Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

06.03.2019 року позивач звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Гаївська сільська рада Роздільнянського району Одеської області та просисть ухвалити рішення яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] з 22.03.2007 року. В належній їй житловому будинку з 02.08.2007року зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який з моменту реєстрації і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживає. На теперішній час місце перебування [PERSON] їй невідомо, тому вона не може вирішити питання зняття його з реєстрації в належного їй житлового будинку в позасудовому порядку. Посилаючись на дані обставини, позивач просила визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] , що належить їй на праві власності . Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, заперечень не надав, викликався належним чином, суд визнає його неявку в суд неповажною. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, Гаївська сільська рада Роздільнянського району Одеської області надала заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають з дозволу власника у вказаному будинку, що не оскаржується сторонами по справі. У відповідності з вимогами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, а відповідно до ст.379 ЦК України, житлом є житловий будинок, квартира, інше приміщення нарівні з власником будинку /квартири/. Згідно ст.156 ЖК України члени сім`ї власника квартири або будинку мають право на проживання та користування вказаним житлом. Припинення відносин з власником житла не припиняє право проживання та користування ним, а відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї несуть майнову відповідальність, яка випливає з договору найму житла. При вселенні відповідачів у вказаний будинок відповідно до вимог ст.156 ЖК України не було іншої угоди про порядок користування вказаним житловим приміщенням, а тому відповідно до цієї ж ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користуванння цим приміщенням. Відповідно до вимог ст.81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.81-83 ЦПК України. Позивач надав достатньо доказів /копію свідоцтва про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.8) копію будинкової книга житлового будинку по [ADDRESS] ( а.с. 9); довідку Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №80 від 13.02.2019 року відповідно до якої [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та з часу реєстрації 02.08.2007 року за даною адресою ніколи не проживав та не проживає (а.с.11) ; акт про не проживання особи , складений комісією Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області , відповідно до якого гр. [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою ніколи не проживав та не проживає. Фактичне місце проживання гр. [PERSON] невідоме ( а.с.9); докази про те, що відповідач не проживає у вказаному будинку більше року, участі в утриманні будинку не приймає, а тому у суду є всі законні підстави для позбавлення права користування вказаним жилим приміщенням відповідача. Є докази не проживання відповідача та їх відсутності без поважних причин понад 1 рік. Тобто судом встановлено законні підстави, саме законні підстави для усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, як об`єктом власності, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Судовий збір при поданні позовної заяви сплачений повністю.

Outcome: approved