Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

06 листопада 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі за лютий 2017 року у сумі 7216 грн 51 коп, за березень 2017 року у сумі 6729 грн 11 коп, за квітень 2017 року у сумі 4143 грн 86 коп, за липень 2017 року у сумі 18 303 грн 14 коп. Позивач посилається на те, що зазначені суми нараховані йому роботодавцем у 2017 році згідно розрахункових листків-табуляграм, але до теперішнього часу не виплачені. 03 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого АТ «Українська залізниця» позовні вимоги не визнає, зазначає, що за лютий 2017 року заробітна плата виплачена позивачу у повному обсязі, аванс - 3013 грн, заробітна плата - 2725 грн 44 коп. За першу половину березня позивачу нарахований аванс у сумі 2318 грн 22 коп, який було виплачено згідно платіжної відомості № 29 за березень 2017 року. Інша заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з березня по липень 2017 року відсутня, нарахування заробітної плати не здійснювалось через відсутність первинних документів, а саме табелів обліку робочого часу, які є підставою для нарахування працівникам заробітної плати. Надані позивачем розрахунки заробітної плати виготовлені на непідконтрольній українській владі території у м.Донецьк. 17 березня 2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень була захоплена невідомими особами, таким чином відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю. Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року встановлено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс-мажорні обставини. На цій підставі АТ «Укрзалізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю. У судове засідання сторони не з`явились, надійшли письмові клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. З матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки позивача, видно що 11 липня 2017 року [PERSON] було звільнено з посади заступника начальника відділу перевезень виробничого підрозділу «Донецька дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно з довідкою про доходи № 1479/2 від 28 листопада 2019 року, за лютий 2017 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 7216 грн 51 коп. Фактична кількість відпрацьованих годин - 152, утримано всього 1478 грн 07 коп, до видачі - 5738 грн 44 коп. Згідно з розрахунковим листком-табуляграмою за лютий 2017 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 7216 грн 51 коп, з цієї суми зроблені відрахування, у томі числі аванс у розмірі 3013 грн. Сума до виплати - 2725 грн 44 коп. За клопотанням позивача від АТ «Державний ощадний банк України» витребувано виписку по зарплатному картковому рахунку, відкритому 10 червня 2015 року на ім`я [PERSON] за період з 01 лютого 2017 року по 25 листопада 2019 року. З цієї виписки видно, що 22 лютого 2017 року було здійснено транзакцію - безготівкове зарахування на рахунок зарплати - аванс за лютий 2017 року у сумі 3013 грн, 07 березня 2017 року безготівкове зарахування на рахунок зарплати - зарплата за лютий 2017 року у сумі 2725 грн 44 коп. Таким чином випискою з зарплатного карткового рахунку позивача підтверджується отримання ним зарплати за лютий 2017 року у загальній сумі 5738 грн 44 коп (аванс - 3013 грн, зарплата 2725 грн 44 коп), тобто у розмірі, який відповідає розрахунковому листку-табуляграмі за лютий 2017 року (а.с.11). Після 07 березня 2017 інших зарахувань на рахунок зарплати не надходило. Зарплата на березень 2017 року нарахована [PERSON] згідно з довідкою про доходи № 1479/2 від 28 листопада 2019 року у розмірі 2915 грн 33 коп, кількість відпрацьованих годин - 63, до видачі 2318 грн 22 коп. Однак у розрахунковому листку-табуляграмі за березень 2017 року сума зарплати з урахуванням оплати простоїв нарахована - 6729 грн 11 коп, до виплати - 5350 грн 87 коп. До відзиву на позов додано завірену копію відомості на виплату грошей № 29 за березень 2017 року, з якої видно, що [PERSON] 14 липня 2017 року отримав 2318 грн 22 коп. Таким чином зарплата на березень 2017 року отримана [PERSON] не в повному обсязі. Нарахована позивачу, але не виплачена зарплата за березень 2017 року у розмірі 5350,87 - 2318,22 = 3032 грн 65 коп підлягає стягненню з відповідача. Розрахунковими листками-табуляграмами (а.с.12-13) підтверджується, що позивачу була нарахована зарплата у квітні 2017 року (оплата простоїв) у розмірі 4143 грн 86 коп, сума до виплати - 3295 грн 13 коп. У травні та червні 2017 року позивачу зарплата не нараховувалась, він знаходився у відпустці без збереження заробітної плати. У липні 2017 року позивачу нараховано зарплату - 18 303 грн 14 коп, що включає в себе компенсацію за невикористану відпустку, оплату простоїв, вихідну допомогу. Сума до виплати - 14 647 грн 19 коп. Докази фактичної виплати позивачу нарахованих сум за квітень та липень 2017 року відсутні. Таким чином стягненню з відповідача підлягають наступні суми нарахованої, але не виплаченої зарплати: -за березень 2017 року - 3032 грн 65 коп, -за квітень 2017 року - 3295 грн 13 коп, -за липень 2017 року - 14 647 грн 19 коп. Усього - 20 974 грн 97 коп. Існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які свідчать про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» у затримці виплати позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, встановлені науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року. Зазначені обставини можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, за несвоєчасну виплату заробітної плати, однак не звільняють відповідача від обов`язку виплатити працівнику нараховану заробітну плату. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial