Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

06.11.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) 30000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням інформації, яка має образливий характер і принижує гідність та честь особи. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач не зявилася в судове засідання вдруге, при цьому надіслала письмове клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на потребу в правничій допомозі адвоката. Судом у задоволенні цього клопотання було відмовлено з тих підстав, що відповідач не повідомила про причини своєї неявки в перше судове засідання, яке було призначено на 19.12.2018 року, в звязку з чим її неявка була визнана неповажною, а розгляд справи відкладено на 15.01.2019 року; суд вважає, що з моменту отримання 23.11.2018 року (а.с. 25, 26) копії ухвали про відкриття провадження в справі разом із повісткою про виклик до суду у відповідача було достатньо часу для укладення з адвокатом договору про надання правничої допомоги, а тому надіслане нею клопотання слід розцінювати як зловживання своїми процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України в разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. У відповіді на позовну заяву відповідач вказує, що позивачем не доведено факту поширення відповідачем щодо неї неправдивої інформації та завдання цим моральної шкоди, а також не враховано, що зміст приєднаних позивачем до справи листівок містить не інформацію про факти, а оціночні судження, які не підлягають спростуванню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач проживає в [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, в ніч з 03 на 04 вересня 2018 року в селах Товстоліс, Терехівка і Березанка Чернігівського району Чернігівської області на дошках оголошень, парканах, стовпах і зупинках громадського транспорту зявилися листівки, які містять образливі висловлювання на адресу позивача, із зазначенням адреси її місця проживання. Зокрема: -листівка № 1: «Увага!!! Село в небезпеці!!! [PERSON] очі завидющі має Під себе «курка [PERSON]» все гребе, Там шмат землі відхопить у сусіда А потім дулі Нам всім роздає Там «намалює» у сільраді документи Що косить вона вправно все навкруг Щоби отримати бюджетні грошенята Бо нащо витрачати їх на люд. Навіщо гроші витрачати на громаду Та лагодить дорогу по селу [PERSON] співає під баяна Село проглотить всю оцю лапшу. Від нещодавно і цього їй мало Поклала око «наша курка» на мандат Пролізти хоче [PERSON] в депутати Бо потім можна все їй «відібрать» Не хочуть люди землю віддавати Таку жадану територію навкруг Все можна буде «порішати» депутатом «Забувши» це спитати у громад. О люди! Не давайте себе дурнями зробити [PERSON] треба відсіч дать Якщо не пропускати хитродупих в депутати То краще стане жити на місцях.»; - листівка 2: «Увага!!! Будьте уважні та обережні! Лопатинський фахівець, [PERSON], майже «професор» з надання послуг: - Як правильно давати Дулі людям похилого віку, яка мешкає с. Терехівка вул. Набережна, 24А. Ця злодійка, яка вкрала в сусідів колодязь та незаконно загородила його парканом, чим порушила право людей на вільне користування колодязем розширює коло своєї діяльності: - лізе в депутати. Та чи потрібні нам злодії в сільській раді?!!!»; -листівка 3: «Увага!!! В с. Лопатін зявився фахівець, майже «професор» з надання послуг: «як правильно давати Дулі людям похилого віку». Бажаючим отримати послугу прохання звертатися до с. Лопатін, вул. Набережна, 24А, [PERSON]». Поширення вказаних вище листівок підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями листівок, фотокартками громадських місць, на яких вони розмішені, та висновком старшого дільничного офіцера поліції Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівської області від 21.09.2018 року, в якому зафіксовано визнання відповідачем факту особистого розклеювання листівок на дошках оголошень в с. Терехівка Чернігівського району; свою причетність до поширення листівок в інших населених пунктах вона заперечувала. Такі дії відповідач пояснювала наявним у неї з позивачем конфліктом з приводу незаконного захоплення останньою земельної ділянки, на якій знаходиться колодязь загального користування (а.с. 10-15). Приєднаними до справи копіями судових рішень підтверджується існування між сторонами спору з приводу користування земельною ділянкою № 24-А по вулиці Набережній в селі Терехівка Чернігівського району Чернігівської області, що належить на праві власності позивачеві, на якій знаходиться колодязь. Втім, рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.11.2017 року, яке залишено в силі постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 23.01.2018 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] (зараз [PERSON]) О. М. відмовлено повністю (а.с. 46-50); цим судом встановлено й безпідставність претензій [PERSON] до [PERSON] з приводу права користування земельною ділянкою та колодязем. Суд констатує, що вказані судові рішення та пояснення відповідача, зафіксовані у висновку дільничного інспектора поліції, в сукупності підтверджують наявність у відповідача особистого мотиву на виготовлення, а також на розповсюдження листівок в селах Товстоліс і Березанка Чернігівського району, що вона не визнавала під час опитування дільничним офіцером поліції, та дають підстави для висновку про належне доведення цих обставин. Аналіз змісту розповсюджених відповідачем листівок свідчить про те, що: а) відповідачем без згоди позивача поширено конфіденційну інформацію про місце її проживання; б) у листівках відповідач називає позивача «злодюгою», звинувачує її у викраденні колодязю та порушенні права інших осіб на вільне користування колодязем, при цьому характеризує особу позивача у зневажливій та образливій формі, яка принижує честь і гідність людини. Відповідно до положень статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання і поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди; кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої інформації. Суд вважає, що розклеюванням листівок у громадських місцях населених пунктах Чернігівського району відповідач без згоди позивача здійснила поширення інформації про місце проживання позивача, що утворює склад правопорушення та є підставою для відшкодування завданої цим моральної шкоди. Згідно зі статтею 297 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь є недоторканими; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Право на повагу до гідності та честі належить до різновиду особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття особи. Статтею 275 Кодексу фізичній особі гарантовано захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Розклеюванням листівок відповідач поширила про позивача інформацію, яка має відверто образливий характер і такою, що принижує її гідність і честь. Як пояснила в суді позивач, поширена відповідачем образлива інформація стала відома майже всім мешканцям села Терехівка Чернігівського району, в якому вона постійно проживає і в якому проживають її батьки та онук, а також мешканцям сусідніх сіл, що завдало їй та її близьким родичам значних душевних страждань, чим заподіяно моральної шкоди; позивач також заперечила факт перебування на публічній службі або наявність у неї наміру стати депутатом місцевої ради, що не дає підстави розширювати межі її критики сторонніми особами. Суд погоджується з доводами позивача і вважає повністю доведеним завдання їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, повязаних із поширенням конфіденційної інформації про позивача, а також приниженням її гідності та честі. Вирішуючи питання грошового відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди суд враховує характер вчиненого відповідачем правопорушення та спосіб поширення образливої інформації, глибину й тривалість завданих душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача 15000 грн. За таких обставин, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial