Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

06 травня 2019 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Позивач вказала, що з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2015, від якого мають спільну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також на її утриманні знаходиться і дочка від першого шлюбу [PERSON] . Відповідач працездатний та фізично здоровий, працює не офіційно автослюсарем на власному СТО, де отримує гарні кошти, також відповідач зареєстрований як ФОП, вид діяльності - роздрібна торгівля поза магазинами.Відповідач не допомагає утримувати дитину. Позивач на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею трирічного віку та отримує одноразову допомогу при народженні дитини, розмір якої складає 5160 грн., інших доходів не має. Їй одній матеріально важко утримувати дитину, для якої потрібно купувати продукти харчування, гігієни та одяг, а також інші необхідні речі, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Окрім того вона повинна купувати і для себе продукти харчування та гігієни. Інших утриманців відповідач не має, стягнень по виконаним документам не проводиться. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 16.05.2019 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Як вбачається з поштового повідомлення, яке повернулось на адресу суду, 21.05.2019 позивач [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття провадження. Відповідно до повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Вінницькій області та Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16,19). Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.21). Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 03.10.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 270 (а.с.4). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб [PERSON] з 01.06.2001 року займається роздрібною торгівлею поза магазинами, зареєстрований як ФОП (а.с.7-8). Відповідно до довідки КП «Жмеринкакомунсервіс» від 25.04.2019 № 1289 [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , без реєстрації разом з дітьми [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження, діти знаходяться на утриманні матері (а.с.9), що також підтверджується актом від 25.04.2019 складеного комісією КП «Жмеринкакомунсервіс» (а.с.10). Як вбачається з довідки УПСЗН Жмеринської міської ради від 25.04.2019 № 1067 [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Жмеринської міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини, загальна сума виплат за період з жовтня 2018 по грудень 2018 та з січня 2019 по березень 2019 становить 5160 грн. (а.с.11). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Суд не приймає до уваги: доводи позивача та надану копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6) на підтвердження того, що на її утримані перебуває дитина від першого шлюбу, адже згідно копії свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] , а не відповідач на якого відповідно до законодавства покладені обов`язки по утриманні даної дитини. З доказів наданих позивачем судом встановлено, що малолітня дитина проживає із матір`ю, відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець, однак суду не представлено належних розрахунку та доказів в обґрунтування заявлених до стягнення з відповідача аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та здатність відповідача сплачувати аліменти в відповідному розмірі за відсутності доказів що підтверджують розмір його доходів. До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України, а саме Главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з частиною 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як визначено в частині 1 і 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до частини 1 статті 155 СК України. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням гарантованого статтею 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень, а також враховуючи, що кожен із батьків у відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка співмірна 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину. Дана сума є необхідною та достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини. З врахуванням встановлених обставин справи в суду не має достатньо вагомих підстав для присудження стягнення з відповідача аліментів в заявленому позивачем розмірі, що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку,який складає на даний час 1626 грн. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 ст. 192 СУ України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розподіл судових витрат між сторонами. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial