Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

04 серпня 2020 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (надалі також - відповідач-2, [PERSON] ), третя особа: Служба у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі також - третя особа, Служба у справах дітей Новосанжарської РДА), в якій просила: позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та встановити піклування над [PERSON] та призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] 05 серпня 2020 року суд звернувся до Новосанжарської об`єднаної територіальної громади із запитами про надання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів (а.с. 36-37). Отримавши довідки про реєстрацію місця проживання особи щодо [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38-39), суд ухвалою від 17 серпня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішивши розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначивши підготовче судове засідання на 03 вересня 2020 року (а.с. 40-41). Своєю ухвалою від 03 вересня 2020 року Новосанжарський районний суд Полтавської області задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав третю особу надати висновок про можливість позбавлення батьківський прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 54-55). 03 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 56-57). 28 вересня 2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, за змістом якої вказано на допущену описку в позовній заяві щодо по батькові відповідача, а саме: вказано, що вірне по батькові [PERSON] - « [PERSON] ». Також у відповідній заяві уточнено, що оскільки [PERSON] є малолітньою особою, то над ним внаслідок позбавлення батьківських прав встановлюється опіка. З огляду на що просив встановити опіку над [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном на [PERSON] . Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначено, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо дитини. Не проживають з сином з 2012 року, не займаються його вихованням та розвитком, не відвідують дитину, не здійснюють його лікування. [PERSON] з 2012 року проживає зі своєю бабусею і її чоловіком, які взяли на себе всі обов`язки щодо виховання, опіки, навчання та лікування дитини. Вказано на те, що батько дитини ( [PERSON] ) має заборгованість зі сплати аліментів, яку систематично не погашає. Враховуючи викладені обставини, спираючись на норми сімейного законодавства, позивач звернулась до суду із позовом про позбавлення батьків [PERSON] їх батьківських прав та встановлення над [PERSON] опіки. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2020 року відповідачам надавався строк для надання до суду відзиву на позов разом з усіма доказами. Відповідачі своїм правом надати відзив на позов не скористались, з огляду на що суд прийшов до висновку про можливість вирішити спір за наявними матеріалами. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що [PERSON] , [INFO] , є онуком позивачки. Його мати [PERSON] та батько [PERSON] не приймають участь в його житті та розвитку, не забезпечують здобуття сином освіти та не займаються його лікуванням.Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 75). Від неї 24 вересня 2020 року до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона також проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказавши, що відвідувати судові засідання не має бажання (а.с. 76). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 88). Від нього 24 вересня 2020 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій він також проти задоволення позовних вимог не заперечував, вказавши, що відвідувати судові засідання не буде (а.с. 78). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання, призначене на 01 жовтня 2020 року не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій, крім іншого, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від третьої особи 11 вересня 2020 року до суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] та призначення опікуном над ним бабусі, [PERSON] (а.с. 68-69). Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, надані представником служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, допитавши свідка, дослідивши всі матеріали справи, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2011 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень зборлено відповідний запис за № 16. Його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернуто дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 9). Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). З квітня 2012 року син відповідачів - [PERSON] - проживає з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та, відповідно, бабусею [PERSON] та з її чоловіком - [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом в житловому будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності, згідно з договором купівлі-продажу від 16 червня 2020 року, (а.с. 15) та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується довідкою Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 22 червня 2020 року № 02-22/150 (а.с. 23). Згідно з довідками-характеристиками Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 22 червня 2020 року № 02-22/152 на [PERSON] (а.с. 25) та № 02-22/153 на [PERSON] (а.с. 26), які проживають за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що з боку вказаних осіб порушень громадського порядку не було, до адміністративної відповідальності вони не притягувалися, скарг на поведінку від сусідів та односельців на них не надходило. З акта обстеження житлово-побутових умов жительки села Великий Кобелячок Новосанжарського району [PERSON] , який складено комісією в складі Великокобелячківського сільського голови [PERSON], секретаря виконкому сільської ради [PERSON] та депутата [PERSON] , встановлено, що [PERSON] проживає разом із своєю сім`єю у власному житловому будинку. Онук - [PERSON] перебуває на повному забезпеченні бабусі - [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до акта обстеження умов проживання [PERSON] в [ADDRESS] від 02 вересня 2020 року встановлено, що начальником служби у справах дітей Медведєвою Т.В. та головним спеціалістом служби Моцак В.Ю. проведено обстеження умов проживання [PERSON] та встановлено наступне. Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з трьох кімнат. В будинку чисто, охайно, хлопчик має окрему кімнату, обладнану меблями та робочим куточком, є шафа для одягу, полички для книг, іграшки та сезонний одяг. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови. За вищевказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з 2013 року без реєстрації. Стосунки в сім`ї доброзичливі та дружні. Для проживання та виховання [PERSON] бабусею створені належні умови (а.с. 48). Дослідивши наявну в справі копію характеристики, яка видана директором школи Великокобелячківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новосанжарської районної ради Полтавської області Мостовою М.І. від 27.02.2020, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , є учнем 3 класу, при цьому його батьки не беруть участі у вихованні та навчанні дитини, не цікавляться шкільним життям. Лише інколи навідують [PERSON] . Батьки розлучені, проживають окремо, створили свої сім`ї. [PERSON] має навчальні досягнення високого рівня, добрий загальний розвиток. Систематично виконує домашнє завдання. Бере активну участь у громадському житті школи та класу. Є активним учасником районних, обласних конкурсів. Неодноразово займав призові місця. [PERSON] постійно проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Саме вони займаються його вихованням та навчанням, піклуються про фізичний і духовний розвиток, забезпечують одягом, необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини. Постійно підтримують зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідують загальношкільні та класні батьківські збори (а.с. 12). З пояснень учасників справи, які ніким не спростовані вбачається, що відповідачі за місцем проживання свого сина не з`являються, з сином не спілкуються, не беруть участь у його вихованні, навчанні, не цікавляться його життям. З довідки державного виконавця про наявність заборгованості (а.с. 28) вбачається, що станом на 03 травня 2019 року заборгованість, щодо сплати аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , становила 32884 грн. 26 коп. за 2 роки і 8 місяців. [PERSON] має хворобу з діагнозом «Епісиндром неясного ґенезу. Дисметаболічна нефропатія», та потребує планового лікування та обстеження. Враховуючи те, що батьки [PERSON] ухиляються від здійснення своїх батьківських обов`яків щодо сина, а саме: не проживають з ним, не займаються його ввихованням, не цікавляться його життям, не забезпечують його лікуванням та не відвідують дитину, його бабуся, [PERSON] , звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх сина - [PERSON] та встановлення над ним опіки. Надаючи оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтю 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з частиною 2 статті 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Висновки щодо правозастосування Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) в порушення положень статті 150 СК України належним чином не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку малолітньої дитини - [PERSON] , у тому числі не виконують обов`язків по вихованню дитини, ухиляються від її виховання, забезпечення, не приймають участі у її житті. З довідок виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області 13 серпня 2020 року вбачається, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В той час, як [PERSON] проживає разом з його бабусею та її чоловіком по [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі мешкають окремо від дитини - сина [PERSON] . Той факт, що відповідачі не приймають участі у вихованні та навчанні дитини, не турбуються про його здоров`я та життя підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, зі змісту листів від 20.06.2020 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] (підписаних особисто відповідачами), не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з тих підстав, що ними не приймається участь в його житті (а.с. 19, 20). До висновку про ухилення батьками від виконання ними своїх обов`язків суд приходить також на підставі дослідженої характеристики, виданої директором школи Великокобелячківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новосанжарської районної ради Полтавської області Мостовою М.І. від 27.02.2020, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є учнем 3 класу, при цьому його батьки не беруть участі у вихованні та навчанні дитини, не цікавляться шкільним життям. Служба у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуном над ним бабусі [PERSON] (а.с. 68), що підтверджується наданим до суду висновком від 10.09.2020 № 72/02-03 (а.с. 68-69). Факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов`зків відносно сина - [PERSON] , підтверджується також показами допитаного в якості свідка [PERSON] , який вказав на те, що батьки [PERSON] не піклуються про нього, не цікавляться його розвитком та навчанням, здоров`ям. Вказав, що дитина постійно потребує лікування, яке батьки йому не забезпечуються. Замість них вихованням та лікуванням дитини займається його бабуся - [PERSON] . Суд також зазначає, що відповідачі в судові засідання у справі про позбавлення їх батьківський прав не з`являлись, надавши до суду заяви, в яких зазначили про не заперечення проти задоволення позовних вимог та небажання відвідувати судові засідання (а.с. 76,78). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що протягом тривалого часу батьки - [PERSON] та [PERSON] - не цікавляться ані інтересами свого сина [PERSON] , ані станом його здоров`я, не утримують його матеріально, не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, не займаються його підготовкою до самостійного життя, не піклуються про забезпечення необхідного харчування, медичного догляду. Батьки - [PERSON] та [PERSON] - переклали свої батьківські обов`язки на [PERSON] , з якою мешкає [PERSON] , систематично не виконують батьківські обов`язки по вихованню і розвитку дитини, покладені на них статтею 150 Сімейного кодексу України. Зазначені обставини, як кожна окремо, так і в своїй сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] та [PERSON] від виховання дитини, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном, суд виходить із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] , яка займається його вихованням, забезпечує необхідні умови для навчання дитини, її розвитку та лікування. [PERSON] проживає разом з [PERSON] в [ADDRESS] та ведуть спільне господарство, що підтверджується довідкою Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 23), актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї (а.с. 24). [PERSON] , як вбачається з довідки Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 22 червня 2020 року № 01-22/150, проживає разом із бабусею та її чоловіком - [PERSON] , по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON] 23 листопада 2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 10). Згідно з договором купівлі-продажу від 16 червня 2020 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за [PERSON] , з яким позивачка перебуває у шлюбі, зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Також з витягу про державну реєстрацію прав, який видано Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на Ѕ частки на квартиру в будинку А-2, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідні обставини вказують на те, що [PERSON] здатна забезпечити проживання малолітньої дитини поряд з собою та надати необхідні умови для її життя, виховання та розвитку. Згідно з довідками № 123, № 125, виданими Поліклінічним відділенням КНП «Новосанжарська ЦРЛ», [PERSON] [INFO] , на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 21-22). З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини [PERSON] , який проживає в родині [PERSON] , враховуючи висновок служби у справах дітей, суд вважає за можливе призначити позивача опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Отже, [PERSON] та [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , встановити опіку над малолітнім [PERSON] , та призначити [PERSON] його опікуном. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивачем під час звернення до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., і суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 420 грн 40 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved