Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

07.06.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила в ході розгляду та в якому просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач являється батьком позивачки і виплачував аліменти на її утримання до досягнення повноліття, а так як вона продовжує навчання на денній формі навчання на першому курсі Уманського державного педагогічного університету імені Павлі Тичини, навчання в якому закінчує 30.06.2021 року, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надати таку. Позивач в підготовче засідання не з'явилась, але її представник надала заяву з проханням розглядати справу у відсутність її та позивачки, уточнений позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, але надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, а уточнений позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Із довідки Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини від 15.09.2017 року видно, що [PERSON] є студентом першого курсу освітнього ступеня бакалавр історичного факультету з денною формою навчання і термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Ст. 199 ч.ч.1, 2 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Ст. 200 ч.1 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст. 182 СК України передбачає, що при визначені розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ст. 200 ч.3 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд знаходить доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved