Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

06.12.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ (ПриватБанк») звернулося до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначало наступне. 13.08.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 1 400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (в подальшому кредитний ліміт та відсоткова ставка змінювалися) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (09/15). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, але останній порушив умови Договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 24\~569, 31 грн., яка склалася з тіла кредиту 1\~957, 67 грн. та відсотків за користування кредитом 22\~611, 64 грн. Крім того, 13.08.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання заяви позичальника уклали договір № MR06RH128273862, згідно з яким останній отримав строковий кредит на 10 місяців в розмірі 1\~413 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.06.2014 року. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, але останній порушив умови Договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 3\~774, 14 грн., яка склалася з тіла кредиту 944, 39 грн., відсотків за користування кредитом 0, 41 грн., комісії 22, 61 грн. та пені 2\~806, 73 грн. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем позичальника є [PERSON] , оскільки остання на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. Отже, виходячи з положень ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, [PERSON] повинна відповідати за зобов`язаннями спадкодавця за вказаними кредитними договорами, як спадкоємець останнього. 21.03.2019 року, згідно до вимог ст. 1281 ЦК України, позивачем була направлена претензія кредитора до Розівської державної нотаріальної контори, а 30.08.2019 року відповідачу у справі, - [PERSON] . Водночас, всупереч положень ч. ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України, відповідачем не були задоволені вимоги кредитора, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 13.08.2013 року на загальну суму 24\~569, 31 грн., та заборгованість за кредитним договором № MR06RH128273862 від 13.08.2013 року на загальну суму 3\~774, 14 грн., а також суму понесених судових витрат у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 22.01.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10 год. 00 хв. 12.02.2020 року. Крім того, вказаною ухвалою за клопотанням позивача було витребувано докази, а саме з Розівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , а з Виконавчого комітету Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області дані про осіб, що були зареєстровані та проживали на момент смерті разом з [PERSON] (а.с. 86-88). В подальшому розгляд справи було відкладено на 09 год. 30 хв. 26.02.2020 року, на 13 год. 00 хв. 17.03.2020 року та 13 год. 00 хв. 01.04.2020 року (а.с. 143, 150, 162). У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позовних вимог зазначала, що 01.12.2016 року ухвалою Розівського районного суду Запорізької області, яка була отримана позивачем 07.12.2016 року, у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було закрито провадження на підставі п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в ред. 2004 року), зокрема, у зв`язку із припиненням цивільної правоздатності фізичної особи, внаслідок її смерті. Тобто, ще 07.12.2016 року кредитор дізнався про смерть боржника, водночас звернувся до нотаріуса лише, - 21.03.2019 року, а до неї як спадкоємця, - 30.08.2019 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), що є підставою для позбавлення кредитора права вимоги. Крім того, вказувала, що виходячи з виписки по картрахунку [PERSON] , позивачем необґрунтовано нараховувалися і списувалися проценти за прострочений кредит та пеня навіть після моменту коли кредитору стало відомо про смерть боржника та відповідно відкриття спадщини. На підставі викладеного, відповідач [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 99-103). У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] підтримавши позовні вимоги зазначив, що фактично про смерть позичальника позивачу стало відомо лише 22.08.2017 року, коли було прикріплено документ про смерть останнього до Єдиної клієнтської бази, і відповідно після цього Банк зупинив нарахування заборгованості по кредиту, у т.ч. відсотків та санкцій. При цьому, враховуючи, що про смерть позичальника позивач дізнався 22.08.2017 року, а претензійну вимогу до спадкоємців боржника направив на адресу Розівської державної нотаріальної контори, - 22.11.2017 року, то позивачем було дотримано строк, визначений ст. 1281 ЦК України (а.с. 165-168). У запереченнях\~у відповідь\~на відзив\~відповідач [PERSON] ,\~окрім зазначеного\~у її\~відзиві на\~позов вказувала,\~що саме\~з 07.12.2016\~року з\~моменту отримання\~позивачем ухвали\~про закриття\~провадження у\~справі за\~позовом ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~має обчислюватися\~визначений ч.\~2\~ст.\~1281\~ЦК України\~термін для\~пред`явлення вимоги\~до спадкоємців,\~а не\~з 22.08.2017\~року,\~коли було\~внесено дані\~до Єдиної\~клієнтської бази\~про смерть\~позичальника,\~а тому\~посилання представника\~позивача з\~цього приводу\~вважала неспроможними,\~як то\~і посилання\~на необхідність\~застосування у\~даній справі\~положень ч.\~3\~ст.\~1281\~ЦК України. З огляду на що, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 155-159). Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 61, 163, 164). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Окрім того, звернулася до суду із заявою, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, а у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанку» відмовити (а.с. 154, 164-а). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 160/2016, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~положень статті\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13.08.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 1 400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (в подальшому кредитний ліміт та відсоткова ставка змінювалися) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (09/15) (а.с. 8). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість на загальну суму 24\~569, 31 грн., яка склалася з тіла кредиту 1\~957, 67 грн. та відсотків за користування кредитом 22\~611, 64 грн. (а.с. 6-7). Крім того, 13.08.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання заяви позичальника уклали договір № MR06RH128273862, згідно з яким останній отримав строковий кредит на 10 місяців в розмірі 1\~413 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.06.2014 року (а.с. 9). В результаті неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість на загальну суму 3\~774, 14 грн., яка склалася з тіла кредиту 944, 39 грн., відсотків за користування кредитом 0, 41 грн., комісії 22, 61 грн. та пені 2\~806, 73 грн. (а.с. 5). Згідно до свідоцтва про смерть, [INFO] [PERSON] помер у смт. Розівка Розівського району Запорізької області у віці 64 років (а.с. 108). 20.12.2016 року [PERSON] (відповідач у справі) звернулася до Розівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим до Спадкового реєстру було внесено дані про реєстрацію спадкової справи (а.с. 107, 109-111). 18.04.2017 року згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 132). Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Водночас згідно до ст. 1219 ЦК України не входять\~до складу\~спадщини права\~та обов`язки,\~що нерозривно\~пов`язані\~з особою\~спадкодавця,\~зокрема: 1)\~особисті немайнові\~права; 2)\~право на\~участь у\~товариствах та\~право членства\~в об`єднаннях\~громадян,\~якщо інше\~не встановлено\~законом або\~їх установчими\~документами; 3)\~право на\~відшкодування шкоди,\~завданої каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; 4)\~права на\~аліменти,\~пенсію,\~допомогу або\~інші виплати,\~встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608\~цього Кодексу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Якщо\~протягом однієї\~доби померли\~особи,\~які могли\~б спадкувати\~одна після\~одної,\~спадщина відкривається\~одночасно і\~окремо щодо\~кожної з\~них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Якщо\~місце проживання\~спадкодавця невідоме,\~місцем відкриття\~спадщини є\~місцезнаходження нерухомого\~майна або\~основної його\~частини,\~а за\~відсутності нерухомого\~майна -\~місцезнаходження основної\~частини рухомого\~майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК України). Частиною першою статті 1222 ЦК України, визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Відповідно до\~положень ч.\~1\~ст.\~1261\~ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, як свідчать матеріали справи [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] , прийняла спадщину, яка належала їй за законом. Оскільки зобов`язання боржника з повернення кредиту входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282\~ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282\~ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі ст.\~1282\~ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281\~ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281\~ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281\~ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281\~ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Стаття 1281\~ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення кредитором вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 495/1933/15-ц). З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 01.12.2016 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.08.2013 року, на підставі п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в ред. 2004 року) було закрито провадження у справі, зокрема у зв`язку із припиненням цивільної правоздатності фізичної особи, внаслідок її смерті. Зазначена ухвала суду була отримання позивачем 07.12.2016 року, про що свідчить відповідний відбиток печатки про реєстрацію вхідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк» на цій ухвалі (а.с. 46-47). 22.11.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» до Розівської державної нотаріальної контори уперше направив претензію кредитора за вих. № DAHMRLFZ09E15, SAMDN52000102335100 від 14.10.2017 року, тобто вже після оформлення відповідачем спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, - 18.04.2017 року (а.с. 173, 180-182). 29.12.2017 року до Розівської державної нотаріальної контори від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла вказана претензія кредитора разом із ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 01.12.2016 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 134, 135-136). В цей же день Розівською державної нотаріальною контору на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист за № 1207/02-19 про реєстрацію претензії останнього (а.с. 141). 21.03.2019 року аналогічна претензія кредитора була повторна направлена до Розівської державної нотаріальної контори, а 30.08.2019 року уперше відповідачу [PERSON] (а.с. 48-49, 50, 52, 53-55). Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач дізнався про відкриття спадщини, - смерть позичальника [PERSON] , ще 07.12.2016 року, коли отримав копію ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 01.12.2016 року про закриття провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. А тому, виходячи з приписів ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника [PERSON] , протягом шести місяців починаючи з 07.12.2016 року, тобто з часу коли він дізнався про відкриття спадщини. Водночас, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся із вимогою до спадкоємців боржника лише 22.11.2017 року, тобто коли уперше направив до нотаріальної контори претензію кредитора, а тому пропустив визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) шестимісячний строк для пред`явлення вимоги спадкоємцям боржника. Наслідком пропуску кредитором вказаного строку звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення права вимоги, згідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, а тому і відповідно відмовою у задоволенні позову. За таких обставин, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що про відкриття спадщини позивач дізнався лише 22.08.2017 року, коли було прикріплено документ про смерть позичальника до Єдиної клієнтської бази, оскільки знаходить ці аргументи такими, що суперечать встановленим у цій справі фактичним обставинам щодо обізнаності позивача про смерть позичальника ще 07.12.2016 року (з моменту отримання ухвали суду від 01.12.2016 року). Крім того, суд погоджується з аргументами відповідача щодо безпідставного списання Банком відсотків з карткового рахунку [PERSON] за кредитним договором б/н від 13.08.2013 року вже після смерті останнього, оскільки ці обставини підтверджуються відповідним розрахунком заборгованості за вказаним договором та випискою по картрахунку боржника щодо здійснення Банком таких дій, як то і взагалі безпідставного нарахування відсотків вже після спливу дії кредитного договору, - 09/15 (а.с. 6-7, 79-81). З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Outcome: dismissed