Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

07.03.2019 року представник позивача Караіван К. [PERSON] , який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом до Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області та змінивши підстави позову просить \~визнати за позивачем\~\~право\~\~власності на\~\~житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] . При цьому він посилається на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] на праві власності при житті належав вищезазначений житловий будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 23.03.1973 року нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] позивач своєчасно прийняв спадщину фактом вступу в управління та володіння спадковим майном, але постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як в договорі купівлі-продажу житлового будинку не вказана адреса житлового будинку відповідно до порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.\~\~ Позивач [PERSON] , до суду не з`явився, його представник [PERSON] , надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 березня 1973 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS] , закріплений за колгоспом «Україна» Табаківської сільської ради, зареєстрований в сільській раді № 28, який складається з житлового будинку, житловою площею 48 кв.м., одного сараю, літньої кухні та льоху, договір зареєстровано в реєстрі за № 580 (а.с.7-8), в договорі не зазначено вулицю та номер житлового будинку. Відповідно до довідки №1281 від 18.10.2018 року, виданою виконавчим комітетом Залізничненської сільської ради, згідно записів в погосподарській книзі Залізничненської сільської ради за період 1971-1973 рік, особовий рахунок [NUMBER] , [ADDRESS] відкрито за [PERSON] (а.с.13). 07.09.2018 року було виготовлено технічний паспорт КП «Болградське БТІ» на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , відповідно до якого загальна площа приміщень складає 86,70 кв.м., з якої житлова 30,50 кв.м. (а.с.14-16). Відповідно до довідки № 111 від 22.04.2019 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване, факту самовільної перебудови або переобладнання приміщень частини будівлі, збудованих та реконструйованих господарських будівель не виявлено. Рішенням Залізничненської сільської ради №155-V від 16.07.2008 року затверджено назви вулиць та провулків села, а саме в селі Залізничне не має вулиці Заводська, а є провулок [ADDRESS] , тому представником позивача змінено підставу позову в порядку ст.49 ч.3 ЦПК України. Також судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто було спільним майном подружжя: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1140 від 28.09.2018 року, виданою виконавчим комітетом Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про склад і тип двору (а.с.12). Але в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , натомість в матеріалах справи наявний лист відділу державної реєстрації актів цивільного стану №1282/68-17 від 10.05.2019 року, з якого вбачається, що актового запису про шлюб між [PERSON] і [PERSON] в архіві не виявлено. Окрім цього відповідно до акту допиту свідків [PERSON] і [PERSON] спільно проживали однією сім`єю за адресою [ADDRESS] , в офіційному шлюбі не були, але фактично знаходилися в шлюбних відносинах. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. \~Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян №00018602318 від 30.08.2017 року,\~ [PERSON] \~ помер [INFO] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на вищезазначений житловий будинок. При житті [PERSON] склав заповіт від 24.04.1996 року, посвідчений секретарем Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області Желяскової В.В., зареєстрований в реєстрі за №64, відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємець померлого за заповітом [PERSON] , позивач по справі, прийняв спадщину фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Залізничненської сільської ради Болградського району № 1140 від 28 вересня 2018 року (а.с.12). Постановою приватного\~нотаріуса Болградського\~районного нотаріального\~округу Одеської\~області Агбун\~М.І.\~\~№140/02.31\~від 18.01.2019\~року,\~ [PERSON] \~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~у зв`язку\~з тим,\~що в\~договорі купівлі-продажу\~посвідченого Болградською\~районною державною\~нотаріальною конторою\~23.03.1973\~року за\~реєстром №580,\~не вказана\~адреса житлового\~будинку (а.с.18). Інших спадкоємців не має, що також підтверджується матеріалами спадкової справи №297/2017, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved