Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

05.05.2021 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.10.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем було підписано заяву №б/н від 25.10.2011, згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказав, що при підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно умов договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування. Проте відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому у нього виникла заборгованість, яку і просить стягнути позивач. Ухвалою суду від 11.05.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 31.05.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», мотивуючи тим, що кредитний договір складається із трьох складових, однак він підписав лише анкету-заяву, в якій відсутні домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Також, вважає, що доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальникам боргу по основній сумі кредиту і процентам. Однак, у доданій до позовної заяви виписки за договором не зазначено прізвище, ім`я, по батькові, а також посади особи, відповідальної за його складання, вона ніким не підписана. Зазначає, що дане твердження стосується також і довідки про зміну умов кредитування, довідки про видачу кредитних карток, розрахунку заборгованості. Щодо нарахування відсотків, вказує, що їх нарахування є безпідставним, так як анкета-заява не містила розміру відсотків за кредитом, а правила та умови, тарифи на обслуговування не підписані ним. Відсоткова ставка згідно розрахунку збільшувалась, але жодного повідомлення про такі зміни йому не надходило. Також, банком неправомірно нараховано відсотки поза межами дії оспореного кредитного договору, так як строк даного договору встановлено з 06.2015 та розрахунок здійснювався до моменту звернення з позовом до суду. У разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин, що виникли при видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Відповідач також стверджує, що строк позовної давності слід рахувати із моменту підпису анкети-заяви та видачі кредитних коштів а саме з 25.10.2011. 25.06.2021 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав, просив поновити строк для подання відповіді на відзив. Вказав, що між сторонами були вчинені всі необхідні дії, які вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, умови та правила надання банківських послуг та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві. Зазначає, що з моменту оформлення кредитного договору пройшло 10 років, позичальник в банк щодо неправильного розрахунку за відсотками не звертався. Щодо ознайомлення позичальника із умовами кредитування, то доказом зазначеного вважає, те що [PERSON] періодично сплачував платежі та підписав анкету-заяву. Сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови, та з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, вбачається, що йому встановлено кредитну ставку в розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій, штрафів, тощо. Вважає, що надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами у справі. Також, вказує, що відповідач отримував перевипущення карток і так як 25.10.2011 його особу було ідентифіковано, то підписання нової анкети не було потрібно. Щодо розрахунку заборгованості зазначає, що останній не є первинним документом, а інформаційним по факту обробки фактично операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Стосовно розміру відсоткової ставки зауважив, що процентна ставка змінювалась, про що відповідач повідомлявся, однак дана інформація не зберігається в архіві більше трьох років. Згідно з умовами кредитного договору визначеними сторонами у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`ня сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день являється не припиненим. Вказує, що строк перевипущеної картки до останнього дня 09.2021, а отже позивач звернувся до суду до спливу строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, у заяві від 07.07.2021 просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 08.07.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6\~ст.259 ЦПК України\~і ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4\~ст.268 ЦПК України\~підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~з ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що 25.10.2011 сторонами - Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно умов якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.18/. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання містить дані про видачу кредитної картки, її вид, кредитний ліміт, прізвище, адресу та підпис відповідача. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем станом на 13.04.2021 рахується заборгованість в розмірі 12\~673, 13 грн, з яких:10 283, 98 грн за тілом кредита; 2\~389, 15 грн.\~- за простроченими відсотками. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Так, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», в якій базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 в році) становить 3,0%, та [PERSON] ознайомлений з фінансовими умовами надання такої, про що свідчить його підпис (а.с. 19). Заперечень щодо підпису вказаної довідки відповідачем не надано. Отже, перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у вищевказаній довідці (3% на місяць (36% річних)). У заяві від 25.10.2011 домовленості сторін щодо збільшення процентної ставки немає. Пред`являючи позов, банк просив стягнути проценти за користування [PERSON] кредитними коштами, нараховані за період з березня 2020 по квітень 2021 рік у розмірі 2\~389, 15 грн. Як слідує із наданого банком розрахунку, починаючи з 01.05.2020 року позивач нараховував проценти за ставкою 3,6%, з 01.09.2020 року за ставкою 3,5%, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування кредитними коштами. При цьому посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та Правила надання банківських послуг, суд вважає безпідставними з огляду на таке. Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою. Отже, суд не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що проценти підлягають стягненню за процентною ставкою 36% річних, яка узгоджена із відповідачем. Такі висновки узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду висловленою у постановах від 24 лютого 2021 року (справа № 285/3500/19), 04 листопада 2020 року (справа № 534/1072/18-ц). Відповідно до наданого банком розрахунку, кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період з 21.04.2020 по 01.04.2021 становить 398 днів. При цьому, у період з 21.04.2020 по 21.08.2020 АТ КБ «Приватбанк» нараховано відсотки в сумі 1\~520, 65 грн за відсотковою ставкою 3, 6%. Однак, з урахуванням узгоджено відсоткової ставки в розмірі 3% дана сума заборгованості підлягає перерахуванню (1520, 65:43,2*36=1267,21 грн), та становить 1267,21 грн. Одночасно суд, приймає до уваги, що у період з 22.08.2020 по 01.04.2021 АТ КБ «Приватбанк» нараховано відсотки в сумі 2\~846,72 грн за відсотковою ставкою 3, 5%. Однак, з урахуванням узгоджено відсоткової ставки в розмірі 3% дана сума заборгованості підлягає перерахуванню (2\~846,72:42*36=2\~440,05 грн) та складає 2\~440,05 грн. Таким чином загальна сума заборгованості за відсотками у період з 21.04.2020 по 01.04.2021 становить 3\~707,26 грн. Однак, з урахуванням заявлених позивачем вимог суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 2\~389, 15 грн. Разом з тим, АТ КБ «ПриватБанк» вимоги про стягнення штрафів та пені не заявляв. Одночасно відповідно до вимог частини другої\~статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Судом встановлено, що фактично отримані позичальником кошти за тілом кредиту сплачувались, а заборгованість за тілом кредиту виникла з 21.03.2020 та станом на 01.04.2021 становить 8\~722, 98 грн., оскільки саме дана сума була отримана відповідачем у вищевказаний період . Дана заборгованість в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернута не була, а відтак її слід стягнути на користь позивача. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8\~722, 98 грн та за відсотками в розмірі 2\~389, 15 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Щодо заперечень відповідача про сплив строків позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку; після\~переривання перебіг\~позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, те що до 21.03.2020 відповідач вчиняв дії щодо погашення кредиту, а отже визнавав свій борг, то позовна давність позивачем не пропущена. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 270,00 грн. підтверджено платіжним дорученням № PROM9BTNKS від 19.04.2021 /а.с. 4/. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~990, 40 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 549, 551, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial