Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

07.09.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05.10.2013 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 345. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що подружнє життя не склалося, оскільки між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. З липня 2016 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільне господарство. Примирення між ними не можливе. Майнового спору не мають. Дитина після розірвання шлюбу залишається мешкати з позивачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що вона з відповідачем на знаходить спільної мови, в них різні погляди, щодо виховання дитини. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями та друзі важливіші для нього, аніж його сім*я. Три з половиною місяці мешкали окремо, поті намагалися примиритися, але нічого не вийшло. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Дяченко». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував, що непорозуміння в сімїї виникають внаслідок психологічного тиску на позивачку з боку її матері. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05.10.2013 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 345 (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 216199). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №350990, видане 14.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 478). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з липня 2016 року, проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет. Між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та довіри один до одного. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, наданий з боку суду строк для примирення до поновлення шлюбно-сімейних відносин не привів, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Згідно квитанції № 19_12 від 21.09.2016 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved