Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

06.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі та моральної шкоди, вказавши, що вона до 19.04.2017 року працювала на різних посадах у ПАТ «Азот». 19.04.2017 року позивач була звільнена з ПАТ «Азот» на підставі наказу № 352-ВК від 14.04.2017 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП україни. На день звільнення відповідачем не було проведено з нею розрахунок, а саме не виплачено в повному обсязі заробітну плату за лютий-квітень 2017 року на загальну суму 15434,74 гривень, що підтверджується довідкою ПАТ «Азот» №164 від 28.02.2018 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.05.2018 року було стягнуто з ПАТ «Азот» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 15434,74 гривень з відрахуванням обовязкових платежів, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 19.04.2017 по 22.03.2018 в сумі 79384,90 гривень з відрахуванням обовязкових платежів. Рішення суду від 14.05.2018 року набрало законної сили. На думку позивача рішенням суду від 14.05.2018 року було фактично охоплено період затримки розрахунку при звільненні з 19.04.2017 року по 12.04.2018 року. 02.08.2018 року ПАТ «Азот» повністю розрахувалось з нею по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 15434,74 гривень. А тому просила стягнути з ПАТ «Азот» на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні з 13.04.2018 року по 01.08.2018 року включно в сумі 24301,50 грн. Крім того [PERSON] посилалася на те, що оскільки ПАТ «Азот» не виплачувало їй з лютого 2017 року заробітну плату та не провело остаточного та повного розрахунку з нею в день звільнення, їй тим самим було завдано моральну шкоду. При цьому просила врахувати, що з лютого 2017 року вона не отримувала заробітної плати, що змушувало шукати додаткові джерела отримання доходу. При звільненні з роботи не отримала належних сум до виплати, що призвело до порушення її нормального способу життя. Через відсутність коштів вона не мала змоги забезпечити себе та свою сімю, чим завдавало їй моральних страждань. Невиплата їй заробітної плати та не проведення повного розрахунку в день звільнення спричинила фінансові труднощі, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації нормального життя своєї сімї та себе. Моральну шкоду позивач оцінює в 1500 гривень, яку просила стягнути з відповідача на свою користь разом з середнім заробітком за час затримки розрахунку. За таких обставин позивачка просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13.04.2018 року по 01.08.2018 року включно в сумі 24301,50 грн., моральну шкоду в сумі 1500 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Ухвалою від 13.08.2018 року позов [PERSON] до ПАТ «Азот» прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У відзиві від 03.09.2018 року ПАТ «Азот» позов [PERSON], не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність обєктивної можливості здійснити таку виплату. З урахуванням співмірності вважають, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути суттєво зменшеним. Вважали, що позивачем невірно пораховано кількість робочих днів за період з 13.04.2018 року по 01.08.2018 року, а саме вважають що у вказаний період був 71 робочий день, а не 75 як це вказано позивачем. Крім того у разі задоволення позовних вимог [PERSON], сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. Заперечували проти задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано доказів, які б підтвердили спричинення їй моральних страждань, втрату нормальних життєвих звязків і необхідність від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] у строк визначений судом заперечення на відзив ПАТ «Азот» не подала. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ст.\~ 279 ЦПК України.. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.05.2018 року (а.с. 11-13) у цивільній справі №711/2964/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, встановлено, що: - [PERSON] до 19.04.2017 працювала на ПАТ «Азот»; - Наказом від 14.04.2017р. №352-ВК позивачку звільнено із займаної посади відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України за угодою сторін з останнім днем роботи 19.04.2017; - відповідач в порушення ст. 116 КЗпП не здійснив виплати належної позивачу заробітної плати в день його звільнення у звязку з чим на день ухвалення рішення мав заборгованість перед позивачем в розмірі 15434,74 грн., яка підлягає стягненню; - наявність арешту на рахунках відповідача не виправдовує затримку розрахунку при звільненні; - розмір середньоденної заробітної плати позивача, за лютий та березень 2017 року складає 324,02 грн.; Рішенням суду від 14.05.2018 року стягнуто із ПАТ «Азот» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 15434 гривень 74 копійки та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2017 по 22.03.2018 в розмірі 79384 гривень 90 копійок. Рішення суду від 14.05.2018 року набрало законної сили. Відповідно до виписки з банківського рахунку [PERSON] 02.08.2018 року ПАТ «Азот» на виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.05.2018 року перерахувало позивачу борг в розмірі 79384,90 гривень та 15434,74 гривень (а.с. 14). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. В ст. 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «Азот» не заперечувало наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] Наявність провини ПАТ «Азот» у несвоєчасній виплаті заробітної плати [PERSON] встановлена рішенням суду від 14.05.2018 у справі №711/2964/18. Оскільки ПАТ «Азот» не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований, а також наявність/відсутність інших банківських рахунків, тому доводи відповідача про неможливість здійснення повного розрахунку із [PERSON] в день її звільнення суд не приймає. Виходячи з правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 13.03.2017 року у справі №6-259цс17, - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за вест час затримки по день фактичного розрахунку. А тому суд не приймає до уваги заперечення ПАТ «Азот» щодо зменшення суми середнього заробітку входячи із співмірності суми боргу та позовних вимог [PERSON] За таких обставин стягненню з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2018 року по 01.08.2018 року (в межах заявлених позовних вимог). Відповідно\~ до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах\~ заявлених\~ позивачем\~ вимог\~ та зазначених і доведених ним обставин.\~ Вийти за межі заявлених вимог (вирішити\~ незаявлену\~ вимогу,\~ задовольнити\~ вимогу\~ позивача\~\~ у більшому\~ розмірі,\~ ніж\~ було\~ заявлено)\~ суд\~ має\~ право\~ лише\~ у випадках,\~ прямо передбачених законом. У позові [PERSON] наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2018 року по 01.08.2018 року включно. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2018 року по 01.08.2018 року суд виходить з наступного. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.05.2018 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 324,02 гривні. За період з 13.04.2018 по 01.08.2018 (включно) пройшло 75 робочих днів, а саме квітень 2018 року 11 робочих днів; травень 2018 року 21 робочих днів; червень 2018 року 20 робочих днів; липень 2018 року 22 робочих днів; серпень 2018 року 1 робочий день.. При визначенні кількості робочих днів суд виходить із пятиденного робочого тижня [PERSON] та\~даних викладених у [PERSON] України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та Розясненні [PERSON] України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2018 року по 01.08.2018 року (включно) становить 24301,50 гривень (із розрахунку 324,02 грн. х 75 дні). Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 324,02 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.04.2018 року по 01.08.2018 в сумі 24301,50 гривень (в межах заявлених позовних вимог) на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд погоджується з доводами позивача, що несвоєчасна виплата заробітної плати та не проведення відповідачем повного розрахунку при звільненні протягом досить тривалого періоду, поставило [PERSON] у скрутне матеріальне становище, призвело до моральних страждань позивача, втрати нею нормальних життєвих зв'язків і вимагало від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням обставин справи, тривалості правопорушення та глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що був стягнутий на користь позивача за рішенням суду від 14.05.2018 року у справі №711/2964/18, суд вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у грошовому виразі необхідно визначити у 500 гривень, які слід стягнути із ПАТ «Азот» на користь [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією №2 від 06.08.2018 року (а.с. 1).\~ Вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі задоволені в повному обсязі, а тому до стягнення з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] підлягає 704,80 гривень понесених нею судових витрат. На підставі ст. 47, 115-117, 2371 КЗпП України,

Outcome: partial