Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

06 квітня 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу понесених витрат, пов?язаних із виплатою страхового відшкодування, та стягнення судових витрат. Представник позивача Каніщев Д.Ю., який діє на підставі довіреності № 163 від 15 грудня 2014 року, належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, 03 червня 2015 року через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій він підтримує позовні вимоги до [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.48/. У позовній заяві зазначено, що 06.03.2014 року між ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та [PERSON], [INFO], було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9462678, відповідно до положень якого цивільно-правова відповідальність осіб, що пов?язана з експлуатацією транспортного засобу АЗЛК 2140, д/н [NUMBER], застрахована строком з 07.03.2014 року по 06.03.2015 року. 24 травня 2014 року в м.Миколаївка водій автомобіля АЗЛК 2140, д/н [NUMBER], [PERSON], скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ 31105-101, д/н [NUMBER], який належить [PERSON], в результаті чого останньому було завдано матеріальних збитків. Відповідно до ст.ст. 36,37 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов?язаний виплатити страхове відшкодування страхувальнику при прийнятті відповідного рішення. Згідно заяви про виплату страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] у розмірі 34175,05 грн., франшиза склала 500,00 грн. Посилаючись на перебування водія [PERSON] під час ДТП у стані алкогольного сп?яніння та на положення ст.38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, просить суд стягнути з [PERSON] страхове відшкодування у порядку регресу у розмірі 34175,05 грн., а також понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 341,75 грн. /а.с.48/. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 09.04.2015 року за місцем реєєстрації відповідача /а.с.13,14/ було надіслано повідомлення про виклик до суду на 15.04.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.32/, яке відповідачем було отримано особисто /а.с.39/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України 17.04.2015 року, 27.04.2015 року та 19.05.2015 року судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засіданнь, призначених на 27.04.2015 р., 15.05.2015 р. та 03.06.2015 р. відповідно, з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] навмисно не з'явився до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчить відповідна відмітка на повернутому конверті /а.с.38/. Повідомлення про виклик до суду на 03.06.2015 р. отримано відповідачем 24.05.2015 року /а.с.47/. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідачів, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. На виконання вимог статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-VI від 01.07.2004 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» та [PERSON] укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9462678 від 06 березня 2014 року, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль АЗЛК 2140, номерний знак [NUMBER] /а.с.5/. Як передбачено статтею 6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 та пунктом 1.12 статті 1 Закону України № 1961-VI від 01.07.2004 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. З довідки ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Слов'янська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області № 250 від 25 листопада 2014 року вбачається, що внаслідок порушення водієм автомобілю АЗЛК 2140, номерний знак [NUMBER] [PERSON] пунктів 12.1, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України 24 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки ГАЗ-3110, номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження: автомобіль АЗЛК 2140 - передня частина; автомобіль ГАЗ-3110 - задня частина /а.с.6/. Вказана обставина підтверджується постановою судді Слов?янського міськрайонного суду № 3/243/1118/2014 від 11 грудня 2014 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні правлпорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження в адміністративній справі закрито у зв?язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності /а.с.7/. Автотоварознавчим дослідженням б/н від 06.10.2014 року, проведеним оцінювачем Спілки експертів України [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] від 15.10.2002р.), визначено розмір заподіяної матеріальної шкоди (з технічної точки зору), спричиненої власнику автомобіля ГАЗ-31105, реєстраційний номер [NUMBER], який становить 41610,07 грн. /а.с.15-19/. Пунктом 22.1. статті 22 Закону України № 1961-VI від 01.07.2004 року встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до страхового акту ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» № 594/14 ГО від 02 лютого 2015 року дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 24 травня 2014 року за участю відповідача [PERSON], визнано страховим випадком, у звязку з чим на користь [PERSON] виплачене страхове відшкодування у розмірі 34175,05 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням № 145 від 06.02.2015 року /а.с.26,27/. Приписами статей 1187, 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності чи інше) володіє транспортним засобом, використання якого утворює підвищену небезпеку. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах винною особою. Пленум Верховного суду України в пункті 2 постанови № 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами та доповненнями) роз'яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що [PERSON] під час керування транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху і це має прямий причинний зв'язок з настанням дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у виді пошкодження автомобіля [PERSON], якому позивачем було відшкодовано матеріальні збитки. Положеннями статті 38 Закону України від 01.07.2004 року №1961-VI передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до постанови судді Слов'янського міськрайонного суду № 3/243/1116/2014 від 11 грудня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, а саме 24.05.2014 року близько 18-30 год. керував автомобілем АЗЛК 2140, номерний знак [NUMBER] у стані алкогольного сп'яніння /а.с.8/. Судом були досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3/243/1116/2014. Так, відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції б/н від 24.05.2015 року [PERSON], [INFO], 24 травня 2014 року о 21 год. 20 хв. перебував у стані алкогольного сп'яніння. Зазначена обставина підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення АВ2 № 932908 від 19.11.2014 року. Таким чином, суд вважає, що встановлені всі підстави, які передбачають право страховика (позивача) вимагати стягнення збитків з особи, винної у заподіянні шкоди (відповідача), тобто у регресному порядку, а також, встановлені всі підстави цивільної відповідальності самого відповідача. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що збитки, понесені позивачем по договору страхування, підлягають стягненню з водія джерела підвищеної небезпеки [PERSON], який під час керування забезпеченим транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, і це має прямий причинний зв'язок з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді пошкодження транспортного засобу [PERSON], тому визнає позовні вимоги ПрАТ «Страхова Компанія «АСКО-Донбас Північний» про компенсацію страхового відшкодування в порядку регресу такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих суду платіжних документів, позивач поніс витрати по оплаті судового збору в сумі 341,75 грн., які повинен відшкодувати відповідач. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved