Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

05 жовтня 2018 року до Старобільського районного суду Луганської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 грудня 2013 року виконавчим комітетом Ясенівської селищної ради міста Ровеньки Луганської області, актовий запис № 51. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що шлюбні відносини не склалися з причини несумісності характерів. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, інтересам відповідача та інтересам дитини. Вона не проживає разом з відповідачем з січня 2018 року. Фактично сім'я припинила своє існування, шлюбні відносини не підтримують, майнового спору не мають. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй позовній заяві просила суд розглянути справу без її присутності (а.с.3). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути справу без його присутності (а.с.9). В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 171981, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), 13 грудня 2013 року укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ясенівської селищної ради міста Ровеньки Луганської області, актовий запис № 51 (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 01.04.2014 сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, прохав суд розірвати шлюб між ним та позивачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач надав заяву, в якій просить розірвати шлюб, у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві звернулася з вимогою залишити їй шлюбне прізвище «Карпенко». Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позовної заяви не просила витрати у вигляді судового збору стягувати з відповідача.

Outcome: approved