Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

05.05.2016 року до суду надійшла заява Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває в комунальній установі Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», про визнання безвісно відсутньою [PERSON], [INFO], місце перебування та проживання якої з квітня 2015 року невідоме. Визнання безвісно відсутньою [PERSON] необхідно для надання її малолітньому сину [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та вирішення його подальшої долі. У судовому засіданні заявник-представник органу опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON], діючий на підставі довіреності, підтримав заяву про визнання безвісно відсутньою матір малолітнього [PERSON], який з травня 2014 року перебуває у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко», так як мати його покинула в одному із пологових будинків м.Запоріжжя, місце перебування матері невідоме. За місцем реєстрації вона не мешкає, де вона знаходиться ніхто не знає, за час перебування малолітнього [PERSON] в державній установі, мати його жодного разу не відвідала, життям та здоров'ям не цікавиться. Просить визнати [PERSON], [INFO] про яку останні відомості були у квітні 2015 року, безвісно відсутньою, щоб визначити статус її малолітньої дитини і влаштувати її у державний заклад сімейних форм виховання. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши додані до справи докази, прийшов до висновку , що заява органу опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання безвісно відсутньою його матір підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану ( а.с. 4,5 ). Батько дитини відповідно до ст. 135 СК України, записаний зі слів матері. Як встановлено судом, малолітній [PERSON], [INFO], з 29.05.2014 року перебуває у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко» на повному державному забезпеченні, так як мати його покинула в одному із пологових будинків м.Запоріжжя, за час перебування дитини в державній установі, мати його жодного разу не відвідала, життям та здоров'ям не цікавилася, про що свідчить акт від 24.03.2016 року № 432 (а.с.7). Мати дитини [PERSON] зареєстрована за адресою:[ADDRESS] але там не проживає, що підтверджується даними адресно-довідкового бюро, письмовими та наданими в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON] ( а.с. 60,61). Відповідно до листа КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради від 22.07.2016року № 3788, [PERSON], [INFO] неодноразово знаходилась на лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом: легка розумова відсталість/ помірно виражена дебільність з емоційно-вольовою стійкістю. Останній раз перебувала з 04.03.2014року по 26.05.2014рік (а.с.49). Крім того, судом встановлено, що раніше [PERSON] мешкала по [ADDRESS] у своєї тітки [PERSON]. Відповідно проведеної Тернівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перевірки, остання надала пояснення, що її племінниця [PERSON], дійсно мешкала в її будинку, але з квітня місяця 2015року пішла з дому в невідомому напрямку та на теперішній час не повернулась. Встановити місце її знаходження не виявилось можливим (а.с. 62,63). Згідно листа Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 19.05.2016року № 4284/71/01/2016, [PERSON], [INFO] у розшуку не перебуває ( а.с. 27 ) Таким чином, факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] протягом одного року, а саме з квітня 2015 року і по теперішній час, підтверджується зібраними у справі доказами, наведеними вище. Відповідно до ч. 2 ст.43 Цивільного кодексу України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Судом встановлено, що останній раз відомості про [PERSON] були отримані в квітні 2015 року, то ж початком її безвісної відсутності відповідно до вимог ст. 43 ч. 2 ЦК України, слід вважати 01 травня 2015 року. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою, має юридичне значення для визначення подальшої долі її малолітнього сина [PERSON], [INFO], визначення його соціального статусу, як дитини, позбавленої батьківського піклування, що дає влаштувати його з державного закладу до сімейних форм виховання. Отже, досліджені судом докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутньою. На підставі викладеного,

Outcome: approved