Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

06 травня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «Укрелітагро» звернулось до суду із позовом до комунального підприємства «Чемеровецьке бюро нерухомості», [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Михнівські Лани», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 23 січня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6822183900:04:008:0325 площею 1,6834 га. В обгрунтування позову ТОВ Компанія «Укрелітагро» зазначає, що між позивачем та [PERSON] 04 лютого 2008 року укладено строком на 10 років договір оренди землі, який зареєстровано 18 січня 2010 року в Ізяславському РВ ХРФ ДП «ЦДЗК» за № 041075400042, предметом якого виступала земельна ділянка з кадастровим номером 6822183900:04:008:0325, площею 1,6834 га. Однак 23 січня 2018 року [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» уклали новий договір оренди зазначеної вище земельної ділянки, який зареєстровано 06 липня 2018 року реєстратором комунального підприємства «Чемеровецьке бюро нерухомості». ТОВ «Михнівські Лани» також знало про наявні договірні відносини між [PERSON] та ТОВ Компанія «Укрелітагро», які тривають ще із 2010 року, а також, що дана земельна ділянка перебуває в оренді і всупереч чинному законодавству України неправомірно уклало із [PERSON] оскаржуваний договір оренди землі. При цьому державним реєстратором Чемеровецького бюро нерухомості в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» належним чином не проведено перевірку інформації про зареєстровані до 01.01.2013 року речові права на земельну ділянку з кадастровим номером 6822183900:04:008:0325, та зареєстровано речове право товариства «Михнівські Лани» на користування цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. З врахуванням зазначеного, позивач вказує, що укладений [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» правочин порушує речові права ТОВ Компанія «Укрелітагро» суперечить вимогам закону та має бути визнаний судом недійсним. У поданому відзиві ТОВ «Михнівські Лани» проти позову заперечило та вказало, що перед укладенням договору оренди із [PERSON] передувала перевірка факту наявності обтяжень на означену земельну ділянку, в тому числі і перебування її в оренді. Із наявних матеріалів неможливо зробити висновок про те, що долучена до позовної заяви копія договору оренди землі від 04.02.2008 року між [PERSON] та ТОВ Компанія «Укрелітаагро» стосується саме земельної ділянки з кадастровим номером 6822183900:04:008:0325. Окрім того, належним доказом дати реєстрації відповідного договору оренди землі могли бути відомості відповідної реєстраційної картки. Також відомості про оренду мали б бути внесені до автоматизованої системи державного земельного кадастру. Оскільки належних відомостей, що свідчать про державну реєстрацію договору оренди землі позивач не надав, тому відповідач вважає заявлені позовні вимоги необгрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому у позові просить відмовити. Від третьої особи до суду надійшло пояснення у справі, в якому вона вказує про недійсність оспорюваного договору з підстав, вказаних у позові, з врахуванням положень ст.ст. 203, 215 ЦК України. Від т.в.о. директора КП «Чемеровецьке бюро нерухомості» до суду надійшло повідомлення про те, що КП «Чемеровецьке бюро нерухомості» у стадії закриття, державні реєстратори звільнені, а тому просить розглядати справу без участі відповідача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Лозюк С.Ф. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник ТОВ «Михнівські лани» адвокат Карун В.П. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В силу ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Положеннями ч. 4 ст. 124 ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. За змістом ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.«в» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,6834 га, з кадастровим номером 6822183900:04:008:0325, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Михнівської сільської ради Ізяславського району, що підтверджується копіями державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 818850 та кадастрового плану. Між [PERSON] (орендодавцем) та ТОВ Компанія «Укрелітагро» (орендарем) 04.02.2008 року укладено договір оренди землі, предметом якого є передання у строкове платне користування земельної ділянки площею 1,6834 га. Відповідно до п. 7, п. 20 та п. 42 вказаного договору, його укладено на 10 років, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору актом прийому - передачі, а сам договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Згідно положень ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Однією із істотних умов договору оренди землі відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» є його строк. Сторони у договорі на власний розсуд визначили його строк, який становить 10 років. Доказів того, що такий строк не відповідає дійсній їх волі, суду не надано. В подальшому, 18 січня 2010 року вказаний договір було зареєстровано належним чином в Ізяславському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що в книгу записів державної реєстрації договорів оренди землі внесено відповідний запис під № 041075400042. Зазначені обставини підтверджуються відміткою в договорі оренди землі від 04.02.2008 року, витягом з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі в частині розділу 4 «Записи державної реєстрації договорів оренди землі». Відповідно до ч. 2 ст. 125 ЗК України, в редакції, чинній на момент укладення договору оренди від 04.02.2008 року та його державної реєстрації, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Положеннями частини 3 статті 640 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення зазначеного договору та його державної реєстрації, встановлено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Тобто, правовідносини з приводу передачі у строкове платне користування земельної ділянки виникли між позивачем та [PERSON] з моменту державної реєстрації договору оренди землі від 04.02.2008 року, тобто, з 18 січня 2010 року. Водночас, частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналогічна умова вказана і в п. 38 договору оренди землі від 04.02.2008 року. Однак 23 січня 2018 року [PERSON] в порушення вимог Закону України «Про оренду землі» та умов укладеного договору оренди землі від 04.02.2008 року, уклала з ТОВ «Михнівські Лани» договір оренди земельної ділянки площею 1,6834 га з кадастровим номером 6822183900:04:008:0325 строком на 10 років, що підтверджується наявною інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. 06 липня 2018 року державним реєстратором КП «Чемеровецьке бюро нерухомості» зареєстровано речове право товариства «Михнівські Лани» на підставі оспорюваного договору на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи положення ч.1 ст.203 ЦК України, укладення будь-якого іншого договору відносно цієї ж земельної ділянки без розірвання діючого договору суперечить закону. Зважаючи на викладене, оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 23 січня 2018 року укладено між [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» в період дії чинного договору оренди землі від 04 лютого 2008 року, укладеного [PERSON] із ТОВ Компанія «Укрелітагро». Тобто, оскаржуваний договір укладений під час дії правочину, за яким право користування земельною ділянкою належить позивачеві, а тому порушує його право як належного користувача земельної ділянки. Таким чином, договір оренди земельної ділянки від 17 січня 2018 року не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України та на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користування майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно положень ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. На підставі ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням вимоги позивача про визнання недійсним оскаржуваного договору, судові витрати, понесені ТОВ Компанія «Укрелітагро» слід покласти на [PERSON] та ТОВ «Михнівські Лани» в рівних частках. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved