Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

06\~травня 2015\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Провідна», [PERSON] , в якому, з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 10.04.2018 року (Том 2, а.с.97) просив суд стягнути на його користь: - з ПрАТ «СК «Провідна»\~ страхову виплату у сумі 5000,00 грн. за шкоду заподіяну його здоров`ю; - з [PERSON] спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 279 990,00 грн., збитки пов`язані з оплатою ФОП [PERSON] у розмірі 700,00 грн., а також витрати пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи та судові витрати у розмірі 8518,30 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 28.11.2014 року близько 8-ї годин ранку, за його участю, у Новомосковському районі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, при наступних обставинах. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Део Ланос, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі «Знаменка-Луганськ-Ізварено», де на ділянці дороги 237-й кілометр не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобілем, в наслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення в автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення автомобілів, позивач, відповідач [PERSON] та пасажир [PERSON] отримані тілесні ушкодження, а обидва автомобілі механічні пошкодження. Згідно довідки №6731 Новомосковської ЦРЛ від 28.11.2014 при ДТП позивач отримав різану рану лівого колінного суглоба. \~ \~ \~ \~Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~ [PERSON] знаходився на тимчасовій реєстрації по фактичному мешканню відповідача: [ADDRESS] , що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном [NUMBER] від 04.03.2013 року на ім`я [PERSON] , а згідно свідоцтва про реєстрацію вказаний автомобіль належить на праві власності зятю відповідача [PERSON] 23.09.2014 року відповідач, який фактично володів автомобілем, уклав з ПрАТ «СК «Провідна» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після ДТП, відповідач повідомив ПрАТ «СК «Провідна», а позивач повідомив ПрАТ «СК «Україна» про настання страхового випадку, з якою 03.06.2014 року уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З метою встановлення вартості майнового збитку, спричиненого позивачу, як власнику автомобіля Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] , 10.12.2014 року ФОП [PERSON] та оцінювачем [PERSON] проведено огляд його пошкодженого автомобіля та оцінку збитку, за що позивач особисто заплатив 700,00 грн. 15.12.2014 року було складено звіт №10-12-14-1В, згідно якого вартість майнового збитку складає 170841 грн. \~ \~ \~ \~Звернувшись до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування, страхова компанія впродовж лютого-квітня 2015 року фактично сплатила на користь позивача страхову виплату в розмірі 49500,00 грн. (50000,00 грн. 500,00 грн. франшизи). При цьому, розмір відшкодування за шкоду, спричиненої його здоров`ю, страхова компанія взагалі не взяла до уваги. \~ \~ \~ \~Не погодившись з таким розміром страхової виплати, позивач звернувся до суду з даним позовом, в подальшому, в ході судового розгляду справи, після проведення судової авто-товарознавчої експертизи, збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів означені вище суми за шкоду заподіяну його здоров`ю, майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат по справі. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 20 травня 2015 року у справі було відкрито провадження (Том1,а.с.25), а 09 вересня 2015 року відповідною ухвалою суду (Том 1, а.с.109) позов [PERSON] було залишено без розгляду, згідно п.3 ст.207 ЦПК (в редакції 2003 року). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року скасовано ухвалу Новогродівського міського суду Донецької області від 09 вересня 2015 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (Том1,а.с.143-145). В ході судового розгляду справи, ухвалою суду від 10.06.2016 року (Том 1, а.с.238) зі складу учасників справи виключено третю особу [PERSON] . 28 липня 2016 року Новогродівським міським судом Донецької області призначено у справі автотоварознавчу експертизу, у зв`язку із чим провадження у справі було зупинено (Том 1,а.с.253-255). До суду справа разом з висновком експертизи №3380-16 повернулася з експертної установи 01.02.2017 року. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 13 квітня 2017 року дану цивільну справу передано на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (Том 2, а.с.36-37), за результатами повторного автоматизованого розподілу від 07.11.2017 року справу передано на розгляд судді Парфьонову Д.О., а в подальшому, у зв`язку із закінченням повноважень судді Парфьонова Д.О., після повторного автоматизованого розподілу справа передана в провадження судді Сороки О.В. (Том 2, а.с.109). У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справа розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України №2147-VIII. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (Том 2, а.с.134). Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» позов не визнав, у своїх запереченнях проти позову (Том1, а.с.56-61), зокрема зазначив, що відповідно до п.4 Полісу АІ/2323833 обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000,00грн., розмір франшизи становить 500,00 грн. 27.02.2015 року страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 49\~500,00 грн., тобто виконала свої зобов`язання за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, по відшкодуванню шкоди завданої майну позивача. Стосовно вимог позивача про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, представник ПрАТ «СК «Провідна» зазначив, що позивач з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ушкодженням здоров`я до страхової компанії не звертався та будь яких документів на підтвердження даних вимог не надав, а тому просили відмовити в позові в частині вимог пред`явлених до ПрАТ «СК «Провідна», а справу розглянути без участі представника співвідповідача. Відповідач [PERSON] у своїх електронних заявах позов не визнавав, при цьому, не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов, в судове засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про розгляд справи, шляхом направлення судових повісток на зазначену ним в заявах адресу, електронну пошту та смс-повідомлень на вказаний ним телефонний номер. Зважаючи на те, що справа знаходиться на розгляді вже досить тривалий час, всі процесуальні заяви відповідачами направлялися ще до Новогродівського міського суду Донецької області, а після передачі справи за підсудністю до даного суду будь-які заяви, заперечення, відзиви та докази від відповідачів не надходили, в свою чергу, судом вживались всі можливі заходи для виклику відповідачів в судове засідання, а тому, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи без участі відповідачів, за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, 28.11.2014 року о 07.30 годині водій [PERSON] на дорозі Знам`янка-Луганськ-Ізварине, керуючи автомобілем Део Ланос, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілям завдано механічні пошкодження, водій [PERSON] , пасажир [PERSON] та водій [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (Том 1, а.с.104). Відповідно до полісу №АІ/2323883 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] 23.09.2019 року застрахував у ПрАТ «СК «Провідна» свою відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації транспортного засобу Део [PERSON] , реєстраційний номер [NUMBER] (Том 1, а.с.62 ). Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №10-12-14-1В, складеного 15.12.2014 року ПП [PERSON] , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Volkswagen, д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 170841,00 грн. (Том.1, а.с. 17-25). У відповідності до п.4 Полісу АІ/2323833, обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000,00 грн., розмір франшизи - 500,00 грн. Таким чином, з поданих до суду доказів вбачається, що цивільно-правова відповідальність винного у ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», яка в свою чергу, в межах суми страхового ліміту виплатила позивачеві, як потерпілій особі страхову виплату за шкоду завдану майну у розмірі 49\~500,00 грн. (50\~000,00 грн. 500,00 грн. франшиза), і дана обставина сторонами не оспорювалася, а тому в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, не потребує додатковому встановленню. Поряд з цим, відповідно до висновку №3380-16 експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у даній справі від 18.01.2017 року вартість майнового збитку, спричиненого [PERSON] , як власнику автомобіля Volkswagen у зв`язку з ДТП, яка мала місце 28.11.2014 року, з його та відповідача [PERSON] участю, становить 279 990,00 грн. (Том 2, а.с.4-10). Суд бере до уваги висновок вказаної експертизи, оскільки останній зроблений незалежним експертом, який має відповідні спеціальні знання, не є зацікавленим у результатах вирішення даної справи та не пов`язаний із жодною із сторін по справі. Будь-які докази, які могли б створювати сумніви чи протиріччя щодо зазначеного висновку експерта сторонами надано не було. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступних норм законодавства. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 230490,00 грн., яка є різницею між вартістю матеріального збитку відповідно до висновку судової експертизи та фактично сплаченого страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (279990,00грн.- 49 500,00 грн. = 230490,00 грн.) Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача документально підтверджені судові витрати, у виді сплаченого судового збору у розмірі 2522 грн. 30 коп. (1270,41 грн. (Том1,а.с.24) + 243,60 грн. (Том1,а.с.121) + 121,80 (Том1,а.с.19) + 1586,49 (Том.2,а.с.47) та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 5296,00 грн. (Том 1,а.с.257). На підставі викладеного,

Outcome: partial