Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

05.11.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення (а.с. 3-6). 11.01.2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 102-108). Позов мотивований тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 29.03.2007 року був укладений кредитний договір № VIH0GA00001259, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 26 700 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та з кінцевим терміном повернення - 27.03.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 29.03.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки VIH0GA00001259, відповідно до якого позичальник передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 63,10 кв.м., вартістю 321 837 грн., яка належала йому на праві власності. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [NUMBER] виданого 21.10.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] , актовий запис № 206. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на день смерті заборгованість за кредитом становила 59 595,27 доларів США, яка складалась з 22 214,63 доларів США - заборгованості за наданим кредитом, 12050,78 доларів США - заборгованості за процентами, 1564 доларів США - заборгованості за комісією, 23 765,86 доларів США - пені за порушення грошового зобов`язання. Разом з тим, вимоги до стягнення кредитор пред`являє на суму 22 214,63 доларів США - заборгованості за наданим кредитом. Спадкоємцями, які прийняли спадщину, є [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини, [PERSON] , [PERSON] , які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видане не було, але в силу ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття. 16.09.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідачів надіслало лист-претензію, але борг спадкодавця погашений не був. На підставі ст.ст. 1049, 1218, 1291,1282, 1268 ЦК України, ст.ст. 23, 33, 39 Закону України «Про іпотеку», позивач просив з метою погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», що виникла за кредитним договором від 29.03.2007 року № VIH0GA00001259 в розмірі 22 214,63 доларів США, що складає еквівалент 508 715,03 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 63,10 кв.м., шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах із встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки) , розташованій по [ADDRESS] ; стягнути судові витрати в сумі 1762 грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав відповідно до обставин, що викладені в позовній заяві. Суду пояснив, що відповідачі у справі є спадкоємцями позичальника і іпотекодавця [PERSON] за кредитним договором від 29.03.2007 року. Позичальник помер, однак, зобов`язання за кредитним договором не припинилось внаслідок смерті позичальника, а перейшло до спадкоємців першої черги відповідно до ст.1268 ЦК України: дружини [PERSON] , дітей [PERSON] , [PERSON] Також визнав, що банк вже звертався за захистом свого права і в 2011 році було рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок продажу предмета іпотеки в 2015 році борг був погашений, але цей договір купівлі-продажу визнаний недійсним, оскільки укладений від імені іпотекодавця [PERSON] після його смерті. В 2017 році право власності на квартиру в позасудовому порядку було зареєстроване за ПАТ КБ «ПриватБанк» і до цього часу зміни в реєстр не внесені. Вважає, що права банку порушені і підлягають захисту в обраний спосіб. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Івачковський В.В. позов не визнав, надав письмові пояснення (а.с. 223-225), вважає, що відсутній предмет спору, оскільки право власності на квартиру на даний час зареєстроване за ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, банк знав про смерть позичальника і іпотекодавця ще в 2015 році, але з даним позовом звернувся лише в листопаді 2018 року, тому пропустив строк звернення з вимогою до спадкоємців, визначений ст. 1281 ЦК України. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вонсович О.А. позов не визнала, подала письмові пояснення. В судовому засіданні повідомила, що ПАТ КБ «ПриватБанк» знало про смерть [PERSON] ще в 2015 році, оскільки зверталось до суду з заявою про зміну способу виконання рішення і в задоволенні заяви 09.12.2015 року було відмовлено в зв`язку зі смертю позичальника (справа № 127/2-545/11). Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включається до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентується ст.ст. 1281, 2182 ЦК України і ці строки є преклюзивними і застосовуються до зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених ст.. 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань. Так, в матеріалах спадкової справи, є претензія банку до спадкоємців, подана 04.07.2016 року, але ця претензія на суму 17 759,17 грн. і по кредитному договору від 04.07.2012 року, а вимоги за договором від 29.03.2007 року № VIH0GA00001259 пред`явлені лише шляхом подачі даного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в листопаді 2018 року. Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» дізналось про смерть позичальника 09.12.2015 року, строк для пред`явлення вимог до спадкоємців закінчився 09.06.2016 року. Представник просила відмовити в задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивач позбавлений права вимоги до спадкоємців на підставі ст. 1281 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Згідно усного повідомлення учасників справи постійно проживає в Росії, її адреса не відома. Оскільки відповідач в м. Вінниці не зареєстрована про день та час розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення повідомлення про виклик на сайті судової влади, а також направленням повістки за останньою відомою адресою місця проживання - [ADDRESS] . Судом вчинені наступні процесуальні дії у справі. 07.11.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області відкрите провадження у даній справі та призначене підготовче засідання (а.с. 62). 11.01.2019 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог (а.с. 102-108). 04.04.2019 року постановлена ухвала про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача Івачковського В .В. про закриття провадження у справі (а.с. 208-209). 04.04.2019 року закрите підготовче засідання у справі та призначена справа до судового розгляду по суті (а.с. 211). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 29.03.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору № VIH0GA00001259 банк надав [PERSON] кредит в сумі 26 700 доларів США на строк з 29.03.2007 року до 27.03.2017 року: на споживчі потреби в сумі 23 000 доларів США та на сплату страхових платежів в сумі 3700 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 0,92% на місяць, винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 1,5% від суми наданого кредиту в момент надання кредиту та 0,2% від суми наданого кредиту щомісяця. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати коштів в сумі 365,35 доларів США щомісяця. Позичальник зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії штрафи та інші платежі відповідно умов договору (п. 7.1- 7.4 договору). 29.03.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно з яким іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру, житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 63,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (п. 33 договору). За домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки становить 321 837 грн. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання всіх грошових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 29.03.2007 року № VIH0GA00001259 (а.с. 21-24). Зокрема, сторони домовились, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задоволити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами (п.1). Звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зокрема, зазначених в п.п. 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору іпотеки, на підставі рішення суду. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [NUMBER] виданого 21.10.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] , актовий запис № 206. [INFO] позичальник [PERSON] помер (а.с. 171). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 01.11.2015 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором від 29.03.2007 року становить 22 214,63 доларів США - заборгованість за наданим кредитом, 12050,78 доларів США - заборгованість за процентами, 1564 доларів США - заборгованість за комісією, 23 765,86 доларів США - пеня за порушення грошового зобов`язання (а.с. 109-114). Згідно матеріалів спадкової справи (а.с. 157-169) банк з повідомленням/вимогою про наявність кредиторської заборгованості по договору від 29.03.2007 року у зв`язку зі смертю позичальника не звертався. З заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , спадкоємець [PERSON] на час відкриття спадщини був неповнолітнім, тому прийняв спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України, відомостей про прийняття спадщини дружною померлого - [PERSON] немає. Листи-претензії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо заборгованості по кредитному договору від 29.03.2007 року № VIH0GA00001259 на суму 47 624,05 доларів США були надіслані 12.09.2018 року (а.с. 29-31). Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» вважав, що зобов`язання [PERSON] перейшло до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які заборгованість по кредиту не погашають, тому в силу ст.ст. 23, 33 Закону України «Про іпотеку» заборгованість спадкодавця в сумі 22 214,63 долари США підлягає погашенню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Підстави припинення іпотеки визначені в ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України). Таким чином, у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У ст.. 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої, як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом ч. 1 ст. 1282 ЦК України та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статусу іпотекодавця. Проте, захист права кредитора залежить від того, чи дотримався кредитор строків пред`явлення вимог до спадкоємців, що визначені ст.. 1281 ЦК України, які є преклюзивними. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 522/407/15-ц (постанова від 17.04.2018 року). Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України (в редакції станом на час відкриття спадщини) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» дізналось про смерть позичальника і відкриття спадщини 09.12.2015 року , при розгляді справи Вінницьким міським судом Вінницької області за заявою банку про зміну способу і порядку виконання рішення Ленінського райсуду м. Вінниці від 01.03.2011 року, згідно з яким в рахунок погашення боргу [PERSON] було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Таким чином, банк мав право пред`явити вимоги до спадкоємців і вимагати захисту свого права до 09.06.2016 року. Проте, письмові вимоги спадкоємцям були надіслані лише 12.09.2018 року (а.с. 29-31), а з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся 05.11.2018 року. Таким чином, з урахуванням наведеної вище позиції Верховного Суду, сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців є наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань, тому позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає. Також суд приймає до уваги, що ПАТ КБ «ПриватБанк» обрало спосіб захисту свого порушеного права на погашення заборгованості [PERSON] по кредиту в сумі 22 575,57 доларів США і 01.03.2011 року Ленінським райсудом Вінницької області за його позовом було звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. 192-194). Рішення набрало законної сили. Крім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на день звернення до суду з даним позовом і станом на 15.05.2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 231-235). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed