Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

06 жовтня 2015 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Тимошенка К.В. про зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 30 травня 2014 року між нею та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір банківського вкладу «Ваш накопичувальний» № 2620/38/186738 (з виплатою відсотків щомісячно). Предметом договору є прийняття третьою особою зі сторони відповідача від неї грошових коштів на депозитний рахунок за процентною ставкою, визначеною умовами договору (10,6 % річних) з щомісячною сплатою відсотків готівкою через касу банку на 92 дні, тобто до 29 серпня 2014 року включно. 30 травня 2014 року нею було виконано обов'язки по договору та внесено на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 23664,89 доларів США. 19 грудня 2014 року вона та [PERSON] уклали договір дарування грошових коштів, згідно якого вона подарувала третій особі грошові кошти в сумі 11832,45 доларів США, які складають 1/2 частку банківського вкладу. 25 грудня 2014 року вона повідомила банк про часткову заміну кредитора через укладення вищезазначеного договору дарування грошових коштів. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» відмовляється виконувати зобов'язання перед нею та третьою особою з урахуванням умов укладеного договору дарування та повідомлення про заміну кредитора, жодних дій відповідачем щодо третьої особи не вчинено. Просить суд ухвали рішення, яким зобов'язати відповідача укласти з [PERSON] договір банківського рахунку та здійснити списання коштів з рахунку позивача шляхом відкриття рахунку на ім'я [PERSON] у ПАТ «Міський комерційний банк» та зарахування на нього коштів у розмірі 11832,45 доларів США. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності (а.с. 43). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Треті особи - [PERSON] та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Представник третьої особи - ПАТ «Міський комерційний банк» проти задоволення позову заперечував та вважав його вимоги необґрунтованими. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30 травня 2014 року між [PERSON]. та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір банківського вкладу «Ваш накопичувальний» № 2620/38/186738 (з виплатою відсотків щомісячно), відповідно до умов якого [PERSON]. розмістила на депозитному рахунку ПАТ «Міський комерційний банк» № [NUMBER] грошові кошти у сумі 23664,89 доларів США строком до 30 травня 2014 року (а.с. 7-8). 25 грудня 2014 року [PERSON]. на підставі договору дарування грошових коштів передала в дар [PERSON] грошові кошти, що знаходяться в ПАТ «Міський комерційний банк» на депозитному рахунку № [NUMBER] у сумі 11832,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату цього договору складало 186585 гривень 90 копійок (а.с. 9). [PERSON]. 25 грудня 2014 року звернулася до ПАТ «Міський комерційний банк» з письмовою заявою про заміну кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення частини прав за договором банківського вкладу «Ваш накопичувальний» № 2620/38/186738. (а.с. 10). Відповідно до частин 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 2 ст. 1067 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. У ст. 5 Закону України «Про платіжну систему та переказ коштів в Україні» визначено, що суб'єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України. Порядок відкриття, використання і закриття банківських рахунків визначено Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492. Пунктом 1.8. вказаної Інструкції передбачено, що банки вправі відкривати своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточні та вкладні рахунки відкривається банком клієнту на договірній основі. Таким чином, відкриття банківського рахунку можливе лише за умови укладення з клієнтом відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи, будь-який договір [PERSON] з ПАТ «Міський комерційний банк» не укладала. Особою, яка має право розпоряджатися коштами за договором банківського вкладу «Ваш накопичувальний» № 2620/38/186738 від 30 травня 2014 року є виключно [PERSON]. ПАТ «Міський комерційний банк» не є стороною договору дарування грошових коштів від 19 грудня 2014 року, а тому, на підставі цього договору у нього не виникає будь-яких обов'язків як не виникає їх і у уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк». Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 2014 року Правлінням Національного Банку України було винесено постанову № 732 «Про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови 20 листопада 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №124 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Міський комерційний банк». 19 березня 2015 року Правлінням Національного Банку України було винесено Постанову № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Відтак, після відкликання Національним банком України банківської ліцензії ПАТ «Міський комерційний банк» не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed