Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

07.02.2014р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідно до умов договору №LVMWSK00000269 від 09.07.2004р. відповідачка 09.07.2004р. отримала кредит у розмірі 3050 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідачка належним чином не виконала зобов'язань за вказаним кредитним договором та заборгувала Банку грошові кошти в сумі 40265 грн. 47коп., а саме: 1223грн. 09коп. - заборгованість за кредитом; 11446 грн. 72 коп.- заборгованість по процентах за користування кредитом; 27595 грн. 66 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором в розмірі 40265 грн. 47коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] була своєчасно та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилася, не повідомила про причини своєї неявки та не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 09.07.2004 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], тобто відповідачкою по справі, укладено кредитний договір за № LVМWSK00000269, згідно з яким відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 3050 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний кредит є споживчим кредитом в розумінні Закону України «Про захист прав споживача», так як кошти надано кредитодавцем споживачеві на розвиток домашнього господарства. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦПК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так як відповідачка не з'явилася на розгляд справи, не подала заяви про відмову у задоволенні позову та застосування строків позовної давності, суд не може з власної ініціативи застосувати вищевказані норми закону. Відповідачка [PERSON] не проводила погашення кредиту відповідно до умов договору поруки, а саме остання згідно з п.1.2 і розділу 3 вищевказаного кредитного договору зобов'язувалась щомісячно погашати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії за користування кредитом, внаслідок чого станом на 28.01.2014р. має заборгованість в сумі 40265 гривень 47 коп., а саме: 1223 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту; 11446 грн. 72 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27595 грн. 66 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями заявою представника позивача; копією кредитного договору № LVМWSK00000269 від 09.07.2004р. укладеними між сторонами; розрахунком заборгованості станом на 28.01.2014р. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.611, 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Беручи до уваги те, що відповідачкою [PERSON] не дотримані умови договору щодо повернення споживчого кредиту частинами у встановлені строки, суд вважає, що вказані позивачем суми слід стягнути з відповідачки по справі. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачки в користь позивача слід стягнути сплачені ним судові витрати у виді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved