Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

05.03.2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщення. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 06.07.2016 року вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі продажу квартири від 06.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Курако К.Л. На даний час при оформленні документів щодо зареєстрованих осіб позивачці стало відомо, що 28.10.2004 року у належній їй квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Вищевказана особа не відома позивачці, не є її родичем та членом сім`ї. Відповідач [PERSON] жодного разу до квартири не з`являвся, його речі в квартирі відсутні. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.03.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. (а.с.23-24) 08.04.2020 року на адресу суду від міського голови Роздільнянської міської ради Одеської області на адресу суду надійшов відзив №273 від 08.04.2020 року, відповідно до якого позовні вимоги визнають в повному обсязі. Додатково представник третьої особи зазначив про те, що оскільки позивачка [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вона має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. (а.с.31-32) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.04.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, в судове засідання за клопотанням позивачки викликано свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.36-37) Позивачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2016 році вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідача [PERSON] вона не знає, він ніколи в квартирі не проживав, його речі в квартирі відсутні. На даний час вона бажає розпорядитись квартирою на користь своїх дітей, однак у зв`язку з реєстрацією в квартирі сторонньої людини вказані дії є проблематичними, у зв`язку з чим вона просить суд позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. (а.с.30,44). Представник третьої особи Роздільнянський міський голова надав на адресу суду клопотання №274 від 08.04.2020 року, відповідно до якого просить суд розглянути справу за відсутності представника третьої особи. (а.с.33) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивачів вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1 ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи,\~всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1,5,6\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є громадянкою України, її особа посвідчена паспортом громадянина України, серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області від 04.08.1995 року, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15) Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 06.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №666, встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] . (а.с.4-5) Таким чином, позивач володіє квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] правомірно, а тому має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідно до погосподарської книги квартири за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у вказаній квартирі окрім позивачки [PERSON] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Роздільнянським РВ 28.10.2004 року з 28.10.2004 року, тобто зареєстрований у вказаній квартирі з дня отримання паспорту громадянина України. (а.с.12) Відповідно до акту про не проживання особи за місце реєстрації, складеного першим заступником міського голови від 03.02.3030 року, встановлено, що факт не проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] було перевірено комісією, письмовими поясненнями сусідів було підтверджено факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі, особисті речі [PERSON] у квартирі відсутні. (а.с.14) Факт відсутності\~відповідача [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації: [ADDRESS] , підтвердили свідки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які в судовому засіданні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснили суду, що їм достовірно відомо, що\~ [PERSON] , [INFO] ніколи не проживав у зазначеній квартирі, будь яких речей [PERSON] в квартирі немає. Також свідки зазначили, що [PERSON] не перебував в квартирі й під час проживання колишніх власників. Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки їх покази узгоджуються з іншими доказами. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] співвласником спірної квартири не являється, в зазначеній квартирі не проживає і не користуються нею. Позивач заперечує проти реєстрації відповідача за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно\~ст. 383 ЦК України\~\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно\~Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає, його речей в квартирі немає, а отже не використовує квартиру для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, а тому суд вважає, що право на користування квартирою відповідач втратив, що встановлено судом під час судового розгляду. Доказів створення відповідачу перешкод для проживання в квартирі з боку позивача суду не надано. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що позивач на теперішній час позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги [PERSON] як власника квартири законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належній їй квартирі, порушує її право власності, створює перешкоди в користуванні власністю. Судовий збір сплачений позивачем у повному обсязі. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України, та

Outcome: approved