Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

05.11.2014 р. позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що до 08 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з Відповідачем про що було видано свідоцтво про шлюб (серія 1-БП №055894) видане відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області 08.10.2010 р. 04 грудня 2012 року було зареєстровано розірвання шлюбу на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 грудня 2012 року, оскільки відповідач не приділяв належної уваги позивачці та їхній спільній дитині, не утримував їх, не надавав коштів на речі першої необхідності. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO], дитина проживає разом з позивачкою. В звязку з тим, що Відповідач ухилявся від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття та стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.03.2012 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до 04.11.2014р. 02 квітня 2012 року було винесено рішення, яким позов задоволено частково, а саме, замість стягнення аліментів на утримання [PERSON] 1/3 частини від усіх видів заробітку, було стягнуто 1/4 частину, а також розяснено, що після спливу строку виплати аліментів на її користь до досягнення дитиною трьох років, вона буде мати змогу звернутись до суду повторно з позовною заявою про стягнення 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2014 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Тому прохає стягувати аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2014 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохає їх задовольнити. Зазначила, що з 18.11.2014 року зареєстровалася у Центрі зайнятості та буде отримувати державну допомогу. Відповідач позов не визнав, прохав відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що підстав для збільшення розміру аліментів немає, оскільки сплачує аліменти на утримання своєї дитини регулярно, вважає, що розмір аліментів призначений судовим рішенням достатній для утримання дитини. Крім того, в майбутньому відповідач не відмовляється від надання допомоги на утримання доньки. Також наддав довідку про доходи. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] до 04.12.2012 р. вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 04.12.2012 р. (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 04.11.2011 року, батьком якої в свідоцтві про її народження вказаний відповідач (а.с.5). За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.04.2012 року (а.с.9) з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини було стягнуто аліменти в 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, а також було стягнуто з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.03.2012 року і до досягнення дитиною трьох років./а.с.9/ Як встановлено в судовому засіданні, відповідач працює машиністом тепловоза у Відокремленому підрозділі «Локомотивне депо Смородине» Державного підприємства «Південна залізниця». Позивачка в обґрунтування своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів посилається в позовній заяві на те, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років так як ще не працює тому, що немає вільних трудових місць. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршенням чи поліпшенням здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що позивачка зареєстровалася у Центрі зайнятості та буде отримувати державну допомогу і на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» - з 01.01.2014 року для дітей віком до 6 років встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць в розмірі 1032 грн. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату та регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, які становлять прожитковий мінімум згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік» для дитини віком до 6 років, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. При цьому судом враховуються і ті обставини, що згідно приписів ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, позивачка не позбавлена можливості звертатися до суду за вирішенням спору в разі, якщо нею будуть понесені додаткові витрати на дитину, щодо стягнення з відповідача частини цих витрат. Таким чином, проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання доньки. Крім того, позивачкою не надано безспірних доказів для обґрунтування своїх вимог, а саме щодо наявності підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України, тоді як за ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст.ст. 185, 192 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed