Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

05 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 15 лютого 2006 року [PERSON] отримала кредит на суму 3800 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом. Оскільки зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 30 квітня 2014 року у неї виникла заборгованість в сумі 13670 грн. 83 коп., яку банк просив стягнути на його користь та витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06.08.2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 5994 грн. 62 коп. заборгованості по процентам за користуванням кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 06 серпня 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача Тимошенко О.А. (за довіреністю) подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 15 лютого 2006 року відповідач звернулась до Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач, із заявою на підставі якої їй було надано кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, та підвищених відсотків (72% річних) у разі прострочення виконання зобов'язань, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, тарифів банку, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача ( а.с.7 на звороті). За умовами кредитного договору строку його дії відповідає строку дії картки. Згідно з п.3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні ( місяць і рік), вона діє до останнього календарного дня зазначеного місця. Згідно заяви позивача строк дії кредитної картки отриманої відповідачкою згідно кредитного договору від 15 лютого 2006 року, закінчився у лютому 2013 року ( а.с.113-114). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого позивачем, відповідач станом на 30 квітня 2014 року має заборгованість в сумі 13670 грн. 83 коп., з яких 2989 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 9553 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та штрафи - 500 грн. - штраф (фіксована частина); 627 грн. 18 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін, за п. 5.12 Правил користування платіжною карткою строк позовною давності за вимогами по стягненню кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки - пені, штрафів було збільшено до п'яти років ( а.с.43,121). Таким чином, незважаючи на те, що строк дії кредитної картки та відповідно строк повернення кредиту в повному обсязі закінчився у лютому 2013 року, позовні вимоги позивача заявлені у межах строку позовної давності визначеної сторонами, за такого є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, позивачем було надано Правила користування платіжною карткою, що містять п. 5.10, який передбачає обов'язок відповідача у разі порушення строків по будь - якому грошовому зобов'язанню передбаченому договором більш ніж на 30 днів сплачувати штраф 250 грн. + 5% від суми позову (а.с.121). З огляду на викладене, на користь позивача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) у розмірі 250 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: partial