Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

07.05.2015 року [PERSON] звернувся з позовом про стягнення з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - АТ «УОСК») 8 052,33 грн. - суму боргу, 243,60 грн. - судовий збір, 8,00 грн. - комісія банку за сплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в результаті ДТП, що мало місце 17.02.2014 року, з вини гр. [PERSON] був пошкоджений автомобіль позивача «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності. Відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована АТ «УОСК». Відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 15 027,21 грн. Станом на 17.02.2015 року, страхова компанія частково сплатила страхове відшкодування, розмір невиплаченої суми становить 5 000,21 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 325,00 грн. - втрати від інфляційних процесів, 445,47 грн. - річні відсотки, 1 281,86 грн. - пеня. Відповідно до розпорядження керівника апарату щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи від 18.09.2015 року №215, цивільну справу пр. №2/759/3827/15 ун. №759/7210/15-ц 19.08.2015 передано судді Зайцю Т.О. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача частково заперечувала порти задоволення позову. Оскільки відповідач визнає заборгованість із страхового відшкодування у розмірі 5 000,21 грн., просила позов задовольнити частково і стягнути на користь позивача зазначену суму заборгованості, а також пеню - 1 566,05 грн. Вимоги щодо стягнення сум, встановлених ст. 625 ЦК України, представник відповідача вважала безпідставними і просила відмовити в їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 17.02.2014 року приблизно о 19 год. 50 хв., [PERSON], керуючи автомобілем «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] на перехресті Великої Кільцевої дороги та вул. Жмеринської в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції із наступним зіткненням із автомобілем «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказані обставини встановлені постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2014 року у справі ун. №759/3064/14-п пр. №3/759/1201/14, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення і накладено стягнення (а. с. 9 - 10 - копія постанови). На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], був застрахований полісом №АС/9715441 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «УОСК». Дана обставина визнається сторонами справи. 09.04.2014 року за вх. № 5122 позивач звернувся до страховика (відповідача) із заявою про страхове відшкодування. Дана обставина вбачається з першого абзацу повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 17.02.2014 року (а. с. 11). 04.06.2014 року відповідач надіслав на адресу позивача повідомлення №4942 про те, що страховою компанією прийнято рішення щодо виплати йому страхового відшкодування в розмірі 15 027,21 грн. Франшиза по даному полісу АС/9715441 становить 1 000,00 грн. (а. с. 11 - копія повідомлення). Відповідно до довідки №179/11 від 28.11.2014 року, відповідач перерахував на розрахунковий рахунок АФ «Універсал Авто» грошові кошти в загальному розмірі 10 027,00 грн. відповідно до платіжних доручень: №5102 від 24.07.2014 року на суму 1 027,00 грн., №5154 від 28.07.2014 - 2 000,00 грн., №5350 від 06.08.2014 - 2 000,00 грн., №5412 від 07.08.2014 - 2 000,00 грн., №5810 від 20.08.2014 - 2 000,00 грн., №6027 від 01.09.2014 - 1 000,00 грн. (а. с. 12 - довідка). Невиплачена АТ «УОСК» сума страхового відшкодування становить 15 027,21 грн. - 10 027,00 грн. = 5 000,21 грн. Сума інфляційних втрат за період з липня 2014 по березень 2015 року становить 1 746,07 грн., 3 % річних за вказаний період - 146,76 грн., пеня - 1 566,05 грн. Загальна сума заборгованості становить 8 174,85 грн. (а. с. 4 - 8 - розрахунки). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Частиною 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України). Судом встановлено, що 09.04.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, страховик (відповідач) прийняв рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 15 027,21 грн., проте станом на час розгляду справи невиплаченим залишається страхове відшкодування у розмірі 5 000,21 грн. За таких обставин, враховуючи наведені положення законодавства, з ПрАТ «УОСК» підлягає стягненню невиплачена сума страхового відшкодування та пеня. Щодо задоволення даних вимог відповідач не заперечує і згідно заперечень на позовну заяву просить їх задовольнити. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При застосування зазначеної норми суд вважає за необхідне врахувати висновки, що викладені у постановах Верховного Суду України (відповідно до ст. 360-7 ЦПК України). В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.10.2014 р. у справі N 6-113цс14 міститься висновок, що за змістом цієї норми закону (ч. 2 ст. 625 ЦК) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно правової позиції, висловленої у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 25.06.2014 р. у справі N 6-25цс14, за змістом ст. ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 зазначеного Кодексу, є прострочення боржником грошового зобов'язання. Така відповідальність настає у разі встановлення, що зобов'язання є грошовим, у інших випадках ця норма застосуванню не підлягає. Правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми (аналіз Верховного Суду України від 30 червня 2011 р. судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування). Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12). В правовідносинах між [PERSON] і ПрАТ «УОСК» зобов'язання останнього зводиться до здійснення страхової виплати, тобто зобов'язання є грошовим, оскільки воно виражене в грошових одиницях і полягає у обов'язку страховика сплатити гроші на користь позивача, який має право вимагати виконання даного обов'язку, а тому у випадку прострочення виконання такого зобов'язання застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню сума боргу (невиплачена сума страхового відшкодування) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд звертає увагу на те, що згідно розрахунку позивача сума заборгованості, з урахуванням пені, індексу інфляції і трьох процентів річних, становить 8 174,85 грн., а стягнути він просить 8 052,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач заявив вимогу про стягнення 8 052,33 грн., а тому, враховуючи наведені приписи процесуального закону, стягненню підлягає зазначена сума. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. та 8,00 грн. - комісія банку за сплату судового збору.

Outcome: approved