Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

05.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 14.11.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] грошову суму у розмірі 20000,00 гривень. Строк повернення грошових коштів до 13.01.2013 року. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від [PERSON], грошей у зазначеній сумі, відповідач написала розписку. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути отримані кошти, однак, станом на 05.02.2015 року грошові кошти відповідачем не повернуто. Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики та не повернув борг у зазначеній сумі. З 13.01.2013 року по 05.02.2015 року відповідач прострочив повернення грошових коштів на 755 днів, тобто три проценти річних від простроченої суми складає 1 241 грн. 09 коп. У зв'язку з викладеним, позивач змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав, просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 20 000,00 гривень, 3 % річних від суми боргу - 1 241 грн. 09 коп. та понесені судові витрати. У судове засідання позивачі [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надав заяву, в якій просить розглянути позов за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями. Жодних доказів або заперечень по суті позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] грошову суму у розмірі 20 000,00 гривень, строк повернення грошових коштів до 13.01.2013 року (а.с. 8). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики укладеним 14.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] передбачено, що відповідач зобов'язуються повернути грошові кошти в сумі 20 000,00 гривень в строк до 13.01.2013 року. Згідно розрахунку сума прострочення платежу станом на 05.02.2015 року складає 1 241 грн. 09 коп. (20 000х3:100=600 грн. - 3 % від суми боргу; 600:365х755(кількість днів прострочки)=1 24109 грн.), яку позивач просить стягнути на його користь. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 20 000,00 гривень та 1 241 грн. 09 коп. - три проценти річних від простроченої суми, є обґрунтованими, відповідають принципу розумності і справедливості і такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved