Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

05.02.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. З жовтня 2013 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини, проживають окремо, дочка проживає біля позивачки та повністю знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дочки, не приймає участі в її вихованні, що змусило [PERSON] звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття (а.с.1). У судове засідання позивачка не з'явилася, справу просила розглянути за її відсутності (а.с.1). Відповідач в судове засідання також не з'явився, проти позовних вимог не заперечує, але визнає їх частково, зазначивши, що він виплачує аліменти на утримання сина [PERSON], а також те, що не має постійного заробітку, що у 2013 році у нього взагалі відсутній дохід, про що надав відповідні докази, справу просив розглянути без його участі (а.с.15-18). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2012р. (а.с.2), який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 05.02.2014р. було розірвано (а.с.18). У шлюбі у подружжя [PERSON] і [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 28.08.2012р. (а.с.3), яка проживає біля своєї матері (позивачки) та знаходиться на її утриманні і вихованні, що підтверджується довідкою, виданою Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області 31.01.2014р. №45 (а.с.4). З позовної заяви вбачається, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки позивачці не надає, між позивачкою та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 20.01.2012р. з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 556грн. щомісячно, починаючи з 08.12.2011р. і до його повноліття, тобто до [INFO] (а.с.16). Як встановлено ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України враховує задовільний стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного заробітку, наявність на його утриманні малолітнього сина [PERSON], а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відсутність інших обставин, що мають істотне значення, а тому приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дочки [PERSON] та спроможний сплачувати їх в розмірі, в якому просить позивачка, а не перекладати свої обов'язки батька на позивачку та на інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивачки законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що згідно з ч.1 ст.196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн..

Outcome: approved