Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

06.09.2019 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 9555,40 грн., посилаючись на те, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] , та, ураховуючи фактичне споживання природного газу для котлів, газової плити за зазначеною адресою, відповідач здійснила приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Однак, всупереч п. 14 ч. 3 Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, споживач несвоєчасно здійснювала оплату спожитого газу, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» у сумі 9555,40 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь разом із сплаченим судовим збором у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою від 16.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін, копію позовної заяви разом із додатками на 29 арк. та копією ухвали направлено відповідачеві, остання направлену судом кореспонденцію отримала 14.11.2019 (а.с.46,47,49). 28.11.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який одночасно направила позивачу (квитанція ПАТ «Укрпошта» від 28.11.2019, а.с. 54), в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ», посилаючись як на підставу для задоволення позовних вимог, вказує на укладення з відповідачем договору про газопостачання, проте, не додає останній до позовної заяви, ввівши суд в оману, зловживаючи своїми процесуальними правами (а.с.52-53). Окрім того, 28.11.2019 відповідачем через канцелярію суду подано клопотання, в якому просить суд застосувати позовну давність стосовно позовних вимог позивача і відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що строки позовної давності почали спливати з грудня 2015 року і закінчились у січні 2019 року (а.с.59-60). На підставі повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями ухвалою від 24.01.2020 суддею Сіренко Н.С. справу прийнято до свого провадження та, з урахуванням ст. ст. 274, 279 ЦПК України,\~ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.64), копію ухвали направлено сторонам для відома (а.с.66,67). Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно\~ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини з приводу постачання та споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджені відкриттям на ім`я відповідача особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач є споживачем природного газу. Про існування договірних відносин між позивачем та відповідачем свідчить факт газифікації будинку за вищевказаною адресою без права відповідача на власне постачання природного газу, наявність у останнього газового обладнання та споживання природного газу. Як передбачено п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 N 1875-IV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (які діяли на час виникнення договірних відносин між сторонами), споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Окрім того, постачання природного газу здійснювалося на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до постанови від 21.04.2017 № 527 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України - ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39577504), тобто останнє є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ЖИТОМИРГАЗ» в частині постачання природного газу та пов`язаних з цим прав і обов`язків (а.с.24,25-27). З метою належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу в Україні, в Законі України «Про ринок природного газу» передбачено загальні правила розподілу та постачання природного газу споживачам. Приписами ст. 12 Закону визначено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно\~Закону України «Про ринок природного газу»\~регулятором виступає Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Отже, у правовідносинах, що склалися між сторонами спору ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» виступає постачальником природного газу, а відповідач - споживачем природного газу. Відповідно п. 22 Правил постачання природного газу, затвердженими\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями. Положенням\~ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Свої зобов`язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу позивач виконав належним чином. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати за спожитий природний газ не виконує, що зумовило виникнення значної заборгованості та в подальшому припинення постачання природного газу (а.с.8). Заборгованість за спожитий природній газ у відповідача, станом на 01.07.2015 становить 9555,40 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7). Зазначені обставини підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними. Згідно\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до вимог ст. ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк. Щодо доводів відповідача про те, що між сторонами не укладено договір на газопостачання, суд зазначає, що відсутність письмово оформленого між сторонами договору, не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги та не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки саме на споживача покладений обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №\~210/5796/16-ц від 18.03.2019. Разом з тим, суд при винесенні рішення враховує наступне. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач [PERSON] посилалася на вимоги ст. 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності) та просить їх застосувати. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку заборгованості, борг відповідача виник з липня 2015 року. З позовом до суду про стягнення заборгованості ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» звернулося 06.09.2019. Відповідно до вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц). Дослідивши надані сторонами докази, надавши їм оцінку, суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог, однак, враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав вже після спливу строку позовної давності, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд не знаходить законних для задоволення позову.

Outcome: dismissed