Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

05 грудня 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківській області, в якому просила суд скасувати наказ відповідача №162-к від 14.07.2014 р. про прийом на роботу [PERSON] на посаду головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові в частині визначення строку і просила суд продовжити строк оскарження наказу відповідача № 162-к від 14.07.2014 р., визнавши причину пропущення строку поважною у зв'язку з тривалою непрацездатністю з 07.08.2014 р. по 27.10.2014 р., що знайшло підтвердження в ході судового засідання, де були оглянуті оригінали листків непрацездатності серії АГВ №№ 455526, 482055,483011, які надав для огляду відповідач, тому відповідно ст. 234 КЗпП України, ст. 73 ЦПК України суд вважає за доцільне продовжити строк на оскарження наказу №162-к від 14.07.2014 р., визнавши причину пропущення строку поважною проти чого не заперечував відповідач. Позивачка та її представник за довіреністю підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача проти позову заперечували, пославшись на те, що при прийомі на роботу за наказом №162-к від 14.07.2014 р. [PERSON] особисто написала заяву про прийом на роботу. Представник відповідача Балла Н.О. підтвердила, що у [PERSON] не було іншого вибору, чим той, який їй запропонував роботодавець з визначенням строку трудового договору або взагалі ніякого. Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходив з принципу змагальності, який забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Аналізуючи докази надані сторонами, суд визнав доведеними такі факти: Позивачка [PERSON] підтвердила, що іншу заяву про прийом на роботу за безстроковим договором в неї не приймали, тому вона була вимушена написати заяву про прийом на роботу «тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-ного віку працівника цього ж відділення [PERSON]», але в подальшому мала намір оскаржити наказ про прийом на роботу в частині визначення строку протягом трьох місяців, але вчинити це завадила хвороба. За клопотанням позивачки [PERSON] суд витребував у відповідача штатний розпис відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові станом на 10 липня 2014 р. та штатний розпис відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові станом на 15 липня 2014 р., дати, з якої позивачка була призначена «тимчасово» за наказом відповідача № 162-к від 14.07.2014 р. В судовому засіданні був оглянутий штатний розпис в оригіналі. Відповідач в особі представників надав один штатний розпис, який був затверджений відповідачем в особі начальника управління Фонду станом на 1 січня 2014 р. Штатний розпис, як пояснив представник відповідача, діяв станом на 10 липня 2014 р. і станом на 15 липня 2014 р., що свідчить про те, що у відповідача були вакантні посади, які займали звільнені особи, та інші вакансії, але позивачці не запропонували жодну з вакантних посад. Враховуючи викладене, у відповідача була можливість прийняти позивачку на роботу за безстроковим договором, що є порушенням права позивачки і підлягає захисту. Ст. 23 ч.2 КЗпП України законодавець визначив, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, також стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не довів, що не мав можливості укласти строковий трудовий договір з [PERSON]. Суд звертає особливу увагу, саме на формулювання тексту наказу № 162-К від 14.07.2014 року. Так як в частині що стосується призначення [PERSON], в тексті відсутні знаки пунктуації, які б робили зрозумілим текст. Суду не зрозуміло тимчасово з окладом згідно штатного розпису, чи тимчасово на період відпустки, і зовсім не зрозуміло до досягнення ким саме трирічного віку. Враховуючи всі обставини у справі, суд приходить до необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved