Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

06.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 1990 року почав підтримувати з [PERSON] фактичні подружні відносини і проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Проживали у [ADDRESS] відповідачки, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Відповідачка ніде не працювала, займалася домашним господарством. Спільно утримували та обслуговували будинок, в якому проживали. Фактичні сімейні відносини не приховували ні від родичів, ні знайомих. Так, за час сумісного проживання в період 2010-2011 років було придбано за власні кошти, отримані в якості заробітної плати майно: пральна машина «Ардо» вартістю 3000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 3000 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 4500 грн., мікрохвильова піч «Самсунг» вартістю 1000 грн., блендер «Самсунг» вартістю 600 грн., а всього майна на загальну суму 12 100 грн. В березні 2012 року припинили спільне проживання і з цього часу проживають окремо. В уточненій позовній заяві позивач вказує, що при звільненні будинку відповідачки ним були залишені у гаражі його особисті речі, а саме: електрична дриль вартістю 120 грн., кутова шліфувальна машина - 320 грн., набір головок автомобільних 12 шт. від 5 до 31 імпортних вартістю 1500 грн., набір головок автомобільних 11 шт. від 6 до 30 імпортних вартістю 120 грн., набір накидних ключів імпортних 12 шт. від 5 до 31 вартістю 1200 грн., набір накидних ключів 11 шт. від 6 до 30 вартістю 100 грн., переносна лампа вартістю 55 грн., пневматична гвинтівка ТОЗ вартістю 1500 грн., фільтр повітряний 2 шт. вартістю 90 грн., диски коліс «Форд фокус» 4 шт. вартістю 400 грн., рульова рійка «Форд фокус» вартістю 200 грн., стойка амортизатора «Фіат» 3 шт. вартістю 450 грн., карданний вал «Вольво740» вартістю 800 грн., супорти гальмові «Вольво 740» 3 шт. вартістю 600 грн., масляний насос «Рено 405» вартістю 200 грн., паливний насос «Рено 405» вартістю 800 грн., генератор «Рено 405» вартістю 600 грн., дизельне пальне 5 літрів в каністрі вартістю 200 грн., карбюраторне масло 5 літрів в каністрі вартістю 200 грн., ящики із запчастинами та меті зами вартістю 500 грн., металевий сейф вартістю 300 грн., рулон гуми масло захисної для килимків вартістю 150 грн., а всього на суму 9705 грн., які добровільно відповідачка не надає. Просить суд встановити факт проживання з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати придбане за час спільного проживання майно: пральну машину, телевізор, холодильник, мікрохвильову піч, блендер спільною сумісною власністю сторін по справі та поділити спільне сумісне майно, виділивши йому пральну машину «Ардо», телевізор «Самсунг»,залишивши відповідачці інше майно та витребувати у відповідачки особисто належне йому вищевказане майно на загальну суму 9750 грн. та стягнути на його користь судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши, що одночасно зі знайомством в 1999 року почали проживати разом як чоловік та жінка спочатку з її донькою в квартирі, а після смерті матері відповідачки переїхали до будинку, який відремонтували та обслуговували разом, в гаражу займався ремонтом автомобілів, за спільні кошти харчувалися та придбали майно. Відповідачка та представник у судовому засіданні з позовом не згодні, не заперечували проти того, що між ними були стосунки, проживали тривалий час разом, але всі речі придбала за свої кошти, які отримала від продажу квітів у весіньо-літній період та потім від пенсії, а позивач гроші не давав, все майно, яке належало йому, він забрав з собою і ніяких речей не залишалось. Вислухавши сторін та їх представників, показання свідків, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 Сімейного Кодексу України. Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Судом встановлено, що з 1990 по 2012 роки сторони проживали однією сім*єю без реєстрації шлюбу підтверджується їх ствердженнями в судовому засіданні. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини. Визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доводи позивача щодо спільного проживання з відповідачкою не спростовані належними доказами, а повністю узгоджуються з поясненнями самої позивачки . За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача щодо факту сумісного проживання підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Судом встановлено, що під час спільного проживання в 2009 році були придбані речі: мікрохвильова піч «Самсунг» вартістю 924 грн., пральна машина «Ардо» вартістю 3009 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 3799 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Відповідачка не заперечує, що був придбаний телевізор у телемайстерні та блендер, який пошкодився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що сторони проживали тривалий час по вул. Павлова і там зробили в гаражі яму, де позивач ремонтував автомобілі і за це отримував гроші, ремонтував будинок і бачив, як придбали пральну машину, холодильник, телевізор. Коли придбали автомобіль, то позивач відвозив на ринок [PERSON], яка вирощували квіти та продавала на ринку. Підтвердив, що більше 20 років проживали разом і вважали однією сім'єю. Свідок [PERSON] суду показав, що позивач років 20 проживав з [PERSON], яку вивозив на автомобілі на ринок, сам в гаражі ремонтував автомобілі. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали аналогічні свідчення в судовому засіданні. Копією трудової книжки позивача підтверджується факт його постійної працездатності (а.с. 48-53) та отримання заробітної плати (а.с. 6-7). Відповідачка з 2008 року почала отримувати пенсію, але у невеликому розмірі (а.с.26-28). Ствердження відповідачки та її представника про те, що все майно придбали за її пенсію, яка була знята з її рахунку, не відповідають дійсності, оскільки знято було 22.09.2009 року в сумі 3424 грн., а майна було придбано на загальну суму 8 594,30 грн., тобто знятої суми не вистачало на придбання спільного майна. Майно було придбано після набрання чинності Сімейного Кодексу України, нормою статті 74 якого поширено режим спільної сумісної власності на майно, придбане жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу частки майна, що є об'єктом спільної сумісної власності є рівними. Враховуючи, що спірне майно: холодильник, пральна машина, телевізор, мікрохвильова піч, блендер були придбані під час сумісного проживання однією сім'єю, то вони є спільною сумісною власністю сторін і підлягають поділу. Виходячи з того, що сторони спільно погодилися на день розгляду справи про визначення вартості холодильника «Самсунг» 1900 грн., пральної машини «Ардо» 1500 грн., мікрохвильової печі «Самсунг» 500 грн., телевізор «Самсунг» 300 грн. та блендер «Самсунг» вартістю 300 грн., судом не була призначена товарознавча експертиза та беручи до уваги, що дане спільне майно підлягає поділу, виділити з врахуванням інтересів кожного із сторін позивачу пральну машину «Ардо», блендер «Самсунг» та телевізор «Самсунг», а відповідачки виділити холодильник «Самсунг», мікрохвильову піч зі сплатою на користь позивача грошової компенсації вартості ? частини майна в розмірі 150 грн. Відповідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стосовно вимоги позивача про витребування майна у відповідачки [PERSON] електричної дрилі вартістю 120 грн., кутової шліфувальної машини - 320 грн., набору голівок автомобільних 12 шт. від 5 до 31 імпортних вартістю 1500 грн., набору голівок автомобільних 11 шт. від 6 до 30 імпортних вартістю 120 грн., набору накидних ключів імпортних 12 шт. від 5 до 31 вартістю 1200 грн., набору накидних ключів 11 шт. від 6 до 30 вартістю 100 грн., переносної лампи вартістю 55 грн., пневматичної гвинтівки ТОЗ вартістю 1500 грн., фільтру повітряного 2 шт. вартістю 90 грн., дисків коліс «Форд фокус» 4 шт. вартістю 400 грн., рульової рійки «Форд фокус» вартістю 200 грн., стойки амортизатора «Фіат» 3 шт. вартістю 450 грн., карданного валу «Вольво740» вартістю 800 грн., супортів гальмових «Вольво 740» 3 шт. вартістю 600 грн., масляного насосу «Рено 405» вартістю 200 грн., паливного насосу «Рено 405» вартістю 800 грн., генератору «Рено 405» вартістю 600 грн., дизельного пального 5 літрів в каністрі вартістю 200 грн., карбюраторного маслу 5 літрів в каністрі вартістю 200 грн., ящиків із запчастинами та меті зами вартістю 500 грн., металевого сейфу вартістю 300 грн., рулону гуми масло захисного для килимків вартістю 150 грн., а всього на суму 9705 грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної вимоги, оскільки ні позивачем, ні його представником не надано доказів джерела придбання даних речей, їх індивідуальності та перебування саме у відповідачки. При залишення будинку відповідачки у 2012 році у позивача була можливість забрати всі свої речі і він не заперечував, що більше 5 мішків з речами були ним вивезені автомобілем, але з якими саме речами позивачем не зафіксовано та доказів не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи, що відповідачка є інвалідом 1 групи, судовий збір не стягувати на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial