Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

06 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не нижче 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача свою користь аліменти в розмірі 1/9 частини всіх видів доходу, починаючи з дня представлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05 червня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який в подальшому було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2013 року. [INFO] у подружжя народилась перша дитина [PERSON] . 20 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем було вдруге укладено шлюб. [INFO] у подружжя народилась друга дитина [PERSON] , яка проживає разом із матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні. Незважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований матеріальної допомоги на утримання не надає, не приймає участі у її виховані. Також, позивач зазначає, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла три річного віку, а тому не має змоги працювати та заробляти гроші. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була вимушена звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину. Призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що вперше позивач та відповідач уклали шлюб 05 червня 2009 року. За час даного шлюбу у подружжя народилась перша дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2013 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина. (а.с. 17-19) 20 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем було вдруге укладено шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.12.2017 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 664. (а.с. 15) Під час даного шлюбу у подружжя народилась друга дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження про народження серії [NUMBER] , виданого 05.01.2018 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №12. (а.с.16) Позивач у своїй позовні заяві зазначила, що дитина проживає разом із нею, та знаходиться повністю на її утриманні, відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не приймає участі у вихованні дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з \~1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, враховуючи всі обставини справи, що на утриманні відповідача знаходиться друга дитина син [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] стосовно стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] підлягають частковому задоволенню та визначає аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача. Окрім цього, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років у розмірі 1/9 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Як вбачається з довідки від 05.06.2019 року [PERSON] працює з 18.04.2016 року в АТ «ПУМБ», обіймає посаду старшого фахівця сектору операційного обслуговування відділення №3 ПУМБ в м. Харкові, та на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (згідно Розпорядження №36 від 27.02.2018 року відпустка оформлена на період з 07.03.2018 р. по 03.01.2021р.) (а.с.10) Відповідно до вимог ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, позивач має право на отриманні аліментів на своє утримання від відповідача, оскільки дитина, яка не досягла трирічного віку, [PERSON] , [INFO] проживає разом із нею, та знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу, відповідач суду не надав, тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, а також те, що відповідач офіційно працює, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/9 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п.1 ч.1ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial