Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

05.06.2015 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на проживання. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони являються співвласниками квартири № 2 розташованої в м. Балта по вул. Слави, 2, Одеської області, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2004 року серії САА № 298701, їм належить по 1/3 частці квартири. 1/3 частки квартири належала дружині [PERSON] - [PERSON], яка померла 09.05.2013 року. В цій квартирі було зареєстровано [PERSON], який понад 10 років в квартирі не проживає. На даний час їм необхідно, щоб відповідач змінив реєстрацію, так як його реєстрація у квартирі порушує матеріальні права позивачів, як власників квартири, та не дає змоги без згоди відповідача проводити певні дії. В позасудовому порядку даний спір з відповідачем позивачі вирішити не в змозі, оскільки відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає та постійно не проживає в ньому. В звязку з цим позивачі змушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачі в судове засідання не зявилися, але надали заяви в яких просять справу розглядати за їх відсутності, та зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом застосовано заочний розгляд справи. Оскільки позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити заочне рішення по справі. З огляду на ствердження позивачів, враховуючи надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 298701 від 17.02.2004 року позивачі являються співвласниками (по 1/3 частці ) квартири № 2 розташованої в м. Балта по вул. Слави, 2, Одеської області. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює право відносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.. 7 Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких вимог: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Отже, передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту порушеного права не може бути реалізований через ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У цій правовій нормі міститься виключний перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання: заява особи, запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть, тому заявлені на підставі ст. 391 ЦК України позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. Відповідно до будинкової книги відповідач зареєстрований в [INFO], але з 2005 року в цій квартирі не проживає, про що свідчать письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що відповідач не є співвласником частини квартири, не утримує її, а навпаки з 2005 року не проживає в даній квартирі, а його реєстрація в належній позивачам квартирі порушує їх права як власників, оскільки вони позбавлені можливості вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, суд вважає за необхідне відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial