Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

07.09.2015 року ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором. Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», 14.04.2011 року та [PERSON] укладено кредитний договір №BLaЖГА00027574, згідно якого позичальником отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 3100,00 гривень. [PERSON] надано на споживчі потреби. Строк дії до 14 квітня 2012 року (п.2 Кредитного договору). За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15,00 % річних ( п.3 кредитного договору). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії у розмірі 54,25 гривень встановить 1,75% від суми кредиту ( п. 1.4.1 Кредитного договору). [PERSON] кошти було надано на умовах визначених п. 2.1 Кредитного договору. Згідно 2.5.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у графіку у сумах визначених тим же графіком. [PERSON] у разі порушення виконання зобов'язань, передбачених Кредитним затвором, зобов'язаний сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 - 4.5 Кредитного договору. Враховуючи те що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Станом на 28.08.2015 року, відповідач має заборгованість за кредитним договором №BLaЖГА00027574, має заборгованість 4589 (чотири тисячі пятсот вісімдесят девять) гривень 87 копійок, яка складається з наступного: - 1231 (одна тисяча двісті тридцять одна) гривня 85 копійок - заборгованість за кредитом; - 19 (девятнадцять ) гривень 94 копійки - користування кредитом; - 0 гривень 00 копійок - комісія; - 3338 ( три тисячі триста тридцять вісім) гривень 08 копійок штраф. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище умови кредитного договору, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без участі відповідача при заочному розгляду справи, без його участі та без застосування технічних засобів. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], був укладений договір № BLaЖГА00027574, банк надав відповідачу [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, шляхом видачі відповідачеві кредитних коштів, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 28.08.2015 року, [PERSON] має заборгованість 4589 (чотири тисячі пятсот вісімдесят девять) гривень 87 копійок, яка складається з наступного: - 1231 (одна тисяча двісті тридцять одна) гривня 85 копійок - заборгованість за кредитом; - 19 (девятнадцять ) гривень 94 копійки - користування кредитом; - 0 гривень 00 копійок - комісія; - 3338 ( три тисячі триста тридцять вісім) гривень 08 копійок штраф. Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог ст.525 Цивільного кодексу України, відмова від зобов'язання або одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Тому, коли позичальник не здійснив у повному обсязі сплату кредиту, позивач по справі набув право вимагати погашення кредиту. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. З боку відповідачів по справі не надійшло заперечень та доказів у спростування позовних вимог, тому суд діє відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми, або зменшення її розміру судом не встановлено. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved