Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

06.03.2020 [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та стягнути з Відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі з 06.05.2005, який зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 06.05.2005, актовий запис №293. Від вказаного шлюбу вона та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції м. Запоріжжя 01.11.2006, актовий запис №240. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 по справі №333/7154/18 їх шлюб розірвано. У період перебування у шлюбі ними було придбано за договором купівлі-продажу квартира за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавкою В.М., реєстраційний № 18894614. Згідно висновку звіту від 11.02.2020 про оцінку вартості житлової квартири, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (Сертифікат суб`єкту оціночної діяльності № 740/17 від 25.07.2017, виданий Фондом державного майна України), вартість квартири [ADDRESS] , становить 719 690,00 грн. Після розлучення вона з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу зазначеного спільного майна. Оскільки, майно було придбане ними в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вона бажає поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею Ѕ частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2020 відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження. 10.06.2020 [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву [PERSON] . 10.06.2020 [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з зустрічним позовом до [PERSON] в якому просив визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] його особистою приватною власністю та стягнути з Відповідача за зустрічним позовом судові витрати. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог [PERSON] посилався на те, що дійсно в період перебування у шлюбі ними було придбано за договором купівлі-продажу квартира за адресою: [ADDRESS] . Окрім зазначеної квартири під час перебування у шлюбі ними за спільні грошові кошти було придбано легковий автомобіль TOYOTA COROLLA Седан-В 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , який оформлено на [PERSON] . Відповідно до Акту огляду реалізованого транспортного засобу вартість зазначеного автомобілю складає 454 130,00 грн. Також слід зазначити, що придбання спірної квартири відбулося за рахунок належних йому особисто грошових коштів, що були отримані від продажу 14.03.2007 належної йому на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] , вартість якої складала еквівалент 45 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день продажу складало 231 525,00 грн. Спірну ж квартиру було придбано 31.05.2007 - менше ніж через два місяці, за ціною 205 800,00 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США. Більш того, попередній договір про купівлю спірної квартири було укладено ще 20.11.2006, що також підтверджує факт її придбання за його особисті кошти. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2020 до провадження прийнято зустрічну позовну заяву. 07.08.2020 [PERSON] надала суду відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] . 05.08.2020 [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про збільшення позовних вимог в якій просила визнати за нею право власності на Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , стягнути з Відповідача на її користь 227065 грн., як компенсації Ѕ вартості автомобіля TOYOTA COROLLA Седан-В 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] та судові витрати. Щодо компенсації вартості автомобіля зазначила, що за період шлюбу ними у грудні 2017 року придбано автомобіль «TOYOTA COROLLA», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який було зареєстровано за [PERSON] . Вартість вказаного транспортного засобу складає 454 130,00 грн. Слід відмітити, що до звернення до суду між нею та [PERSON] існувала домовленість про те, що вона викупить у нього частину автомобіля «TOYOTA COROLLA», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , а також частину вартості квартири [ADDRESS] та, а вона оформлює право власності на транспортний засіб та квартиру на себе. У подальшому [PERSON] запропонував їй викупити у нього за повну вартість автомобіль «TOYOTA COROLLA», а отримані ним від його реалізації грошові кошти врахувати при сплаті грошових коштів за половину спірної квартири. Разом з цим, після придбання нею у [PERSON] транспортного засобу за 454130 грн. він відмовився отримувати частину грошових коштів за половину квартири та переоформлювати її на неї. Таким чином, [PERSON] порушив усі попередньо досягнуті між ними домовленості щодо самостійного поділу майна та намагається залишити у себе грошові кошти отримані за половину вартості транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», а також залишити собі належну їй половину квартири. 10.08.2020 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, зазначених в позові, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував в повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні зустрічних позовних вимог наполягав з підстав, зазначених в його зустрічному позові, проти задоволення первісного позову [PERSON] заперечував в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив таке. 06.05.2005 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 293 та підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 06.05.2005. Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019. Під час перебування у шлюбі, 31.05.2007 придбано за договором купівлі-продажу квартира за адресою: [ADDRESS] та 21.12.2017 придбано «TOYOTA COROLLA», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] Крім цього судом витребувані з Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області докази а саме: Заява №132250484 від 21.12.2017 про реєстрацію автомобіля «TOYOTA COROLLA», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; Договір купівлі-продажу №4755/ВА00612 від 20.12.2017 автомобіля «TOYOTA COROLLA», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] укалденого між ТОВ «Восток Автомир» та [PERSON] ; Акт огляду реалізованого транспортного засобу №4755/17/000504 від 20.12.2017 на підставі договору купівлі продажу №№4755/ВА00612 від 20.12.2017 . При вирішенні спору суд виходить з наступного. За правилом статті 60Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Пунктами 23-25 постанови ПленумуВерховного Суду України від21.12.2007року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до частини першої статті 70СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Конструкція норми статті 60СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. При цьому, докази мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77,78 ЦПК України) і це є процесуальним обов`язком сторони, яка їх надає (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Суд бере до уваги доводи позивачки за первинним позовом [PERSON] про те, що спірну квартиру було придбано під час перебування у офіційному шлюбі із [PERSON] . Суд вважає ці обставини встановленими, та такими що підтверджуються сукупністю досліджених доказів, зокрема письмовими доказами, електронними доказами та іншими доказами. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з встановлених судом обставин справи, [PERSON] довела суду належними доказами факт придбання спірної квартири період шлюбу. В свою чергу [PERSON] не надано до суду належних доказів на спростування наведених [PERSON] доводів, а саме що спірну квартиру було придбано за його особисті кошти.. Встановлені судом обставини дають підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Стосовно позовних вимог викладених [PERSON] в заяві про збільшення позовних вимог то вони не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається в матеріалах справи, а саме з довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області від 11.09.2020: 21.12.2017 року автомобіль TOYOTA COROLLA, 2017 р.вип., кузов (VIN) № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , було зареєстровано за гр. [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4755/ВА00612 від 20.12.2017 року укладеного з ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР», та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.12.2017 року та д.н.з. [NUMBER] ; 14.06.2019 року здійснена заміна свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у зв`язку із його втратою з серії [NUMBER] від 21.12.2017 та серії [NUMBER] ; 02.08.2019 року вказаний транспортний засіб було зареєстровано за гр. [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6413/19/004108 від 02.08.2019 року та договору комісії №6413/19/004108 від 02.08.2019 року укладеного з першою філією ПП «Корінтія», та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 02.08.2019 року. Тобто з цієї інформації випливає, що [PERSON] придбала автомобіль на підставі договорів купівлі-продажу та комісії від 02.08.2019 в ПП «Корінтія», а не в [PERSON] , тобто після припинення шлюбних відносин. Отже, позовні вимоги як [PERSON] так і [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, зі сторін слід стягнути понесені судові витрати з оплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial