Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

05.11.2020 [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом, у якому прохає розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 22.08.2009 у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 671. В обґрунтування позову позивачка посилався на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені із-за різних інтересів та поглядів на життя. Відповідач вживає алкоголь і моральної її пригнічує, що призвело до втрати почуття любові один до одного. На даний час вона з відповідачем мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спору щодо проживання малолітньої доньки між ними немає. Ухвалою Московського районного суду м. Харкові від 10.11.2020 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано Київському районному суду м.Харкова для розгляду по підсудності. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 визначено головуючого суддю: Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримує у повному обсязі, після розірвання шлюбу прохала суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, в дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 22 серпня 2009 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 671. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, оскільки не заперечувалося сторонами, що на час розгляду даної справі між позивачкою та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, мешкають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки так і відповідача. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд, з`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Спір про поділ майна та місця проживання малолітньої дитини відсутній. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved