Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

06.12.2017 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що в липні 2016 року він знайшов в мережі Інтернет оголошення про продаж автомобіля ВАЗ, моделі 211440, 2012 року випуску, який мав механічні пошкодження отримані в дорожньо-транспортній пригоді. Домовившись з власником автомобіля про зустріч, він разом з братом - [PERSON] оглянув зазначений транспортний засіб та вирішив його придбати собі у власність. 08.08.2016, дійшовши згоди з власником автомобіля [PERSON] укласти договір купівлі-продажу, він сплатив їй обумовлену суму, а саме 2400 доларів США, після чого остання склала розписку про отримання коштів, ними був складений та підписаний Акт прийому-передачі автомобіля, йому були передані комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.08.2016. Крім того, зважаючи на те, що транспортний засіб не міг самостійно рухатися, [PERSON] була надана довіреність на його ім`я та на ім`я [PERSON] на право експлуатації та продажу від її імені автомобіля. Після відновлення пошкодженого автомобіля, позивач мав би технічну можливість приїхати на ньому до сервісного центру МВС та переоформити право власності на вказаний транспортний засіб. Відразу після доставки пошкодженого транспортного засобу на евакуаторі з м. Харкова, позивач передав його [PERSON] , з яким існувала попередня домовленість про те, що останній здійснить ремонт автомобіля у своїй майстерні. Однак, після здійснення ремонтних робіт, [PERSON] відмовився добровільно повертати автомобіль, повідомивши про те, що не поверне його та буде вважати його своєю власністю доки позивач повністю не розрахується з ним за виконані ремонтні роботи. На даний час [PERSON] використовує автомобіль у власних цілях без дозволу позивача, зазначаючи, що відповідно до наданої [PERSON] довіреності він також має право експлуатувати та продавати цей автомобіль. Вважає, що право власності на спірний автомобіль виникло у нього, а не у брата, тому просить визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки ВАЗ, моделі 211440, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип загальний легковий хетчбек-В, реєстраційний номер [NUMBER] , витребувати від [PERSON] зазначений автомобіль, судові витрати покласти на відповідача [PERSON] .\~ В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він поверне спірний автомобіль після того, як позивач проведе з ним повний розрахунок за проведені ремонтні роботи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Також відповідачкою наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що на даний час вона не є власником автомобіля, оскільки продала його 08.08.2016 позивачу, отримавши від останнього обумовлені грошові кошти, автомобіль разом з відповідними правовстановлюючими документами передала новому власнику, не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник відповідачки в судовому засіданні позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, підтримав, не заперечував проти задоволення позову. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , вбачається що [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ, моделі 211440, тип загальний легковий хетчбек-В, номер шасі [NUMBER] , сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску (а.с. 10). Вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду відділу державної інспекції безпеки дорожнього руху УМВС Російської Федерації по міському округу Корольов від 30.03.2016 (а.с. 11). На підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем надана розписка [PERSON] , згідно якої остання отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі еквівалентній 2400 доларів США за автомобіль, який належить їй на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 7). 08.08.2016 [PERSON] та [PERSON] був складений Акт прийому-передачі легкового автомобіля, згідно якого [PERSON] як продавець передала, а [PERSON] як покупець прийняв автомобіль ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] , а також прийняв комплект ключів від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно довіреності від 08.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловою О.М., зареєстрованої в реєстрі за №619, [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] , які діють незалежно один від одного, експлуатувати та продати від її імені вищезазначений автомобіль (а.с. 9). Сторонами не заперечується факт перебування автомобіля ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] , на час розгляду справи у відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №6-688цс15 від 16.12.2015. Таким чином, договір щодо відчуження спірного транспортного засобу сторонами не укладався, зазначений автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за [PERSON] , видача довіреності на право експлуатації та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, отже, правових підстав для визнання за [PERSON] права власності на спірний транспортний засіб немає. Крім того, 09.02.2017 закінчився строк дії довіреності від 08.08.2016. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Пунктом 23 вищенаведеної Постанови зазначено, що особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. За таких обставин, враховуючи, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль, суд дійшов висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed