Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

06 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача\~[PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі постанови судді Артемівського району Донецької області від 04.06.2003 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.06.2003 року. Також, на підставі наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2018 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], ј частини заробітку платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з 01 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Утриманні з позивача аліменти в загальному складають 2/4 його заробітку, що перевищує законом частку. Просить зменшити розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] з 2/4 частини на 1/3 частину з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня наьрання рішення суду законної сили до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.03.2019 року у зазначеній справі відкрито провадження та вирішено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. У відповідності до положень ч. 2 ст.247ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], 21 квітня 2001 року зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Чирва», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО №125710, виданого 21 квітня 2001 року Виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 18. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 721702, виданого повторно 20 жовтня 2016 року, Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 19 вересня 2001 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НО № 377311, виданого 07 квітня 2001 року виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] народилася 25 березня 2011 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Постановою судді Артемівського району Донецької області від 04.06.2003 року стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.06.2003 року до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 листопада 2018 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов'язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,\~192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зменшення розміру аліментів з 2/4 частини до 1/3 на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. З урахуванням встановлених обставин, які сторонами визнані, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved