Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

05.09.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення відповідачаз квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Вказує, що є власником спірної квартири, яку придбала 01.11.2000 р. за договором купівлі-продажу під час фактичних шлюбних відносин з відповідачем які тривали недовго. З за конфліктів [PERSON] використовуючи силу та погрози забрав у неї ключі від квартири, та проти її волі, самовільно вселився в квартиру де проживає до теперішнього часу, чим порушує її права власника. Відповідач не сплачує комунальні платежі, робить неможливим спільне з нею проживання, тому підлягає виселенню відповідно до ст.ст.116, 157 ЖК України.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. На судове засідання 22.12.2014 р. направила суду клопотання про розгляд справи в свою відсутність з письмовимии поясненнями. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували, з за пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки позивач не скористалася правом пред'явлення позову з кінця 2000 року. Крім того вказують, що позов є безпідставним, оскільки сторони спільно проживали ще з 1998 року як одна родина в м.Жовті Води, мали двох дітей [PERSON] 1996 р.народження, яку відповідач удочерив, та [PERSON] 2000 р.народження, який помер [INFO]. Сторони проживали в спірній квартирі, яка була придбана за кошти [PERSON], а після смерті сина позивач сама залишила житло, та стала проживати в м.Жовті Води. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено поясненнями сторін, договором купівлі-продажу, свідоцтвами про народження та смерть, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] а.с.3-5, що квартира [ADDRESS] придбана 01.11.2000 р. в період спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу з 1998 року по кінець листопада 2000 року. Сторони мали двох дітей 1996 та 2000 р. народження, після смерті сина [PERSON] [INFO], сторони припинили шлюбні стосунки, та позивач залишила житло, де залишився проживати відповідач [PERSON] Тобто судом встановлено, що відповідач вселився в спірну квартиру зі згоди [PERSON] як член сім'ї власника, а посилання позивача на самовільність заселення квартири відповідачем, спростовується дослідженими судом доказами. Згідно ст.157, 116 ч.1 ЖК України - член сім'ї власника житлового будинку /квартири/ може бути виселений без надання іншого житлового приміщення, якщо він систематично порушує правила проживання, робить неможливим для інших членів сім'ї спільне з ним проживання в одному будинку, а заходи попередження та впливу виявилися безрезультатними. Таким чином виселенню з житлового приміщення підлягає член сім'ї власника, по друге для вказаного виселення потрібна обов'язкова ознака систематичності, тобто вчинення дій два та більше разів, з заходами попередження. Позивач всупереч ст.ст.10, 27 ЦПК України не надав та не довів в суді відповідними доказами обґрунтованість та законність заявлених вимог про виселення, тим більше з ознак самовільності зайняття житлового приміщення. Позивач для захисту свого права може звернутися до суду з позовом про вселення при наявності перешкод в користуванні квартирою. Тому суд прийшов до висновку про неможливість задоволення позовних вимог. З за незаконності та необгрунтованості позовних вимог по суті, суд не входить в обговорення питання пропуску позивачем строку позовної давності. На підставі ст.ст.157, 116 ч.1 ЖК України,

Outcome: dismissed