Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

06.12.2018 позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.05.2010 відповідно до укладеного договору б/н [PERSON] отримала кредит у розмірі 15200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак взяті на себе зобов`язання вона не виконує та має заборгованість у сумі 11991,40 грн., з яких 5772,92 грн. - заборгованість по кредиту, 4271,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 - штраф (фіксована частина), 547,21 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати. Просив стягнути вказану заборгованість з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на Веб-порталі «Судова влада України». Про причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надавала. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що 17.05.2010 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання кредиту в розмірі 15200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. [PERSON] належним чином не виконала умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, та своєчасно не повернула позивачу кредитні кошти та не сплатила відсотки. У зв`язку з цим, станом на 01.10.2018 прострочена заборгованість по кредиту та відсоткам згідно з наданим позивачем розрахунком становить 11991,40 грн., яка складається з: 5772,92 грн. - заборгованість за кредитом; 4271,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 - штраф (фіксована частина), 547,21 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повертати кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на те, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 5772,92 грн. - суму заборгованості за кредитом; 4271,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Однак, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене село Стародубівка. Так, враховуючи, що відповідач зареєстрована та проживає в с. Стародубівка Мангушського району Донецької області, нарахування штрафів та пені з комісією на суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.05.2010, укладеним з [PERSON] , є неправомірним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 900 гривень, штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 547,21 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 10044,19 грн. *100% : 11991,40 грн. ціни позову = 83,7%), тобто 83,7% від ціни позову (83,7% *1762,00 грн. :100%), що складає 1475 грн.

Outcome: partial