Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

06.12.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, та аліментів за минулий час, починаючи з 16.10.2018. Позов обґрунтований такими обставинами. 09.11.2012 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач веде окремий бюджет, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач не має інших утриманців, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він у змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі. 16.10.2018 позивачем було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів, однак у видачі наказу було відмовлено, а тому відповідач повинен сплатити аліменти за минулий час, починаючи з 16.10.2018. Ухвалою від 21.01.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач позов визнав частково - в розмірі 1/4 частки його заробітку від дати ухвалення судового рішення, заявлений позивачем розмір аліментів вважав необґрунтованим. Посилаючись на те, що викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, відповідач зазначив, що сумлінно виконує свої батьківські обов`язки: від дня народження дитини і по сьогоднішній день бере участь у вихованні дитини та в її утриманні, в тому числі надає грошові кошти безпосередньо позивачу в необхідних сумах і буде продовжувати робити це в майбутньому. Два рази на тиждень у робочі дні та кожні вихідні він спілкується з сином, забирає його до себе у м. Бориспіль, де вони проводять час на ігрових майданчиках, у парках, центрах розваг, поїздках в гості до друзів/родичів. Їх спілкування не обмежується тільки денною порою, син досить часто залишається на ніч, тобто дитина фактично проживає за двома адресами. Він постійно сплачує кошти на утримання будинку, купляє для дитини продукти харчування, необхідний одяг, оплачує поїздки на відпочинок, ліки, іграшки, відвідування дитиною басейну. В минулому році вони сім`єю відпочивали на морі та подорожували Україною, при цьому усі необхідні витрати на проживання, харчування, розваги, проїзд (пальне) оплачувались ним. 30.08.2019 вони запланували та погодили подорож до м. Краків (Польща), в цей же день він викупив квитки на авіапереліт. В судовому засіданні позивач частково визнала повідомлені відповідачем обставини та подала заяву про стягнення аліментів починаючи з дати ухвалення рішення, тобто з 10.09.2019. Заслухавши сторони та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 09.11.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. від 21.05.2019 їх шлюб розірвано. Після припинення шлюбно-сімейних відносин сторін дитина постійно проживає з матір`ю у с. Велика Олександрівка Бориспільського району, а відповідач - у м. Борисполі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Позивач в суді визнала, що впродовж усього часу роздільного проживання відповідач на добровільній основі надавав допомогу на утримання дитини в натуральній та грошовій формі. Водночас з пояснень позивача вбачається, що її не влаштовують умови надання відповідачем грошового утримання для дитини, зокрема, необхідність кожного разу просити відповідача про надання коштів. Вказана обставина свідчить про існування між сторонами спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач працює в ТОВ «Теплоенергопостач» на посаді заступника директора з юридичних питань, у нього нормальний стан здоров`я і відсутні інші діти та непрацездатні члени сім`ї, яких він повинен утримувати. Отже на підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих ними доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить достатнє утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться ѕ частин його доходу. До того ж такий розмір аліментів надасть відповідачу можливість брати участь у додаткових витратах на сина, що визначено ст. 185 СК України. На підставі положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, проте з урахуванням позиції позивача суд вбачає підстави для присудження аліментів з дати ухвалення цього рішення. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial