Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

05 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору. Позовна заява обгрунтована наступним. Між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № ML-301/292/2006. Умови кредитного договору позивачем виконувались, щомісячні платежі сплачувались відповідно до графіку. Однак починаючи з 2008 року у позивача виявлена злоякісна пухлина та присвоєна друга група інвалідності по онкології. У звязку із постійним лікуванням та проходженням курсу імунотерапії повертати кошти до банку не має можливості. Крім того, позивачка неодноразово звертались до банку з проханням про реструктуризацію заборгованості по кредитному договору, однак отримала відмову. Зазначає, що розмір отриманого нею кредиту складав 36000 доларів США, в той час як вона вже погасила заборгованість у розмірі 42000 доларів США. У звязку із істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, позивач просить розірвати кредитний договір. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. 12 липня 2006 року між [PERSON], та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № ML-301/292/2006. За умовами кредитного договору позивач отримала кредит у розмірі 36 000 доларів США для придбання нерухомого майна, а саме квартири № 38 за адресою м. Дніпро, вул. Гідропаркова, зі сплатою 10,5% відсотків та зі строком остаточного повернення кредиту до 12 липня 2021 року. Відповідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] з 26.04.2008 року у позивача діагностували онкологічне захворювання «меланома», призначено лікування. Відповідно до довідки медико-соціальних експертних комісій позивачу присвоєно ІІ група інвалідності з обмеженням працездатності. Позивач стверджує, що вона належним виконувала умови кредитного договору та сплатила банку платежів на загальну суму 42 000 доларів США, відповідач не надав доказів в спростування цього твердження, та доказів щодо наявності у позивача заборгованості перед банком за вказаним кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. \~ Частина 2 ст. 652 ЦК України встановлює, що у разі недосягнення між сторонами договору згоди щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду. Це можливо за наявності одночасно всіх умов, що встановлені п. 1- 4 ч. 2 ст. 652 ЦК України. \~ Пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено, що спори та розбіжності, що виникають з цього договору підлягають вирішенню шляхом проведення переговорів, а у випадку недосягнення згоди, - в судових органах, в порядку визначеному чинним законодавством України. Позивач зверталася до ПАТ «ОТП Банк» листами від 01.03.15, 27.10.2015, 24.05.2016, 11.06.2016 року, з проханням про реструктуризацію кредитної заборгованості або розірвання кредитного договору № ML-301/292/2006, на що відповідач відмовив та повідомив, що прохання про реструктуризацію або розірвання кредитного договору не може бути задоволено. У звязку з неодноразовою відмовою Банку у проведенні реструктуризації кредитної заборгованості або розірвання кредитного договору, позивач звернулась до суду за захистом своїх інтересів. Статтею 626 ЦК України визначено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). В силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч.2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Ст. 651 ЦК України передбачає право на зміну або розірвання договору та зазначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. (ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України). Пунктом 15-16 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Укладаючи кредитний договір з Банком у 2006 року позивач мала добре самопочуття, була фізично здоровою людиною, обіймала посаду з високою заробітною платнею та була впевнена, що зможе виконувати свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі та належним чином. В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане (п.1 ч. 2 ст. 652 ЦК України), оскільки при укладанні договору позивач була здоровою людиною. З вищенаведеного слідує, що зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися (п.2 ч. 2 ст. 652 ЦК України), оскільки захворювання діагностували лише у 2008 році та воно є невиліковним. На даний час за станом здоровя Позивач потребує дорогого лікування, у звязку із чим вона не може виконувати умови кредитного договору, в той час як банк у випадку утворення заборгованості за кредитним договором не позбавлений права звернутися до суду за стягненням такої заборгованості або зверненням стягнення на предмет іпотеки. Неодноразові звернення позивача до відповідача щодо врегулювання залишку заборгованості мирним шляхом, залишені без реагування. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 652 ЦК України із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. З умов кредитного договору встановлено відсутність умов покладення ризику описаних вище хвороби, як обставин, що суттєво впливають на умови обслуговування кредиту, а саме на позивача та його обов'язок усунути їх одноосібно. Не передбачено такого обов'язку і законодавчо. \~ Негативні явища зі здоровям позивача є істотними настільки, що при їх існуванні в момент укладення кредитного договору, на існуючих умовах, позивач не зміг би погодитись на залучення кредитних коштів, а банк не зміг би прийняти рішення про оптимальний рівень кредитного ризику - гарантійність повернення (економічне обґрунтування) та винести рішення про надання кредиту з урахуванням його окупності та безпечності. \~ Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно до ст. 3 ЦП України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved