Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд», в якому просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з березня 2014 року по жовтень 2015 року включно в сумі 88000 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 5250 грн. 94 коп. Обґрунтувала позивач позов тим, що в період з 03.06.1981 року по 10.02.2014 року вона перебувала в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Чернігівбуд» та була звільнена у звязку із скороченням чисельності штату працівників. Рішеннями Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.08.2013 року, від 05.12.2013 року та від 05.03.2014 року з відповідача було стягнуто заборгованість по заробітній платі на корить позивача, проте до цього часу в повному обсязі заборгованість так і не погашена, зокрема, залишилися невиконаними рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі на загальну суму 36182 грн. 27 коп., що порушує права позивача, передбачені законодавством про працю. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Чернігівбуд». На підставі наказу № 3к від 10 лютого 2014 року позивач звільнена з роботи у звязку зі скороченням чисельності штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а/с 4). Як зазначила позивач в позовній заяві, рішеннями Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.08.2013 року, від 05.12.2013 року, від 05.03.2014 року з відповідача стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі, проте до цього часу заборгованість в повному обсязі відповідачем не погашена. Як вбачається з відповіді на заяву № 9682 від 05 жовтня 2015 року на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції перебувають накази: -№ 2-н/750/1805/13 від 05.12.2013 року, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд» на користь [PERSON] боргу в сумі 14020 грн. 67 коп.; -№ 2-н/750/189/14 від 12.03.2014 року, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд» на користь [PERSON] боргу в сумі 22161 грн. 60 коп. (а/с 5). З довідки, виданої Публічним акціонерним товариством «Чернігівбуд» 16 жовтня 2015 року, вбачається, що заборгованість відповідача по заробітній платі з липня 2013 року по лютий 2014 року станом на 23 вересня 2015 року становить 36182 грн. 27 коп. Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Чернігівбуд» від 12 січня 2016 року № 01 [PERSON] працювала в БМУ «Житлобуд-2» ПАТ «Чернігівбуд» на посаді головного бухгалтера з пятиденним робочим тижнем та її посадовий оклад становив 4410 грн. Згідно розрахунку позивача, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з березня 2014 року по жовтень 2015 року включно становить 88000 грн. (4400 грн. х 20 місяців). Як вбачається з розрахунку компенсації за затримку виплати заробітної плати, наданого позивачем, розмір компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати становить 5250 грн. 94 коп. (а/с 6). Згідно ч. 1\~ ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п. п. 2, 3 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком середнього заробітку та компенсації по заробітній платі, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з березня 2014 року по жовтень 2015 року включно та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати - підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved