overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову остання зазначила, що 08 жовтня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 29. Від шлюбу дітей не мають. З відповідачем по справі не проживають разом 2 роки і 6 місяців, життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та особистих якостей, що стало однією з причин неможливості спільного проживання. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 20.06.2014 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 08 жовтня 2011 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 29 (а.с.4). Дітей від шлюбу не мають. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові пояснила, що з 12 лютого 1992 року по 01 червня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка після припинення шлюбу стронами проживала з відповідачем. 18 вересня 2013 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі ? частини. З січня 2014 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до своєї матері, [PERSON] та перебуває на її повному отриманні. У зв'язку з цим позивачка просить припинити стягувати з неї на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не відкликав виконавчого листа з ВДВС Миргородського МРУЮ Полтавської області, продовжує отримувати аліменти на утримання дитини, яка на даний момент проживає з [PERSON], отриманими аліментами розпоряджається на власний розсуд, допомоги дитині не надає, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить припинити стягнення з неї на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без своєї участі, в якій зазначив, що позов визнає, заперечень проти задоволення позовних вимог позивачки не має. Вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 1992 року по 01 червня 2012 року (а.с.8), від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] (а.с.4). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. З січня 2014 року донька переїхала до матері на постійне місце проживання, що не заперечується відповідачем. Зважаючи на визнання позову відповідачем, суд, відповідно вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] у зв'язку зі зміною обстановки, а саме у зв'язку з переїздом на постійне місце проживанням неповнолітньої [PERSON] до [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON], звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в якому вказує, що між нею та відповідачем 10 лютого 1990 року було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Чернецької сільської ради Талалаївського району, Чернігівської області, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25 листопада 2011 року та зроблено запис в книзі реєстрації шлюбу актовий запис № 2. Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Сім'я розпалася по причині несумісності характерів, поглядів на життя, що призвело до повної втрати взаєморозуміння. Діти проживають з позивачкою. [PERSON] проживає окремо з 2011 року. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї. Позивачка в судовому засіданні позов підтвердила. Відповідач позов визнав та просить шлюб розірвати. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Оскільки подальше існування сім'ї суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. На підставі статей 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 03 вересня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 336. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач з лютого 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, сварками, вона та чоловік тривалий час проживають кожний своїм життям, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 03 вересня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 336, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з лютого 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 04 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом обєктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 450 гривень щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітніх - [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх - [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають разом з матір'ю. Відповідач у добровільному порядку матеріально допомогу на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст. 183 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду, кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Згідно зі ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання нею свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій вказувала, що вона та [PERSON] разом вже майже двох років, кохають один одного, мають близькі, як чоловік та жінка, стосунки, чекають на народження дитини та бажають створити сім'ю, яку у встановленому законом порядку зареєструвати неможливо через недосягнення нею шлюбного віку. У зв'язку з викладеним просила надати їй право на укладення шлюбу. У судовому засіданні заявниця, заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділ ДРАЦС Липоводолинського РУЮ в Сумській області, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, у своїй заяві просили суд розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO], проживає разом із [PERSON] по [ADDRESS]. Згідно з довідкою Липоводолинської ЦРЛ від 02 червня 2014 року №131, [PERSON] у зв'язку з вагітністю знаходиться на обліку у цьому лікарняному закладі. Відповідно до положень ч.3 ст.234 ЦПК України справи про надання права на шлюб розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно зі ст.22 СК України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягнути шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. За таких обставин, з'ясувавши добровільність та невимушеність бажання [PERSON] укласти шлюб із [PERSON], її вагітність, наявність та взаємність почуття любові до майбутнього батька її дитини, відсутність заперечень з цього приводу її матері, суд вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересами заявниці, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та надання права на шлюб. У зв'язку з викладеним, роз'яснити заявниці, що вона має право не скористатись наданим їй правом та у будь-який момент до реєстрації шлюбу відмовитись від його реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

04 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO]р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.06.2014р. о 08 год. 56 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.06.14р. о 08 год. 56 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні МЛ №14. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, до чогось прислухається, виявляє слухові омани сприйняття. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

04 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.06.2014р. о 21 год. 29 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.06.2014р. о 21 год. 29 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора зтверджує, що «в голові таракани, жінки, чоловіки, які веселяться, та запрошують її до себе», що «диявол постійно до неї з'являється, говорить, що їй треба робити». Периодично метушлива, громко кричить, плаче. Мислення дезорганізоване, непослідовне. Критика до свого стану порушена. Інструкції не виконує («мені запрещають»). Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved