Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

07.08.2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме кімнатами [NUMBER], [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS]. Посилалась на те, що їй, у зв»язку з її роботою на ПАТ « Полтавський турбомеханічний завод», на склад сім»ї, який складався із трьох осіб, неї, сина та відповідача, була надані для проживання кімнати [NUMBER], [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS] на підставі ордеру № 0103 від 23.02.2008 року. 30.12.2008 року на позачерговій тридцять п»ятій сесії п»ятого скликання Полтавської міської ради прийняте рішення « Про надання згоди на прийняття у комунальну власність міста гуртожитку по [ADDRESS]». Згідно акту передачі від 01.03.2010 року гуртожиток по [ADDRESS] з 01.03.2010 року перейшов у комунальну власність міста та переданий на баланс КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради. Вона, її син та відповідач зареєстровані у гуртожитку без зазначення номеру кімнати. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.02.2010 року шлюб між нею та відповідачем розірваний, але фактично їхні шлюбні відносини були припинені ще у жовтні 2008 року, [PERSON] виїхав із гуртожитку за невідомою їй адресою. З часу виїзду із гуртожитку [PERSON] разом з нею не проживає, не веде спільного господарства та не оплачує комунальні послуги, а отже відповідно до статті 71 ЖК України втратив право на користування житлом у гуртожитку. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням у зв»язку з тим, що він не проживає у спірному житлі без поважних причин більш ніж шість місяців. Справа судами розглядалась неодноразово. Після скасування попередніх рішень ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 липня 2014 року справа повернута на розгляд до суду першої інстанції. 20.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спірним житлом у гуртожитку та вселення його у кімнати [NUMBER], [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS]. Посилався на те, що у 1988 році він зареєстрував шлюб з [PERSON] Вони мають сина, [PERSON], 1991 року народження. Із 2004 року він проживає та зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS]. Відповідно до ордеру від 23.02.2008 року йому, сину та дружині виданий ордер на право одержання ліжко-місця у спірному гуртожитку, в кімнатах [NUMBER], [NUMBER]. Їхнє місце реєстрації проведене у спірному гуртожитку без зазначення номерів кімнат. В 2010 році він розлучився із [PERSON], але після розірвання шлюбу продовжував проживати з нею однією сім»єю, вони вели спільне господарство , проживали як чоловік та жінка у кімнаті № [NUMBER], а син, коли повернувся із армії, проживає в кімнаті [NUMBER] . Про те, що його колишня дружина звернулась до суду із позовом про визнання його таким, що втратив право на користування спірним житлом йому стало відомо тільки із оголошення в газеті, оскільки він особисто судові повістки не отримував, а отримувала їх його колишня дружина. Оскільки він звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення, яке було ухвалене судом без його участі, [PERSON] стала перешкоджати йому у користуванні житлом, стала зачиняти кімнату № [NUMBER] у гуртожитку на другий замок, але ключа від другого замка йому не віддала. З цього приводу він звертався до міліції, але [PERSON] не відчинила двері дільничному інспектору. За період з 01.11.2013 року по 27.11. 2013 року [PERSON] винесла із спірного житла частину його речей, а саме: одяг, взуття, матрац із постільною білизною . Він немає іншого житла, у нього є тільки ліжко-місце у гуртожитку. Зв»язку із гуртожитком він не втрачав, нікуди не виїжджав із гуртожитку, постійно проживав в кімнаті [NUMBER] де знаходяться його речі, а також спільне майно, що було ними придбано в період шлюбу. Він не втрачав право на користування спірним житлом та просив зобов»язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні ліжко-місцем у кімнатах [NUMBER], [NUMBER] спірного гуртожитку, вселити його у кімнати [NUMBER], [NUMBER] спірного гуртожитку, зобов»язати УДМС України в Полтавській області поновити реєстрацію його постійного місця проживання по [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним гуртожитком, позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. [PERSON] пояснила, що майже все спільне життя [PERSON] зловживав спиртними напоями, ніде не працював. Рішення суду про їхнє розлучення було ухвалене в 2006 році, але вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу у 2010 році , а з 2008 року [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин. [PERSON] має ключі від кімнати [NUMBER], їй відомо від сусідів, що він приходить до гуртожитку, коли її немає вдома, заходить до кімнати. Коли вони проживали разом , та коли [PERSON] приходив додому у нетверезому стані вона завжди викликала міліцію, працівники міліції його забирали до відділення міліції. Також пояснила, що [PERSON] проживав у кімнаті № [NUMBER], разом з нею, спав на підлозі, на матраці, який вона викинула, бо він його загадив. Більше спальних місць для [PERSON] у кімнаті немає. Останній раз він приходив до спірного житла 27 квітня 2013 року, у неї був день народження, ювілей, вона не пустила його до кімнати бо він був у нетверезому стані. Після цього він приходив до гуртожитку тільки тоді, коли її немає вдома. Також пояснила, що у травні 2012 року вона з власної ініціативи розпочала ремонт у спірному жилому приміщенні, винесла із кімнат усі речі, меблі на коридор, в кімнатах не міг ніхто проживати, бо там йшов ремонт, сама вона проживала у сусідки. Ремонт тривав дуже довго, бо вона в цей період тяжко захворіла , кімнату № [NUMBER] вона відремонтувала в кінці року, в»їхала до кімнаті на новий 2013 рік, а кімнату [NUMBER] ремонтувала до травня 2013 року . Меблі, холодильник та інші речі хоч і придбавались у період шлюбу , але виключно за її особисті кошти. Влітку 2013 року, ще до пред»явлення нею позову до суду [PERSON] приходив до спірного житла, намагався відкрити кімнату [NUMBER], але зламав замок. Син вимушений був змінити замок у кімнаті. Зазначала, що вона не перешкоджала [PERSON] проживати у спірному житловому приміщенні, а отже він втратив право на користування спірним житлом. [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON]не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Позовні вимоги [PERSON] підтримали повністю, просили їх задовольнити. [PERSON] пояснив, що він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що вони мають сина [PERSON], 1991 року народження. Спочатку їм для проживання, у 2004 році, була надана кімната № [NUMBER] у спірному гуртожитку, вони усією сім»єю поселились та були зареєстровані у гуртожитку. В 2008 році під розширення їм була надана кімната [NUMBER] у цьому гуртожитку. В кімнаті [NUMBER] завжди проживав їхній син, а вони з дружиною в кімнаті № [NUMBER]. Після розлучення вони ще два роки підтримували сімейні та подружні стосунки, а після їх припинення він став спати на окремому розкладному ліжку, яке знаходилось у кімнаті № [NUMBER], але [PERSON] його викинула , а він вимушений був спати на матраці, який [PERSON] також викинула. [PERSON] має коханця і поки син служив в армії вона мала можливість зустрічатись з ним у кімнаті де проживав син, а коли син повернувся із армії така можливість була втрачена і тому вона почала виживати його з спірного житла, викинула матрац на якому він спав, почала поступово викидати його особисті речі, паспорт, трудову книжку, а коли, у липні 2013 року, було прийняте рішення про надання дозволу на приватизацію кімнат у їхньому гуртожитку, вона без його відома звернулась до суду з позовом про позбавлення його житла, замість нього отримувала судові повістки. Він взнав, що розпочатий розгляд справи від чужих людей, коли вже було ухвалене заочне рішення по справі. Кімната № [NUMBER] мала два замки, ключ від одного замка у нього є, але [PERSON] закриває кімнату на другий замок і він позбавлений можливості зайти у кімнату. Влітку 2013 року був змінений замок на дверях у кімнаті [NUMBER], ключі йому від цієї кімнати також не дали. Тільки коли справа розглядалась у суді після скасування заочного рішення, [PERSON] склала акт про його не проживання у кімнаті, який не відповідає дійсності. Із розмови з особами, які підписали акт, йому стало відомо, що вони просто підписали акт, як їх просила [PERSON], а зміст не читали. Він немає іншого житла, практично залишився на вулиці, став особою без постійного місця проживання, влітку спав на вулиці, на вокзалі, зараз холодно, він вимушений просити людей, щоб йому надали можливість переночувати. За рішенням суду він знятий з реєстраційного обліку, та у зв»язку з цим не може працевлаштуватись, Просив задовольнити його позовні вимоги, вселити у спірне житло, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Третя особа, [PERSON], просив задовольнити позовні вимоги [PERSON], а у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Пояснив, що його матір заслуговує на краще життя, на окреме житло, а батько [PERSON] зловживаючи спиртними напоями, перешкоджає їй нормально проживати у кімнаті. Особисто він проживає у кімнаті [NUMBER]. [PERSON] влітку 2013 року, ще до того, як [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання батька таким що втратив право на користування житлом, батько намагався зайти до його кімнати, але зламав замок на дверях, і він вимушений був його змінити, ключі від кімнати він не віддав батьку, бо це його кімната, а також і тому, що батько не просив ключі від його кімнати. В травні 2013 року він на прохання батька виносив його особисті речі , із спірного житла. Також йому відомо від матері , що коли святкували ювілей матері, 27 квітня 2013 року, батько був у нетверезому стані, виник конфлікт і гості вигнали його із кімнати. Після повернення із армії він проживає в кімнаті [NUMBER], в якій речей батька немає. Де проживає батько йому невідомо, але він постійно приходить до гуртожитку, коли нікого немає вдома. Третя особа КП ЖЕО №2 та УДМС України в Полтавській області своїх представників у судове засідання не направили, надали заяви про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] раніше належав ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод». Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 30.12.2008 року № 30 надана згода виконавчого комітету Полтавської міської ради на прийняття вказаного гуртожитку у комунальну власність міста( т. 2 а.с. 22). Згідно акту передачі від 08.03.2010 року вказаний гуртожиток був переданий у комунальну власність та зараз перебуває на балансі КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради ( т. 2 а.с.24-25) Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 12 липня 2013 року наданий дозвіл на зміну статусу гуртожитку та приватизацію жилих приміщень у гуртожитку у цьому гуртожитку ( т. 2 а.с. 21). Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території укладений з [PERSON] ( т. 2 а.с. 26-27). На час розгляду справи у спірному жилому приміщенні зареєстрована [PERSON] та [PERSON] ( т. 2 а.с. 29). Спірне житло, дві кімнати [NUMBER] та № [NUMBER] у гуртожитку по [ADDRESS], відповідно до ордеру № 0103 від 23.02.2008 року [PERSON] було надане для проживання у гуртожитку на склад сім»ї із трьох осіб, до якої входив і [PERSON] [PERSON], був зареєстрований у гуртожитку з 2004 року, але на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 27.11.2013 року , яке на час розгляду справи скасоване , [PERSON] у лютому 2014 року, знятий з реєстраційного обліку у гуртожитку. Отже на час видачі ордеру на зайняття кімнат [NUMBER], [NUMBER] у гуртожитку [PERSON] був членом сім»ї [PERSON], що підтверджує його посилання на те, що після розірвання шлюбу у суді , вони розлучення в установленому законом порядку не оформили, продовжували перебувати у шлюбі підтримували сімейні та подружні стосунки. Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що [PERSON] має інше житло, цього факту також не заперечувала у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] Та обставина, що [PERSON] вживає алкогольні напої, немає постійного місця роботи, не є підставою, передбаченою ЖК України, для визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. [PERSON] не надала суду жодного доказу, всупереч вимогам с ч. 1 статті 60 ЦПК України, про те, що [PERSON] з 2008 року покинув спірне житло та не проживає у ньому без поважних причин. Із пояснень [PERSON] вбачається, що акт про не проживання [PERSON] та звернення від імені мешканців гуртожитку від 27.11.2013 року вона складала особисто , а сусіди тільки підписали ці документи. Жоден із осіб, які зазначені в акті про не проживання [PERSON], будучи викликаними до суду як свідки, у судове засідання не з»явились та не підтвердили обставини, що зазначені в акті про не проживання та зверненні до суду. Допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON] у судовому засіданні давали показання, які протирічать поясненням самої [PERSON] та [PERSON] Так свідок [PERSON] пояснила , що з 2008 року [PERSON] у спірних жилих приміщеннях не проживає, його речей немає з 2008 року і він ніколи не приходив до гуртожитку, також не приходив у квітні 2013 року та його ніхто в цей день не виганяв із гуртожитку, що [PERSON] не викидала його матрац, тоді як сама [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що [PERSON] 27 квітня 2013 року у нетверезому стані намагався зайти до спірного жилого приміщенні, але вона його не пустила. Окрім того сама [PERSON] підтвердила ту обставину, що [PERSON] приходить до гуртожитку, коли її немає вдома, що вона викинула матрац на якому спав [PERSON] і саме ці обставини стали відомими суду із пояснень [PERSON] та [PERSON] Окрім того встановлено, та підтверджено усіма допитаними свідками з боку [PERSON], самою [PERSON], що в період з травня 2012 року та по травень 2013 року у спірних жилих кімнатах [PERSON] проводила ремонт , усі речі були винесені із кімнат , кімнати не були придатні для проживання, а сама [PERSON] проживала у сусідів. Суд не приймає , як доказ не проживання [PERSON] показання свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки їхні показання розходяться із поясненнями [PERSON] та [PERSON] Так свідок [PERSON] взагалі нічого не знає про обставини надання спірного житла [PERSON], про її сімейний стан, про те коли і кому надавалось житло, та не міг стверджувати про те, що йому достовірно відомо про те, що [PERSON] і спірному жилому приміщенні не проживає без поважних причин. Свідок [PERSON] пояснив, що після хвороби [PERSON], у 2010 році, він почав з нею дружити та відвідував її спочатку у лікарні, а потім вдома, у денний час, приблизно раз на місяць, тоді як із пояснень [PERSON] вбачається що вона хворіла, перенесла хірургічне втручання , лікувалась у лікарні восени 2013 року, отже враховуючи час хвороби позивача, до якої вказаний свідок прив»язує своє більш близьке знайомство з позивачем, він до осені 2013 року так близько з позивачем не спілкувався , а отже не міг приходити до спірного житла. Та обставина, що [PERSON] не втрачав зв»язок із спірними жилими кімнатами у гуртожитку та йому перешкоджають у користуванні спірним житлом підтверджується поясненнями самої [PERSON], яка пояснила що вона не пустила [PERSON] до спірного житла 27 квітня 2013 року, що в період проведення нею ремонту з травня 2012 року по травень 2013 року кімнати не були придатними для проживання, що тільки на новий 2013 рік вона мала можливість поселитись у кімнату [NUMBER], а ремонт у кімнаті [NUMBER] був завершений у травні 2013 року, що вона викинула матрац та постільну білизну на якому спав [PERSON] із кімнати без його згоди, і більше жодного спального місця для нього у кімнаті не було, що у спірному жилому приміщенні до цього часу знаходяться речі, які вони придбавали в період шлюбу, що влітку 2013 року ще до пред»явлення нею позову до суду, був змінений замок на кімнаті [NUMBER], ключі від якого [PERSON] не віддали, що у травні 2013 року її син виносив із спірного житла особисті речі [PERSON], що [PERSON] приходив постійно до гуртожитку коли її немає вдома. Аналогічні пояснення у судовому засіданні дав [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що до спірного житла постійно привозили [PERSON] продуктові передачі із села від матері [PERSON] 13.11.2013 року [PERSON] звертався до міліції із заявою про те, що його не пускають до спірного житла і як вбачається із висновку про проведення перевірки ( т. 1 а.с. 178 зворот) [PERSON] не відчинила двері дільничному інспектору, а тому було рекомендовано [PERSON] звернулись до суду за захистом його права. Як вже зазначалось вище [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним житлом 07.08.2014 року, тоді як сама пояснила у судовому засіданні, що 27 квітня 2013 року вона не пустила [PERSON] до спірного житла у зв»язку з тим, що він був у нетверезому стані та конфліктував, що він після цього неодноразово приходив до гуртожитку, що влітку 2013 року був замінений замок у кімнаті [NUMBER]. Із 27 .04.2013 року по 07.08.2013 року навіть не пройшло шести місяців, передбачених статтею 71 ЖК України, для визнання [PERSON] таким що втратив право на користування спірним житлом, а отже підстав визнати, що [PERSON] не проживав у спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин суд немає. Як вбачається із ордеру на житло № 0103 від 23.02.2008 року , що виданий сім»ї [PERSON], до якої входив [PERSON], для її сім»ї надані для проживання дві кімнати [NUMBER], [NUMBER] у спірному гуртожитку, порядок користування цим житлом між ними не визначався, окремі особові рахунки на кімнату [NUMBER] на ім»я [PERSON] не відкривались, а отже зміна замку на вхідних дверях кімнати [NUMBER] , влітку 2013 року, суд розцінює як перешкоджання [PERSON] в користуванні наданим житлом. Так як спірний гуртожиток, переданий у комунальну власність міста, рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 12 липня 2013 року наданий дозвіл на зміну статусу гуртожитку , із гуртожитку для одинаків на гуртожиток сімейного типу та надання дозволу приватизацію жилих приміщень у цьому гуртожитку ( т. 2 а.с. 21) , вказане житло відноситься до державного житлового фонду і до нього повинні застосуватися норми ЖК України, які регулюють вказані правовідносини та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. Оскільки під час розгляду справи не знайшло підтвердження того, що [PERSON] не проживає у спірних жилих приміщенням більше шести місяців без поважних причин, а відповідно до статті 64 ЖК України за ним, як за колишнім членом сім»є [PERSON], зберігається право на користування жилим приміщенням, позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені. Як зазначено вище, з посиланням на докази, суд встановив, що [PERSON] перешкоджають у користуванні спірним житлом, а отже його порушені права підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог, а саме усунення перешкод у користуванні житлом та вселення [PERSON] у спірне жиле приміщення. Щодо вимог про поновлення [PERSON] на реєстраційному обліку у спірних жилих приміщеннях, то ці вимоги не підлягають задоволенню оскільки ухвалою про поворот виконання рішення суду зобов»язано поновити [PERSON] на реєстраційному обліку у спірному жилому приміщенні.

Outcome: partial