Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

05 вересня 2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18 жовтня 2012 року між Обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] був укладений договір № 2192 про надання позики для купівлі житлового будинку у розмірі 50000 грн. та додатковий договір № 2192/1 від 27 червня 2013 року до договору № 2192 від 18.10.2012 року на суму 30000 грн. на 20 років під 3 відсотки річних. Платіжними дорученнями відповідачу перераховано всього 80000 грн. В порушення умов договору, починаючи з 18 жовтня 2015 року, від відповідача на рахунки Фонду не поступило жодних коштів на погашення позики і відсотків за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між позивачем, [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки № 2026 від 15 серпня 2012 року. Загальна сума заборгованості за період з 18 жовтня 2015 року по 30 серпня 2018 року становить 34069,38 грн., з них: позики - 9266,00 грн., відсотків - 3332,00 грн. та пені - 21471,38 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави в особі Обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість за договором позики № 2192 від 18 жовтня 2012 року і додатковим договором № 2192/1 від 27 червня 2013 року та договором поруки від 15 серпня 2012 року № 2026 на загальну суму 34069,38 грн.та судові витрати в розмірі 1762 грн. 12 грудня 2018 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] 21 грудня 2018 року через канцелярію суду подала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково. Підтверджує, що в неї є заборгованість перед Фондом. Водночас, просить зменшити суму пені, оскільки вона є значною. При винесенні рішення просить врахувати її важкий матеріальний стан, а також складні сімейні обставини, пов'язані зі смертю батьків. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких клопотань, заяв до суду не подав. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явилась також, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання, що стверджується оголошенням про виклик відповідача [PERSON], розміщеному на офіційному веб-сайті суду. Будь-яких клопотань від відповідача [PERSON] не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 жовтня 2012 року між Обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі - Фонд) та [PERSON] був укладений договір № 2192 про надання позики для купівлі житлового будинку у розмірі 50000 грн. та додатковий договір № 2192/1 від 27 червня 2013 року до договору № 2192 від 18.10.2012 року на суму 30000 грн. на 20 років під 3 відсотки річних 7-8, 9-10). Платіжними дорученнями № 1440 від 27.11.2012 р. відповідачу перераховано 17000 грн., № 55 від 08.02.2013 р. - 10000 грн., № 404 від 04.04.2013 р. - 23 000 грн., № 976 від 04.07.2013 р. - 15000 грн., № 698 від 01.07.2014 р. - 15 000 грн., всього на загальну суму 80000 грн. (а.с. 12,13,14). 15 серпня 2012 року між Фондом та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки № 2026 від 15 серпня 2018 року в забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором (а.с.11). Згідно пунктів 1, 2 договору поруки поручителі зобов'язались перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту в сумі 80000 грн., а також 3% річних за користування кредитом та штрафних санкцій на умовах, передбачених договором, в повному обсязі. Поручителі несуть повну відповідальність разом з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору, який укладено між кредитором та боржником. Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умовами укладених між сторонами договорів. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач умови договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 2.15 договору позики № 2192 та пунктом 2.14 додаткового договору № 2192/1 на позичальника покладено обов'язок погашення позики протягом 20 років щорічно рівними частинами в строк до 18 жовтня. Погашення позики в останній рік повинно бути зроблено до 18 жовтня 2032 року. Крім того, одночасно із погашенням основного боргу, необхідно вносити 3 відсотки за користування позикою. Відповідно до пункту 3.2 договорів за прострочення погашення позики і відсотків позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі 0,5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позичальник належним чином не виконує умови договору, порушуючи строки та розміри внесення щорічних платежів, тому позивачем на адресу [PERSON] було направлено письмові претензії: № 47 від 23.04.2018 р.; № 9 від 11.01.2018 р.; № 94 від 12.06.2017 р.; № 109 від 18.08.2016 р., що надіслані відповідачу рекомендованими листами (а.с.15,17,19,21). Вказані вимоги залишились без реагування боржника. Крім того, з метою врегулювання питання щодо сплати заборгованості поручителям також неодноразово рекомендованими листами направлялися письмові претензії № 48 від 23.04.2018 р.; № 10 від 11.01.2018 р.; № 95 від 12.06.2017 р.; № 110 від 17.08.2016 р. про виконання ними зобов'язань боржника за договором позики по сплаті суми позики, відсотків та пені. Однак, поручителі [PERSON] і [PERSON] також не виконують своїх обов'язків по погашенню заборгованості перед Фондом. Із розрахунку заборгованості за період з 18 жовтня 2015 року по 30 серпня 2018 року вбачається, що загальна сума заборгованості становить 34069,38 грн., з них: позики - 9266,00 грн. (1100 грн. за 2015 р., 4083 грн.- 2016 р., 4083 грн. - 2017 р.); відсотків - 3332,00 грн. (1211 грн. за 2016 р., 2121 грн. - 2017 рік) та пені - 21471,38 грн. ( а.с.3,4). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] порушила умови укладених із Фондом договорів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, тому її разом з відсотками за користування кредитом слід стягнути з відповідача. Разом з тим, позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 21771,38 грн. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем неустойки значно перевищує суму основної заборгованості за договором, що складається із позики та відсотків, та становить 12598 грн., суд дійшов висновку про зменшення розміру пені до 13000 грн. Таким чином, з відповідача на користь Фонду слід стягнути заборгованість в сумі 25598 грн., в тому числі: 9266 грн. - позики, 3332 грн. - відсотків та 13000 грн. - пені. Враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики № 2192 від 18 жовтня 2012 року і додатковим договором № 2192/1 від 27 червня 2013 року, суд вважає підставними вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів кредитної заборгованості в сумі 25598 грн., а тому позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки позов задоволено частково, тому судові витрати на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року - 1762 грн.( по 587,33 грн. з кожного відповідача).

Outcome: partial