Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

07.08.2019 року позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 03.09.2019 року вищезазначена позовна заява була прийнята до розгляду та призначена в підготовче судове засідання. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що їй на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 31 жовтня 2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Марківського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2074, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована у вищевказаній квартирі. У травні 2003 року виїхала з селища Марківка Марківського району Луганської області, але з реєстраційного обліку не знялася і до цього часу значиться зареєстрованою у вищевказаній квартирі. Її особисті речі в квартирі відсутні, вона має інше постійне місце проживання, що свідчить про відсутність інтересу відповідача до вказаного житла. Позивач зазначає, що точне місце проживання останньої не знає. Реєстрація [PERSON] у квартирі створює позивачу труднощі у здійсненні свого права власності, зокрема для оформлення житлової субсидії, при призначенні якої враховуються доходи всіх зареєстрованих в будинку осіб, чи його продажу. У судове засідання позивач не з`явилася, до судового розгляду справи надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.4). Відповідач в судові засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень на позов не надала (а.с.25-26, 34-35). Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. На підставі ст. 281 ЦПК України 23.10. 2019 року без виходу до нарадчої кімнати, винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 31.10.2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Марківського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2074, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7-10). Відповідно до довідки про склад сім`ї та проживання, виданої селищним головою Марківської селищної ради Марківського району Луганської області за №2309 від 06.08.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - голова д/г, [PERSON] - син та [PERSON] - не родич (а.с.11). Факт не проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] засвідчується актом про непроживання особи за місцем реєстрацїї з травня 2003 року та письмовими підписами свідків [PERSON] , [PERSON] , депутатом Марківської селищної ради сьомого скликання Петренко І.В. (а.с.12). Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] відсутня, не є власниками вищевказаної квартири, а тому втратила право користування цією квартирою. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем відповідно квитанції №0.0.1428317738.1 від 06.08.2019 сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., в позові позивач не ставить питання про стягнення судових витрат, отже судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved