Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

05.02.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 04.04.2011, при цьому підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 15.12.2020 утворилася заборгованість в сумі 19934,71 грн, з якої 5633,02 грн - заборгованість за кредитом, 14301,69 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою суду від 19.02.2021 відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін (а.с.67). Позивач АТ КБ «Приватбанк», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву (за текстом позовної заяви - а.с.3) з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, представник відповідачки [PERSON] , повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті належним чином, у судове засідання не з`явилися: представник відповідачки подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність з проханням застосування строків позовної давності та відмови у задоволенні позову (а.с.84). Підстави невизнання позову представник відповідачки виклав у відзиві (а.с.77-78), в якому послався на сплив строків позовної давності для звернення позивача з дійсним позовом до суду. З`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків: 04.04.2011 між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем кредитного договору відповідачкою підписана «Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» (а.с.10), в якій зазначено, що відповідачка погодилася з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг; а також, що вона ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані їй для ознайомлення у письмовому виді; а також, що вона зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. До «Анкети-заяви» позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку , затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с.11,12-36). Згідно з довідкою «про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н) (а.с.8) 05.12.2013 позичальнику був встановлений кредитний ліміт 15000,00 грн, 15.05.2014 - 5800,00 грн, 15.01.2020 - 0,00 грн. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 04.04.2011 (а.с.4-7) убачається, що станом на 15.12.2020 позивачем визначено такі суми заборгованості: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5633,02 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 14301,69 грн, разом - 19934,71 грн. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, приходить до такого: За приписами діючого цивільного законодавства порушене право підлягає судовому захисту протягом встановленого законом строку. Так, відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1). Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2). Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.3). Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.4). Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору відповідачці була надана кредитна картка зі строком дії до 08/17 (а.с.9,80). Позивач із вимогами про стягнення заборгованості за кредитом звернувся 05.02.2021. Як убачається з виписки за договором з [PERSON] станом на 17.12.2020 (а.с.46-56), нею у період, починаючи з 31.08.2017 (закінчення строку дії картки), не було вчинено будь-яких дій, що свідчили б про визнання нею свого боргу. Згідно з ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява зроблена стороною відповідача у відповідній письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу трирічного строку загальної позовної давності, в той час як відповідачка заявила клопотання про застосування строку позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed