Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

04 серпня 2014 року позивачі звернулись до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання таким , що втратив право користування належним їм житловим будинком [ADDRESS] в м. Кілія Одеської області. Позивачі , які надали заяви про підтримку позову та розгляд справи за їх відсутності , зазначають в позові , що житловий будинок [ADDRESS] в м. Кілія Одеської області належить їм на праві спільної власності в рівних частках. В 2001 році вони прописали в зазначеному будинку їх зятя - [PERSON], який на той час проживав у шлюбі з їх дочкою [PERSON], але їх сім'я розпалася, вони припинили спільне проживання , а в 2010 році їх шлюб було розірвано. З того часу, тобто більше року, відповідач не мешкає та не користується приміщеннями житлового будинку [ADDRESS] в м. Кілія, але залишився зареєстрованим в цьому будинку , що порушує їх права як власників, в зв'язку з чим просять визнати його таким, що втратив права користування житловим будинком. Відповідач [PERSON] , який не проживає за місцем реєстрації , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув , заяви про розгляд справи за його відсутністю не подав. Зі згоди позивача, суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належні та допустимі. В судовому засіданні достовірно встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] в м. Кілія Одеської області , що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування , реєстрацією права власності позивачів на житловий будинок на праві спільної власності. (а.с. 6-11) Відповідач [PERSON] 01.08.2001 року зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] в м. Кілія Одеської області. (а.с. 12, 19) Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 30 вересня 2010 року (справа 2-4073/10) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області та [PERSON] , [INFO] ( а.с.13) Той факт , що відповідач понад одного року не проживає в житловому будинку [ADDRESS] в м. Кілія Одеської області підтверджується актом обстеження від 23.07.2014 року. (а.с.15) Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено , що після розірвання шлюбу з дочкою власників будинку , тобто після 30 вересня 2010 року , відповідач припинив користування житловим будинком, тобто відсутній в ньому понад один рік, що є підставою для задоволення позову та визнання його таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved