Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 листопада 1999 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, постійні сварки та різні погляди на сімейні відносини і сімейні обов'язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Спору щодо проживання дітей немає. Діти проживатимуть з нею і вона надаватиме [PERSON] можливість спілкуватися з дітьми. Примирення неможливе. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. До початку судового засідання позивач звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила задовольнити (а.с. 23). Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позов визнає у повному обсязі і не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 20 листопада 1999 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 75, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, постійні сварки та різні погляди на сімейні відносини і сімейні обов'язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Спору щодо проживання дітей немає. Діти проживатимуть з нею і вона надаватиме [PERSON] можливість спілкуватися з дітьми. Примирення неможливе. Спорів щодо поділу спільної сумісної власності подружжя не має. Згідно зі ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище [PERSON], яке вона отримала в зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного та

Outcome: approved