Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

06.03.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому, уточнивши позовні вимоги (а.с.21-22), просить: - звільнити його від сплати аліментів, що стягуються на користь [PERSON] за судовим наказом Бердичівського міськрайонного суду від 07.05.2018 у справі №274/1934/18, починаючи з жовтня 2018 року; - стягувати на його користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що на підставі судового наказу від 07.05.2018 з нього стягнуто на користь відповідачки на утримання дітей аліменти у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, для дитини відповідного віку. З жовтня 2018 року діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з ним та перебувають на його утриманні. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 21.11.2019 місце проживання дочок сторін [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] визначено з позивачем. Ухвалою суду від 22.01.2020 виконання судового наказу про стягнення аліментів з позивача відстрочено до набрання вищевказаним рішенням законної сили. З цих підстав [PERSON] вважає, що його слід звільнити від сплати аліментів та стягувати аліменти на утримання дітей з відповідачки. Ухвалою суду від 26.03.2020 у справі відкрито провадження. У відзиві на позовну заяву [PERSON] позов не визнала та вказала, що старшу дочку [PERSON] [INFO] позивач забрав силоміць у присутності працівників поліції. З тим, щоб її не травмувати, відповідачка віддала йому молодшу дочку [PERSON] [INFO] . Вказує, що позивач налаштовує дітей проти неї. Також відповідачка зазначає, що 21.02.2020 вона звернулась із заявою до Бердичівського ДВС ГТУЮ щодо звільнення позивача від сплати аліментів, які з нього стягуються за виконавчим листом № 274/1934/18 виданим Бердичівським міськрайонним судом від 07.05.2018. На даний час вона знаходиться у скрутному у матеріальному становищі, перебуває на обліку у міському центрі зайнятості як безробітна, коштів не отримує. Влаштуватись на роботу не має можливості, так як доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років та отримує соціальну допомогу. Тому, поки що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей. З цих підстав просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що оскільки старшу дочку відповідачка віддавала в інтернат, він її забрав проживати до себе. Це було в жовтні 2018 року. В подальшому він забрав проживати до себе і меншу дочку. Після цього він пред`явив позов про визначення місця проживання дітей з ним. При цьому продовжував сплачувати аліменти. Боргу за аліментами він не має. До відстрочення виконання судового наказу він сплачував аліменти. Він не вживає алкоголь, працює за договорами. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, на адресу суду спрямувала письмове клопотання, у якому просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає. У письмових поясненнях позивачка вказала, що 20.02.2020 вона відвезла аліменти позивачеві та погодилась не звертатись із заявою про стягнення з нього аліментів на утримання дочок на період проживання дітей з батьком. Відразу після прийняття рішення судом щодо проживання дітей з позивачем, [PERSON] звільнився з роботи де він був офіційно працевлаштований та отримував заробітну плату близько 6000-8000 грн на місяць. На даний час він не працює, перебуває у Бердичівському наркологічному диспансері на обліку як алкозалежний терміном на 1 рік, веде себе аморально. У неї з її чоловіком [PERSON] на утриманні та вихованні перебуває четверо неповнолітніх дітей, це: спільна дочка [PERSON] , та діти чоловіка, матір яких померла. Тому на даний час вона не має можливості сплачувати позивачу аліменти на утримання дочок. Крім того, відповідачка вказала, що вони з чоловіком [PERSON] мали бажання взяти на виховання дочок [PERSON] та [PERSON] , але позивач відмовляється. З цих підстав просить відмовити відповідачу у задоволенні позову. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження(а.с. 13, 14). Відповідно до судового наказу виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області від 07.05.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.04.2018, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.11.2019 позовні вимоги [PERSON] задоволено та визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Рішення набрало законної сили 29.01.2020 (а.с. 9, 62-63, 64). Відповідно копії до постанови про зупинення виконавчих дій від 07.02.2020, держаним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового наказу №274/1934/18 виданого 07.05.2018 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області (а.с. 66). Відповідно до ухвали Бердичівського місткрайонного суду Житомирської області від 21.01.2019 виконання судового наказу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.05.2018 відстрочено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну місця проживання дітей, визначення місця проживання дітей разом з батьком (а.с. 11-12). З копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.06.2020 вбачається, що держаним виконавцем на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, судовий наказ № 274/1934/18 виданий 07.05.2018 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , повернуто стягувачу. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 67). За положеннями статті 188 СК України, батьки можуть бути звільненні від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до частини четвертою статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною другою статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Проживання неповнолітніх дітей з батьком є обставиною, що має істотне значення та є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позивача слід звільнити від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання малолітніх дітей, починаючи із дня набрання законної сили рішенням суду, яким визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком, тобто з [INFO] . Щодо стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] суд зазначає наступне. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. З копії свідоцтва про шлюб [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 16.05.2019 Бердичівським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області(а.с. 40). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 48). Згідно довідки № 981 виданої МК ВЖРЕМ № 7 від 05.11.2019, [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним проживають: дружина [PERSON] та діти: [PERSON] , 2019 р.н., [PERSON] , 2010 р.н, [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2006 р.н. (а.с. 47). З копії посвідчення серії [NUMBER] виданого 12.08.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення вбачається, що син [PERSON] , 1979 р.н. - [PERSON] , 2010 р.н. є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с. 49). Згідно довідки № 1156. виданої Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 25.08.2020, [PERSON] знаходиться на обліку в Бердичівському МУПСЗН та отримує одноразову допомогу при народженні дитини. Виплати за період з лютого 2020 року до липня 2020 року склали 5 160 грн (а.с. 68). Відповідно до частин першої-третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо участі матері в утриманні дітей, які проживають із позивачем, тому наявні підстави для примусового стягнення з відповідачки аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Оскільки позивач просить стягувати аліменти в розмірі, який є мінімальний, що визначений законом, тому незважаючи на скрутне матеріальне становище позивачки на час розгляду справи, суд стягує аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у меншому розмірі суперечитиме положенням ст. 182 СК України. Відповідно до частин першої та другої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Суд у відповідності до частини першої статті 191 СК України стягує аліменти на дітей від дня пред`явлення позову, тобто з 06.03.2020, оскільки позивачем не долучено жодного доказу, який би доводив того факту, що позивачем вживалися заходи щодо одержання аліментів від відповідачки раніше та він не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідачки від їх сплати. Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні до суду, в розмірі 840,8 грн, слід стягнути з відповідачки в дохід держави.

Outcome: partial