Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

06.02.2019 року позивач [PERSON] спілка «Перше [PERSON] Товариство» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 06.09.2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого позивач надав кредит на суму 10000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобовязалася повернути кредит протягом 12 календарних місяців, до 10.09.2010 року. Проте відповідач умови договору не виконала та станом на 30.01.2019 року має заборгованість в розмірі 127143,84 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. В судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення в разі повторної неявки відповідача не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не зявилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 06 вересня 2008 року [PERSON] спілка «Перше [PERSON] Товариство» та [PERSON] уклали кредитний договір №КВ-20/0848/08/885*#. За вказаним договором КС «Перше [PERSON] Товариство» зобов'язалася надати відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 10000 гривень. В свою чергу, відповідач зобов'язалася повернути кредит протягом 24 місяців від дати надання кредиту з умов щомісячної сплати процентів за користування кредитом що становить 0,148 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Крім цього, за порушення умов кредитного договору, зокрема у випадку прострочення сплати процентів за користування кредитом або несвоєчасного повернення суми кредиту повністю або відповідної його частини, відповідач зобов'язалася сплачувати пеню у розмірі 1 проценту від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] спілка «Перше [PERSON] Товариство» свої зобовязання за кредитним договором виконала, перерахувавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. [PERSON] належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконала, останній раз добровільно сплатила гроші 26.03.2010 року у розмірі 500 грн, що були зараховані на погашення відсотків, та станом на 30.01.2019 року має перед КС «Перше [PERSON] Товариство» заборгованість в сумі 127143,84 грн, що складається з: залишок боргу за тілом кредиту 7435,18 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 42021,60 грн, заборгованість по пені за прострочення платежів 77687,06 грн, що вбачається з карточки платежів по гривневому кредиту. Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати у справі у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved