Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму боргу за позикою від 30.12.2015 року, розмірі: 5000 доларів США тіло позики, 875,00 грн. 3% річних, та судовий збір. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.12.2015 року він надав відповідачу [PERSON] грошову позику в сумі 5000 доларів США, про що відповідачем складено розписку про отримання суми, яку вона зобов'язалася повернути до 31.01.2016 року. Відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань ані у визначений строк, ані до теперішнього часу грошові кошти позичені не повернула, через що він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 05.09.2016 року, яке відбулося в режимі відео конференції з Дарницьким районним судом м. Києва, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити та стягнути на його користь з відповідача суму боргу за позикою борговою розпискою в розмірі 5000,00 доларів США, виключно в іноземній валюті. Стягнути 3% річних за безпідставне користування чужими коштами в період з 01.02.2016 року по 25.04.2016 року, що становить суму 875,00 грн. Відповідач [PERSON] на судове засідання не зявилася, подала до канцелярії суду письмову заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 30.12.2015 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошову позику в сумі 5000 доларів США, про що відповідачем складено розписку про отримання суми, яку вона зобов'язалася повернути 31.01.2016 року. На підтвердження факту передачі грошових коштів в сумі 5000 доларів США, позивачем надано суду оригінал письмової розписки, складеної [PERSON] 30.12.2015 року, яку долучено до матеріалів справи. Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань до теперішнього часу не виконала, позичені кошти не повернула З позовної заяви вбачається, що сума боргу складає 5000 доларів США, що станом на 25.04.2016 року за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, становило в гривневому еквіваленті 126 718, 23 грн. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~\~\~\~За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.02.2016 року по 25.04.2016 року (84 дні) в розмірі 875,00 грн. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] суд виходить з наступного: Згідно з положеннями ст.99 Конституції, грошовою одиницею України є гривня. Нормами ч.1, ч.2 ст. 192 ЦК України, встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривні. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст.. 533 ЦК України встановлено: 1.Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. 2.Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч.2 ст.533 ЦК допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання, є національна валюта України гривня. Таким чином, заявлена позивачем сума боргу в розмірі 5000 доларів США, підлягає стягненню в гривневому еквіваленті, який за офіційним курсом Національного банку України, станом на день прийняття рішення 100 доларів США 2663,2976 грн., становить 133 150,00 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою) в гривневому еквіваленті в розмірі 133 150,00 грн та трьох процентів річних від простроченої суми, в розмірі 875, 00 грн. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку, передбаченому ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial