overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 27 листопада 2009 року сторони уклали між собою шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на сімейне життя. Зважаючи на це позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні тричі не з'явився, хоча належним чином відповідно до п.4.ч.5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлень і рекомендованими поштовими повідомленнями про отримання судових повісток про виклик до суду в матеріалах справи (а.с.13-17). Оскільки від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, то суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис 80, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 листопада 2009 року (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 07 квітня 2010 року (а.с.7). Дитина проживає разом з позивачем і після розлучення залишаться з нею. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально, в даний час сторони проживають порізнь. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 26.07.1975 року, який зареєстрований Могилів - Подільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦСу. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, вказавши, що шлюб розірвати бажає позивач [PERSON], оскільки це стосується їх майна. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1975 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 26.11.2014 року було зупинено провадження по страві, та надано строк для примирення сторін терміном на три місяці. На протязі даного терміну сторони не примирились. Позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим оскільки позивач наполягає на розірвані шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 26.07.1975 року, який зареєстрований Могилів - Подільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Шлюб фактично припинили з жовтня 2014 року. Збереження сім'ї вважає неможливим. Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей не має. Відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1975 року. З жовтня 2014 року сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим, від даного шлюбу у подружжя спільних дітей не має. Відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС України. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, рекомендованим повідомленням про отримання повідомлення від [PERSON] для явки в РАЦС для добровільного розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 07 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 301. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка звернулася до суду з заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 07 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №301. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. Щодо вимог про залишення дітей на виховання позивачці суд звертає увагу, що обов'язок батьків виховувати дитину встановлений ст.150 СК України. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 21 червня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON]. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалось і згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2014 року шлюб між ними розірвано. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Діти потребують з боку батька матеріального утримання, оскільки їй одній важко утримувати їх. Відповідач офіційно не працює, але часто виїжджає на заробітки, він є молодою, працездатною людиною, а тому просить суд стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 900 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, посилається на те, що він немає змоги сплачувати аліменти в такому обсязі, так як на даний час не працює, виїхати закордон на роботу не може через відсутність закордонного паспорта, крім того він змушений фізично та матеріального допомагати своїм батькам, оскільки вони хворіють. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5-6/. В даний час відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач офіційно не працює, через хворобу батьків змушений фізично та матеріально допомагати їм, інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати немає, однак його стан здоровя дає можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 390 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше як по 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні вона та її представник пояснили, що 21 червня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [PERSON]. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалось і згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2014 року шлюб між ними розірвано. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Діти потребують з боку батька матеріального утримання, оскільки їй одній важко утримувати дітей. Відповідач офіційно не працює, але часто виїжджає на заробітки, він є молодою, працездатною людиною, а тому просить суд стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 900 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5-6/. В даний час відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач офіційно не працює, але виїжджає на заробітки за кордон, є фізично здоровим та має доходи, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати немає, його матеріальне становище та стан здоров'я дають можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 003-16501-171011 від 17.10.2011 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладений договір, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу відновлювану відкличну кредитну лінію на суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 9 000 грн. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 12628 грн. 20 коп., яка складається з: тіло кредиту - 6901 грн. 24 коп.; прострочене тіло кредиту - 1738 грн. 78 коп.; заборгованість за комісіями - 3988 грн. 18 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 17.10.2011 року укладений кредитний договір № 003-16501-171011, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу відновлювану відкличну кредитну лінію на суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 9 000 грн. Відповідач [PERSON] отримав кошти та не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 12628 грн. 20 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 004-16512-261011 від 26.10.2011 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладений договір, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу відновлювану відкличну кредитну лінію на суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 23 552 грн. 57 коп., яка складається з: тіло кредиту - 11979 грн. 27 коп.; прострочене тіло кредиту - 3596 грн. 53 коп.; заборгованість за комісіями - 7976 грн. 77 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] визнала розмір заборгованості по кредитному договору, пояснила, що спочатку вона повністю сплатила ліміт по кредитній картці у розміррі 10 000 грн., потім сума ліміту була збільшена, вона є інвалідом 2 групи пожиттєво, не працює , отримує пенсію у мінімальному розмірі - 949 грн. , має на утриманні неповнолітню дитину та не має можливості сплачувати кредит у встановленому банком розмірі. Просила зменшити розмір заборгованості. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 26.10.2011 року укладений кредитний договір № 004-16512-261011, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу відновлювану відкличну кредитну лінію на суму 30 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Відповідач [PERSON] отримала кошти та не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 23 552 грн. 57 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Обставини на які посилається відповідач, як на підставу зменшення розміру заборгованості, не передбачені ЦК України для зменшення розміру заборгованості по кредитноьму договору, а отже суд не находить підстав для зменшення розміру заборгованості по кредитному договору. Відповідач є інвалідом 2 групи пожиттєво, що підтверджується довідкою МСЕК, звільнена від сплати судових витрат, а отже вимоги про стягнення судових витрат не можуть бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 013-16515-090910 від 09.09.2010 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем був укладений договір про відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 2700 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 12811 грн. 43 коп., яка складається з: тіло кредиту - 7257 грн. 41 коп.; прострочене тіло кредиту - 1742 грн. 59 коп.; заборгованість за комісіями - 3811 грн. 43 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти стягнення з неї на користь позивача 12811 грн.43 коп. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 09.09.2010 року був укладений кредитний договір № 013-16515-090910 на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору був встановлений ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 2700 грн. 00 коп. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредитну картку з лімітом 2700 грн. Відповідач [PERSON] отримала кошти по кредитній картці, не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 12811 грн. 43 коп., з розміром заборгованості відповідач згодна, а заборгованість по кредитному договору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 20 липня 2013 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1437. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них дітей немає. Відносини з відповідачем не склалися, між ними виникали конфлікти та сварки. Через поведінку відповідача вона втратила до нього почуття любові, їх сім'я фактично розпалася та шлюб існує лише формально. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Вказав, що для розірвання шлюбу немає підстав. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved