Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

06 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що з 18 вересня 2004 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб і для неї і для відповідача було зареєстровано вперше. Подружжя припинили шлюбні відносини навесні 2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, втрати почуттів один до одного любові і поваги у відносинах. Внаслідок викладеного, позивач дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач до судового засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, до суду не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, заявлені [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 493. Як для позивача так і для відповідача шлюб був зареєстрований вперше. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені навесні 2014 року. З вказаного часу вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Причиною позову про розірвання шлюбу стали несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, втрата почуттів любові і поваги один до одного. За час окремого проживання жоден з подружжя не здійснив дій щодо збереження сім'ї. Більш того, кожен з них заявив про необхідність розірвання шлюбу. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення. Сторони у справі не заявили про наявність спору про поділ спільного майна подружжя або визначення місця проживання дитини. Крім того, за приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір 243,60 грн., який відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved