімя проживають в [INFO]. Дана квартира належить відповідачу на праві власності. Однак за вказаною адресою фактичного проживання відповідач не реєструється, при цьому не надає згоди на реєстрацію її з малолітньою донькою. Вважає, що такими діями відповідача порушенні її права, а також дочки на реєстрацію місця проживання. Відтак, змушена звернутись до суду про визнання за нею та малолітньою [PERSON] права на реєстрацію місця проживання у вищевказаній квартирі. В процесі розгляду справи третя особа з самостійними вимогами [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення права на користування житлом і зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [PERSON] є його дочкою , яка на даний час зареєстрована в [INFO], хоча фактично там не проживає близько 10 років. З часу реєстрації шлюбу із [PERSON], вона постійно проживає з останнім та їх малолітньою дочкою [PERSON] у належній йому квартирі [ADDRESS]. Оскільки між ним, як власником квартири та [PERSON] не досягнуто згоди щодо збереження за нею прав на користування квартирою, тому вважає, що таке право вона втратила згідно ч. 2 ст.405 ЦК України. Крім цього він не має можливості вільно розпоряджатися належною йому на праві власності квартирою, оскільки в ній зареєстрована [PERSON] На підставі ст. 391 ЦК України, вважає, що має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а тому змушений звернутись до суду про позбавлення [PERSON] права на користування житлом і зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала, зіславшись на обставини та факти, викладені в позові. Позов третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] визнала, не заперечує проти зняття її з реєстрації за адресою: м. Львів, вул. Донецька, 4/17. Додатково пояснила, що квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці банку, що також створює труднощі для реєстрації її з дочкою за адресою фактичного проживання. В подальшому, незважаючи на те, що суд зобов»язав позивача повідомити про сторін договору іпотеки з метою залучення банківської установи до участі у розгляді вказаної справи та представити суду копії документів, що стверджують вказані обставини, позивач та її представник в судові засідання повторно не з»явились. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач наполягає на заявлених вимогах. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання підстав позову. Справу просить розглядати без його участі. Представник третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги третьої особи про зняття [PERSON] з місця реєстрації за адресою: м. Львів, вул. Донецька, 4/17. Щодо вимог останньої про визнання права на реєстрацію в квартирі [ADDRESS], вважає що таку слід задовольнити, оскільки позивач проживає з чоловіком [PERSON] та малолітньою дочкою [PERSON] за вказаною адресою тривалий час однією сімєю, тому це їх законне право. Відтак вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення із одночасним визнанням за [PERSON] права на реєстрацію місця проживання по вул. Шевченка. В зв»язку з неявкою позивача та відповідача за первісним позовом , що є в силу дії ст. 59 ЦПК України законними представниками малолітньої [PERSON], до участі у розгляді справи на захист інтересів останньої було залучено Шевченківську райадміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування. Представник органу опіки та піклування подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив також постановити рішення на захист законних прав малолітньої дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та позов третьої особи [PERSON] є безпідставними та не підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 28.04.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. За час подружнього життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження. Із долучених до матеріалів справи документів вбачається, що квартира № 17 на вул. Донецькій , 4 у м. Львові на підставі свідоцтва про право власності від 12.11.96 р. була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На даний час за вказаною адресою зареєстровані співвласники : [PERSON], [PERSON], неповнолітня [PERSON] Крім того, як вбачається з довідки ЛКП «Тополя-406» від 31.08.17 р. , колишні співвласники вказаного майна [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за згаданою адресою уже як члени сім»ї власників. Жодних документів, в який спосіб було відчужене право власності цими особами суду не надано. Як зазначає позивач [PERSON], з боку відповідача [PERSON] порушені її права, а також права малолітньої дочки [PERSON] на реєстрацію місця проживання у [INFO]. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідач в процесі розгляду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Таким чином, спростовується позиція [PERSON] про те, що будь-яким чином оспорюється право на реєстрацію її з дочкою за фактичним місцем проживання з боку відповідача [PERSON] Разом з цим, остання повідомила суду, що квартира по вул. Шевченка, 412/51 в м. Львові перебуває в іпотеці банку. Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З врахуванням розбіжностей у показаннях учасників процесу, судом зобовязано позивача [PERSON] надати докази, які підтверджують або спростовують те, що вищевказана квартира по вул. Шевченка в м. Львові перебуває в іпотеці банку, оскільки це може вплинути в подальшому на вирішення справи, а згідно п.1 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Однак позивач в судові засідання в подальшому не зявлялась, вищевказані докази не подала. А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, частино 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Так, при розгляді справи судом, позивач [PERSON] визнала позов [PERSON] про зняття її з реєстрації по вул. Донецькій, 4/17 в м. Львові. Представник [PERSON] вважає, що його вимоги підлягають до задоволення із одночасним визнанням за [PERSON] права на реєстрацію місця проживання по вул. Шевченка. Водночас відповідач [PERSON] не заперечував вимог [PERSON] про визнання за нею і дочкою права на реєстрацію в спірній квартирі. Також суду не надано доказів того, що позивачем за первісним позовом порушені будь-які права [PERSON] , оскільки він не є єдиним власником квартири за адресою м. Львів вул. Донецька, 4/17 , малолітня [PERSON] є співвласником вказаного нерухомого майна. Відтак, на [PERSON], як на законному представнику малолітньої дочки, лежить обов»язок по утриманню та користуванню майном, що належить її дитині. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] а також позов третьої особи [PERSON] подані завідомо безпідставно і мають очевидно штучний характер, оскільки права учасників процесу жодним чином не порушені. Крім того, в силу дії ст. 16 ЦПК України, сторони не подали суду доказів на підтвердження вжиття заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою. Відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору повинні міститись у позовній заяві, як це передбачає п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України. Разом з цим, як на підставу своїх вимог сторони посилаються на норми законодавства, що регулюють порядок здійснення реєстрації місця проживання. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобовязані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Згідно підпункту 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207, документами, що підтверджують право на проживання в житлі, є: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Аналізуючи наведене, з врахуванням визнання позовних вимог усіма учасниками процесу, позивач [PERSON] з метою врегулювання спору в досудовому порядку не зверталась до компетентного органу із заявою про зняття її з малолітньою дочкою з реєстрації по вул. Донецькій в м. Львові із перереєстрацією по вул. Шевченка, натомість подала позов до суду про порушення її прав. Незважаючи також на те, що її малолітня дочка зареєстрована та є співвласником квартири по вул. Донецькій 4/17 в м. Львові. Викладене знову ж таки свідчить про те, що позов [PERSON] а також позов третьої особи [PERSON] мають очевидно штучний характер, оскільки права учасників процесу жодним чином не порушені. Тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання права на реєстрацію місця проживання за місцем фактичного проживання , а також вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] про позбавлення права на користування житлом і зняття з реєстрації є безпідставні та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed