Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

06 листопада 2015 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 25 жовтня 2014 року у поштовій скриньці [PERSON] отримав запрошення на укладання договору з відповідачем. 30 жовтня 2014 року позивач уклав договір № 7588 з відповідачем, при укладанні якого начальник абонентської служби Самарського району Управління «Водосбит» Курнос Л.Л. підтвердив наявність заборгованості у позивача на 01 жовтня 2014 року у розмірі 838,23 грн., при цьому представник [PERSON] повідомив його, що позивач є інвалідом ВВВ та має право на пільги за користування комунальними послугами у розмірі 100%. На момент укладання договору з відповідачем у позивача діяв з 30 вересня 2004 року договір з ВАТ «Дніпроенерго» про надання послуг з тепла, водопостачання та водовідведення, який не розривався . 12 листопада 2014 року в поштовій скриньці позивач отримав квитанції від позивача об оплаті заборгованості у розмірі 878,64 грн., яка не підлягає оплаті по причині наявності діючого договору з ВАТ «Дніпроенерго» та його правонаступником ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». При складанні квитанції за жовтень місяць не враховано, що з 30 жовтня 2014 року згідно договору позивачу встановлена пільга у розмірі 100% у зв'язку з чим, за жовтень 2014 року квитанція не відповідає договору №7588. 12 листопада 2014 року до квитанції об оплаті заборгованості долучено повідомлення про порушення позивачем обов'язків перед відповідачем за водопостачання, що є спробою вимагання коштів за ненадання послуг. 14 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку на підставі діючого договору між ВАТ «Дніпроенерго» та його правонаступником ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» з позивачем та наданих документів про наявність 100% пільги по оплаті комунальних послуг. Окрім того, відповідач 24 листопада 2014 року повідомив про наявність особистих даних позивача. При цьому до 30 жовтня 2014 року інформація про споживача [PERSON] отримана не від нього, та він не надавав згоду на використання персональних даних відповідачем, що є порушенням. До 30 жовтня 2014 року договору позивача з відповідачем не існувала, тому немає зобов'язань об оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідач порушив норми ЗУ «Про інформацію» та ЗУ «Про захист персональних даних» отримавши персональні дані та конференційну інформацію о [PERSON] а саме: прізвище, ім'я, по батькові, місця реєстрації, інформації про відсутність пільг. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому він просить, зобов'язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» знищити персональні данні про [PERSON] з бази даних Комунального підприємства «Дніпроводоканал», які знаходяться до 29 жовтня 2014 року та зобов'язати Комунальне підприємство ліквідувати незаконно нараховану заборгованість на підставі недостовірної персональної інформації про [PERSON] станом на 01 листопада 2014 року у розмірі 876,04 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити та зазначив, що в 2012 році позивач отримав свідоцтво, що він ветеран війни та на підставі цього свідоцтва він звільнявся від сплати комунальних послуг. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що у 2011 році відбулася передача їм абонентів, які обслуговувались Придніпровською ТЕС ВАТ «Дніпроенерго», на абонентське обслуговування з надання послуг водовідведення. 01.08.2011 року були відкриті особові рахунки абонентам, серед яких був і позивач. Працівниками абонентської служби Самарського району відповідача були вручені повідомлення абонентам про відкриття особистих рахунків. В повідомленнях також зазначалось про необхідність надати до абонентської служби документи, що підтверджують право на отримання пільг. Позивач звернувся до відповідач та надав документи пільговика лише 30.10.2014 року. На підставі Правил дані про пільгу були внесені в базу даних відповідача з моменту звернення, тобто з 30.10.2014 року і з того часу нарахування за послуги водовідведення позивачу здійснюються з урахуванням пільги у розмірі 100%. Персональні дані позивача, відповідач отримав від нього та надав дозвіл на їх використання при укладенні між ними договору. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухав доводи сторін, покази свідка, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10 листопада 2003 року між ВАТ «Дніпроенерго» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з тепло-, водопостачання та водовідведення, відповідно до якого ВАТ «Дніпроенерго» зобов'язалося постачати послуги тепло, водопостачання та водовідведення у буд.№10 кв.№2 по вул. Немировича-Данченко, а [PERSON] зобов'язався сплачувати кошти за вищезазначені послуги. В 2011 році ВАТ «Дніпроенерго» передало КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради на абонентське обслуговування з надання послуг водопостачання та водовідведення ряд будинків, серед яких був будинок позивача. 30 жовтня 2014 року між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» та [PERSON] був укладений договір №7588 (№ особисто рахунку [NUMBER]) про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, згідно якого п.1.1. передбачено, що КП «Дніпроводоканал» зобов'язується надавати [PERSON] вчасно та відповідної якості послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення, а [PERSON] зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах договору (а.с. 6-9). Станом на 1 жовтня 2014 року у позивача перед відповідачем утворилась заборгованість за отримання послуги з водопостачання у розмірі 838,23 грн. (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є інвалідом першої групи, що підтверджується копією посвідчення від 22.05.2013 року (а.с.2). Звертаючись з дійсним позовом, як одну із підстав своїх позовних вимог, позивач зазначив, що в нього вищезазначеної заборгованості утворитись не могло, оскільки він має 100% пільгу та до моменту утворення заборгованості у нього з відповідачем не було укладено договору про надання послуг. Відповідно до п.22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 22.07.2005 р. №630 оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу. Відповідно до ст.ст.20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, оплата за послуги з урахуванням пільги може нараховуватись лише з того моменту, як особою подано документи, що вона має право на цю пільгу. Також законодавцем саме на споживача покладене зобов'язання укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. Окрім того, предметом позову може бути частина позову, що становить самостійну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача про захист порушеного, невизнаного чи оспореного права або інтересу, яка повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію, в свою чергу позивачем пред'явлено до відповідача вимогу про ліквідацію незаконної заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення перед КП «Дніпроводоканал», яка не є такою в розумінні змісту самостійної матеріально-правової вимоги, більш того, зазначений спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України. При цьому, суд вважає, що питання наявності чи відсутності заборгованості підлягає з'ясуванню судом саме при розгляді вимог про стягнення боргу, разом з тим, як встановлено під час судового розгляду справи вимоги про стягнення з позивача заборгованості за послуги надані відповідачем до позивача не пред'являлися. Що стосується вимог позивача про ліквідацію персональних даних, то суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» база персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних; володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом; знеособлення персональних даних- вилучення відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу; одержувач - фізична чи юридична особа, якій надаються персональні дані, у т.ч. третя особа, розпорядник персональних даних - фізична або юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця; суб'єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; третя особа - будь-яка особа, за винятком суб'єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних. Відповідно до ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» об'єктами захисту є персональні дані. В свою чергу, ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» визначає, що особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід'ємними і непорушними. Суб'єкт персональних даних має право пред'являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред'являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого, або до суду; застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб'єктам відносин, пов'язаних з персональними даними, що здійснюються за згодою суб'єкта персональних даних чи відповідно до Закону, при цьому, відповідно до ч.1 ст.11 Закону підставами для обробки персональних даних, серед іншого, є згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Стаття 15 Закону України «Про захист персональних даних» визначає, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб'єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; припинення правовідносин між суб'єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату уповноваженого; набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Представник позивача в розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України, так і не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач до 29 жовтня 2014 року незаконно володів його персональними даними, використовував їх чи поширював. Окрім того, згідно заяви позивача до відповідача від 30.10.2014 року з прохання про укладання договору «Про надання населенню приватного сектору послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення» позивач надав згоду відповідачу на збір та обробку персональних даних позивача (а.с.33). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не є обгрунтованими, тому і підстав для їх задоволення не має.

Outcome: dismissed