Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

07.09.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору від 13.04.2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 31415 доларів США з кінцевим терміном повернення до 13.04.2011 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах та в строки, що передбачено договором. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконував неналежним чином, в результаті чого виникла заборгованість станом на 04.08.2015 року на загальну суму 3608,07 доларів США, що еквівалентно 78358 грн. 12 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань було укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Тому ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] солідарно. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що залишок заборгованості по кредиту було сплачено поручителем [PERSON] ще в 2011 році і на теперішній час заборгованості перед позивачем [PERSON] не має. Крім того, відповідач просив застосувати позовну давність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.04.2006 року між Акціонерно-комерційним бланком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 615/26-082, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 31415 доларів США з терміном користування кредитом до 13.04.2011 року. Позичальник зобов'язується сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 12,5% річних щомісяця згідно графіка щомісячних платежів. Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки № 615/26-085 від 13.04.2006 року, що укладено між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконуються. Станом на 04.08.2015 року заборгованість за кредитним договором складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 1590,28 доларів США, що на день пред'явлення позову еквівалентно 34536 грн. 88 коп.; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 1044,36 доларів США, що еквівалентно 22680 грн. 95 коп.; про що свідчить розрахунок заборгованості. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Пунктами 2.4, 4.2 договору передбачено, що при допущенні позичальником прострочення строків повернення кредиту та сплати відсотків, позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що дії у цей період. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 973,42 долари США, що еквівалентно 21140 грн. 30 коп. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідачі не надали доказів належного виконання умов договору та не довели відсутність заборгованості перед позивачем за вищезазначеним кредитним договором. Отже, факт порушення кредитором свого зобов'язання знайшов підтвердження в судовому засіданні та не спростований відповідачем. В той же час відповідачем в судовому засіданні було зроблено заяву про застосування позовної давності. На думку представника позивача строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості не сплив, оскільки в п. 7.3 договору зазначено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Суд не може з цим погодитись. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними так і кінцевий строк повернення кредиту до 13.04.2011 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Строк виконання зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Оскільки умовами договору передбачено строк, протягом якого має бути виконаний обов'язок боржника повернути борг як частинами, так і в повному обсязі, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення як кожного чергового платежу, так і боргу в цілому. Отже, початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку погашення боргу. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно було відбутися не пізніше 13.04.2011 року, то початок перебігу позовної давності для стягнення залишку неповернутого кредиту необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником свого зобов'язання. Тому саме з 14.04.2011 року починається перебіг позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 07.09.2015 року, тобто після спливу позовної давності. За вимогами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК). Представником позивача не наведено та не доведено обставин про причини пропущення позовної давності, а посилання на те, що перебіг позовної давності не розпочався, оскільки договір не припинив свою дію, ґрунтується на неправильному розумінні норм матеріального права. Крім того, при вирішення питання щодо стягнення заборгованості з поручителя судом також враховано, що згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України). Пунктом 6.2 договору поруки встановлено, що порука за даним договором припиняється із припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а у випадку його невиконання, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Як встановлено в судовому засіданні, кінцевий строк виконання зобов'язання за договором 13.04.2011 року. Позивачем не надано доказів того, що в строк до 13.04.2014 року було пред'явлено вимогу до поручителя. Тому порука [PERSON] є припиненою з 13.04.2014 року. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed