overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

05 січня 2016 року Сватівським районним судом було ухвалено рішення по даній справі, яким частково задоволено позовні вимоги, з яких ухвалено стягнути\~ з [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі двохсот гривень щомісячно, починаючи з 06 листопада 2015 року на особистий рахунок [PERSON] до досягнення ним повноліття. Дослідивши матеріали справи та рішення, суд прийшов до висновку про необхідність вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судового збору з відповідача на користь держави, оскільки в резолютивній частині воно не вирішено. Особи, що беруть участь у справі у судове засідання не прибули. що не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Як передбачає п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, дослідивши матеріали, рішення суду від 05 січня 2016 року по справі № 426/5853/15-ц, встановив, що судом дійсно не було вирішено питання про стягнення судового збору з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

05 січня 2017 рок [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначала, що 16 січня 2010 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені з вересня 2015 року, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду з цим позовом. [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «Погорєлова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 18-19), у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб І-ФП № 058352, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 16 січня 2010 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №18. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Мазур» на «Погорєлова» (а.с. 6). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного. Їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], залишився проживати біля матері (а.с. 9). Спір між сторонами про розподіл спільного майна, чи місця проживання їх дитини на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

05 січня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся із вказаним вище позовом та зазначив, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] (далі відповідач). Від шлюбу з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинено. Їхнє спільне життя не склалося на грунті психологічного несу місництва характерів, вони втратили один до одного любов та повагу. Подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими. Їхня сімя розпалася і відновлена бути не може, на примирення не згідні, бажають розірвати шлюб. З огляду на вказане, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований Старобільською сільською радою Рокитнянського району Рівненської області. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надіслав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ № 078414 сторони з 12 вересня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 8/. Згідно копії свідоцтва про народження дитини серії І КЕ № 002914 у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд, з огляду також на визнання позову відповідачем, вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

05 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 15 березня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 282. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з листопада 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 березня 2002 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 282 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з листопада 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

05 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з [PERSON], посилаючись в обґрунтування своїх вимог на ті обставини, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, між подружжям досить часто виникали сварки та непорозуміння, внаслідок чого останні припинили шлюбні відносини. На момент звернення до суду із даним позовом позивач з відповідачем не проживає однією сім'єю вже більше двадцяти років,останні взагалі мешкають в різних населених пунктах , у зв'язку із чим не ведуть спільного господарства. Однак, у зв'язку із тим, що відповідач не надає добровільної згоди на розірвання шлюбу через органи РАЦС, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, про дату,час та місце розгляду справи сповіщений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, відповідно до якої заявлені раніше позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції , заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 29.04.1993 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області зроблено актовий запис № 596 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. (а.с. 6) Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через постійні сварки та непорозуміння , сімейні стосунки між подружжям припинені протягом тривалого часу , спільного господарства останні не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

05 січня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 14 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 19 (а. с. 4), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

05 січня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обстави- ни. 15.01.1983 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Сергіївської се- лищної ради Білгород-Дністровської міськради Одеської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 1986 р. народжен- ня. Сімейні стосунки з відповідачем не підтримуються вже близько 10 років, хоча проживають ра- зом в одному помешканні. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними часто виникали непоро- зуміння з різних побутових причин, зникли почуття любові, поваги один до одного, та жорстокого поводження зі сторони відповідача до членів сімї. Вважає, що подальше сумісне проживання немо- жливе, шлюб носить формальний характер, тому просила розірвати його. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач двічі в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації сповіщався належним чином - поштою з повідомленням. Відомостей про поваж- ність причин його неявки суд не має і вважає, що він не зявився без поважн их причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріа- лів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ЖД № 344782 (а.с.7), 15.01.1983 р. виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області зареє- стровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], актовий запис № 02. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути поста- новлено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюб- не прізвище. В судовому засіданні встановлено, шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне жи- ття подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний. У позовній заяві позивачем висловлено прохання залишити шлюбне прізвище, яке підлягає за- доволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

05 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Правди, 115/8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.01.2017р. о 13 год. 01 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.01.2017р. о 13 год. 01 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора занепокоєна, збуджена, роздратована, підозріла. Висловлює маячні ідеї відносини, величі, особливого значення. В своєму сині бачить «двойник [PERSON]». За поведінкою хворої не можна виключати наявність галюцинаторних переживань. Не критична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

05 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул. Радянська, 42/106. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.01.2017р. о 11 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.01.2017р. о 11 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ „Новомосковської ЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий замкнутий, застигає, прислуховується, звинувачує в усьому матір. Доказує, що розмовляє з померлими родичами. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

05 січня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 08 серпня 2009 року зареєстрували шлюб у виконкомі Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, який за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2013 року було розірвано, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації - газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур'єр» (а.с.20-21). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 08 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.2), який за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2013 року було розірвано (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по Костянтинівському району реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved