Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

05.03.2020 року до суду звернувся позивач з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати виконавчий напис №2712 від 12.04.2017 року вчинений ПН ЧМНО Завалієвим А.А. - таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 840,80 грн. Позовні вимоги мотивовані наступним. Предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2712, вчинений ПН Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 692580,03 грн. Оскільки виконавче провадження було відкрито за місцем проживання позивача, тому він звернувся до суду в порядку ч.12 ст. 28 ЦПК України. 17.12.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», та позивачем було укладено кредитний договір №106983-CRED, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в розмірі 10000 доларів США на строк до 17.06.2009 року. Через складну ситуацію в країні та значним збільшенням національної валюти у позивача виникла заборгованість за вказаним договором. 12.04.2017 року ПН ЧМНО Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №2712 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» несплачений у строк, відповідно до кредитного договору №106983-CRED від 17.12.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 24.11.2016 року, грошових коштів у сумі 27075,06 доларів США, що складає 692580 грн. 03 коп. за період з 17.12.2007 року по 24.11.2016 року. 29.03.2018 року за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем Семендяєвим О.С. було відкрито виконавче провадження №56079544, та позивач дізнався про існування вказаного виконавчого напису. Позивач не погоджується з вказаним виконавчим написом, оскільки він був вчинений після закінчення строку дії кредитного договору, та стягнена за ним сума боргу перевищує строки позовної давності, що свідчить про спірність вказаного боргу. Також позивач при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не отримував жодних документів, та наданий розрахунок боргу не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника, також у вказаному розрахунку не вказані платежі, які сплачував позивач за вказаним кредитним договором, та позивач не визнає вказану заборгованість в повному обсязі. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Третя особа ПН ЧМНО Завалієв А.А. надіслав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та третьої особи за наявними в справі доказами. 05.03.2020 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 10.03.2020 року судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача, відповідь на який надано до суду - 10.03.2020. Ухвалою судді від 10.03.2020 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження, та витребувано у ПН ЧМНО Завалієва А.А. належним чином завірені копії всіх документів, на підставі яких вчинено оспорюваний виконавчий напис. Ухвалою суду від 14.04.2020 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до розгляду по суті. Судом встановлено, що 17.12.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем укладений кредитний договір № 106983- CRED, відповідно до умов якого позивачу надано кредит в розмірі 10000 доларів США на строк до 17.06.2009 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позивачу кредит у визначеному розмірі. 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чергінівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис за реєстр. №2712 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № 106983- CRED від 17.12.2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 24.11.2016 року, грошових коштів у сумі 27075,06 доларів США, що за курсом 25.58 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.11.2016 складає 692580 грн. 03 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5325,39 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 20451,08 доларів США; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,77 доларів США; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1288,82 доларів США. Стягнення здійснюється за період з 17.12.2007 року по 24.11.2016 року. Вказаний виконавчий напис відповідачем було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Семендяєву О.С., за яким було відкрито виконавче провадження ВП №56079544. Позивач, дізнавшись про існування вказаного виконавчого напису нотаріуса, звернувся до суду за захистом свого права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вищезазначене свідчить про те, що нотаріусом не було дотримано часових обмежень давності заявленої стягувачем заборгованості. Наявна заборгованість також не є безспірною, оскільки штрафи та відсотки нараховувались банком також після закінчення строку повного погашення кредиту, та позивачем надані квитанції про часткове погашення кредиту, які в розрахунку заборгованості також відображені не були, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved