Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

04 лютого 2019 року позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Окрім неї та членів її сім?ї за вказаною адресою зареєстрований також її колишній зять - відповідач [PERSON] Однак з 2011 року відповідач у вказаному житлі не проживає. Місце його перебування їй невідоме. Зазначає, що реєстрація місця проживання [PERSON] у її квартирі створює їй ряд перешкод та порушує її право власності. Зокрема, відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. Просила позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Від представника позивачки [PERSON] - адвоката Петікара А.В. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи через публікацію оголошення на сайті суду. Причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивачки не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.03.2005р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2019р. (а.с.6-7,16). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки (виписки з домової книги) ТОВ «Вайт Лаіонс» від 31.01.2019р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: дочка позивачки [PERSON], зять - відповідач [PERSON] та внуки: [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із акту ТОВ «Вайт Лаіонс» від 31 січня 2019 року, [PERSON], [INFO]. у квартирі [ADDRESS] з 2011 року по теперішній час не проживає. Вказане також підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує її право як власника житла, оскільки, вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги. Вказані обставини суттєво впливають на фінансове становище [PERSON] Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved