Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

06 лютого 2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення часток в праві спільної сумісної власності. Під час розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування після смерті [PERSON] Також судом за клопотанням позивача первісний відповідач був замінений належним. У судовому засіданні представник позивачки – адвокат [PERSON] підтримала заявлені [PERSON] позовні вимоги, в обґрунтування яких послалась на факти і обставини, наведені у позовній заяві, та зазначила, що квартира № 47 у будинку № 16 на кварталі «Хімік» у місті Макіївці належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON], позивачка звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав, але, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно, позивачу також відмовлено у реєстрації правовстановлюючого документа – дубліката свідоцтва про право власності на житло у зв’язку з відсутністю заяви одного зі співвласників – померлого [PERSON] Посилаючись на викладені обставини та правове обґрунтування заявлених вимог, представник позивачки [PERSON] просить суд визначити частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру 47 у будинку № 16 на кварталі «Хімік» у місті Макіївці рівними – по 1/3 частині та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, за викликом в судове засідання не з’явився. Надав суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом, як визначено частиною 1 статті 1258 ЦК України, здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємця відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на житло № 18456 від 25 грудня 1998 року, виданого управлінням з обліку, розподілу та приватизації житла міськвиконкому[ADDRESS] у будинку № 16 на кварталі «Хімік» у місті Макіївці належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право власності було видано зазначеним особам відповідно до наказу управління з обліку, розподілу та приватизації житла міськвиконкому від 25 грудня 1998 року № 1884. Державна реєстрація права власності на підставі вказаного правовстановлюючого документа була проведена бюро технічної інвентаризації 10 січня 1999 року, про що свідчить відповідний штамп у домовій книзі для прописки громадян. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 382427 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 1972 року, актовий запис Кіровського РАГС міста Макіївки № 805. 03 липня 2013 року [PERSON] помер, про що Міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області 04 липня 2013 року складено відповідний актовий запис № 1163. На підставі викладеного та з урахуванням положень статті 1261 ЦК України, позивач належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] Згідно з вимогами частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки, наданої 14 листопада 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕМЖИТЛОБУД» та копії домової книги вбачається, що [PERSON] з 28 травня 1975 року зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Разом з нею був зареєстрований та фактично проживав за вказаною адресою з 27 жовтня 1973 року по день смерті [PERSON] За таких обставин, позивачка є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Судом встановлено наявність спадкової справи (№ 54752260 у спадковому реєстрі) стосовно спадкодавця [PERSON] у Третій Макіївській державній нотаріальній конторі - за місцем відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Третьої Макіївської державної нотаріальної контори від 04 березня 2014 року, [PERSON] було відмовлено в оформлені її права на спадщину з підстав невідповідності правовстановлюючого документа вимогам чинного законодавства України, а саме – відсутності державної реєстрації дубліката свідоцтва про право власності на житло відповідно до вимог статті 182 ЦК України. Крім того, рішенням № 11171550 від 25 лютого 2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, у державній реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] позивачу відмовлено у зв’язку із ненаданням документа, що посвідчує особу та ідентифікаційного коду померлого [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Враховуючи роз’яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у абзаці 3 пункту 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про неможливість позивача, яка прийняла спадщину, оформити своє право на неї в нотаріальній конторі з причин втрати оригіналу правовстановлюючого документа та неможливості державної реєстрації його дублікату спадкодавцем. За таких обставин та відповідно до вимог статті 392 ЦК України, право власності [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку. Вирішуючи питання про визначення часток кожного зі співвласників квартири, що входить до складу спадщини, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог частини 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка діяла на момент приватизації спірної квартири, передача займаних квартир (будинків) здійснювалась в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкали в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігалось право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). У зв’язку з тим, що нормами вказаного закону не було визначено умов, за якими один з членів сім’ї матиме більшу або меншу частку у приватизованому житловому приміщенні, то частка кожного з співвласників є рівною. Також зі змісту частини 2 статті 370 та частини 2 статті 372 ЦК України вбачається, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. На теперішній час вказана домовленість між співвласниками неможлива у зв’язку зі смертю одного з них. За життя [PERSON] жодним зі співвласників не було порушено питання про збільшення або зменшення належних їм часток. Відповідно до статті 1266 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку положень статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість визначення часток [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності рівними, по 1/3 частини квартири 47 у будинку 16 на кварталі «Хімік» у місті Макіївці та визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину вказаної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до підпунктів 1,2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання позовної заяви немайнового характеру, вказана ставка становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. З урахуванням оціночної (ринкової) вартості 1/3 частини спірної квартири, визначеної експертним дослідженням, ставка судового збору за подання позовної заяви з вимогою майнового характеру, становить: 34988 грн. х 1% = 349,88 грн. Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить: 1218 грн. х 0,2 = 243,60 грн. Позивачем, на користь якої ухвалене рішення, документально підтверджені понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 243,60 грн., які відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума недоплаченого позивачкою при звернені до суду судового збору – 349,88 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved