Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

06.07.2012 року Новомосковський міжрайонний прокурор в інтересах Новомосковської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до[PERSON], [PERSON], [PERSON], Відділу Держкомзему у м.НовомосковськуДніпропетровської області, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»Держкомзему України, яким просив: визнати недійсним та скасувати Державний акт, серії ЯЖ №845289 від 15.07.2009 року про право власності на земельну ділянку, площею 0,1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON], зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-09-111-00290; визнати недійсним та скасувати Державний акт, серії ЯЖ №845290 від 15.07.2009 року про право власності на земельну ділянку, площею 0,1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON], зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-09-111-00292; визнати недійсним та скасувати Державний акт, серії ЯЖ №845291 від 15.07.2009 року про право власності на земельну ділянку, площею 0,1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON], зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-09-111-00294; визнати недійсним та скасувати Державний акт, серії ЯЖ №845292 від 15.07.2009 року про право власності на земельну ділянку, площею 0,0056 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON], зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-09-111-00291; визнати недійсним та скасувати Державний акт, серії ЯЖ №845293 від 15.07.2009 року про право власності на земельну ділянку, площею 0,0056 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON], зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-09-111-00293; визнати недійсним та скасувати Державний акт, серії ЯЖ №845294 від 15.07.2009 року про право власності на земельну ділянку, площею 0,0056 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON], зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 01-09-111-00295; зобов'язати відділ Держземагенства у м.Новомосковську скасувати записи про реєстрацію вищезазначених Державних актів про право приватної власності на землю; зобов'язати Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» скасувати державну реєстрацію вищезазначених Державних актів на право приватної власності на землю; зобов'язати відповідачів повернути вищезазначені земельні ділянки (а.с.1-4). 29.01.2013 рокуНовомосковський міжрайонний прокурор відмовився від підтримання даного позову (а.с.118) і відмова була прийнята судом.Позов було підтримано Новомосковською міською радою Дніпропетровської області. 15.02.2013 року представник Новомосковської міської ради звернувся до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Новомосковського міськрайонного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, третя особа - Управління Держземагенства у м.Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області, якою підтримав первісні позовні вимоги. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що Новомосковська міська рада, діючи в межах своїх повноважень, прийняла Рішення № 674 від 30.01.2009 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами», яким вирішила передати у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га. Однак, 15.07.2009 року[PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право приватної власності на землю, серії ЯЖ № 845289 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845290 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845291 ([PERSON]) на право власності на земельну ділянку, площею 0,1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], як її співвласники кожен на 1/3 її частину. Крім того, 15.07.2009 року[PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право приватної власності на землю, серії ЯЖ № 845292 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845293 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845294 ([PERSON]) на право власності на земельну ділянку, площею 0,0056 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], як її співвласники кожен на 1/3 її частину. Тобто, загальний розмір переданої відповідачам земельної ділянки склав 0,1337 га. Вважають, що Державні акти на право приватної власності на землю, видані з порушенням норм чинного законодавства, оскільки у вищевказаних Державних актах зазначено, що вони видані на підставі Рішення Новомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року. Проект відведення земельних ділянок у приватну власність містить витяг з рішенняНовомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року, відповідно до тексту якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1337 га. Однак зазначений витяг з рішенняНовомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року не відповідає тексту оригіналу прийнятого Рішення, в якому зазначено «Передати у приватну власність земельні ділянки в межах норм безоплатної приватизації громадянам згідно списку: 62.[PERSON] земельна ділянка по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га». Тобто, щодо [PERSON] та [PERSON], то їм вищезазначеним рішенням земельні ділянки взагалі не передавалися. І, зокрема, Рішення приймалося про виділення земельної ділянки [PERSON], а державний акт видано на ім'я [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, вважаючи, що таким чином порушено право територіальної громади, Новомосковська міська рада звернулась із вищезазначеним позовом до суду. Представник Новомосковської міської ради Дніпропетровської області - Мартинюк О.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, просивсуд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, мотивуючи свою позицію тим, що, по-перше, судами всіх інстанцій вже була розглянута справа, яка стосувалась тих самих правовідносин і Рішеннями яких визнано, що [PERSON] та [PERSON] є законними власниками спірних земельних ділянок; по-друге, даний позов подано з пропущенням строку позовної давності; по-третє, під час оформлення землевпорядної документації в уповноважених осіб не вникло питань щодо невідповідності наданих документів, зокрема, Рішення Новомосковської міської ради, а тому не зрозуміло, якими діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] порушені права Новомосковської міської ради Дніпропетровської області. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Новомосковського міськрайонного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Ченцов проти позовних вимог, пред'явлених щодо Реєстраційної служби заперечував, надавши письмові заперечення (а.с.138-140), просив відмовити в задоволенні позовних вимог, які стосуються Реєстраційної служби. Представник Управління Держземагенства у Новомосковському районі - Чернікова Л.І. в судовому засіданні просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Набуття права на землю громадянами України здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після державної реєстрації цього права і посвідчується державним актом. Рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки та заповнення державного акта на право приватної власності на землю здійснюють органи місцевого самоврядування або органи виконавчої влади в залежності від місця знаходження земельної ділянки. Як встановлено судом, і це підтверджується матеріалами справи, Рішенням Новомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами», вирішено передати у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га (а.с.8). 15.07.2009 року[PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право приватної власності на землю, серії ЯЖ № 845289 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845290 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845291 ([PERSON]) на право власності на земельну ділянку, площею 0,1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], як її співвласники кожен на 1/3 її частину (а.с.10-12). 15.07.2009 року[PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право приватної власності на землю, серії ЯЖ № 845292 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845293 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845294 ([PERSON]) на право власності на земельну ділянку, площею 0,0056 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], як її співвласники кожен на 1/3 її частину (а.с.13-15). Тобто, загальний розмір переданої відповідачам земельної ділянки склав 0,1337 га. В зазначених державних актах зазначено, що вони видані на підставі Рішення Новомосковської міської ради №674 від 30.01.2009 року. Згідно з Витягом з Рішення Новомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передана у власність земельна ділянка по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1337 га (а.с.76, 107). Дійсно, текст даного витягу відрізняється від наданого позивачем основного тексту Рішення Новомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами» (а.с.8) в частині надання відповідачам земельної ділянки. Крім того, в матеріалах справи наявний витяг Рішення Новомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами», згідно з текстом якого[PERSON] передана у власність земельна ділянка по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га (а.с.106). Однак, у відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно ч. 2 ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідно до цього рішення Пленум Верховного Суду України в п. 8 своєї постанови від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами і доповненнями,внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року №2 вказав, що рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 Земельного кодексу України перелік підстав для цього є вичерпним. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»від 23.02.2006 року закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 140 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відсутня така підстава як визнання державного акту недійсним. Посилання представника позивача на той факт, що рішення про виділення спірної земельної ділянки відповідачам, Новомосковською міською радою не приймалося, не може бути прийнято судом, оскільки, відповідно до статті 17 ЗК України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передача земельних ділянок у приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, на підставі відповідного рішення Ради народних депутатів. Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (статті 22, 23 ЗК України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин). Доказів того, що Рішення про передачу у приватну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки не було прийнято компетентним органом (Новомосковською міською радою) в межах повноважень, або було прийнято з порушенням вимог, визначених законом, суду в порушення вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України не надано, як не надано і доказів того, що вказане Рішення оскаржено в установленому законом порядку. Крім того, Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області, яке набрало чинності у встановленому законом порядку, встановлено, що на момент розгляду справи в суді Рішення Новомосковської міської ради № 674 від 30.01.2009 року «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами», не скасовано, більше того, ніким не оскаржено, а тому підстав вважати, що Державні акти видані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з порушенням вимог чинного законодавства, відсутні (а.с.70). Статтями 17, 19 ЗК України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що вся робота щодо організації видачі державного акту на право власності на землю у тому числі і роботи щодо підготовки проектної документації покладається на Ради народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Особа, яка бажає отримати у власність земельну ділянку, повинна подати до Ради народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, лише заяву. Судовим Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2011 року, яке в цій частині набрало чинності на підставі Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2011 року, встановлено, що відповідачами надано проект відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, у відповідності до якого матеріали погоджені з Новомосковською міською радою, Новомосковським міським відділом земельних ресурсів, Новомосковським міським відділом містобудування та архітектури, Новомосковською міською санітарною епідеміологічною станцією, Дніпропетровським відділом природокористування, Дніпропетровським обласним центром охорони історико-культурних цінностей, Новомосковським районним відділом ГУ МНС України в Дніпропетровській області, а також суміжними землекористувачами - Придніпровською залізницею та головою квартального комітету (а.с.67). В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що зазначений проект відведення земельної ділянки розроблений в порушення вимог ст.ст. 118, 151 ЗК України (а.с.67). На підставі виготовленою землевпорядної документації 15.07.2009 року[PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право приватної власності на землю, серії ЯЖ № 845289 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845290 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845291 ([PERSON]) на право власності на земельну ділянку, площею 0,1281 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], як її співвласники кожен на 1/3 її частину (а.с.10-12). 15.07.2009 року[PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право приватної власності на землю, серії ЯЖ № 845292 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845293 ([PERSON]); серії ЯЖ № 845294 ([PERSON]) на право власності на земельну ділянку, площею 0,0056 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], як її співвласники кожен на 1/3 її частину (а.с.13-15). Отже, при отриманні у власність земельної ділянки та державних актів на право приватної власності на землю [PERSON], [PERSON] та [PERSON]діяли у відповідності із діючим на той час законодавством, а тому підстави для визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю відсутні. Крім того, позивач, заявляючи вимоги, не навів обґрунтованих мотивів порушення його прав і підстав для захисту його інтересів. Виходячи з вищенаведеного, суд не знаходить підстав для скасування державних актів, виданих на ім'я[PERSON], [PERSON] та [PERSON] і вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог Новомосковської міської ради. Щодо заяви представника відповідачів [PERSON] про застосування строків позовної давності, то вона не підлягає задоволенню, оскільки позовна давність застосовується судом у разі, коли позовні вимоги обґрунтовані, однак в даному випадку суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог по суті.

Outcome: dismissed