Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

05.10.2018 р. до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS]. Відповідно до довідки КСН «Правий беріг» № 879 від 24.09.2018 р. за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 01.07.2014 р. фактично не проживають за вказаною адресою. У зв'язку з чим, просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. 06.10.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідачів. 24.10.2018 р. на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. 29.10.2018 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя позовна заява залишена без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07.11.2018 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 15.01.2019 року. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Однак враховуючи, що причини неявки відповідачів у судове засідання не поважні, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.07.2014 р. виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ніколаєнко Т.І., будинок [ADDRESS] належить [PERSON] Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 24815478 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] Донецької області. Згідно з довідки Комітету самоорганізації населення «Правий Беріг» № 879 від 24.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 01.07.2014 р. фактично не проживають за місцем реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідачі більше року не проживають у спірному домоволодінні, останні добровільно не припиняють своєї реєстрації, тим самим порушують право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідачів у разі задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР,

Outcome: approved