Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

06 липня 2015 року позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовують тим, що у 2004 році помер їх батько - [PERSON]. Мати [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема, земельну ділянку розміром 0,41 га, в тому числі: 0,16 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Спадкове майно розташоване в [ADDRESS]. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом і прийняли спадщину своєї матері в рівних частках. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину, немає. [PERSON] та [PERSON], звернувшись до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу з заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,41 га, отримали відмову у вчиненні даної нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім'я померлої [PERSON] Остання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку після смерті чоловіка - [PERSON] не отримувала. Просять суд визнати за ними право власності на 1/2 частки кожному земельної ділянки розміром 0,16 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а всього на земельну ділянку 0,41 га вартістю 12 884,31 грн., що розташована на території Замличівської сільської ради в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON], яка померла в м. Луцьку Волинської області. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 23 липня 2015 року позовні вимоги визнав, подав письмову заяву, згідно із якою не заперечує проти задоволення позову, просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, матеріали спадкових справ № 9/2011 до майна померлої [PERSON], №714/04 до майна померлого [PERSON], суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що батько позивачів [PERSON] помер [INFO] року в м. Луцьку Волинської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 січня 2004 року (а.с.4). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 травня 2011 року вбачається, що мати позивачів [PERSON] померла [INFO] року в м. Луцьку Волинської області (а.с.5). З матеріалів справи, зокрема, із досліджених судом матеріалів спадкових справ № 9/2011 до майна померлої [PERSON] та №714/04 до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], яка померла [INFO] року та не оформила всіх своїх спадкових прав. Позивачі - [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті своєї матері шляхом подачі заяв у встановлений законом шестимісячний строк та отримали свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку кожна на майно, що належало спадкодавцю [PERSON], зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с.90, 93). Інших спадкоємців не вбачається. Родинні стосунки позивачів та спадкодавця [PERSON] підтверджуються свідоцтвами про народження позивачів та свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с.19-21). 02 листопада 2012 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Перчук І.М. із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці кожному на земельну ділянку загальною площею 0,41 га, що знаходиться на території [ADDRESS] та передана для ведення особистого селянського господарства і обслуговування житлового будинку (а.с.81,82). Однак, постановою нотаріуса від 02 листопада 2012 року за № 84/02-31 їм було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки останніми не подано відповідного правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім'я померлої [PERSON] (а.с.15-16, 83-84). Судом встановлено, що вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 2003 року та була успадкована ним від своєї сестри [PERSON], що належала померлій відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07 травня 2002 року, виданого на підставі рішення сесії Замличівської сільської ради Локачинського району № 13 від 26 липня 1993 року, та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 42 (а.с.42). [PERSON] після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку не отримала, а отже і не виготовила Державний акт про право власності на своє ім'я та не зареєструвала право власності на неї. У відповідності до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частинами 1,2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянкупереходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на земельну ділянку розміром 0,41 га, з них: 0,16 для ведення особистого селянського господарства, 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яке перейшло в порядку спадкування до [PERSON], суд дійшов висновку, що право власності на дане майно переходить до позивачів як спадкоємців майна померлої [PERSON] за законом і за ними необхідно визнати право власності на вищезазначену земельну ділянку по 1/2 частці кожному. Відповідно до ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. За клопотанням позивачів судові витрати залишити за останніми.

Outcome: approved