Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

05 березня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства «Юнекс Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 02.11.2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 30.35.1117.ФО_К, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних, та комісією за обслуговування кредиту 2, 99 % щомісячно. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісією за обслуговування кредиту, щомісячно шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до п.п. 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення кредиту не пізніше 30.10.2021 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 20 000 грн., відповідач, в свою чергу, належним чином зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 06.02.2019 року становить 29 872,34 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 19 006,32 грн., суми заборгованості за процентами та комісіями по кредиту у розмірі 10 866,02 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного судового рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являлася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку згідно зі ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву на позов не подала. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 02.11.2017 року між ПАТ «Юнекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 30.35.1117.ФО_К, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних, та комісією за обслуговування кредиту 2, 99 % щомісячно. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісією за обслуговування кредиту, щомісячно шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до п.п. 2.3, 2.4, 2.5 Кредитного договору, зі строком погашення кредиту не пізніше 30.10.2021 року. (а.с. 6-9). Відповідно до п.3.1.1 кредитного договору банк зобов`язався протягом одного робочого дня від дати укладення цього договору та за умови виконання позичальником пп.3.2.1, 3.2.3 цього договору, надати позичальнику кредит на умовах цього договору. Випискою АТ «Юнекс Банк» по особовому рахунку від 02.11.2017 року підтверджується, що позивачем видано кредит [PERSON] за кредитним договором № 30.35.1117.ФО_К в розмірі 20 000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок останньої (а.с. 12). Отже, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. Погашення кредиту передбачено зокрема п. 2.3 Договору, а саме погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 по 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, в сумі 1280 гривень. Якщо 10-те число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється позичальником в останній робочий день перед таким неробочим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п.1.1 цього договору. Згідно п.3.2.2 договору позичальник зобов`язався сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти, згідно п.2.2, 2.4 цього договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим договором строки. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача зазначає, що відповідач не виконує в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого, станом на 06.02.2019 року становить 29 872,34 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 19 006,32 грн., суми заборгованості за процентами та комісіями по кредиту у розмірі 10 866,02 грн. (а.с. 13-14). Відповідно до п.3.3.2 договору банк має право вимагати дострокового виконання в повному обсязі зобов`язань за цим договором, та відповідно припинення строку дії договору у випадках: - при настанні подій, що впливають на здатність виконання позичальником зобов`язань за цим договором, зокрема: погіршення фінансового стану позичальника; початку щодо позичальника досудового розслідування; звільнення з основного місця роботи; - у випадку непогашення наявної простроченої заборгованості за цим договором (по сплаті частини кредиту, комісії за обслуговування, нарахованих процентів, комісій, штрафів та пені або інших платежів, передбачених цим договором) в строк до 30 календарних днів. Частиною другою статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України закріплено, що наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 19 006,32 грн. та процентів у розмірі 2 494,02 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] комісії з обслуговування кредиту, суд приходить до наступного висновку. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України закріплено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з абзацем 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Вимога позивача про стягнення з боржника заборгованості з комісії за обслуговування кредиту ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем (Постанова Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 404/1339/15-ц). З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення - 8 372 грн. як суми заборгованості за комісією з обслуговування кредиту. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 921, 00 грн. (а.с. 2) На підставі викладеного і

Outcome: partial