Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

05 серпня 2019 року до Обухівського районного суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. На обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 28 березня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 25 квітня 2012 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11.04.2017 року відповідач зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісяця. З метою повноцінного та гармонійного духовного та фізичного розвитку дитиною, позивачкою було придбано санаторно-курортну путівку в дитячий оздоровчий табір «Шоколад», Одеської області, загальною вартістю 12600 грн., тому вона звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 6300 грн., що складає половину вартості додаткових понесених нею витрат на придбання путівки. 11 жовтня 2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у цивільній справі та призначення підготовчого провадження у справі. 22 січня 2020 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він не працює та доходів не отримує, оскільки перебуває на «Д» обліку в кабінеті інфекційних захворювань з діагнозом невиліковних захворювань, на лікування витрачає значні кошти, проходить двічі на рік платне дорого-вартісне лікування у відповідних медичних закладах, гроші на лікування йому надає мати, в якої він фактично перебуває на утриманні. Крім того зазначив, що за рішенням суду він сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, заборгованості по аліментам немає. Вислухавши відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, який рішення Обухівського районного суду Київської області 25 квітня 2012 року було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , батько дитини [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 24 вересня 2008 року Виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року присуджено стягнення аліментів відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісячно. 25 червня 2017 року державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Орловською І.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 372/264/17 від 19 травня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 27 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з довідки Трипільської ТЕС, [PERSON] , фахівець з публічних закупівель відділу підготовки та проведення закупівель Трипільської ТЕС придбала путівку в ДОТ «Шоколад», Одеська область, з 15.07.2019 року по 28.07.2019 року своїй дитині, доньці [PERSON] , [INFO] . Повна вартість путівки становить 12600 грн. Згідно з довідкою № 3912 від 17 грудня 2019 року виданої Обухівською центральною районною лікарнею, [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку в кабінеті інфекційних захворювань з діагнозом двох невиліковних захворювань. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 1637 від 28.11.2019 року інформація про доходи [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до\~ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч. 2\~ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначені позовом витрати позивача на санаторно-курортну путівку в дитячий оздоровчий табір були нею здійснені добровільно, без узгодження із відповідачем та не на підставі судового рішення, тому достатніх правових підстав для виникнення у відповідача грошового зобов`язання відшкодувати ці витрати суд не вбачає. Вказані витрати з урахуванням фактичних обставин спору, на думку суду, не підпадають під дію визначеної позовом правової підстави ст. 185 СК України. За таких обставин, передбачених законом підстав для стягнення коштів з відповідача на користь позивача в межах цього спору немає. Згідно ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,\~поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. ст. 76, 89\~ЦПК\~України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними посилання позову на порушення прав чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту, тому суд приходить до висновку про неможливість судового захисту прав позивача у обраний позовом спосіб.

Outcome: dismissed