Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

06.08.2018 року позивач звернувся до суду та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь 22\~673 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 2\~000\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що в ніч з 07 на 08 травня 2003 року біля 23-00 год. у його домоволодінні [ADDRESS] сталася пожежа, якою знищено гараж, літню кухню, автомобіль М-412 та інше майно на загальну суму 22\~673 грн. Не зважаючи на заяви позивача кримінальна справа була порушена лише 22.05.2003 року, що призвело до втрати слідів злочину. Після перекваліфікації дій справа була порушена за ст. 192 КК України за фактом умисного знищення майна шляхом підпалу. У 2006 році досудове слідство було зупинено. Позивач був впевнений, що пошук злочинця триває, однак час спливав, а винних осіб так і не було встановлено. Лише у травні 2018 року я звернувся з письмовим запитом до відділу поліції і отримав копію витягу з ЄРДР, де було зазначено, що вказана кримінальна справа закрита 28.06.2015 року. Крім майнових збитків, позивачу завдано значних моральних страждань. Вказане негативно вплинуло на стан його здоровя, зруйнувався звичайний спосіб його життя, також враховуючи курс долара на момент вчинення злочину і на теперішній час, тому моральну шкоду оцінює у розмірі 2\~000\~000 грн. Оскільки слідчими органами не встановлена винна особа, тому відповідно до положень ст. 1177 ЦК України завдана шкода повинна бути відшкодована державою. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові. Просив задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] УДКС просила відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог. Прокурор у судовому засіданні також вважав позовні вимоги безпідставними, тому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Від ГУНП в Житомирській області надійшов відзив у якому також просили відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступне. 07 травня 2003 року о 23-00 год. [ADDRESS] невстановлена слідством особа з хуліганських спонукань вчинила пошкодження майна, що належить [PERSON] Порушена кримінальна справа за ст. 396 ч.1 по факту хуліганських дій, позивач [PERSON] визнаний потерпілим по справі (а.с. 8-9). Згідно акту про пожежу від 08.05.2003 року орієнтовні прямі збитки від пожежі становлять 10\~000 грн., побічні орієнтовні збитки 12\~673 грн., а всього 22\~673 грн. (а.с. 7). 12.09.2005 року дії невстановленої слідством особи перекваліфіковані за ч.2 ст. 194 КК України як умисне знищення чужого майна шляхом підпалу. В подальшому слідством встановлено, що сума пошкодження майна згідно кваліфікуючої ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 194 КК України, повинна бути у великих розмірах, що відповідно складає 152\~250 грн., тому постановою від 28.06.2015 року слідчим закрито провадження по вказаній справі, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України (а.с. 25). Вказану постанову позивач отримав у серпні 2018 року. Її не оскаржував. Згідно пунктів 8 та 9 частини 2\~статті 16\~ЦК\~України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 , 2 та 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1\~ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У вказаному випадку відсутні підстави для застосування положень ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки позивачем не надано доказів про наявність незаконних перелічених вище державних органів. Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст. 12, 81 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за майнову шкоду майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Визначення поняття збитків міститься в ст.22 ЦК України, де встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) Неправомірність поведінки особи. б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - ст. 22 ЦК України). в) Прямий причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Позивачем не доведений факт неправомірних винних дій як відповідача [PERSON] УДКС України, так і ГУНП у Житомирській області Також суперечливими є твердження позивача про наявність матеріальної шкоди для нього у розмірі 22\~673 грн., оскільки в акті про пожежу від 08.05.2003 року ця сума названа лише орієнтовними прямими і побічними збитками. Інших доказів на підтвердження зазначеного розміру збитків позивачем суду на дослідження не надано. На підставі зазначеного вище не може йтися і про прямий причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідачів та завданою шкодою. Аналогічні положення містяться і у п.2 ППВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Також змістом \~ст. 23 ЦК України \~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі, зокрема, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки позивачем не доведено факт неправомірних дій відповідачів, тому не встановлені загальні підстави цивільно-правової відповідальності, відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування і моральної шкоди. Відтак судом встановлені підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Так як позивач звільнений від сплати судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed