Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

07.06.2021 позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначила, що з 2013 року проживає однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу із [PERSON] . В період проживання однією сім`єю за спільні кошти купили у 2019 році автомобіль BMW модель 320D реєстраційний номер [NUMBER] ,2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , який було зареєстровано на відповідача. Цей автомобіль є їх спільною сумісною власністю, тому позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля BMW модель 320D реєстраційний номер [NUMBER] ,2006 року випуску. Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 21). В підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовільнити в повному обсязі. В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти визнання автомобіля їх спільною сумісною власністю та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля. Відповідно до ч.3. ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку розгляду справи по суті. Позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 5 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Судом встановлено,що [PERSON] з 2013 року проживає однією сім`єю із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом із ними мешкає дочка позивачки - [PERSON] , що підтверджується довідкою голови вуличного комітету, посвідчену організаційним відділом Миргородської міської ради (а.с.10,11). Відповідачу [PERSON] належить автомобіль BMW модель 320D реєстраційний номер [NUMBER] ,2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , дата першої реєстрації 06.04.2019, дата реєстрації 16.01.2020, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15). Відносини щодо права власності на вказаний автомобіль врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України. Положенням ст. 74 СК України, визначено, наступне. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 (право спільної сумісної власності подружжя) цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що автомобіль BMW модель 320D реєстраційний номер [NUMBER] ,2006 року випуску є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин суду не надано та судом не здобуто. Згідно із ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною другою статті 372 ЦК України, передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За положеннями ст.ст. 12, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77 та 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2013 року по день ухвалення рішення суду, спірний автомобіль прибраний підчас їх проживання однією сім`єю, за спільні кошти в інтересах сім`ї і відповідно до ч. 1 та 2 ст. 60 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності. В підготовчому судовому засіданні [PERSON] визнав факт спільного проживання із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини. Не заперечував проти визнання автомобіля їх спільною сумісною власністю та визнання за ними права власності на автомобіль по 1/2 частині.Позовні вимоги [PERSON] не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved