Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

05.02.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , з дня подачі позовної заяви щомісячно і до повноліття дітей, а також стягнути з відповідача в його користь документально підтверджені судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гураш М.В. позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд позов задоволити у повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22.11.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 276, що стверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.6). З`ясовано також, що за час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , батьками яких є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.7-8). Із акту обстеження № 160, складеного 04.02.2021 року депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області Рудяк Т.Т., який долучений до матеріалів справи, вбачається, що в даний час позивач разом з неповнолітніми дітьми проживає в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] працює по сезонних роботах, сам виховує і матеріально утримує дітей, оскільки дружина виїхала за кордон і не бере участі у вихованні та утриманні своїх неповнолітніх дітей (а.с.9). Як встановлено в ході розгляду справи, з лютого 2020 року відповідач не надає матеріальну допомогу позивачу для утримання їхніх неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] в даний час ніде не працює, так як зайнятий доглядом за малолітніми дітьми, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства не має, хоча старається підробляти на тимчасових заробітках, а тому сім`я знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Наведене не спростовано відповідачем по справі [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2021 року становить 1921 гривня, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дітей, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що вона взмозі утримувати своїх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , і розмір аліментів може бути визначений судом у відсотковому відношенні по 1/3 частці всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст.191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 05.02.2021 року. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку суми судових витрат від 05.02.2021 року, квитанції серії АЕ № 0551 від 05.02.2021 року та акту виконаних робіт про надання послуг на правничу допомогу від 14.04.2021 року, витрати на правничу допомогу склали 2000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, а саме в розмірі 2000грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 0551 від 05.02.2021 року. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved