Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.07.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В позовній заяві вказує на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . 23.06.2021 року нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, враховуючи відсутність частини документів, які б підтвердили б її право на отримання спадщини як спадкоємця за законом. В зв`язку з чим просила суд встановити факт родинних стосунків, а саме те, що вона є донькою померлої [INFO] [PERSON] . Визнати за нею право власності на частину нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] , що належала на праві спільної сумісної власності її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 08.07.2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та її адвокат Яресько Н.В. не з`явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~14.07.2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечує. Щодо розгляду справи по суті в підготовчому судовому засіданні не заперечує. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Оканенко Т.Є. в судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань про відкладення розгляд справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. \~ \~ \~ \~За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. \~ \~ \~ \~Крім того, враховуючи вимоги ч.3 ст.200 ЦПК України та визнання відповідачем [PERSON] позову, суд приходить до висновку про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.05.1999 року, актовий запис №1128 (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частку в квартирі [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.04.1995 року Відділом приватизації житла м.Полтави, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 23.06.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Оканенко Т.Є. відмовлено у прийнятті заяви у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не надано документів, які б підтвердили факт родинних відносин із померлою [PERSON] (а.с.16). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Тобто за змістом зазначених норм, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження. Копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.12) встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено, що в 1982 році [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №20 (а.с.14). Потім позивач зареєструвала вдруге шлюб, який в подальшому 18.05.1995 року було розірвано та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 18.05.1995 року, актовий запис №308 (а.с.15). Крім того, судом встановлено, що за час життя [PERSON] теж мала розбіжності в прізвищі, так в свідоцтві про шлюб (а.с.13) вона значилася як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть та свідоцтві про вправо власності на житло прізвище [PERSON] зазначено, як [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , але юридично оформити спадщину у неї немає можливості, оскільки при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини її було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з питанням про встановлення факту родинних відносин між нею та померлою матір`ю, так як у прізвищах матері та доньки є невідповідності. Враховуючи вищезазначене, а також те, що встановлення факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для [PERSON] , а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ст. 1262 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із частини першої статті 368\~ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. За частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, відповідно до положень ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16\~ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями після померлої [INFO] матері [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] . В зв`язку з чим, на даний час єдиним спадкоємцем на спадкове майно, що відкрилося після смерті [INFO] [PERSON] є позивач [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved