Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

06.07.2016 року директор СО «Шаргородські ЕМ» звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах ПАТ «Вінницяобленерго» до [PERSON], в якому зазначив, що 03.03.2016 року працівниками Шаргородських ЕМ проводилися перевірки електроустановок побутових абонентів у с. Рахни-Лісові. При перевірці електроустановки [PERSON] було виявлено самовільне підключення до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, з допомогою прихованої електропроводки, внаслідок чого електроенергія споживалася, проте не обліковувалася і не оплачувалася, про що представником енергопостачальної організації було складено акт №3479 від 03.03.2016 року про порушення Правил користування електроенергією для населення. Відповідно до п.53 ПКЕЕН в разі порушення ПКЕЕН побутовим споживачем, енергопостачальна організація проводить розрахунок розміру завданих збитків згідно з «Методикою обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН». 16.03.2016 року Комісією по розгляду актів СО «Шаргородські ЕМ» відповідачеві було нараховано до сплати 18722,76 грн. за порушення Правил користування електроенергією для населення у відповідності до п.п.6 п.3.1 «Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН». Відповідачеві надсилалося попередження про оплату заборгованості, умови якого ним на день подання позову не виконані. Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Шаргородські ЕМ» 18722,76 грн., оскільки останній добровільно збитки не відшкодував, а також сплачений при зверненні до суду судовий збір. В судовому засіданні представник ПАТ «Вінницяобленерго» [PERSON], що діє на підставі довіреності від 04.01.2016 року за №1-14-5085 (а.с.19), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь позивача 18722,76 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної порушенням ПКЕЕН, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Суду пояснив, що 03.03.2016 року працівниками Шаргородських ЕМ проводилася перевірка електроустановки [PERSON] в с. Рахни-Лісові на вул. Щорса, 23, в ході якої було виявлено самовільне підключення до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, з допомогою прихованої електропроводки, яка була влаштована на горищі будинку, перед лічильником, внаслідок чого електроенергія споживалася, проте не обліковувалася і не оплачувалася, про що представником енергопостачальної організації було складено акт №3479 від 03.03.2016 року про порушення Правил користування електроенергією для населення. Відповідачс був присутній при складанні акту, проте, відмовився його підписати, внаслідок чого акт про порушення підписано більше, ніж трьома представниками СО «Шаргородські ЕМ», тому, в силу вимог п.54 ПКЕЕН, акт про порушення є дійсним. Відповідачеві було запропоновано зазначити свої зауваження у акті про порушення, яким останній скористався і вказав, що з порушенням згоден, претензій до працівників ЕМ не має. Також, в присутності відповідача складено схему порушення, яку відповідач підписав без зазначення зауважень. До того ж, у присутності відповідача вилучено 1,5 м мідного кабелю перерізом 1,5 мм.кв., за допомогою якого було здійснено самовільне підключення, про що складено розписку, яку відповідач також підписав без зазначення зауважень. Відповідача було повідомлено про те, що розрахунок розміру завданих збитків буде здійснено Комісією Шаргородський ЕМ 23.03.2016 року. Проте, відповідач [PERSON] зявився в СО «Шаргородські ЕМ» 16.03.2016 року і подав письмову заяву про розгляд акту про порушення і здійснення розрахунку заподіяної шкоди в його присутності того ж дня, у звязку із чим, враховуючи, що відповідач похилого віку та враховуючи дальність сполучення, було проведено засідання Комісії і здійснено розрахунок заподіяної шкоди. На засіданні Комісії відповідач пояснив, що не зможе сплатити суму збитків відразу, оскільки є пенсіонером і не має інших доходів, крім пенсії. 16.03.2016 року Комісією по розгляду актів СО «Шаргородські ЕМ» відповідачеві було нараховано до сплати 18722,76 грн. за порушення Правил користування електроенергією для населення у відповідності до п.п.6 п.3.1 «Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН», тобто за три роки, оскільки остання технічна перевірка електроустановки відповідача проводилася приблизно шість років тому, проте, відповідачем вказана сума не відшкодована, не дивлячись на надіслане попередження про оплату заборгованості. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що дійсно проживає в [INFO] на вул. Щорса, 23, і проживав за вказаною адресою на час перевірки працівниками Шаргородський електромереж його електроустановки 03.03.2016 року. Працівниками ЕМ було виявлено самовільне підключення до електромереж, яке було влаштовано на горищі будинку. Самовільне підключення до електромереж поза лічильником здійснив його брат, який на теперішній час помер, Він дізнався про влаштування самовільного підключення один рік чотири місяці тому, проте, не встиг його демонтувати, так як хворіє на туберкульоз, часто лікується у Вінницькому протитуберкульозному диспансері. Вважає неправильним та несправедливим нарахування заподіяної самовільним підключенням до електромереж шкоди за три роки, так як це підключення влаштовано один рік чотири місяці тому. Крім того, він хворіє, сплачує аліменти на утримання сина, який навчається, тому не має змоги відшкодувати всю суму збитків відразу. Проте, має намір відшкодувати позивачеві заподіяні збитки частинами. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.03.2016 року працівниками Шаргородських ЕМ проводилася перевірка електроустановки побутового споживача [PERSON], що знаходиться в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області на вул. Щорса, 23, в ході якої було виявлено самовільне підключення до електромережі, що не є власністю ПАТ «Вінницяобленерго», оскільки здійснене за допомогою прихованої електропроводки на горищі будинку, внаслідок чого електроенергія споживалася без обліку і не оплачувалася, про що в присутності відповідача складено акт про порушення №3479 (а.с.3). При складанні означеного акту відповідач був присутній, від підпису відмовився, проте заперечень щодо обставин, викладених в Акті про порушення Правил користування електроенергією для населення, не зазначав, вказавши, що порушення визнає, претензій до працівників електромереж не має (а.с.3 та на звороті). Крім того, 03.03.2016 року працівниками позивача складено додаток до акту про порушення фактичну схему електропостачання споживача [PERSON], в якій вказана точка самовільного підключення (а.с.4). Вказану схему відповідач підписав без зазначення зауважень чи заперечень. Також, в присутності відповідача здійснено вилучення мідного кабелю перерізом 1,5 мм.кв. та довжиною 1,5 м, за допомогою якого здійснено самовільне підключення (а.с.29). Вказане вилучення оформлено розпискою від 03.03.2016 року, яка складена у присутності відповідача, ним підписана без зазначення зауважень та заперечень. На підставі акту про порушення №3479 від 03.03.2016 року Комісією по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією для населення СО «Шаргородські електромережі», на засіданні якої був присутній відповідач [PERSON], 16.03.2016 року проведено розрахунок заподіяної енергопостачальній організації шкоди, яка складає 18722,76 грн., що підтверджується протоколом засідання Комісії від 16.03.2016 року та розрахунком збитків від 16.03.2016 року за актом про порушення ПКЕЕН №3479 (а.с.5-6). При цьому, як вбачається із протоколу засідання Комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН від 16.03.2016 року та розрахунку збитків за актом №3479, розрахунок збитків, заподіяних відповідачем енергопостачальній організації, здійснювався на підставі п.п.6 п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року №562, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції 04.07.2006 року за №782/12656 «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією». Відповідачеві надсилалося попередження з приводу наявного боргу по акту про порушення ПКЕЕН із пропозицією сплатити заборгованість до 26.03.2016 року (а.с.7), умови якого останнім на день подання позову не виконані. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в [INFO] на вул. Щорса, 23, що підтверджується інформацією Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.14). Також, судом встановлено, що відповідач станом на 03.03.2016 року також проживав у [INFO] на вул. Щорса, 23, та споживав електроенергію внаслідок самовільного підключення до електромереж, що підтверджується актом про порушення від 03.03.2016 року за №3479. До теперішнього часу відповідачем збитки не відшкодовано. Встановленому судом факту відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України. Згідно із ч.3 ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного цивільного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. За загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (ч.2 ст.22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. (ч.3 ст.22 ЦК України). Відповідно до розяснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи. Таким чином, закон у вказаних правовідносинах ставить можливість покладання відповідальності за заподіяну шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. Відповідно до п.9 Правил споживання електроенергії для населення, споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами. Пунктом 35 ПКЕЕН встановлено, що енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі. Згідно з п.48 ПКЕЕН, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження… Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника (п.53 ПКЕЕН). Оскільки судом встановлено, що дії [PERSON] були неправомірними і між ними і завданою шкодою є безпосередній причинний звязок і, враховуючи, що відповідач не довів, що шкода енергопостачальній організації завдана не з його вини та не відшкодував заподіяну безобліковим споживанням електроенергії шкоду, то право Шаргородських ЕМ на відшкодування збитків, завданих споживачем внаслідок порушень, допущених під час використання електроенергії, порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. При цьому суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження відповідача про те, що позивачем невірно здійснено нарахування заподіяної шкоди за три останніх роки, оскільки, відповідно до підпункту 6 п.3.1 «Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення» встановлено, що ця Методика застосовується у випадку самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, а, відповідно до підпункту «а» п.3.3. Методики, якщо споживач вчинив … інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (…) чи набуття права власності на обєкт (приміщення), але не більше ніж за три роки. Оскільки доказів того, що остання технічна перевірка електроустановки відповідача проводилася у період трьох років, відповідачем суду не надано, тому суд вважає, що нарахування заподіяної відповідачеві шкоди безобліковим споживанням електроенергії позивачем проведено відповідно до норм законодавства, зокрема, відповідно до п.п.6 п.3.1 та п.п.«а» п.3.3 Методики. Крім того, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу ствердження відповідача про те, що самовільне підключення до електромереж здійснено не ним, а його братом рік і чотири місяці тому, і що ним взагалі не використовувалася електроенергія через влаштоване самовільне підключення до електромереж, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта (ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України). Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.1, 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Відтак, суд констатує той факт, що відповідачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин про те, що самовільне підключення до електромереж у належному йому будинку в с. Рахни-Лісові на вул. Щорса, 23, влаштував не він, а його брат, який помер. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1378 грн. (а.с.1), згідно з вимогами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved