Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

06.08.2020 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з 03.11.2012 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 21.10.2016 шлюб був розірваний, з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини. Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з нею, а з жовтня 2018 року, в зв`язку з її виїздами за кордон на заробітки, за домовленістю сторін дитина стала проживати разом з відповідачем. При цьому вона обіцяла доньці поїздку за кордон на туристичний відпочинок. Після приїзду з Китаю вона почала організовувати туристичну поїздку за кордон для відпочинку доньки, про що повідомила відповідача, від якого залежало надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач поставив умови придбання туристичної путівки також на нього та забезпечення його поїздкою з дочкою за її рахунок, обіцяючи в наступному повернути кошти в розмірі половини вартості туристичного відпочинку, тобто повністю за себе та 50% за дитину. Тому, задля забезпечення дитини належним відпочинком з виїздом за кордон, відсутності згоди батька дитини на виїзд закордон без його участі, вона придбала туристичну послугу на трьох осіб - себе, дитину та відповідача, сплативши власні кошти в сумі 23580 грн. Проте відповідач до цього часу не відшкодував їй частину витрат за туристичну поїздку. Тому просить стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на дитину, обумовлені вихованням, відпочинком та утриманням неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 1/2 частини фактично понесених витрат на суму 3930 грн та понесених витрат на оплату туристичного обслуговування [PERSON] в сумі 7860 грн, а всього стягнути 11790 грн. Судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що зазначені у позові витрати не мають ознаки «особливі обставини», зазначені у ст. 185 СК України. З позовної заяви не зрозуміло на підставі якої правової норми відповідач повинен відшкодувати вартість його поїздки. Стороною позивача не доведено домовленості сторін про відшкодування коштів за поїздку, не надано доказів походження цих коштів. Крім того, згідно наданих стороною позивача квитанцій вбачається, що кошти сплачені не за реквізитами, зазначеними у договорі на туристичне обслуговування. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явилися. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Встановлено, що 03.11.2012 між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.11.2012 Лебединським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.2013 Лебединським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2016 №583/2495/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. 20.08.2019 між [PERSON] (Турист) та ФОП [PERSON] (Турсубагент), що діє на підставі Субагентського договору з ТОВ «На Канікули Україна» (Турагент), діє від імені і за дорученням ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine (Туроператор), був укладений договір на туристичне обслуговування №102989, відповідно до умов якого Туроператор зобов`язується відповідно до бронювання Турсубагента, здійсненого за замовленням Туриста, надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а Турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. Бронювання здійснюється Турсубагентом в системі бронювання Туроператора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою Туроператором формою, що наведена у Додатку №1 і є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до додатку №1 до договору на туристичне обслуговування №102898, туристична подорож здійснюється у складі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у країну - Туреччина, термін туру з 08.09.2019 по 13.09.2019, остаточна вартість туру складає 23580 грн. Згідно з платіжними дорученнями від 20.08.2019 [PERSON] було сплачено [PERSON] двома платежами грошові кошти, на загальну суму 23580 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При вирішенні питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, враховується, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно із ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження необхідності у розумінні ст. 185 СК України витрат на відпочинок в Турції дитини та її батька. Таким чином, позивачкою не доведено, що витрати, які вона просить стягнути з відповідача на свою користь, викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню. В зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення заявлених вимог відсутні підстави для відшкодування судових витрат, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed