Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 1994 року по 2010 рік працював в органах Міністерства Внутрішніх справ України. 14.05.2010 року у нього було виявлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах Внутрішніх Справ України. 28.05.2010 року наказом ГУМВС України в Одеській області за № 259 о/с його звільнено через обмеження стану здоров'я. 18.08.2010 року встановлена інвалідність. 10.06.2014 року Наказом ГУ МВС України в Київській області на підставі заяви про добровільний вступ до органів ГУ МВС України позивач був призначений для проходження служби в органах ГУ МВС України на особливий період терміном на один рік в підрозділ спеціального призначення «Миротворець» МВС України. Наказом командира батальйону «Миротворець» його було направлено до м. Іловайськ Донецької області для виконання спеціального завдання. 28.08.2014 року при виході з м. Іловайськ Донецької області він отримав вибухову травму, контузію головного мозку, баротравму органів слуху та зору. 13.03.2015 року Наказом ГУ МВС України в Київській області - звільнено з органів внутрішніх справ України у запас через хворобу. 30.03.2015 року - встановлена інвалідність 3 групи. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2016 року Міністерство внутрішніх справ України зобовязано призначити, а Головне управління національної поліції в Київській області Міністерства внутрішніх справ України виплатити [PERSON]одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності третьої групи. 26.12.2016 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України затверджений висновок ГУМВС України в Одеській області щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги в розмірі 182\~700 грн., з яких фактично Головним управлінням національної поліції в Київській області Міністерства внутрішніх справ України сплачено лише 170\~625, 60 грн. Позивач стверджував, що його право на отримання грошової допомоги порушено, оскільки фактично сплачені йому грошові кошти у меншому розмірі, ніж встановлено постановою суду. Способом захисту порушеного права позивач обрав: - зобовязання ГУ МВС України, Департамент фінансово-облікової політики МВС України відшкодувати йому майнову шкоду у розмірі 12\~000 грн., - зобовязання Головне Управління Національної поліції України в Київській області МВС України виплатити йому недоплачені грошові кошти у сумі 12\~000 грн. Окрім того, позивач стверджував, що неправомірною несплатою грошових коштів йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у погіршенні стану здоровя. Компенсацію моральної шкоди позивач визначив у розмірі 88\~000 грн., які просив стягнути як з ГУ МВС України, Департаменту фінансово-облікової політики МВС України, Головного Управління Національної поліції України в Київській області МВС України. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Міністерство внутрішніх справ України в судове засідання не зявилось, повідомлялось про розгляд справи, в судове засідання не зявилось, в процесі розгляду справи позов не визнало, надавши письмові заперечення. Департамент фінансово-облікової політики МВС України в судове засідання не зявився, повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Головне Управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не зявилось, повідомлено про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6504513863438), в процесі розгляду справи позов не визнало про що надало письмові заперечення. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1994 року по 2010 рік працював в органах Міністерства Внутрішніх справ України. Військово - лікарською комісією ГУМВС України в Одеській області у [PERSON]було виявлено захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (свідоцтво Військово лікарської комісії ГУМВС України в Одеській області №355/2 від 14.05.2010 року). 31.05.2010 року [PERSON] звільнено у відставку за ст. 63 п. «в» (через обмежений стан здоров'я) згідно витягу з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №259 о/с від 28.05.2010 року. Наказом №451 о/с від 10.06.2014 року позивача прийнято на посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець». Згідно довідки медслужби БПСМОП «Миротворець» від 10.10.2014 року позивач під час виходу з оточення в зоні проведення АТО (м. Іловайськ) 28.08.2014 року отримав вибухову травму, контузію головного мозку, баротравму органів слуху та зору. 09.12.2014 року [PERSON]видано довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції якою підтверджений факт участі в період з 11.07.2014 року по 01.09.2014 року в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області. Рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій №3/ІІІ/1/97 від 17.10.2014 року [PERSON]наданий статус учасника бойових дій. За довідкою МСЕК серії 10ААВ №753791 від 30.03.2015 року позивачу встановлено третю групу інвалідності. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2016 року Міністерство внутрішніх справ України зобовязано призначити, а Головне управління національної поліції в Київській області Міністерства внутрішніх справ України виплатити [PERSON]одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності третьої групи. Постанова суду набрала законної сили, виконувалась в примусовому порядку передбаченому для виконання судових рішень. Згідно висновку ГУ МВС України в Київській області від 12.10.2016 року [PERSON] нарахована одноразова грошова допомога у загальному розмірі 182\~700 грн., з яких фактично сплачені грошові кошти в розмірі 170\~625, 60 грн. Підставою виплати суму у меншому розмірі стала раніше, а саме 29.12.2010 року, виплачена позивачу сума грошових коштів у розмірі 12\~074, 40 грн. (висновок ДФЗБО МВС України від 21.10.2010 року, видатковий касовий ордер №808 від 29.12.2010 року), що на думку Головного Управління Національної поліції України в Київській області МВС України не суперечить пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 року(далі Порядок). Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м.Києві від 23.12.2016 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №521/1118/16а, виданого 09.08.2016 року Малиновським районним судом м.Одеси, яким зобовязано Головне Управління Національної поліції України в Київській області МВС України виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу, закінчено у звязку із неможливістю виконати рішення суду без участі боржника. Суд критично оцінює посилання відповідача на Порядок як правомірність не виплати позивачу спірних коштів, оскільки : За Порядком днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Згідно пункту 4 Порядку № 850 від 21.10.2015 року, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Так, 29.12.2010 року ГУМВС України в Одеській області виплатило [PERSON] одноразову грошову допомогу у розмірі 12\~074, 40 грн., яка не може бути врахована при виконанні рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2016 року оскільки проміжок часу між вказаними виплатами становить більше пяти років, замість двох передбачених законом. За вказаних обставин, суд вважає доводи позивача про порушення його прав у звязку із неповною виплатою йому грошової допомоги обґрунтованими, а визначений спосіб захисту порушеного права таким, що відповідає вимогам закону оскільки: Загальне поняття шкоди відповідно до положень ЦК України є збірним і за своїм обсягом торкається як особистої немайнової, так і майнової сфер потерпілого, тобто його немайнових та майнових благ, ушкоджених унаслідок дій чи бездіяльності з боку інших осіб. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК підлягає відшкодуванню як майнова, так і моральна шкода, якщо вона була завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичній або юридичній особі. Що стосується шкоди, завданої майну потерпілого, то її суть полягає у вартісному зменшенні майнової сфери потерпілого внаслідок пошкодження або знищення належного йому майна, а її відшкодування здійснюється на засадах вартісно-еквівалентних і воно може збігатися з розміром вартості того, що було потерпілим втрачено. Майнова шкода як умова зобов'язання з її відшкодування виступає і мірою обов'язку відповідальної за шкоду особи. Розмір відшкодування, право на яке має потерпілий, визначається розміром завданої його майну шкоди.

Outcome: partial