overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на своє утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO] року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини, хоча має таку можливість. Враховуючи, що вона не працює, оскільки доглядає за дитиною, а інших джерел доходу, крім соціальних виплат не має, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача на своє утримання. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] та довідкою Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 480 від 27 квітня 2017 року про склад сім'ї позивачки. Частинами 2 та 4 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання про можливість стягнення утримання з чоловіка на утримання його дружини, необхідно враховувати його майновий стан, наявність працездатності, інших утриманців тощо. Аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] є працездатною особою та працює, має постійний заробіток, інших утриманців, крім двох малолітніх дітей, які проживають з позивачкою, не має, а тому він може надавати матеріальну допомогу [PERSON] до досягнення їх молодшою донькою віку трьох років. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дружини за станом його здоров'я або за іншими обставинами відсутні. Враховуючи, що [PERSON] не працює та має постійний заробіток, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в частці від його доходу. Таким чином, на підставі вище викладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх дітей - [PERSON], який народився [INFO] року, та [PERSON], яка народилася [INFO] року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей [NUMBER] серії [NUMBER] та довідкою Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 480 від 27 квітня 2017 року про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640грн., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2004 року. Шлюб між ними розірвано 28 листопада 2014 року на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду.\~ Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі.\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.\~ Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4).\~ Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.\~ Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 05.05.2017 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Оскільки при подані позову позивач була звільнена від обовязку сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 22 листопада 2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти сплати аліментів на утримання дочки (а.с. 21). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 22 листопада 2006 року зареєстрували шлюб, від якого сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка відповідно до довідки про склад родини КП «СЄЗ № 1» за вих. № 2613 від 16 травня 2017 р. (а.с.7) проживає з позивачкою, що відповідачем не заперечувалося. Позивачка працює, має постійний дохід, що підтверджується довідкою ПАТ «Виробниче об*єднання «КОНТІ» Костянтинівська кондитерська фабрика» за вих. № 133/7-ккф від 11 травня 2017 року (а.с. 8), розмір одержаного нею доходу за 6 місяців складає 16\~426 грн. 34 коп. Як вбачається зі змісту позовної заяви - відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до його повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи, що вони з відповідачем 13 листопада 2012 року зареєстрували шлюб. Від спільного проживання сторони мають п`ять неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв`язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 25). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, не заперечуючи проти сплати аліментів на утримання дітей до їх повноліття (а.с. 26). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 13 листопада 2012 року зареєстрували шлюб (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають п`ять неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.5), [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), [PERSON] , [INFO] (а.с.7), [PERSON] , [INFO] (а.с.8), [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , виданого 30 травня 2013 року, сторони мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Діти: [PERSON] , 2000 р.н., [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2012 р.н. Строк дії посвідчення до 24 березня 2026 р. (а.с.10). За даними позову з травня 2013 року сторони припинили спільне проживання, що відповідачем не оспорювалось. Відповідач, працездатний, не має інших аліментних зобов`язань, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, максимальній розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/2 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов`язань. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

05 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 08, посилаючись на те, що шлюбні відносини фактично припинено, спільне життя не склалося через відсутність порозуміння. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться, спір про майно відсутній. Отже, враховуючи, що сумісне життя і збереження сімї неможливе, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Чумаченко». [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу, справу просив розглядати за його відсутності. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія І-ВЛ № 198240, 26 січня 2013 року між [PERSON] (до шлюбу Семененко) [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 08 /а.с. 6/. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 316448, актовий запис № 63 /а.с. 7/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, позивач та відповідач проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для них. Спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

05 травня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 01.06.2004 р. Добротвірською селищною радою Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилась дочка [PERSON], [INFO], однак сімю зберегти їм не вдалось. З березня 2016 року разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 01 червня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб про що Добротвірською селищною радою Кам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 13 та видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 169478 від 01.06.2004 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], сторони не виявили бажання примиритись та наполягали на розіріванні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.\~110,\~112 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

05 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.05.2017 р. о 15 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.05.2017 р. о 15 год. 50 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Шевченко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, збуджений, тривожний, застигає, до чогось прислуховується. Проявляє агресію до матері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

05 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, 14. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.05.2017 р. о 13 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.05.2017 р. о 13 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Шевченко лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора знаходиться в стані психомоторного збудження. Інструкції не виконує, голосно кричить, агресивна до оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved