Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

06.06.2013 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який в подальшому неодноразово уточнював та з урахуванням уточнених позовних вимог в останній редакції (а.с.48), в просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Медико-Інструментальний завод» на його персоніфікований рахунок суму заборгованості по сплаті страхових внесків. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 14.12.1998 року він поступив на роботу в ДП «Медецина-МІЗ», яке входило складу ЗАТ «МІЗ», а 30.09.1999 року його було звільнено з роботи. Позивач також зазначає, що за час його роботи на вказаному підприємстві страхові внески вносилися відповідачем не в повному обсязі, у зв'язку з чим вважає, що його права грубо порушені. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник третьої особи управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що він з 14.12.1998 року по 30.09.1999 року працював в ПАТ «МІЗ» але відповідачем не в повному обсязі було внесено страхові внески на його персоніфікований рахунок в ПФУ. За змістом ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи які працюють на підприємствах, установах, організаціях створених відповідно до законодавства України незалежно від форм власності підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства, установи, організації створених відповідно до законодавства України незалежно від форм власності зобов'язані зареєструватися в територіальних органах Пенсійного фонду незалежно від того, чи він веде фактично господарську діяльність чи ні та чи проводить розрахунки з оплати праці чині - вести облік витрат (доходів) застрахованої особи; подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду в строки та порядку за формою, встановленою Пенсійним фондом; та виконувати інші вимоги передбачені цим законом, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вимог цього закону. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з листа управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області №126/08 від 09.01.2014 року, згідно довідки по формі ОК-5, період роботи позивача в ПАТ «МІЗ» підтверджено сплатою страхових внесків у повному обсязі. Згідно наданих звітів по загальному фонду оплати праці, заборгованість ПАТ «МІЗ» по сплаті страхових внесків за період з 14.12.1998 року по 30.09.1999 року, тобто за спірний період, перед управлінням відсутня. (а.с.63) Таким чином позивач в ході розгляду справи, не надав належних та допустимих доказів несплати відповідачем страхових внесків на його персоніфікований рахунок, а навпаки такі твердження позивача спростовуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed