Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

05.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу безпроцентної позики із урахуванням встановленого індексу інфлґції у сумі 1234753,54 грн., штрафу у сумі 98953,50 грн. та 3% річних з простроченої суми за весь період прострочення у сумі 84666,24 грн., а всього 1418373,28 грн.. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що 27.03.2017 року [PERSON] позичив у нього 989535,00 грн., які зобов`язався повернути не пізніше 27.04.2017 року, що підтверджується договором безпроцентної позики №27/03/17 від 27.03.2017 року (далі Договір) та розпискою про отримання [PERSON] коштів у сумі 989535,00 грн.. У визначений договором строк відповідач, на порушення договірних зобов`язань позику не повернув, пояснивши в усній формі про неможливість сплатити борг. У зв`язку із не виконанням своїх зобов`язань, відповідач згідно п.6.1 Договору повинен сплатити штраф у розмірі 10 % від неповерненої суми, що становить 98953,50 грн., а крім того, на підставі ст. 625 ЦК України відповідач повинен повернути суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1234753,54 грн. та 3% річних з простроченої суми за період прострочки у розмірі 84666,24 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити, з огляду на те, що відповідач позичив у позивача [PERSON] , на підставі Договору, грошову суму у розмірі 989535,00 грн., яку до теперішнього часу не повернув. Під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що відповідач [PERSON] грошові кошти у [PERSON] ніколи не позичав, а будучи фізичною особою підприємцем отримував від позивача золоті вироби на реалізацію, але для страховки останній вимагав підписувати Договір. Так, 27.03.2017 року [PERSON] також взяв на реалізацію золоті вироби, які було у нього викрадено у м. Києві, що підтверджується витягом з ЄРДР. Крім того, відповідачем, до подання даного позову, було частково сплачено [PERSON] грошові кошти за ювелірні вироби у розмірі 8000,00 доларів США. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір безпроцентної позики №27/03./17, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] позику у розмірі 989535,00 грн. (еквівалентно 36482,00 доларів США згідно офіційного курсу) строком на 1 календарний місяць з моменту підписання договору, і останнім днем повернення позики є 27.04.2017 року. На підтвердження отримання позики [PERSON] 27.03.2017 року написав розписку, що він отримав у [PERSON] безпроцентну позику у сумі 989535,00 грн.. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконати особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язанням. Згідно ст.611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок однобічної відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей, до аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року по справі № 464/3790/16-ц. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник відповідача [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог зазначав, що відповідач отримав від [PERSON] не грошові, а ювелірні вироби на реалізацію із золота, які були вкрадені. Частина боргу у сумі 8000,00 доларів США була повернута позивачу до звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач та його представник не надали суду доказів на підтвердження своєї позиції. Долучений представником відповідача [PERSON] до матеріалів справи витяг з ЄРДР за №12017100040005210 від 12.04.2017 року, згідно фабули якого 11.04.2017 року невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Русанівська набережна, 16, таємно, умисно з корисливих мотивів з автомобіля «Хонда Акорд» викрала майно, яке належить [PERSON] не спростовує обставини отримання [PERSON] позики у розмірі 989535,00 грн. у [PERSON] та її часткового повернення. Як зазначено у п.6.1 Договору, при простроченні повернення позики (її частини) відповідач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від неповернутої суми. У зв`язку із простроченням відповідачем [PERSON] зобов`язання за Договором, останній повинен сплатити штраф у сумі 98953,50 грн.. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 18 Постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 2 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач борг своєчасно не повернув, тому враховуючи визначений позивачем період розрахунку з 28.04.2017 року по 04.03.2020 року, з [PERSON] за Договором безпроцентної позики від 30.01.2008 року, на підставі ст. 625 ЦК України необхідно стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції, яка становить Визначаючи розмір грошової суми, яка повинна бути стягнута у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, розраховану відповідно до встановленого індексу інфляції за весь час прострочення заборгованості, суд враховує визначені позивачем межі позовних вимог (період розрахунку з 28.04.2017 року по 04.03.2020 року) та виходить з наступних розрахунків (відповідно до Рекомендацій ВСУ лист 62-97р від 03.04.97): (989535,00 грн. х (100,9% х 101,3% х 101,6% х 100,2% х 99,9% х 102,00% х 101,20% х 100,9% х 101,0% х 101,5% х 100,9% х 101,1% х 100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7% х 101,4% х 100,8% х 101,0% х 100,5% х 100,9% х 101,0% х 100,7% х 99,5% х 99,4% х 99,4% х 100,7% х 100,7% х 100,1% х 99,8% х 100,2% х) / 100% = (989535,00 грн. х 124,781%) / 100% = 1234753,54 грн.. Визначаючи розмір трьох процентів річних від простроченої суми суд виходить з визначеного позивачем періоду розрахунку з 28.04.2017 року по 04.03.2020 року (1041 дн.): 84666,24 грн. (989535,00 грн. Х 3% Х 1041 дні / 365днів). Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 10510,00 грн..

Outcome: approved