Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

06.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41481,97 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 32751,30 грн. з яких на споживчі цілі 25\~001 грн. Позивач свої зобовязання за кредитним договором № [NUMBER] від 05.12.2013 р. виконав належним чином та надав відповідачу [PERSON] кошти, які зазначені в кредитному договорі. Відповідач порушив зобовязання встановлені кредитним договором щодо сплати процентів та щомісячних платежів за кредитом, в результаті чого виник обовязок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, незалежно від виконання зобовязання. Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - [PERSON] в судове засідання, не зявилась, але 26.02.2016 р. надала суду заяву, згідно якої просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили. Заяв про розгляд справи за відсутністю відповідача суду не надано. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER], відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 32751,30 грн. з яких на споживчі цілі 25\~001 грн. Позивач свої зобовязання за кредитними договором виконав належним чином та надав відповідачу кошти, які зазначені в кредитному договорі. Згідно п. 1 кредитного договору, банк надає відповідачу кредит у розмірі 32751,30 гривень терміном до 05.12.2018 року під 18 % річних. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплаті відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Банком 05.01.2015 р. направлялась відповідачу повідомлення про погашення заборгованості за кредитними договорами, але заборгованість так і не була погашена (а. с. 15). Таким чином, відповідач протягом тривалого часу не виконують свої договірні зобовязання перед позивачем. У звязку з неналежним виконанням зобовязань по кредитному договору № [NUMBER] від 05.12.2013 р. у відповідача, станом на 18.08.2015 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 41481 (сорок одна тисяча чотириста вісімдесят одна) гривня 97 61 коп. з яких: - залишок заборгованості за кредитом становить 32084,80 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 5065,49 грн.; - комісія за РО 4331,68 грн. Розрахунок заборгованості додано до матеріалів справи (а. с. 16). На момент розгляду справи доказів погашення кредиту, сплати відсотків по кредиту суду не надано. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобовязання, а й вимоги законодавства України. За таких обставин суд, вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно договору факторингу №22/12/14/5 від 22.12.2014 року та з Додатку № 1 до договору факторингу №27/01/12 від 27.01.2012 року., укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» вбачається, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги до боржників (їх поручителів), щодо сплати заборгованості за договором про [NUMBER] від 05.12.2013 року. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами зобовязань за кредитним договором, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 гривень (а.с.1) Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved