Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

06 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 18 липня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 452. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають, однак відповідач відмовляється від звернення до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. З серпня 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки. З вказаного часу подружжя проживає окремо один від одного та перестали вести спільне господарство. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через те, що сторони не зійшлися характерами, мають відмінні погляди на спільне сімейне життя, а також втрачено почуття взаєморозуміння та довіри між ними. За таких обставин [PERSON] був змушений звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.17), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві, просив задовольнити його позов. Разом з тим, позивач заперечував проти надання судом строку для їх примирення та не виявив бажання зберегти шлюб. Крім того, позивач прохав справу розглянути без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.19), причини своєї неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2014 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 452 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що з серпня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, з вказаного часу сторони припинили ведення спільного господарства. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося та виявилося невдалим через несумісність характерів, відмінні погляди на спільне сімейне життя, а також між сторонами відсутні почуття взаєморозуміння та довіри. Відповідач [PERSON] відмовляється від звернення до органів реєстрації цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. За таких обставин позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливим. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. [PERSON] не виявив бажання зберегти подружні відносини, у відповідній письмовій заяві заперечував проти надання подружжю строку для примирення (а.с.20). Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надала, клопотань про надання судом строку сторонам для примирення не заявляла. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved