Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

05 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій\~ позов обґрунтовує тим, що 31 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області вона зареєструвала шлюб із [PERSON] У них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Подружні відносини між ними фактично припинились. Останній рік подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Відповідач залишив сімю та поїхав проживати в іншу область, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. З огляду на наведене, просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Стягувати з [PERSON] на її користь кошти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 9\~000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, зокрема, на утримання [PERSON], [PERSON] 2\~5000 грн., [PERSON], [PERSON] 2\~000 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 09.01.2019 року, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, разом з тим, подав відзив на позовну заяву від 02.01.2019 року та від 21.01.2019 року. Позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем. Разом з тим, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей пояснив, що він систематично перераховує кошти на утримання дітей, купує їм одяг, продукти харчування, оплачує гуртки та секції, приймає активну участь у їх виханні. Вказує, що згідний сплачувати аліменти на утримання [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 1\~013,50 грн. на кожну дитину, на [PERSON] 813 грн. Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 липня 2005 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 243 (а.с.7). У сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.12-15). Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~ шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних\~ відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, відповідач залишив сімю та проживає в іншій області, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, сторонам надався строк на примирення, однак подружжя не примирилося. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом з матірю, позивачкою по справі. Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дітей не досягнуто. Відповідач не подав суду відомостей про власний стан здоровя, матеріальний стан, отже є працездатним. Як вбачається із довідки від 04.01.2019 року [PERSON] працює менеджером у фізичної особи-підприємця [PERSON], за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року їй нарахована заробітна плата в розмірі 13402 грн. 80 коп. Крім того, з виписки №2912/2306 медичної картки стаціонарного хворого видно, що [PERSON] була проведена операція 13 грудня 2018 року лівобічна гемітиреоїдектомія, за надану медичну послугу вона понесла витрати в розмірі 10850 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, сторін, а також їх матеріальне становище. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: partial