Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

06 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що 03 травня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилася спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 0,52 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, та площею 1,48 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області. Спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] є позивач [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області від 28.02.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки, тому він звернувся до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 013954, виданого Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 19.10.1998 року, перебували земельні ділянки площею 0,52 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, та площею 1,48 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території с. Нехвороща Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 8). Згідно заповіту від 23 серпня 2007 року [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 20). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 271820, виданого Нехворощанськоюсільською радою Новосанжарського району Полтавської області 05.05.2014 року, [PERSON] помер 03 травня 2014 року (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ № 256081 від 23.02.1972 року [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 6). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 765/01-16 від 18.04.2017 року вказано, що після померлого 03.05.2014 року [PERSON] в Новосанжарській ДНК спадкова справа не заводилась (а.с. 18, 19). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved