Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

04 листопада 2015 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON], в якому просив суд постановити рішення в силу якого, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 42\~390,56 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору №HAE1RX11260220 від 07.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1\~547,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір. Відповідач зобовязався погашати заборгованість у наступному порядку: щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, та іншими витратами. Позивач зазначає, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 23.09.2015 року становить 42\~390,56грн., у зв'язку з чим представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 04.09.2015 року, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви [PERSON] від 07.08.2006 року, між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №HAE1RX11260220, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1\~547,70 грн., на строк 12 місяців з 07.08.2006 року по 06.08.2007 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 20,89 грн. (а.с. 6) Укладення договору підтверджується заявою [PERSON] та Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». (а.с. 6-10) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами договору передбачено, що [PERSON] зобовязався повернути кредит, сплачувати відсотки, винагороди, комісії у встановлені договором строки. (п. 3.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка») Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Умовами кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості має відбуватися щомісяця в період сплати з «23» по «27» число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів у сумі 167,49 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача вказує, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно п. 4.2 Умов, у випадку порушення позичальником зобовязань по погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,01% на місяць. При порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення платежу. (п. 5.1 Умов надання банківських послуг) Пунктом 5.3 Умов надання банківських послуг встановлено, що у разі порушення строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підтвердження обставин щодо невиконання позичальником взятих на себе зобовязань суду надано розрахунок заборгованості. Так, судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків та інших платежів, внаслідок чого, станом на 23.09.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 42\~390,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1\~376,94 грн.; заборгованість за відсотками 7\~975,64 грн.; комісія 229,79 грн.; пеня 30\~313,40 грн.; штраф (фіксований) 500 грн.; штраф (відсотки) 1\~994,79 грн. (а.с. 5) Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості у разі невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за кредитним договором. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з Рахунку на оплату №193 від 29.01.2016 року та платіжного доручення від 29.01.2016 року, позивачем було сплачено 243,60 грн. за розміщення оголошення про виклик відповідача до суду. (а.с. 41-43) Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1\~218 грн. відповідно до платіжного доручення від 27.10.2015 року. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved