Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

06.12.2018 [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «НД-фарм» (далі- відповідач, ТОВ «НД-фарм») про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 29703,53 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. На обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що у період з 24.11.2017 по 19.06.2018 вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. За період з другої половини січня 2018 року по другу половину червня 2018 року відповідачем була нарахована, але не виплачена їй заробітна плата у розмірі 29 703,53 грн. 19.06.2018 вона була звільнена із займаної посади за власним бажанням, але розрахунку з нею відповідач не провів, чим порушив її права. Вказувала, що на підставі ст. 117 КЗпП України відповідач має виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До судового засідання позивачкою було подано заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивачка не заперечувала проти вирішення справи саме таким чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що з 24.11.2017 позивачка працювала в ТОВ «НД-фарм» на посаді бухгалтера, а 19.06.2018 була звільнена за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки /а.с.5-22/. Згідно письмових пояснень позивачки, відповідач не здійснив з нею розрахунку у день звільнення. Заборгованість відповідача перед позивачкою за період з січня 2018 року по 19.06.2018 становить 29703,53 грн, що підтверджується відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи, що з вини відповідача з позивачкою не було проведено розрахунку в день її звільнення, то з відповідача на її користь підлягає стягненню заборгованість у розмірі 29703,53 грн. Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме з 20.06.2018 по день ухвалення судового рішення. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що у квітні та травні місяцях 2018 року позивачці була нарахована заробітна плата у розмірі по 6900,00 грн; квітень 2018 року мав 19 робочих днів, а травень - 21 робочий день. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає (6900 грн + 6900 грн)/(19 днів+21 день)=) 345,00 грн. З 20.06.2018 по дату розгляду даної справи 20.05.2019 строк затримки розрахунку складає 229 дні. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки сум після звільнення складає 79 005,00 грн (345 грн*229 дні = 79005 грн. 00 коп.). Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень та відзиву на позов відповідачем до суду не надано. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі. Оскільки позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору за законом, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з другої сторони всі судові витрати на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved