Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

06.09.2013 року [PERSON] звернулась із позовом про визнання недійсним договору іпотеки квартири, скасування заборони відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження квартири та запису про іпотеку квартири. Справа розглядається судами неодноразово. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21.08.2002 року вона разом зі своїм сином [PERSON] в рівних частках придбала квартиру [ADDRESS]. Сумісними зусиллями з сином з метою збільшення площі квартири у серпні 2002 року була здійснена реконструкція житла. Через пять років 13.11.2007 року постановою Київського районного суду м.Одеси право власності на житлове приміщення (реконструйоване) загальною площею 86,8 кв.м. визнано тільки за відповідачем [PERSON], зареєстровано за ним у встановленому законом порядку. 07.04.2008 року [PERSON] уклав із ПАТ «ОТП Банк» договір іпотеки №PML -500/048/2008, передавши в іпотеку вищевказану квартиру. Позивач стверджувала, що договором іпотеки порушуються її права, як співвласника квартири [ADDRESS], оскільки постанова Київським районним судом м.Одеси від 13.11.2007 року скасована 04.04.2012 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважаючи, що договір може бути визнаний судом недійсним з підстав недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України та іншими актами цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в процесі розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав. Відповідач ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явилось, повідомлено про розгляд справи належним чином (повідомлення про відправлення №6501208240863), про причини неявки суд не повідомило, заяв про відкладення розгляду справи не надавало. В процесі розгляду справи банк у своїй скарзі звертав увагу суду на штучність спору з метою уникнути відповідачем [PERSON] від відповідальності за кредитним договором. Відповідач ТОВ «ОТП Факторинг» в судове засідання не з'явилось, повідомлено про розгляд справи належним чином (повідомлення про відправлення №6501208240545) , про причини неявки суд не повідомило, заяв про відкладення розгляду справи не надавало. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (повідомлення про відправлення №6501208240553) про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши матеріали справи та докази, на які сторони послались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, визнання відповідачем [PERSON] позову суперечить закону, порушує права іпотекадержателя, а позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2002 року [PERSON]В.(мати) та [PERSON]Г.(син) на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №1399 придбали в рівних частках квартиру, загальною площею 40, 3 кв.м., розташовану [ADDRESS]. В серпні 2002 року квартира №7 по вул. Єфімова у м.Одесі була реконструйована-розширена до 86,8 кв. м. Як вбачається зі змісту позовної заяви, визнано представником позивача в процесі розгляду справи мати та син разом постійно проживали у квартирі, разом здійснювали реконструкцію, мали добрі родинні стосунки. Постановою Київського районного суду м.Одеси від 13.11.2007 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на реконструйовану квартиру. 26.01.2008 року він у встановленому законом порядку зареєструв право власності. Вищевказані обставини підтверджуються витягом ОМБТІтаРОН № 17509172. 07.04.2008 року за договором іпотеки №PML -500/048/2008 [PERSON] передав реконструйовану квартиру в іпотеку ПАТ «ОТП Банк». При цьому, договір був у встановленому законом порядку нотаріально посвідчений приватним нотаріусом (реєстровий номер 2006), належність майна, дієздатність, правоздатність сторін перевірена. Приватним нотаріусом, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесені відповідні записи в Держаний реєстр іпотек та Державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна. 7.05.2009 року, 7.06.2010 року між банком та відповідачем [PERSON] укладені договори про внесення змін до договору іпотеки та додатковий договір. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2012 року Постанова Київського районного суду м.Одеси від 13.11.2007 року про визнання за відповідачем [PERSON] права власності на реконструйовану квартиру скасована, провадження по справі закрито. Згідно із ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Підставною недійсності правочину відповідно до ст.ст. 203. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України та іншими актами цивільного законодавства. Так, всіма судовими інстанціями встановлено, що в момент укладення договору іпотеки від 07.04.2008 року відповідач [PERSON] був єдиним власником предмета іпотеки. Його право власності на реконструйовану, передану в подальшому в іпотеку квартиру було у встановленому законом порядку зареєстровано. Тільки в 2011 році позивач, яка постійно проживала у квартирі, здійснювала її реконструкцію разом із сином, постійно спілкувалась із ним, мала добрі родинні відносини, при наявності непогашеного боргу [PERSON] перед банком за кредитним договором №ML- 500/048/2008 від 07.04.2008 року, в забезпечення виконання за яким був укладений договір іпотеки, звернулась із апеляційною скаргою на вищевказану постанову суду. При цьому, як вбачається зі змісту апеляційної скарги жодних доказів на підтвердження, що позивачу стало відомо про порушення своїх прав при проведенні реконструкції тільки 21.03.2011 року в апеляційній скарзі не має, як і жодної мотивації щодо вказаної дати. При розгляді даної справи таких доказів позивачем також не надано. Постанова Київського районного суду м.Одеси від 13.11.2007 року про визнання за відповідачем [PERSON] права власності на реконструйовану квартиру скасована ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2012 року, провадження по справі закрито. При таких обставинах твердження позивача про укладення оспорюваного договору іпотеки із порушенням вимог закону є необґрунтованими, вимогам матеріального закону суперечать. Скасування постанови Київського районного суду м.Одеси про визнання за відповідачем [PERSON] права власності на предмет іпотеки більш ніж через чотири роки після укладення договору іпотеки не впливає на суть правовідносин та їх дійсність. Відтак, підстав визнання правочину договору іпотеки укладеного 07.04.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] недійсним немає. Враховуючи, що решта позовних вимог про скасування заборони відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження квартири та запису про іпотеку квартири є похідними від вимог про визнання договору іпотеки недійсним, а суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для визнання договору іпотеки недійсним, вказані вимоги також є безпідставними.

Outcome: dismissed