Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

05 вересня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 18,5 кв.м., жилою площею 12,5 кв.м., по 1/3 частини за кожним. В обґрунтовування позовних вимог зазначили, що вони є власниками квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 19 жовтня 1994 року за № 24979 в рівних частках. Вказане свідоцтво було зареєстроване в БТІ 28 листопада 1994 року. В подальшому ними було втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло, з приводу чого [PERSON] зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою про втрату документа, подавала об'яву до газети. Крім того [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, однак їй було відмовлено, тому позивачка була змушена звернутись до суду з відповідною заявою та просила позовні вимоги задовольнити. Позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Департаменту міського майна Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у судовому засіданні 26 вересня 2016 року. Представник відповідача відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Маріупольської міської ради у судове засіданні не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розглянути справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до відповіді МКП «Маріупольське БТІ» № 2682 від 01 червня 2016 року 1-кімнатна квартира № 85, розташована за адресою: [ADDRESS], житловою площею 12,5 кв.м., загальною площею 18,5 кв.м., належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1994 року за № 24979. Як вбачається з листа Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 16 жовтня 2012 року, 11 жовтня 2012 року [PERSON] зверталася із заявою за фактом втрати документів. Згідно відповіді Департаменту міського майна Маріупольської міської ради №07-4/2294 від 10 червня 2016 року щодо видачі дублікату свідоцтва на право власності на житло у зв'язку із втратою оригіналу зазначеного документу на квартиру № 85, розташована за адресою: [ADDRESS], позивачці [PERSON] було відмовлено та повідомлено, що Департамент міського майна Маріупольської міської ради не є правонаступником державного підприємства з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», яким було оформлено на видано в 1994 році свідоцтво на право власності на житло. На теперішній час відсутній передбачений законодавством прядок видачі дублікатів правовстановлюючих документів. Відомості щодо реєстрації права власності на зазначене житло в Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно відсутні, тому позивачці було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що позивачі дійсно є власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 18,5 кв.м., жилою площею 12,5 кв.м., по 1/3 частині кожний, це право не оспорюється відповідачем, однак документ, що посвідчує їх право власності було втрачено, у зв'язку з чим захистити їх права та законні інтереси як власників квартири можливо лише у судовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved