Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

05.07.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» ( далі по тексту - ТОВ «Порше Мобіліті», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач-1), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач -2 ) про солідарне стягнення збитків та штрафу. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.11.2011 між позивачем та відповідачами був укладений Кредитний договір № 50002337, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні кошти на придбання автомобіля та зобов`язалась повернути їх на умовах та строки визначенні цим договором, а [PERSON] поручився за належне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань. На забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 02.12.2011 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений Договір застави транспортного засобу № 5002337, за умовами якого у заставу було передано автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER] , 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заставною вартістю 135 939,00 грн. Вказує, що відповідач-1 порушила умови кредитного, своєчасно не вносила кошти на повернення кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість. Оскільки у добровільному порядку відповідачі не виконали вимогу позивача про повернення заборгованості та з метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В., яка 21.07.2017 вчинила виконавчий напис № 2151 щодо звернення стягнення на предмет застави, з метою задоволення вимог позивача за Договором у розмірі 104 539,90 грн. При цьому, позивач стверджує, що відповідачі, як солідарні боржники, зобов`язані відшкодувати йому понесені витрати пов`язані зі зверненням до спеціалізованих організацій з метою стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 633,92 грн, а також передбачений умовами договору штраф за неналежне виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у розмірі 23 109,63 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.07.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 02.04.2019 року надала суду заяву у якій просила відкласти розгляд справи призначений на 08.04.2019, однак у наступне судове засідання, призначене на 17.05.2019, вона знову не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства, причини неявки суду не повідомив. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. 30.11.2011 між ТОВ «Порше Мобіліті», [PERSON] та [PERSON] укладено Кредитний договір № 50002337, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 кредит у сумі 115 548,15 грн, що еквівалентно на дату укладання Договору 14 407,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2011, а відповідач-1 зобов`язалась прийняти, належним чином виконувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору. У свою чергу, [PERSON] , за умовами Кредитного договору, поручився перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, передбачених цим Договором та несе солідарну відповідальність /а.с.8-15/. Крім того, зобов`язання відповідача-1 перед позивачем за кредитним договором забезпечено договором застави транспортного засобу № 50002337 від 02.12.2011, предметом якого виступив автомобіль Volkswagen Polo Седан-В, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб. см., 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заставною вартістю 135 939,00 грн /а.с.29-34/. Також між сторонами була укладена Додаткова угода до Кредитного договору № 50002337 від 30.11.2011, за умовами якої сторони домовились змінити строк кредиту встановивши його у 84 місяці /а.с. 24/. 15.07.2014 між сторонами укладено Договір про внесення змін/Додаткову угоду №1 до Кредитного договору № 50002337 від 30.11.2011, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу-1 додаткову суму кредиту у сумі еквіваленту 2 202,92 дол. США, що склало 25 994,46 грн., на сплату страхових платежів відповідно до Договору страхування № 28-0199-РМ2-14-00140 від 02.08.2014, укладеного [PERSON] з ПАТ СК «Українська страхова група», на виконання умов Кредитного договору/а.с.16-23/. При цьому судом встановлено, що у вказаному договорі відсутній підпис поручителя (відповідача -2). Згідно письмових пояснень позивача, відповідач-1 з листопада 2014 року почала систематично порушувати свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів, а з квітня 2017 взагалі припинила виконувати свої зобов`язання за договором. 21.07.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2151, про звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50002337 від 30.11.2011, яка за станом на 17.05.2017 становила: несплачені чергові платежі - 1 327,90 грн., штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 890,11 грн., суму кредиту до повернення - 79 212,26 грн., штраф у розмірі 20% від суми кредиту - 23 109,63 грн., а всього 104 539,90 грн. (а.с.45) Судом встановлено, що вказаний виконавчий напис був пред`явлений позивачем для примусового виконання до Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. 14.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 54376850) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням [PERSON] в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а також сплатою виконавчого збору та витрат виконавчого провадження /а.с.53-54/. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до п. 8.2. Кредитного договору, у разі порушення відповідачем-1терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3., за винятком умови порушення ним терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1., відповідач-1 сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Оскільки відповідач-1 не виконала свої зобов`язання, погоджені в п. 3.3. Договору, позивач просить стягнути суму штрафу у розмірі (115 548,15 грн (сума кредиту)*20%=) 23 109,63 грн. Разом з цим, судом встановлено, що за виконавчим написом нотаріуса, вчиненим 21.07.2017, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» на загальну суму 104539,90 грн, яка включає в себе штраф у розмірі 20% від суми кредиту в сумі 23 109,63 грн. Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи те, що виконавчим написом нотаріуса стягнуто з [PERSON] штраф в розмірі 20 % від суми кредиту, у зв`язку з порушенням нею п. 3.3. Кредитного договору, вказаний виконавчий напис виконано в повному обсязі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] суми штрафу у розмірі 23 109,63 грн. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до пункту 6.3 загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору № 50002337 від 30.11.2011, Компанія має право у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором вживати необхідних, на розсуд Компанії, заходів для забезпечення прав Компанії, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з позичальником. Витрати Компанії на такі дії підлягають відшкодуванню позичальником у повному обсязі. Згідно з пунктом 8.5 загальних умов кредитування, збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції. У позовній заяві ТОВ «Порше Мобіліті» зазначено, що з метою стягнення існуючої заборгованості, позивач був змушений звернутись до спеціалізованих організацій, а саме: ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Автосоюз» та ТОВ «Юридична фірма «Вернер». Зазначено, що понесені витрати у зв`язку зі зверненням до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості підтверджуються рахунком-фактурою № 08-01 від 08.08.2017 та актом від 08.08.2017. Разом з тим, з наявних у матеріалах справи рахунку-фактури № 08-01 від 08.08.2017 та акту приймання-передачі наданих послуг від 08.08.2017 видно, що ТОВ «Лексюстконтракт» надало ТОВ «Порше Мобіліті» юридично-консультаційні послуги відповідно до п. 3.5.2. Договору про надання юридично-консультаційних послуг від 03.06.2016, вартість яких складає 69 606,00 грн. з ПДВ. При цьому будь-яких доказів (договору про надання правової (правничої) допомоги, рахунків, актів приймання-передачі наданих послуг) щодо надання ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» правової допомоги позивачу з метою стягнення заборгованості з [PERSON] та відповідної оплати таких послуг суду не надано, за таких обставин позовні вимоги в цій частині є недоведеними, а тому не підлягаючими задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи 15.10.2010 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «Юридична фірма Вернер» укладено Договір про надання юридичних послуг №24/2010 /а.с. 69-74,75-78/. Згідно Додаткової угоди №224 від 10.08.2015 до Договору про надання юридичних послуг №24/2010 ТОВ «Юридична фірма Вернер» зобов`язалося надати ТОВ «Порше Мобіліті» юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях /а.с.79-82/. На підтвердження понесених витрат позивачем щодо оплати послуг ТОВ «Юридична фірма Вернер» не надано жодного доказу, а тому вимога про стягнення з відповідачів таких витрат у сумі 5000,00 грн (без ПДВ) є безпідставною. При цьому, аналізуючи вказані письмові докази, суд зазначає, що вони містять лише зазначення юридично-консультаційні послуги згідно з відповідним договором, жодним чином не відображаючи конкретно проведену роботу, її об`єм та витрачений час, результати проведеної роботи за їх наявності. За таких обставин суд не визнає вказані документи належними доказами надання юридичних послуг. 30.12.2014 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «АВТОСОЮЗ» був укладений договір відповідального зберігання, з метою забезпечення зберігання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Polo, кузов № [NUMBER] , 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який був вилучений на підставі виконавчого напису нотаріуса від 21.07.2017 № 2151 (а.с.52,57-59). Відповідно до п.1.3 вказаного договору вартість зберігання автомобілю за один календарний місяць становить 400 грн. На підтвердження понесених збитків позивач подав акти надання послуг № 317 від 31.08.2017 та № 406 від 30.09.2017 з відповідального зберігання автомобілів, серед яких автомобіль з номером кузова [NUMBER] та реєстраційним номером [NUMBER] ; рахунки на оплату № 648 від 31.08.2017 та № 742 від 30.09.2017; платіжні доручення з оплати за послуги згідно з наведеними рахунками № 2347 від 14.09.2017 та 2639 від 10.10.2017 /а.с.60-68/. Беручи до уваги, що наведені документи не містять посилання на дату договору, відповідно до якого вони були виготовлені, суд не може їх прийняти як належні докази. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки вимоги позивача про стягнення збитків у сумі 63 633 грн 92 коп. є недоведеними, вони є такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову не підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов не задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по справі, позивачу за рахунок відповідачів не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed