Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

05 лютого 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» або позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 10 листопада 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та пені за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), з якими як зазначає позивач, відповідач ознайомлена, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо на протязі цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк. Оскільки станом на 22 січня 2019 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 14611,46 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1775,02 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 6996,78 грн.; заборгованість за пенею 4667,69 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 671,97 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1762 грн. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 11.02.2019 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно поштового повідомлення №4140005629951 відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 15 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 15.03.2019 суд вирішив розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 10\~листопада 2010\~року між\~сторонами укладено\~кредитний договір,\~шляхом оформлення\~й підписання\~анкети-заяви\~про приєднання\~до умов\~та правил\~надання банківських\~послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.9-10). \~Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частинами першою-третьою статті 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною другою статті 1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Відповідно частини\~першої статті\~1054\~ ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії\~договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с.18). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за її ініціативою та у спосіб передбачений пунктом 1.1.7.11 Умов була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 10.11.2010, укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по термін дії виданої кредитної картки, тобто до 22 січня 2019 року. Вищевказаними Умовами передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З розрахунків позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувалася кредитними коштами, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 1775,02 грн. (а.с.5-8). Отже вказану заборгованість по тілу кредиту слід стягнути з відповідача. З розміром процентів, нарахованих позивачем за кредитним договором станом на 22 січня 2019 року у сумі 6996,78 грн., суд погоджується і вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає умовам вказаного договору, оскільки нарахування процентів за вказаним договором здійснювалося за формулою, яка діяла станом на дату підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна». Отже, в цій частині позов також підлягає задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідача вказаних штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку розмір штрафу\~500 грн. (фіксована частина) та 671,97 грн. (процентна складова), зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 8771,80 грн. (1775,02 грн. + 6996,78 грн.), суд вважає необґрунтованим і приходить до висновку про необхідність стягнення його у загальному розмірі 938,59 грн. (500 грн. + (8771,80 грн. х 5%). Водночас суд не може задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за пенею в сумі 4667,69 грн. з огляду на наступне. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України \~\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 № 6-2003цс15. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобовязань (частина перша статті 546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобовязання (стаття 611 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними. Отже, загальна сума заборгованості станом на 22 січня 2019 року, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 10.11.2010, становить 9710,39 грн. (1775,02 грн. за тілом кредиту + 6996,78 грн. за процентами + 938,59 грн. за штрафами). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 66,5 %, то з відповідача у відповідності до статті 141 ЦПК України \~\~підлягає стягненню судовий пропорційно до задоволених вимог в сумі 1277,47 грн. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial