Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

06.07.2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 15.07.2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстрований Виконкомом Водянської сільської ради, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, під актовим записом №10. 17.11.2005 року у них народилася донька - [PERSON] про що Виконавчим комітетом Водянської сільської ради, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, зроблено відповідний атовий запис за №56. 16.04.2008 року у подружжя наровся син [PERSON], про що Виконавчим комітетом Водянської сільської ради, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, зроблено відповідний атовий запис за №25. Спільне життя у сторін по справі не склалося. З березня 2015 року подружжя проживає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Шлюб розірвано у травні 2015 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти на теперішній час мешкають разом з позивачкою. Позивачка працює, але вважає, що батько також повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей. Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, та й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Цей обов'язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201) . Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до домінуючих у суспільстві моральних засад для відносин, що складаються в сім'ї, характерною є турбота про малолітніх, неповнолітніх,, інших, непрацездатних членів сім'ї, надання їм посильної підтримки й матеріальної допомоги. Батьки забезпечують інтереси дитини в житлі, харчуванні, відпочинку, лікуванні тощо. П.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї 00Н 20.11.1989 р.1, передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, закріплене право кожної цитини на достатиій рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах, своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних, для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживають діти, на отримання аліментів є насамперед захист і нтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, а не покращення матеріального стану платника аліментів. Відповідач інших неповнолітніх дітей не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Позивачу невідомо чи працює офіиійно відповідач на теперішній час чи ні, але достеменно відомо про те, що він займається вирощуванням овочів на городі. Позивач вважає, що у відповідача є всі можливості повноцінно допомагати в утриманні дітей. Відповідно до вимог до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Просить суд стягнути з відповідача - [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який зареєстрований і мешкає за адресою: Запорізька область, Кам??янсько-Дніпровський район, с. Водяне, вул. Кірова, буд.157, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у 1000грн. щомісяця, тобто, по 500 грн. на кожну дитину, та не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання відповідач не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав. Позивачка подала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 15.07.2005 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконкомом Водянської сільської ради, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, під актовим записом №10. Від шлюбу мають малолітніх доньку [PERSON], [INFO] про що Виконавчим комітетом Водянської сільської ради, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, зроблено відповідний атовий запис за №56. Та сина [PERSON], [INFO] про що Виконавчим комітетом Водянської сільської ради, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, зроблено відповідний атовий запис за №25. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов??язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу приписів ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України суд стягує і судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved