Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

05 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом [PERSON], в якому просила усунути з боку відповідача перешкоди у користуванні квартирою 48 в будинку 22 по вул..М.Головка в м.Новомосковську Дніпропетровської області, шляхом її вселення в неї. В обґрунтування позову зазначила, що вона разом з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS] по 1/2 частині кожний. Не зважаючи на те, що відповідач по справі є її братом, їх стосунки неприязні, після того, як вона успадкувала частину зазначеної квартири, вона не може нею користуватися, через те що відповідач перешкоджає їй в цьому. Посилаючись на вимоги ст..ст. 316, 317, 319, 383 ЦК України просить суд задовольнити її позовні вимоги. В судове засідання сторони не зявилися, позивачем надана заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, шляхом направлення як за адресою його реєстрації, так ї за адресою місцезнаходження нерухомого майна, повідомлення повернуті суду без вручення за минуванням зберігання. З урахуванням вимог ст.. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 19559345 [PERSON] є власником 1/2 частини 48 в будинку 22 по вул..М.Головка в м.Новомосковську Дніпропетровської області, на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за № 183/222/13-ц від 11 жовтня 2013 року. Згідно повідомлення Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області за № 22028 від 23 грудня 2008 року позивача повідомлено, що за її заявою у порушенні кримінальної справи відмовлено, у звязку відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ст.. 129 КК України. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що дії відповідача, які виразились у перешкоджанні позивачу у користуванні квартирою № 48 в будинку 22 по вул..М.Головка в м.Новомосковську Дніпропетровської області порушують права позивача закріплені в ст. ст. 317, 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України на користування належним їм майном і ці права мають бути захищені судом, шляхом вселення позивача у спірну квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved