Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

06.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у звязку з продовженням нею навчання. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач є її батьком. [INFO] року їй виповнилось 18 років, тому стягнення аліментів на її утримання припинено. Вона навчається у Київському національному уніврситеті ім. Т. Шевченка за спеціальністю економіка підприємства з 2017 року. Оскільки, вона продовжує навчання, а відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, просить стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно за весь час навчання. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву у якій підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила розглядати справу без її участі. (а.с.12) Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.07.2000 року відділом РАГС м. Южноукраїнська Миколаївської області (а.с. 5). Згідно довідки № 040/1106 від 18.06.2018 року [PERSON] є студенткою І курсу економічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шеченка, денної форми навчання освітньої програми «економіка підприємства». Термін навчання до 30.06.2021 року (а.с. 6). Вислухавши думку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Частиною 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З'ясувавши обставини справи, суд враховує, що, відповідач має задовільний стан здоров'я, працевлаштований, має сталий дохід, а тому в змозі утримувати дитину, яка продовжує навчання. На думку суду розмір аліментів у вигляді 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, буде достатнім для утримання дитини, яка продовжує навчання. Оскільки право на утримання повнолітньої дитини невід'ємно пов'язане із її навчанням, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на її утримання до закінчення нею навчання. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору на підставі п.3) ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 704.80 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved