Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

05.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд стягнути солідарно на її користь борг за договором позики в розмірі 73823,34 грн. з яких 983,04 грн. заборгованість по позиції, 72 840,30 грн. заборгованість за відсотками, та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 31.03.2017 між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у позивача грошові кошти в розмірі 983,04 грн., які зобов`язався повернути 14.04.2017 року. Відповідним договором передбачено сплата позичальником процентів за користування позикою у розмірі 10% в день від суми простроченої заборгованості до дня повного розрахунку. Виконання відповідачем зобов`язань за договором позики забезпечується договором поруки від 31.03.2017 року який був укладений між позивачем та [PERSON] , відповідно до яких поручитель поручився перед позивачем за виконання відповідачем зобов`язань за договором позики від 31.03.2017 року. Відповідачі зобов`язання за договорами належним чином не виконали, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом. 09.07.2019 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу, з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомили. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.03.2017 між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених цим договором, а саме, загальна сума позики складає 983,04 грн., які згідно з п. 4.1 договору зобов`язалась повернути 14.04.2017 року (а.с.5). Згідно із п. 4.2. договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п.4.1.) позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до розписки, складеної та підписаною [PERSON] 31.03.2017 року, нею отримано від [PERSON] гроші в розмірі 983,04 грн. які він зобов`язався повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 31.03.2017 року між нею та [PERSON] (а.с.14). Згідно договору поруки від 31.03.2017 року, укладеного між [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (позикодавець), предметом договору є надання поруки за виконання зобов`язань з боку [PERSON] за договором позики від 31.03.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на суму 983,04 грн. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за договором позики від 31.03.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 50 грн. (п.1., 2. договору поруки). Згідно п.4 договору поруки від 31.03.2017 року за договором поруки позичальник і поручитель відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники в обсязі 50 грн. (а.с.6). Відповідачі не виконали умови договорів належним чином. Згідно свідоцтва про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи, серії [NUMBER] виданого 27 червня 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27 червня 2018 року, про що складено відповідний актовий запис № 208. Після реєстрації шлюбу [PERSON] привласнила прізвище [PERSON] (а.с.13). Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст.1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 983,04 грн. згідно розписки від 31.03.2017 року. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Сторони домовились щодо розміру процентів за договором позики, про що свідчить умови договору позики. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що законом не передбачене обов`язкове нотаріальне посвідчення договору позики, а дійсність договору позики встановлюється його письмовою формою, якої сторони дотримались при укладенні договору позики. Окремі умови договору позики або договір в цілому не визнавались відповідачем недійсним та відповідач не заявляла на підставі ч. 3 ст.215 ЦК України такої вимоги. У зв`язку з неповерненням грошей у строки, передбачені п. 4.1 договору, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі, передбаченому п. 4.2 договору, а саме 10% за кожен день користування позикою від суми простроченої заборгованості та нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем, тобто розмір відсотків встановлений договором, що не суперечить закону. Так, згідно з розрахунком, позичальник станом на 25.04.2019 року борг не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 73823,34 грн. з яких 983,04 грн. заборгованість по позиції, 72840,30 грн. заборгованість за відсотками, Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. Договором поруки від 31.03.2017 року передбачено, що відповідачі солідарно відповідають за договором позики у розмірі 50 грн., які на підставі ст. 534 ЦК України, мають бути стягнуті в рахунок погашення процентів солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 73773,34 грн. з яких 983,04 грн. заборгованість по позиції, 72790,30 грн. заборгованість за відсотками солідарно з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за процентами в розмірі 50 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial