Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

06.12.2018 року та уточнено 20.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про зняття арешту. В обґрунтування позову вказує, що під час оформлення договору купівлі-продажу квартири в листопаді 2016 року він дізнався про те, що постановою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 28.10.2014 року було накладено арешт на його майно. При повторному зверненні до відповідача він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2014 року, про що в порушення ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», повідомлений не був. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа 2-1002/11 виданого 07.08.2014 року Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу, однак рішення по вказаній справі скасовано ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та в даний час знаходиться на розгляді в суді. Просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Похолок Л.С. в судове засідання не з'явилася, надала суду заперечення, позов не визнає, вказує, що на виконанні у Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області відносно [PERSON] перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1002 від 07.08.2014 року виданого Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення боргу у розмірі 10 655 грн. на користь [PERSON] Вищевказане виконавче провадження 21.12.2015 року завершено, виконавчий лист було повернено стягувачеві на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», та згідно ст.50 вищевказаного Закону вона не мала правових підстав для зняття арешту з майна боржника. Просить суд відмовити позивачу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 28.10.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1002/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 10 655 грн., на все майно [PERSON] накладено арешт - а.с.10, постановою державного виконавця від 21.12.2015 року, на підставі п.5 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» повернено виконавчий документ стягувачеві - а.с.11. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 04.02.2015 року, скасовано рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 07.08.2018 року № 2-1002/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про виділ часток у спільному сумісному майні в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції - а.с. 12-19. Частиною 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови№5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року надав судам роз'яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У зв'язку із поверненням виконавчого листа стягувачеві, та скасування рішення суду на підставі якого було відкрито виконавче провадження в ході якого накладено арешт на все майно позивача, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на вчинення дій, спрямованих на захист прав власника, шляхом зняття арешту з належного йому майна. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved