Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

06 липня 2021 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] , в інтересах та від імені якого діяв адвокат Компанієць В.В., заінтересована особа - Костянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті особи в певний час та родинних відносин. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] у м. Дебальцево Донецької області помер рідний брат заявника [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Дебальцеве, громадянин України, який був зареєстрований: [ADDRESS] . Причина смерті: вірусна пневмонія. Разом з тим, у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про народження відносно померлого [PERSON] , а також відсутністю відповідного запису у Державному реєстрі актів цивільного стану, на теперішній час заявник не може підтвердити, що він є рідним братом останнього, тому заявник просить суд встановити відповідні факи - факт смерті та родинних відносин. У судове засідання заявник та його представник не з`явились, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Костянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Згідно з ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Дебальцеве, Донецької області, згідно паспорту громадянина України зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження заявника - [PERSON] серія [NUMBER] , виданим 07 квітня 1962 року міським відділом РАЦС м. Дебальцеве, актовий запис № 175. у графі батько міститься запис [PERSON] , мати - [PERSON] . Брат заявника [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Дебальцево, Донецької області та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , - помер [INFO] у стаціонарному відділенні лікарні «Ст. Дебальцеве». Згідно довідки про причину смерті №1149 від 09 грудня 2020 року причиною смерті [PERSON] стали «Вірусна пневмонія». Також заявником одержано свідоцтво про смерть брата від [INFO] № [NUMBER] , видане відділом ЗАГС м. Дебальцеве. При цьому, перелічені документи про смерть [PERSON] видані закладом охорони здоров`я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тобто є недійсними та не створюють юридичних наслідків. Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вих. № 20.18-24-667 від 28 серпня 2021 року на запит суду повідомлено про відсутність актового запису про смерть [PERSON] . Одночасно також повідомлено, що у зв`язку із відсутністю у Державному реєстрі актового запису про смерть зазначеної особи, не уявляється можливим надати Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті [PERSON] , [INFO] , що мав місце [INFO] у м. Дебальцеве, Донецької області, Україна. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника та іншим шляхом встановити цей факт неможливо. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву. Крім того, відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними письмовими доказами: - свідоцтвом про народження заявника - [PERSON] серія [NUMBER] , виданим 07 квітня 1962 року міським відділом РАЦС м. Дебальцеве, актовий запис № 175. у графі батько міститься запис [PERSON] . маги [PERSON] ; - довідкою про народження, виданою 25.02.2021 «Отделом записи актов гражданского состояния Дебальцевского городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой народной республики» (російською мовою) за № 03-92/85, з якої слідує, що [PERSON] народився [INFO] про що в книзі реєстрації актів про народження відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області здійснений відповідний актовий запис № 307 від 15.10.1945 року, у графі батько міститься запис - [PERSON] , мати [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження батьків заявника серія [NUMBER] . виданим 16.07.1948 міським бюро РАЦС м. Дебальцеве, з якого вбачається, що 16.07.1948 був зареєстрований шлюб між [PERSON] , 1917 року народження та [PERSON] , 1921 року народження, актовий запис №218; - спільними сімейними фотокартками із зображенням заявника та [PERSON] : - фотокопією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] . виданого 23.08.1948 міським відділом РАЦС м. Дебальцеве, актовий запис №307, у графі батько міститься запис [PERSON] , мати [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між заявником та [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. У зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про народження відносно померлого [PERSON] , а також відсутністю відповідного запису у Державному реєстрі актів цивільного стану, на теперішній час заявник не може підтвердити, що він є рідним братом останнього. Іншого способу захисту права заявника, окрім судового, немає. На підставі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved