Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

04 серпня 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору № 999-00046487/1 від 07 червня 2013 року відповідач отримав кредит в розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 19 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 06 червня 2016 року. Крім того 07 червня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, станом на 21 липня 2014 року його заборгованість склала 29261,19 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 червня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 999-00046487/1 про отримання кредиту, в розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 19 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 06 червня 2016 року (а.с.14-19). Відповідно до п.4.8. вказаного договору у випадку прострочення відповідачем зобов'язань щодо повернення кредиту та/або відсотків більше, ніж на 30 днів, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. Згідно п. 4.9. вищевказаного договору відповідач зобов'язався за повне або часткове прострочення повернення кредиту або сплати відсотків за його користування, сплатити позивачу штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж та 500,00 грн. за кожний наступний. Крім того, 07 червня 2013 року між позивачем на відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки, п.6.17. якого передбачає обов'язок відповідача сплачувати позивачу комісійну винагороду за обслуговування карткового рахунку (а.с.20-22). На виконання вищевказаних умов кредитного договору позивач передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобов'язань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів, проценти за користування кредитом та комісію. Станом на 21 липня 2014 року йому нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 29261,19 грн., з яких 15550,62 грн. заборгованість за кредитом, 3260,57 грн. заборгованість за відсотками, 4550,00 - заборгованість за комісією та 5900,00 грн. штраф (а.с.6-7). Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 - 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору. Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved