Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

06.02.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати останнього таким, що стратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Між нею та відповідачем 01.03.2014 був зареєстрований шлюбі, від якого у них є спільна дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач значиться зареєстрованим в зазначеному житловому будинку, проте з жовтня 2017 р., фактично припинивши шлюбні стосунки, він в будинку не проживає, його особистих речей там немає, а отже відповідач вважається відсутнім за місцем проживання без поважних причин. Враховуючи принцип непорушності права приватної власності та ту обставину, що факт реєстрації місця проживання [PERSON] в належному позивачці житловому будинку впливає на її право на отримання субсидії, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ухвали Роменського міськрайонного суду від 12.02.2020 по даній справі було відкрите провадження та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. У визначений зазначеною ухвалою строк відповідач відзиву на позов не подав, клопотань не заявляв. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в ньому. Відповідач не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань не заявляв. Представник управління адміністративних послуг в своєму клопотанні просить про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власницею Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частини будинку, посвідченого 15.12.2003 виконуючою обов`язки державного нотаріуса Роменської міської державної нотаріальної контори Білашенко Л.В., за реєстр. № 1264. (а.с. 5) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу 2448116 від 26.12.2003, право власності [PERSON] на цю Ѕ частку житлового будинку зареєстроване ДКП «Роменське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером: 3496617, номер запису: 1242 в книзі: 23, 53 (а.с. 6). 01 березня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, зареєстрували шлюб, про що зроблений актовий запис № 40 (а.с. 7). З довідки про склад сім`ї з місця реєстрації, виданої Управлінням адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області 03.02.2020 № 01-35/701, за адресою: [ADDRESS] , крім позивачки зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 9). Зазначене також підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] (а.с. 10,11). Як встановлено з актів проведення обстеження сімей міста на предмет фактичного проживання для призначення субсидії…., складених мешканцями міста та головою квартального комітету № 2 виконкому Роменської міської ради 18.10.2019 та 03.02.2020, відповідач [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , але фактично з 2017 року проживає у м. Києві. (а.с. 12,13). Факт відсутності відповідача понад два роки за місцем реєстрації в житловому будинку за вказаною вище адресою в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , та [PERSON] , мешканець [ADDRESS] . Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно дост. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до пункту 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Факт реєстрації відповідача в будинку по [ADDRESS] , Ѕ частка якого належить позивачці, порушує її право власності та перешкоджає реалізувати її право на отримання субсидії, відповідач вибув у інше місце проживання більше двох років тому, в зв`язку з чим він вважається таким, що втратив право на користування житлом за вказаною адресою. З огляду на встановлені обставини, аналізуючи докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та згідно положень ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 142, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 379, 382, 391 ЦК України, суд, -

Outcome: approved