Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

06.03.2015 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів та відшкодування збитків, мотивуючи тим, що в жовтні між ним та гр.[PERSON], від імені та в інтересах якого на підставі довіреності діяв відповідач, було попередньо погоджено придбання автомобіля марки Джилі, тип - хетчбек легковий, 2011 року випуску. З метою подальшого укладання угоди ним були передані відповідачу гроші у розмірі 8000,00 доларів США, про що останнім була складена розписка від 08.10.2013 р. Однак, як вказує позивач, в подальшому угода не була укладена. Позивач вважає, що відповідач безпідставно отримав вищевказані кошти, а тому зобов'язаний повернути йому суму еквівалентну на сьогоднішній день, що становить 224368,26 грн. Окрім цього, позивач вказує, що він поніс збитки в розмірі 2988 грн., в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, які складаються з: оплати стоянки та послуг евакуатора у розмірі 988,00 грн., оплати юридичних послуг у розмірі 2000,00 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 224368,26 грн. та збитків у розмірі 2988 грн.; покласти на відповідача судові витрати у справі. Позивач та його представник позивача в судове засідання 28.04.2015 р. не з'явились, позивач надав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, окрім цього просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані з направленням йому телеграми, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений чином, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача, вказаної в заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 08.10.2013р. [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти в сумі 8000,00 доларів США в повному обсязі за продаж автомобілю Джилі, д/н [NUMBER]. При цьому зазначив, що претензій не має, написано без примушення, що підтверджується відповідною розпискою. Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. 08.10.2013 р., [PERSON], що діяв від імені [PERSON], на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. 08.08.2013 р., яка міститься в матеріалах цивільної справи, уповноважив [PERSON] та [PERSON] розпоряджатись належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ м.Херсона 31.08.2011 р., автомобілем марки CEELY, модель EMGRAND EC-7, тип ТЗ - хетчбек легковий, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. З огляду на акт опису й арешту майна, складеного державним виконавцем ВДВС Суворовського районного управління юстиції 18.08.2014 р., при примусовому виконанні в/л №761/2945/14, виданого 21.05.2014 р. Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Креді Агріколь банк» боргу 23904,51 грн., у присутності водія за довіреністю [PERSON], було описано та накладено арешт на автомобіль марки Джилі, д/н [NUMBER], 2011 року випуску, сірого кольору. Згідно квитанції №18-3116003/С від 18.08.2014 р. позивачем [PERSON] було сплачено 700,00 грн. в рахунок оплати за евакуацію авто - Джилі, [NUMBER], згідно рахунку. За квитанцією № 15 від 18.08.2014 р. позивач також сплатив 288,00 грн. за послуги штрафного майданчика згідно акту №1411. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ м.Херсона 31.08.2011 р., власником автомобіля марки GEELY, модель EMGRAND EC-7, тип ТЗ - хетчбек легковий, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], значиться [PERSON] Окрім цього, рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 23.12.2014 р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб було відмовлено. Таким чином, [PERSON] безпідставно отримав вищевказані грошові кошти за продаж автомобілю, а тому станом на 25.02.2015 року, з врахуванням офіційного курсу Національного банку України гривні до іноземної валюти за 100 доларів США - 2804,6032 грн., сума коштів, яка підлягає відшкодуванню становить 224368,26 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Згідно зі статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З урахуванням наведеного, позовні вимоги про відшкодування з відповідача [PERSON] на користь позивача завданих збитків на суму 988,00 грн. також підлягають задоволенню, як такі, що підтверджуються наданими суду належними доказами. Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, витрати, пов'язані з відправкою телеграми в розмірі 76,42 грн. за фіскальним чеком ХФ ПАТ «Укртелеком» №7440 від 21.04.2015 року, а також витрати по сплаті судового збору, також підлягають відшкодуванню на користь позивача. Відповідно до ст.84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як того вимагають норми статті 54 ЦПК України, представником позивача не було підтверджено його повноваження як фахівця у галузі права, а відповідно й як особи, яка за законом має право на надання правової допомоги, а тому, суд вважає не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню позовну вимогу про відшкодування за рахунок відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial