Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

04 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог покликається на ту обставину, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При житті [PERSON] належало майно, яке складалося з цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0.341 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території П`ятиднівської сільської ради с. П`ятидні Володимир- Волинського району Волинської області. 18.09.2014 року від імені [PERSON] , був складений заповіт посвідчений секретарем П`ятиднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, реєстраційний номер № 36, який не змінено і не відмінено. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне йому спадкове майно. Окрім позивача, є інші спадкоємці - сини: [PERSON] та [PERSON] , які не мають право на обов`язкову частку у спадковому майні. За життя чоловік втратив правовстановлюючі документи на житловий будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; 02 грудня 2019 року позивач звернулася до Володимир-Волинської Державної нотаріальної контори, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельні ділянки загальною площею 0.341 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території П`ятиднівської сільської ради с. П`ятидні Володимир-Волинського району Волинської області, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку тим, що вона не надала правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0.341 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території П`ятиднівської сільської ради с. П`ятидні Володимир- Волинського району, Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 21 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 13 квітня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , який частково визнає позов, разом з тим вказує що має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є інвалідом третьої групи довічно. 11 серпня 2020 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. 11 серпня 2020 року підготовче провадження у справі було закрите. 16 жовтня 2020 року за клопотанням позивача [PERSON] було витребувано докази по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та ї представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково, не заперечують проти його задоволення в частині, що належить позивачу з урахуванням права відповідача [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині. Розгляд справи проводився у відсутності відповідача [PERSON] відповідно до його клопотання від 11.08.2020 року. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а відповідачі [PERSON] та [PERSON] є їхніми дітьми. Дана обставина сторонами не оспорюється та стверджується наявними у справі документами. [INFO] помер чоловік позивача, та відповідно батько відповідачів, [PERSON] , який постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про його смерть та довідками сільської ради. При житті [PERSON] належало майно, яке складалося з цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0.341 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території П`ятиднівської сільської ради с. П`ятидні Володимир- Волинського району Волинської області. Дана обставина стверджується довідкою сільської ради, копіями державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №125633, витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, технічного паспорта на будинок. 18.09.2014 року від імені [PERSON] , був складений заповіт посвідчений секретарем П`ятиднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, реєстраційний номер № 36, який не змінено і не відмінено, що стверджується копією заповіту, спадковою справою та довідкою сільської ради. Судом встановлено, що спадщину у встановленому законом порядку прийняла позивач, як особа, визначена в заповіті, яка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, як особа, яка була зареєстрована та фактично проживала із спадкодавцем на момент його смерті. Отже, суд приходить до висновку, що вона має право на спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця. Разом з тим, суд враховує, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини був і являється довічно інвалідом третьої групи, був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем та подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК У країни до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спад кують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тобто обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту. Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 у справі № 1-1/2014, право на обов`язкову частку у спадщині мають, зокрема, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині, як син спадкодавця, який на час відкриття спадщини мав та має у даний час в установленому законом порядку третю групу інвалідності, що стверджується довідкою МСЕК та копією посвідчення на його ім`я, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та який подав у встановленому законом порядку заяву до нотаріуса про прийняття ним спадщини. Визначаючи розмір обов`язкової частки, суд виходить з того, що у разі відсутності заповіту та спадкування за законом, йому б належало право на 1/3 від усієї спадщини, а тому його обов`язкову частку суд визначає у розмірі 1/6. За таких обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 5/6 частин усього спадкового майна, що належало спадкодавцеві [PERSON] . Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує їх з відповідачів пропорційно до частини задоволених позовних вимог, в рівних частинах з кожного. На підставі викладеного, ст.ст.1217, 1218, 1241 ЦК України,

Outcome: partial