Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

05 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 03 липня 2004 року позивач уклала шлюб з відповідачем, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх місяців шлюбні відносини між подружжям припинені, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а відповідач як батько зобовязаний надавати дитині матеріальну допомогу, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 30% від всіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі (а.с.37). Відповідач у судове засідання не зявився, просив розглядати справу у його відсутність, з позовом згоден, проти розірвання шлюбу не заперечує, аліменти згоден сплачувати у розмірі 30% від його заробітку (а.с.38). У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 788, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Із копій свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.8). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~ Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Суд також приймає до уваги, що відповідач визнав позов в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі 30% від свого заробітку. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 30% усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного і той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, має право на отримання аліментів за умови, що другий з подружжя може їх надавати. Відповідно ж до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому дружина має таке право незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З позову вбачається, що позивач доглядає за малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], тому не працює і не отримує дохід. Суд також враховує ту обставину, що позивач отримує соціальні виплати в звязку з народженням дитини. При цьому, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, так як він має працездатний вік, працює, має нормальний стан здоровя, а доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує, що позивачка отримує соціальні виплати на дитину, нею також заявлений позов про стягнення аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, також суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, якому після виплати аліментних зобовязань необхідні кошти для проживання, та приймає до уваги, що позивач визнав позов у повному обсязі, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину 15% від усіх видів доходів (заробітку) відповідача буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 05.02.2018 року. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням двох позовних вимог про стягнення аліментів (на дитину та на дружину) та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн. Понесений позивачем судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу залишити за позивачем, згідно її заяви (а.с.37).

Outcome: approved