Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.04.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем 07.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського РУЮ у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 131 та видано свідоцтво про шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося, тож з вересня 2017 року сторони проживають окремо, тому подальше збереження цього шлюбу є неможливим. З огляду на викладене позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 131. Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище [PERSON]. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704.80 грн. Позивач до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити йому шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить задовольнити. У визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відзиву не подав. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Всебічно та повно вивчивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню через наступне. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 131та видано свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 326230 від 07.11.2015 року. Подружжя мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії І-КИ № 582957 із відповідним актовим записом № 48, виданого 18.04.2016 року. З довідки № 255 виданої секретарем виконавчого комітету Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 03.04.2018 року, встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [INFO] разом із: дочкою [PERSON], матірю [PERSON], батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У ч. 3 ст. 105 СК України встановлено, шо шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею сторін, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити позивачу шлюбне прізвище [PERSON]. Вирішуючи питання про судовий збір, суд виходить із наступного. У ч. 1 ст. 142 ЦПК України, встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, передбачено ч. 3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір» Позивачем сплачено судовий збір у сумі 704.80 грн. за подання даного позову до суду, що підтверджено квитанцією № 0.0.1003000018.1 від 03.04.2018 року. Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання, до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що становить суму 352.40 грн. Разом з тим, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а позивачу з державного бюджету належить повернути лише 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, тож з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, що становить суму 352.40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved