Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

06.01.2021 року та уточненим 16.02.2021 р. [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пассат» (далі - ТОВ «Пасат» ). Вказують, що 30.12.2015 року між ними та ТОВ «Пассат» на товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: незавершену будівництвом будівлю готелю літ. «А-4,5» готовністю 85%, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстрований в електронному реєстрі Товарної біржі «Дніпроторгправозабезпечення» за № 215/15. Майно належало продавцю на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 29 грудня 2003 р. за № у-1934, посвідчений нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною І.В.. Продаж нерухомості відбулося за ціною 220 000,00 грн., сума сплачена в момент підписання договору. 21.01.2016 року між позивачем та відповідачем на Товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» укладена додаткова угода № 1 до біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.12.2015 року, щодо купівлі-продажу нерухомого, а саме: комплексу будівель, що складаються з будівель блоку цеху ремонтно-механічних майстерень літ А, площею основи 2413,3 кв.м., літ. «А» площею основи 2315,8 кв.м., складу вогнетривких виробів літ. «Б» площею основи 167,1 кв.м., літ. «б» площею основи 291,0 кв.м., літ. «б» площею основи 842,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Додаткова угода зареєстрована в електронному реєстрі Товарної біржі Дніпроторгправозабезпечення за № 21/16-1. Продаж нерухомості відбулася за ціною 360 000,00 грн., сума сплачена в момент підписання договору додаткової угоди. Сторони домовились, що нотаріальне посвідчення договору відбудеться після отримання останніми всіх необхідних для цього документів, але не пізніше 30.01.2016 року, що викладено в договорі. У визначений строк відповідач до нотаріальної контори не з`явився, в зв`язку з чим угода нотаріально оформлена не була. На звернення щодо врегулювання ситуації було з`ясовано, що ТОВ «Пассат», починаючи з лютого 2016 року, фактично припинило господарську діяльність. Для укладення нотаріального договору необхідна особиста участь сторін, тому позивачі звертаються в суд за захистом своїх прав та інтересів, оскільки не має іншого засобу привести свої документи до вимог чинного законодавства, просять суд визнати дійсними договір № 215/15 від 30.12.2015 року та додаткову угоду № 1 від 21.01.2016 року дійсними. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.29-30). Відповідач - в п`ятнадцятиденний строк відзив на позов суду не надав, про розгляд справи повідомлений завчасно належним чином, відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України. Відповідач не повідомив суду причину неявки. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2021 р. відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2021 р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачів, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30.12.2015 року між ними та ТОВ «Пассат» на товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» укладено біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: незавершену будівництвом будівлю готелю літ. «А-4,5» готовністю 85%, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстрований в електронному реєстрі Товарної біржі «Дніпроторгправозабезпечення» за № 215/15. (а.с.22), що також підтверджено відповіддю від 15.02.2016 р., 07.02.2016 року на звернення [PERSON] (а.с.21-22). Відповідно до наданого дублікату, 21.01.2016 року між позивачами та відповідачем на Товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» укладена додаткова угода № 1 до біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.01.2016 року, а саме: комплекс будівель, що складається з будівель блоку цеху ремонтно-механічних майстерень літ. «А», площею основи 2413,3 кв.м., літ. «А» площею основи 2315,8 кв.м., складу вогнетривких виробів літ. «Б» площею основи 167,1 кв.м., літ. «б» площею основи 291,0 кв.м., літ «б» площею основи 842,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Додаткова угода зареєстрована в електронному реєстрі Товарної біржі «Дніпроторгправозабезпечення» за № 21/16-1 (а.с.19). Нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво будівлі готелю літ. «А-4,5» готовністю 85%, розташоване за адресою: [ADDRESS] , належало ТОВ «Пассат» на підставі договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна від 29 грудня 2003 р. за № у-1934, посвідчений нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною І.В. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до стаття 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 р. №1878-VI ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з ч.2 ст. 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації», а відтак положення ст. 220 ЦК України (правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору) можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 06 вересня 2017 року по справі 6-1288цс17, та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що сторони домовились щодо усіх істотних умов та уклали Біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна 30.12.2015 року за № 215/15, але відповідно до п. 3.2 вказаного договору, ТОВ «Пассат» ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору. Відповідно до довідки від 15.02.2016 року, ТОВ «Пассат» зазначили, що будь-яка їх діяльність припинена, починаючи з лютого 2016 року, у зв`язку з чим надати документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 30.12.2015 року, укладеного на ТБ «Дніпроторгправозабезпечення», не має можливості (а.с.20). Судом встановлено факт ухилення ТОВ «Пассат» від нотаріального посвідчення договору, та факт остаточної втрати можливості позивачів з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Листом від 07.02.2016 р. ТБ «Дніпроторгправозабезпечення» підтвердило факт укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між позивачами та відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України , право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З вищенаведеного, суд вважає, що позов [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пассат» про визнання договору, укладеного 30 грудня 2015 року на Товарній біржі «Дніпроторгправозабезпечення» за № 215/15 дійсним - підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання додаткової угоди № 1 від 21.01.2016 року дійсною суд вважає наступне. Враховуючи положення п.3 ч.1 ст.3, ст.ст. 6, 627, 651 ЦК України, а також те, що з закону не випливає обов`язку вносити зміни до договору, суд не вбачає наявність достатніх підстав для задоволення вимог про визнання додаткової угоди дійсною, адже сторони договору не досягли згоди щодо змін умов, і не наведено виняткових випадків, з якими законодавство пов`язувало б можливість примусу сторони договору до проведення цього договору до змінених умов. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом. В договорі зазначені положення (п.9.1), які передбачали можливість укладення такої угоди. Позивачем як доказ надано дублікат додаткової угоди № 1 до біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.12.2015 року реєстраційний номер № 215/15, який засвідчений підписом керівника Товарної біржі Дніпроторгправозабезпечення Федотовим В.М. та печаткою. Але відповідно до наданої угоди вбачається, що позивачами надана не додаткова угода, а її дублікат, що унеможливлює встановлення справжності підписів під цією угодою та визначення її такою, що відповідає нормам чинного законодавства. Матеріали справи не містять доказів вчинення дій, які б свідчили про істотну зміну обставин основної угоди, із змісту біржового договору вбачається, що договір укладався відносно незавершеного будівництва будівлі готелю літ. «А-4,5» готовністю 85%, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а із змісту додаткової угоди вбачається нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , що не відповідає суті та вимогам основного договору і є іншим об`єктом нерухомості. Тому в частині позову щодо визнання додаткової угоди № 1 від 21.01.2016 року дійсною слід відмовити. Позивачі не заявляли вимоги про стягнення судових витрат, тому судові витрати не стягуються. На підставі ч.2 ст.220, ст. ст. 328, 627, 651, 657 ЦК України ,

Outcome: partial