Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

06.06.2012 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В процесі розгляду справи позивач неодноразово змінювала предмет позову. Згідно останньої редакції позовної заяви позивач просила поділити спільне майно подружжя, збільшивши її частку в порядку ч. 2 ст. 70 СК України до 2/3 від майна. Так, позивач стверджувала, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав сімейні грошові кошти, розміщені у банках та майно сім*ї у виді обладнання, переданого ним до ПП міні пекарні «Ромашка», що надає суду при вирішенні спору про поділ майна право відступити від засади рівності часток подружжя. Окрім того, [PERSON] зазначила, що відповідно до вимог закону та рішення апеляційного суду Одеської області від 3.12.2015 року має право на стягнення на свою користь половини від сплачених нею особистих коштів на виконання рішення суду в погашення боргових зобовязань сім ї. Позивач стверджувала, що незважаючи на те, що за рішенням суду шлюб між сторонами розірваний 16.08.2012 року, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені раніше, а саме 01.06.2012 року. Враховуючи викладене позивач просила: 1. Встановити факт припинення ведення спільного господарства з [PERSON] 01.06.2012 року; 2. Визнати спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 135 кв.м., житловою площею - 31, 6 кв.м, підсобною - 103,9 кв.м ринковою вартістю 970 149 грн; магазин (нежитлове приміщення ) за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Цветаєва, №62, загальною площею 43 кв.м, ринковою вартістю 516 782 грн.; 1/3 частку міні-пекарні з житловими приміщеннями за адресою: Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Гоголя 56-г. загальною площею 426,7 кв.м. житловою площею 129,7 кв.м., ринковою вартістю 429 123,75 грн.; 1/3 частку земельної ділянки площею 0,10 га, за адресою: Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Гоголя 56-г, ринковою вартість 2 857,00 грн.; 1/3 частку обладнання міні - пекарні, яке знаходиться в нежитловому приміщенні міні-пекарні за адресою: Миколаївська область, Врадіївський район, смт. Врадіївка, вул. Гоголя 56-г, яке складається зі столу для раскатки тіста, печі для випікання хлібу та тестомесильного чану, ринковою вартістю 17 162 грн.; 33,34 % статутного капіталу ПП «Ромашка»; транспортний засіб - автомобіль легковий марки Мерседес-Бенс 200, державний номер [NUMBER] чорного кольору 1997 року випуску, номер шасі WDB 2100351А586301 ринковою вартістю 124 261,00 грн. грошові кошти в сумі 15\~574,34 доларів США як вклади сім*ї у банках; боргові зобовязання [PERSON] в сумі 678 029,50 грн. згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 03.12.2015 року по справі №521/11013/15-ц 3. Збільшити частку [PERSON] Джахангир кизи в праві спільної сумісної власності до 2/3 частки спільного майна подружжя шляхом визнання за [PERSON] права власності на: 2/3 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 135,5 кв.м, житловою площею -31,6 кв.м, підсобною - 103,9 кв.м., 2/3 частини магазину загальною площею 43 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Цветаева, №62; - виділення у власність [PERSON] в порядку поділу майна подружжя: 1/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 135,5 кв.м, житловою площею 31, 6 кв.м, підсобною - 103,9 кв.м., 1/3 частини магазину загальною площею 43 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Цветаева, №62, а також 33,34 % статутного капіталу ПП «Ромашка», 1/3 частки міні-пекарні з житловими приміщеннями за адресою: Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Гоголя 56-г, загальною площею 426,7 кв.м. житловою площею 129,7 кв.м.; 1/3 частки земельної ділянки площею 0,10 га, за адресою: Миколаївська область, смт. Врадіївка, вул. Гоголя 56-г; 1/3 частки обладнання міні-пекарні, яке знаходиться в нежитловому приміщенні міні-пекарні за адресою: Миколаївська область, Врадіївський район, смт. Врадіївка, вул. Гоголя 56-г, яке складається зі столу для розкатки тіста, печі для випікання хлібу та тістомісильного чану; автомобілю легкового марки Мерседес-Бенс 200, державний номер [NUMBER] чорного кольору 1997 року випуску, номер шасі WDB 2100351А586301 33,34 % статутного капіталу ПП «Ромашка». - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 874532,20 грн. Окрім задоволення позовних вимог позивач просила присудити на її користь понесені за час розгляду справи судові витрати, а саме судовий збір, оплату експертиз, витрати на правову допомогу, надану їй адвокатом. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, категорично заперечуючи проти встановлення судом факту припинення сімейних відносин з 01.06.2012 року; застосування до виниклих правовідносин ч. 2 ст. 70 СК України. В обґрунтування своїх заперечень відповідач послався на те, що проживав в сім*ї до моменту ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу, завжди матеріально утримував сім*ю, а всі звернення [PERSON] до правоохоронних органів та до суду вважав жіночою помстою за певні непорозуміння, які виникали в сім*ї. Представник відповідача наполягала на тому, що належних та допустимих доказів по вказаних вимогах, які надавали б суду право збільшити частку [PERSON] при поділі майна позивачем в процесі розгляду справи не надано, а факт припинення сімейних відносин певною датою не є юридичним. [PERSON] просив вирішити спір наступним шляхом: Виділити йому у власність : - нежитлове приміщення - будівля магазину, загальною площею 44.1 кв.м.. що знаходиться за адресою: вул. Ген. Цветаєва, буд. 62 в м. Одесі, вартість якого згідно висновку № 010/13 судової будівельно-технічної експертизи від 19.07.2013 р. становить 34574 доларів США, що станом на 25.05.2017 року згідно курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 908 586,1(девятсот вісім тисяч пятсот вісімдесят шість) грн.. 10 коп. - 1/3 частку міні пекарні з житловими приміщеннями, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, с.м.т. Врадіївка, вулиця Гоголя, 56-г, вартість якої, згідно висновку №115-002 судової будівельно-технічної експертизи від 05.01.2015 року становить 16665 доларів США, що станом на 25.05.2017 рік згідно курсу НБУ в гривневому еквіваленті становить 438\~289, 5 грн. - 1/3 частку земельної ділянки, площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, с.м.т. Врадіївка, вулиця Гоголя, 56-г, вартість якої, згідно висновку № 115-002 судової будівельно-технічної експертизи від 05.01.2015 року становить 2 857,00 грн. - 1/3 частку обладнання міні пекарні з житловими приміщеннями, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, с.м.т. Врадіївка, вулиця Гоголя, 56-г, вартість якої, згідно висновку №115-002 судової будівельно-технічної експертизи від 05.01.2015 року становить 17 162,00 грн. - автомобіль Mersedes - Bens Е 200 (W 210), р/н [NUMBER], ринкова вартість якого, згідно експертного авто товарознавчого висновку № 1777 від 15.05.2015 року становить 124261,00грн. - 1/13 частину квартири № 16, що знаходиться по вулиці Ген. Цветаєва, буд. 62 в м. Одесі, загальною площею 135 кв. м., вартість якої згідно висновку № 010/13 судової будівельно-технічної експертизи від 19.07.2013 року становить 2 410 395 грн. (вартість 1/13 становить - 185 415 грн.) Залишок в розмірі: (1 677 510,55 грн. - 1 676 570,60 грн. )= 939,95 (девятсот тридцять девять) грн. 95 коп. залишити [PERSON]. - виділити [PERSON]: - 12/13 частин квартири № 16, що знаходиться по вулиці Ген. Цветаєва, буд. 62 в м. Одесі. Третя особа Приватне підприємство «Ромашка» в судове засідання не зявилась, повідомлена про розгляд справи в порядку статей 74, 76 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається із положень СК України та узгоджується із правовим висновком ВСУ у справі 6-539цс16 до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Окрім того, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім*ї. В судовому засіданні встановлено, що 16.02.1990 року сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Хлібодарською сільською радою Біляївського району Одеської області УССР, актовий запис - №5. Відповідачем не оспорювалось, що за час шлюбу сторонами за спільні кошти подружжя було придбане наступне майно : -квартира [ADDRESS], що підтверджується…. -нежитлове приміщення - будівля магазину по вул. Генерала Цветаева, 62 в м. Одесі; -автомобіль марки «Мерседес бенс Е 200» (V210) номерний знак [NUMBER]. Вказані обставини підтверджуються також правовстановлюючими документами на вищевказане майно, зокрема, договором купівлі-продажу квартири від 24.01.1997 року, реєстровий №7-168,рішеннями Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2012 року та 17.07.2006 року у справі № 5319/2006, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК 452404. Домовленості про поділ майна сторони не дійшли. Шлюбного договору, яким би були визначені частки майна подружжя при розірванні шлюбу сторони не укладали. Відповідно до вимог СК України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України від 16.12.2015 року по справі №6-1109цс15 під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток подружжя, а також з вимог статті 71 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, якщо таке майно існує. Відповідно до ч.2 ст. 70 СК України, на яку позивач послалась в обґрунтування своїх вимог, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.\~ Так, позивач вказувала, що в період шлюбу[PERSON] були відкриті карткові рахунки в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ КБ «Приват банк». Наявність таких рахунків не оспорювалась відповідачем, підтверджується договорами відкриття карткового рахунку. За наданими позивачем дослідженнями економічного дослідження № 102 від 9.11.2016 року станом на 1.06.2012 року на вказаних рахунках були наявні 15\~574,34 дол.США. Вказані грошові кошти за твердженнями позивача були приховані відповідачем від сім ї та в подальшому використані в своїх інтересах. При вирішенні позовних вимог про поділ спірних грошей суд, однак, виходить із того, що на час ухвалення рішення грошові кошти на рахунках відсутні, що підтверджується довідками банків та визнано сторонами. Вказані обставини відповідно до вищевказаних судом вимог СК України виключають задоволення вимог позивача про їх поділ. Розглядаючи твердження [PERSON] про приховання спірних грошей відповідачем від сім*ї та використання їх у своїх інтересах як підставу збільшення частки позивача при поділі майна суд виходить із ненадання [PERSON] в порядку ст. 60 ЦПК України, за якою вона зобовязана довести цю обставину, належних, допустимих та достовірних доказів такої поведінки відповідача. Так само, суд критично оцінює надані позивачем рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13.10.2015 року (справа № 521/4526/15-ц), від 22.02.2016 року (справа№521/20210/15-ц) про стягнення додаткових витрат та аліментів на повнолітнього сина, оскільки питання про такі витрати було порушено позивачем після припинення сторонами сімейних стосунків. Саме по собі рішення Малиновського районного суду від 16.08.2012 року про стягнення аліментів не може розглядатись судом як істотна обставина для застосування ч.2 ст. 70 СК України. В процесі розгляду справи судом також встановлено, що в рішенні Малиновського районного суду м.Одеси віл 16.08.2012 року не встановлений момент фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. В процесі розглядую даної справи позивач стверджувала, що сімейні стосунки між сторонами були припинені 01.06.2012 року. Як вбачається із тексу судового рішення із позовною заявою про розірвання шлюбу [PERSON] звернулась 22.06.2012 року, а в позовній заяві на цей час послалась на те, що з [PERSON] вони продовжують проживати разом в одному будинку. Відмовляючи в межах розгляду даної справи у встановлення факту припинення сімейних відносин між сторонами 1.06.2012 року, суд виходить із того, що такий факт не є юридичним, тобто не тягне виникнення, зміну, припинення прав чи обовязків сторін, оскільки придбання вищевказаного майна в період шлюбу визнано відповідачем, а на поділ неіснуючих на час розгляду грошових коштів відповідно до вимог СК України вплинути не може. В судовому засіданні судом також встановлено, що [PERSON] є співзасновником ПП міні пекарня «Ромашка» (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01, №011041). Згідно із протоколами зборів учасників ПП Міні пекарні «Ромашка» №09/02/11 від 09.02.2011 року, №10/02/08 від 10.02.2008 року до статутного фонду підприємства відповідачем внесені: - 1/3 міні пекарні з житловими приміщеннями № 56г, загальною площею 426,7 кв.м., житловою площею 129,7 кв.м. по вул. Гоголя, смт Врадіївка, Миколаївської області; - 1/3 земельної ділянки площею 0,10 га, розташована за адресою: смт, Врадіївка Миколаївської області по вул. Гоголя 56 «г». Статтею 63 ЦК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 ЦК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до Конституції України усі субєкти права власності рівні перед законом, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Внесення відповідачем 1/3 частку міні пекарні з житловими приміщеннями, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, с.м.т. Врадіївка, вулиця Гоголя, 56-г та 1/3 частки земельної ділянцки, площею 0,10 га за цією ж адресою до статутного капіталу ПП Міні пекарні «Ромашка» було здійснено в період шлюбу сторін, погоджено між сторонами, що не оспорювалось позивачем. Вклад до статутного капіталу та виділене із спільної сумісної власності подружжя майно (кошти) передаються у власність приватного підприємства. Відповідно до статті 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності; до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом; підприємство або його частина можуть бути обєктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів. Із зазначеного вбачається, що стосовно підприємства як єдиного майнового комплексу або його частини можуть виникати цивільні права і обовязки. На думку Конституційного Суду України, приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, це окремий обєкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності. Таким чином, статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є обєктом їх спільної сумісної власності (рішення Конституційного Суду України від 25.09.2012 року). Поряд із тим, за правовим висновком Верховного Суду України від 2.10.2013 року по справі №6-79цс13 за яким,у разі передачі подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, заснованого одним з них, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобовязальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна у разі поділу майна подружжя (а не права власності на саме майно) чи права вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилося після ліквідації підприємства. Враховуючи викладене, вимоги [PERSON] про поділ цього майна, як і статутного фонду ПП є безпідставними. Вимоги про виплату половини вартості внесеного майна у разі поділу майна подружжя чи права вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємстваПП Міні пекарні «Ромашка» із доведенням суду розміру останніх позивачем не заявлялись. Так само не доведеною є і вимога позивача про стягнення на її користь 1/3 частки обладнання (стіл для розкатки тіста, піч для випікання хлібу, тістомісильний чан), яке відповідач передав у користування ПП Міні пекарні «Ромашка», оскільки докази фактичної наявності такого майна на час розгляду справи відсутні. Розглядаючи справу суд погоджується із вимогами позивача про стягнення на її користь половини сплачених боргових зобовязань сім ї згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 3.12.2015 року по справі № 521/11013/15 ц. Так, поділити майно подружжя відповідно до вимог закону та наданих сторонами доказів можливий шляхом : виділення у власність [PERSON]: ? частини квартири [ADDRESS]; ? частини нежитлового приміщення - будівлі магазину по вул. Генерала Цветаева, 62 в м. Одесі; ? частини транспортного засобу марки «Мерседес бенс Е 200» (V210) номерний знак [NUMBER]. виділення [PERSON]: ? частини квартири [ADDRESS]; ? частини нежитлового приміщення - будівлі магазину по вул. Генерала Цветаева, 62 в м. Одесі; ? частини транспортного засобу марки «Мерседес бенс Е 200» (V210) номерний знак [NUMBER]. стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 339 014 75 гривень (боргові зобовязання). Вирішуючи питання по присудження на користь [PERSON] судових витрат, суд виходить з наступного: За матеріалами справи за час розгляду справи, згідно різних квитанцій позивачем було витрачено на оплату судового збору та дій, необхідних для розгляду справи 3.877 грн. 70 коп. За законом України «Про адвокатуру» між адвокатом та клієнтом може бути визначений будь-який гонорар за юридичні послуги. Водночас, в судовому порядку відшкодувати понесені витрати особа має право з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України, безпосередньо вчинених дій, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Так, витрати на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 19.01.2016 року, укладеному між позивачем та адвокатом [PERSON], квитанціями та перевіреними судом діями, вчиненими адвокатом за час розгляду справи за складання процесуальних документів та участь у судових засіданнях складають 6.946 грн. 40 коп. При проведенні такого розрахунку судом враховані вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Поряд із тим, вищевказані судові витрати підлягають присудженню на користь позивача за рішенням суду в порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає (судовий збір та дії, необхідні для розгляду справи 969 грн. 24 коп. + правова допомога 1736 грн. 60 коп.) 2706,02 грн.

Outcome: partial