Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

05.05.2017 Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON], звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04.03.1992 [PERSON] отримав згідно договору дарування житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в м.Гола Пристань, вул.Лугова, 2А. Відомості про власника данного договору дарування занесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності. [PERSON] мав намір продати належний йому згідно договору дарування житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в м.Гола Пристань, вул.Лугова, 2-А, про те в нотаріуса при укладанні договору купівлі-продажу дізнався, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 11.10.2005 за №2478460 про накладення арешту на будинок в м.Гола Пристань, вул.Лугова, 2-А, який на момент внесення запису належав йому. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна [PERSON] державною нотаріальною конторою. Також в відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна є запис, що даним житловим будинком в м.Гола Пристань, вул.Лугова, 2-А, володіє [PERSON]. Таким чином позивач вважає, що на майно [PERSON], безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, наведених у заяві. Пояснила, що звільнення з-під арешту майна позивачу необхідно для укладення договору купівлі-продажу, існування такого арешту порушує його право власності щодо розпорядження майном. Представник відповідача [PERSON] державної районної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій просив спаву розглянути в їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підялгає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] належить будинок № 2-А, розташований по вул.Лугова, м.Гола Пристань, Херсонської області, який був зареєстрований на підставі договору дарування від 11.08.2014 р. (а.с.36). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] належить будинок № 2-В, розташований по вул.Лугова, м.Гола Пристань, Херсонської області, який був зареєстрований на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2004 р. (а.с.38-39). Згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна стосовно вказаного будинку до нього внесено запис № 2478460 про арешт та заборону відчуження вказаного об'єкта нерухомості від 11.10.2005 р. Підставою для внесення запису про арешт та заборону відчуження об'єкта нерухомості є договір застави, б/н, внесений [PERSON] державною нотаріальною конторою, власник [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки наданої [PERSON] БТІ, житловий будинок в м.Гола Пристань, вул.Лугова, 2-А, зареєстрований за [PERSON], згідно договору дарування від 04.03.1992р. посвідченого [PERSON] ДНК за №2-609. Житловому будинку, що належав [PERSON] була присвоєна поштова адреса м.Гола Пристань, вул.Лугова, 2-В, (а.с.29). В матеріалах справи, також міститься копія домової книги за адресою м.Гола Пристань, вул.Лугова, 2-А. (а.с. 30-32). Згідно відповіді Державного нотаріального архіву Херсонської області, щодо накладення арешту, що в справах [PERSON] державної нотаріальної контори Договір застави від 11.10.2005 року, не посвідчувався на імя чи від імені [PERSON]. Згідно перевірки Розпорядження по накладенню і зняттю заборон відчуження нерухомого майна [PERSON] державною нотаріальною конторою, накладення арешта від 11.10.2005 року на майно [PERSON], не виявлено (а.с.34). Отже, наявність вказаної заборони, яка накладена на нерухоме майно 11.10.2005 року порушує майнові права позивача. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved