Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

07.06.2018р. [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [INFO]. її бабці [PERSON], яка проживала у Англії за адресою: [ADDRESS] Позов обґрунтовує тим, що 10.03.2006р. [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно, в тому числі 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS], а також відповідний залишок заповідає своїй онуці [PERSON]. У зв'язку із реєстрацією шлюбу прізвище «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Виконавцем заповіту [PERSON] визначила свого сина, [PERSON] Нотаріус, який посвідчував заповіт, не повідомив позивачку після смерті [PERSON] про наявність заповіту. Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила. Лише 06.05.2018р. від [PERSON] позивачка дізналася про наявність заповіту. Їй стало відомо, що інші діти [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у січні 2018р. подали заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері, не повідомивши його про наявність заповіту. Також вони не повідомили позивачку про належність [PERSON] на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] Позивачка знала про квартиру, однак вважала, що така належить на праві власності [PERSON], який там проживає. Дізнавшись про наявність заповіту та про належність [PERSON] майна у м.Львові, вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ЛМНО Нор Н.М., де була вже заведена спадкова справа №1/2018 від 11.01.2018р. після смерті [PERSON] Листом від 25.05.2018р. №134/01-16 нотаріус повідомив про пропуск строку на прийняття спадщини. В ході підготовчого засідання позивачка в порядку ч.3 ст.49 ЦПК України подала заяву, в якій зазначила, що просить суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Вказала, що 16.10.2018р. вона отримала легалізацію заповіту (Апостиль) та звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса ЛМНО Нор Н.М. Листом №242/01-16 від 17.10.2018р. приватний нотаріус п, вона матиме право на спадкування за заповітом. У зв'язку з наведеним вище, просить суд визначити додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Справа призначена до розгляду у загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на вказані обставини. Просили суд задовольнити позов. У відзиві на позов [PERSON], [PERSON], інтереси яких представляє [PERSON], зазначили, що вказані позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не можуть бути визнані поважними, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення таких дій. Доказів поважності пропуску цього строку позивачка не надала. Перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини у позивачки не було. При цьому покликаються на правові позиції ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р.№ 24-753/04-13, правовий висновок ВСУ у справі 1320цс17 від 23.08.2017р. Відповідачка [PERSON] та представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, покликаючись на викладенні у відзиві на позовну заяву обставини. Вважають, що зазначені позивачкою причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не є поважними, оскільки вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. Просили суд відмовити у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно з невідомих причин, відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе вирішити спір у його відсутності на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. За положеннями ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. У ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст..ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Таким чином, закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] проживала на території Об'єднаного Королівства Великої Британії та Північної Ірландії за адресою: [ADDRESS] [PERSON] за життя 10.03.2006р. склала заповіт, яким все своє майно, в тому числі свою частку будинку за адресою: [ADDRESS] і в тому числі залишки заповіла своїй онуці [PERSON], яка проживає в Івано-Франківській області, Рогатинський район, село Заланів, Україна. Виконавцем заповіту [PERSON] визначила свого сина [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] Це стверджується копіями заповіту, посвідченого на території Об'єднаного Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, з проставленим на ньому апостилем та нотаріального свідоцтва. [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], яке легалізовано на території України (Апостиль) та міститься у матеріалах спадкової справи. Позивачка [PERSON] є внучкою [PERSON]. У зв'язку із реєстрацією шлюбу дівоче прізвище позивачки «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». З пояснень сторін [PERSON] є донькою [PERSON] (доньки [PERSON]), яка померла в молодому віці. Після смерті [PERSON] [INFO]. відкрилася спадщина. Спадкоємці за законом після смерті [PERSON] її діти : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали 11.01.2018 та 23.02.2018р. заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері приватному нотаріусу ЛМНЛ Нор Н.М. При цьому у заявах про прийняття спадщини вони вказують на відсутність інших спадкоємців за законом. Судом встановлено, що [PERSON], будучи виконавцем заповіту [PERSON], про факт складення матір'ю [PERSON] заповіту в користь внучки [PERSON] не повідомив ні саму позивачку, ні приватного нотаріуса Нор Н.М., якому 23.02.2018р. подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. Строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 01.04.2018р. Як зазначала позивачка у своєму позові і в судовому засіданні, про наявність заповіту її виконавець цього заповіту [PERSON] та інші родичі не повідомили. З цього приводу вона не отримувала і жодних повідомлень він нотаріусів. Ці обставини відповідачами не спростовані. Лише 18.04.2018р., після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, від [PERSON] позивачка дізналася про наявність та зміст заповіту, а 06.05.2018р. їй стало відомо, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності померлій і, відповідно, є спадковим майном. Дані обставини у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Факт телефонної розмови з абонентом англійського оператора 18.04.2017р. підтверджується роздруківкою телефонних дзвінків, поданих позивачем. Ці обставини підтверджуються і заявою позивачки [PERSON] на адресу приватного нотаріуса Нор Н.М. від 17.05.2017р., у якій позивачка вказала, що про заповіт довідалася лише 18.04.2017р., просила прийняти у неї заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та видати її свідоцтво про право на спадщину. Після отримання легалізації заповіту (Апостиль) [PERSON], 17.10.2018р. позивачка додатково надала приватному нотаріусу ЛМНО Нор Н.М. вказаний документ. Листом №242/01-16 від 17.10.2018р. їй роз'яснено можливість оформлення права на спадкування за заповітом в разі ухвалення судом рішення про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, просить суд визначити додатковий строк. При вирішення спору суд застосовує норми ст.71 ЗУ «Про міжнародне приватне право» згідно якої спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Оскільки спадкове майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] знаходиться в України та підлягає державній реєстрації в Україні, відтак спадкування вказаного майна регулюється правом України. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Чинне законодавство не містить переліку таких поважних причин, ставлячи питання оцінки такої поважності судом з врахуванням конкретних обставин у кожній справі. Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що відповідач [PERSON], як виконавець заповіту, належним чином не сприяв здійсненню особистого розпорядження спадкодавця - матері [PERSON], не надав приватному нотаріусу інформацію про наявність заповіту спадкодавця. Суд вважає, що причина пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, оскільки ні на момент складання заповіту, ні на час смерті заповідача і впродовж встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивачці не було відомо про існування вказаного заповіту. Необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлено колегією суддів ВСУ у справі № 6-1320цс17 у постанові від 23.08.2017р. Україною 10.07.2010р. ратифіковано Конвенцію про запровадження системи реєстрації заповітів. Для України ця Конвенція набрала чинності 31.12.2010р. Конвенція спрямована на створення системи реєстрації, яка дозволятиме заповідачу реєструвати свій заповіт для зменшення ризику того, що заповіт залишиться невідомим чи буде знайдений із запізненням, а також для сприяння виявленню існування цього заповіту після смерті заповідача, сприятиме, зокрема, пошукові заповітів, учинених закордоном. Відповідно до ст.1 Конвенції Договірні Держави зобов'язуються встановити відповідно до положень цієї Конвенції систему реєстрації заповітів для сприяння після смерті заповідача виявленню існування заповіту. У даному випадку існування заповіту [PERSON] своєчасно не було виявлено. Встановлені під час розгляду справи обставини дають суду підстави для висновку, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачкою [PERSON] пропущено з поважних причин. Позивачці доцільно визначити додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved