Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

05.04.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника за довіреністю Шевчук Н.М. звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 17706 грн., а також - судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 30.06.2019 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав 6000 гривень із терміном повернення до 30.07.2019 року. Договір був укладений з використанням позивачальником електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Станом на 30.11.2020 року сума боргу складає 17706 гривень, складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень, заборгованістю за комісією в сумі 966 гривень, заборгованості за процентами в сумі 7740 гривень, заборгованості за штрафами і пенею в сумі 3000 гривень. У добровільному порядку відповідач суму заборгованості не повернув. 20.04.2021 суддя відкрив по справі спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 29). 13.05.2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Тимошенко А.В. подав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень вказав, що позивачем подані паперові копії електронних доказів, які не є належними та допустимими доказами по справі. Позивач не надав суду доказів пропозицію укласти договір. Відповідачу не надавався примірник договору з додатками до нього. Інформація, відображена у довідці про ідентифікацію, не підтверджує однозначне встановлення фізичної особи, якій направлявся одноразовий ідентифікатор. Вважає, що позивач не довів факт отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні відомості про те, на який банківський рахунок були перераховані грошові кошти, кому саме належить цей банківський рахунок (а.с. 39-44). 31.05.2021 року представник позивача Бабич В.І. подала до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що [PERSON] підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після цього грошові кошти були перераховані відповідачу на його банківський рахунок. Примірник кредитного договору та додатки до нього знаходяться в особистому кабінеті позичальника. Також посилається на те, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Представник позивача Бабич В.І. просила суд розглядати справу за її відсутності, задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Тимошенко А.В. просив суд в задоволенні позову відмовити, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Позивачем надано суду копію кредитного договору № 8781719, укладеного 30.06.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», згідно з умовами якого відповідач отримав 6000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений Відповідачем 30.07.2019 року (а.с. 5-7). В договорі вказано, що він підписаний сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (пункт 6.2 Договору). Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан». Договір був підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 30.06.2019 року (а.с.8). 30.09.2019 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», на підтвердження чого надано договір відступлення прав вимоги №39-МЛ від 30.09.2019 року (а.с. 9-13, 14, 15). Позивачем надано суду виписку з особового рахунку [PERSON] (а.с. 17), відповідно якої заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» станом на 30.11.2020 року складає 17706 гривень, складається з : -простроченої заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень; -заборгованості за комісією в сумі 966 гривень; -заборгованості за процентами в сумі 7740 гривень; -заборгованості за штрафами і пенею в сумі 3000 гривень. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Укладення Товариством кредитного договору з Позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 Договору). Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно положень п.5.1 Договору позичальник підтверджує, що до підписання цього Договору ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього договору. Ці Правила, за твердженням позивача, є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. При цьому вказані Правила позивачем до позовної заяви не долучено. Інформація з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Вказаний висновок також узгоджується із висновком викладеним у постанові Великої Палат Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. До справи долучена копія платіжного доручення №12831139 від 30.06.2019 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мілоан» перерахував отримувачу [PERSON] 6000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 69). Проте суд не може погодитися з доводами позивача щодо належності цього доказу на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів. Зміст цього платіжного доручення не відповідає вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо обов`язкових реквізитів первинного бухгалтерського документа та вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року. Відсутні також і докази того, що картка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , кошти були дійсно зараховані на цей рахунок. Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі (правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц). Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Суд зазначає про те,що матеріали справи не містять відомостей стосовно того, що примірник електронного договору були вручені [PERSON] як споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, що позивачем не спростовано. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц). Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено факту волевиявлення [PERSON] на укладення кредитного договору №8781719 з ТОВ «Мілоан», суд приходить до висновку, що відповідний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що кредитні правовідносини між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» не виникли, Товариство за відповідним договором про відступлення прав вимоги №39-МЛ право вимоги до відповідача не набуло. У зв`язку із викладеним, суд прийшов до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed