Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

06.11.2015 р. КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у якому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованість за період з 27.09.2010 р. по 28.02.2014 р. в сумі 259104,24 грн., інфляційні втрати в сумі 6589,81 грн., три проценти річних в сумі 16019,17 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2561,04 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач на підставі договорів купівлі-продажу є власником нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Разом з тим, відповідач свій обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує, в результаті чого за відповідачем рахується заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 27.09.2010 р. по 28.02.2014 р. в сумі 259104,24 грн. Таким чином, оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку він у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 27.09.2010 р. по 28.02.2014 р. в сумі 259104,24 грн., інфляційних втрат в сумі 6589,81 грн., трьох процентів річних в сумі 16019,17 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2561,04 грн. Ухвалою від 13.08.2019 р. справа, яка надійшла з Верховного Суду на новий розгляд до суду першої інстанції, прийнята до провадження суддею Савицьким О.А., розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 28.01.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Разом з тим, через канцелярію суду подав заяву про застосування позовної давності. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2000 р. та від 06.07.2001 р., а також споживачем житлово-комунальних послуг, які йому за відповідну плату надає позивач. 01.11.2003 р. року між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (Постачальник за договором) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківського району (споживач за договором) було укладено договір № 33-0015 на постачання теплової енергії у гарячій воді, за умовами якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в договорі. 20.04.2005 р. між ВАТ «Акціонерна компанія «Водоканал» (постачальник) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківського району (абонент) було укладено договір № 05618/2-10 на постачання питної та приймання стічних вод через приєднані мережі, за умовами якого постачальник зобов`язується забезпечувати абоненту постачання питної води до його водопровідного вводу та приймати від абонента стічні води, а споживач зобов`язується сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору. Судом встановлено, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва», зареєстрованого Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією 31.10.2001 р., перейменоване з КП по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м.Києві ради. Відповідно до Статуту КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2012 р. № 610 із змінами, зареєстрованими Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією 27.06.2012 р. № 10741080022016771, основними напрямками діяльності КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: 2.2.1 забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; 2.2.2 здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; 2.2.3 забезпечення збору платежів від споживача зазначених послуг на користь виробників послуг; 2.2.4 надання платних послуг в галузі житлово-комунального господарства населенню та підприємствам, організаціям, установам тощо. Таким чином, КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» може виступати позивачем в суді по справам по стягненню заборгованостей за житлово-комунальні послуги зі споживачів таких послуг (власників жилих та нежилих приміщень) у відповідності до Статуту КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до приміщення відповідача, а останній отримує та користується даними послугами, а також відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих йому житлово-комунальних послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За частиною 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 27.09.2010 р. по 28.02.2014 р. становить 259104,24 грн. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 р. в справі 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до доданого представником позивача до позовної заяви розрахунку, інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання станом на 28.02.2014 р. складають 6589,81 грн. та 16019,17 грн. відповідно. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Разом з тим, як вбачається з правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015 р. в справі № 6-214цс14, частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності». Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 28.03.2014 р. звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак ухвалою від 24.07.2014 р. було відмовлено у її прийнятті. З огляду на викладене, оскільки перебіг строку позовної давності переривався внаслідок подання позивачем заяви про видачу судового наказу, суд вважає, що строк позовної давності повинен відраховуватись саме від дати подання такої заяви, тобто з 28.03.2014 р., що свідчить про пропущення позивачем строку позовної давності за вимогами щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 27.09.2010 р. по 27.03.2011 р. За таких обставин, оскільки позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , які були надані відповідачу, як володільцю нежитлових приміщень за цією адресою, при цьому останній зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а також приймаючи до уваги пропущення позивачем строку позовної давності до частини вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 28.03.2011 р. по 28.02.2014 р. в сумі 112974,26 грн., інфляційні втрати в сумі 5134,30 грн. та три проценти річних в сумі 10176,97 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1267,97 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 129553,50 грн. (112974,26 грн. + 5134,30 грн. + 10176,97 грн. + 1267,97 грн.).

Outcome: partial