Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

07.09.2015 року до Ширяївського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] (далі позивач), з позовом до Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області (далі відповідач) та просила суд визнати за нею [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER], в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], померлої 23.07.2013 року в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області, право власності на земельну ділянку площею 7,74 гектар, з кадастровим номером 5125485200:01:001:0554 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Саханської сільської ради Ширяївського району Одеської області, масив № 6, ділянка № 33. Мотивуючи його тим, що після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері вона звернулася до Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у звязку з відсутністю відмітки територіального органу Держземагенства про перехід права власності на земельну ділянку з чоловіка [PERSON] померлого 25.07.2010 року до дружини [PERSON] померлої 23.07.2013 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Вищезгадана земельна ділянка раніше належала чоловіку спадкодавця [PERSON] (померлому 25.07.2010 року) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 958747, виданого 24 квітня 2007 року Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010753700012. Після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] вступила у спадщину на вищезгадану земельну ділянку та отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 28.01.2011 року, але до дня своєї смерті не зареєструвала його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як це передбачено чинним законодавством України. 23.07.2013 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого на підставі відповідного запису за № 186 складеного 24 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді вищезгаданої земельної ділянки. Заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишала, а із спадкоємців за законом першої черги є тільки позивачка, як її донька. Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем підтверджені свідоцтвом про її народження (а.с. 11), родове прізвище позивачка змінила після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Відповідно до довідки Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області померла мати, дійсно постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті в будинку [PERSON] за № 16 по вул. Горького в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області. Після смерті матері та відкриття спадщини у вигляді вищезгаданої земельної ділянки позивачка подала відповідну заяву про прийняття вказаної спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, де була заведена спадкова справа № 03/2015. Але державний нотаріус Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області своєю постановою від 04 червня 2015 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку у звязку з відсутністю відмітки територіального органу Держземагенства про перехід права власності на земельну ділянку. Таким чином, у звязку з тим, що позивачка не має можливості отримати правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку та надати його нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, вона була змушена звернутися до суду з вищезгаданою позовною заявою. Відповідно до норм Цивільного законодавства України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~(пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно абзацу 3 п.6 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до\~ст. 392 ЦК України. В силу\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1\~ст. 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на\~підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Таким чином на думку суду право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна,\~\~дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, тому після його смерті, спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. \~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що інші спадкоємці, в судовому засіданні не встановлені, та приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і той факт, що правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved