overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

04 серпня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 вересня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 979, від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з серпня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 вересня 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 979, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Сторони від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Донецької області серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER] (а.с.5, 6, 7). З серпня 2016 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

04 серпня 2016 року ухвалено рішення, згідно якого позовні вимоги задоволено повністю. 18 серпня 2016 року прокурор звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 282/390/16 за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: Любарська районна рада, Громадська сільська рада, Гізівщинська сільська рада, Вигнанська сільська рада до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] про визнання незаконними наказів Головного управління Держземагенства у Житомирській області в звязку з тим, що при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати. У судове засідання сторони не зявилися, з невідомих причин, про розгляд справи повідомлялися. Однак, згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Проте з приводу судових витрат не ухвалено рішення. Тому, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати повязані із сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 20 червня 2012 року виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради м.Нововолинська Волинської області, актовий запис №05. Від спільного проживання в подружжя неповнолітніх дітей немає. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, протилежні поняття щодо розуміння сім'ї, відносин між чоловіком та дружиною, ведення спільного господарства та розподілу сімейного бюджету. На теперішній час сім'я фактично розпалась не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Спроби примиритися не принесли жодних результатів. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON], змінити її прізвище на дошлюбне - [PERSON] та стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, а саме: витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 500 грн. витрат на правову допомогу адвокатом (а.с.9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві вказала, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2000 року. Мають спільну доньку, [PERSON], [INFO]. Сторони на даний момент разом не проживають, дитина проживає із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка працює, однак отримує малу заробітну плату та є отримувачем пенсії по інвалідності, однак коштів недостатньо для належного утримання, проживання та навчання дитини. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON]аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі розміром 2000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, нележним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду не надав. За згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони спільно спроживали без реєстрації шлюбу та мають доньку, [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Лепетиською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 17 січня 2002 року ( а. с. 8 ). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально доньку не утримує. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, зважаючи на матеріальне становище позивачки, її стан здоров'я, інвалідність, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі розміром 2000 грн . Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд ухвалює стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, 14 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 244. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що після укладення шлюбу відносини з чоловіком поступово погіршувалися, що призвело до припинення шлюбних відносин, вона та відповідач не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісне господарство внаслідок різниці інтересів, різних поглядів на життя та відсутність взаєморозуміння, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 244, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дитину від шлюбу [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2017 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 09 квітня 2011 року Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 08. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем були припинені у 2015 році, в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейні відносини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб між ним та позивачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 квітня 2011 року Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 08, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають від шлюбу дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області 12 грудня 2012 року, актовий запис № 229, посилаючись на непорозуміння між ними та втратою поваги і любові один до одного. Від даного шлюбу є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, оскільки у наданий судом строк з відповідачем не помирилася. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що у наданий судом строк відповідач не примирився з позивачкою, яка на даний час має іншу сім'ю, тому просить задовольнити позов. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого є неповнолітній син [PERSON], [INFO] року року народження. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження, і не оспорюються сторонами. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і в наданий судом для примирення строк не помирилися. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім'ї позивачки, і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 19.02.2003р. померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Збаржівської сільської ради до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив розглядати за його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померла 19.02.2003р. [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 9) мала право на земельну частку (пай), розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Рось» с. Збаржівка Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено (а. с. 23), в звязку з втратою правовстановлюючих документів (оголошення про втрату в газеті «Колос» а.с.24). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла померла 19.02.2003р., мала право на земельну частку (пай), розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Рось» с. Збаржівка Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця за законом у встановлений законом строк прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на цю земельну частку (пай) та майновий пай.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

04 серпня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області від позивача [PERSON] надійшла вищеназвана позовна заява в якій позивач просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача до суду не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позові наполягає та просить розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] с/рада в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена своєчасно належним чином причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Дослідивши письмові докази, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Так судом встановлено, що 22 січня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серією І-ЖД № 483266 видане [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 84. Після її смерті залишилась спадщина. Позивачка [PERSON] своєчасно не звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, в звязку з тим, що вона випадково дізнався, що на його імя був складений заповіт, тому суд вважає, що дана причина є поважною для пропущення строку для прийняття спадщини. В звязку з тим, що позивач є правонесвідомою особою, тому суд вважає, що необізнаність позивача, є поважною причиною для пропущення строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців в ході розгляду цивільної справи судом не встановлено, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 48905301 від 29 серпня 2017 року В звязку з вищевикладеним суд вважає, що причини пропущення строку для прийняття спадщини позивачем є поважними, а позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що вини відповідача у поданому позові не має, а тому судові витрати по справі розподілу не підлягають.

Outcome: approved