Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~05.04.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та заявою про уточнення позовних вимог від 15.06.2021 року (а.с. 51) на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не залишила, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом спільного проживання, був її батько та чоловік останньої [PERSON] . За свого життя [PERSON] спадщину після смерті дружини документально не оформив. 20.06.2011 року склав заповіт, яким належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] (далі квартира), він заповів їй, а належні йому земельні ділянки у рівних частках їй та відповідачу. [INFO] її батько помер та після його смерті вона прийняла спадщину в частині 1/2 частину земельних ділянок. 24.09.2020 року вона звернулась до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке належить [PERSON] по смерті [PERSON] на частку квартири. При цьому, на підтвердження належності спадкодавцю [PERSON] , даного нерухомого майна нею було подано нотаріусу свідоцтво на право власності на житло, видане 16.05.1994 року радгоспом «Луцький» на праві спільної сумісної власності померлому: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На письмову вимогу нотаріуса ніхто із співвласників не підтвердив належність частки у спільній сумісній власності спадкодавцю, а тому у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Враховуючи наведене, просить суд визнати її власником 1/5 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування по смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . \~ \~ \~ \~07.06.2021 року у відповідь на запит суду від приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. надійшли матеріали спадкової справи № 26/2019, до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 32-50). До початку судового засідання представником позивачки було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 52). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, як міститься у матеріалах справи (а.с. 21), заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 17.02.2009 року Маяківською сільською радою Луцького р-ну Волинської обл. (а.с. 5). Згідно ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, а отже спадкування після її смерті здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, єдиним спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] , який прийняв спадщину та не заявив про відмову від її прийняття, був чоловік останньої [PERSON] , який по день її смерті проживав разом з нею. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді належної їй частки квартири [ADDRESS] . Зазначені вище обставини підтверджуються відповідною довідкою Виконавчого комітету Княгининівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. № 2176 від 21.09.2020 року (а.с. 7). Із наведеного слідує, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті його дружини [PERSON] шляхом спільного проживання на момент відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). 20.06.2011 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Маяківської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. та зареєстровано в реєстрі за № 195, згідно якого належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (раніше: [ADDRESS] ) він заповів [PERSON] , а належні йому земельні ділянки на підставі державного акту на право приватної власності II-BЛ № 010411 від 15.10.2012 року та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЯД № 324887 від 04.08.2008 року він заповів в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.03.2019 року Виконавчим комітетом Княгининівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл., [INFO] помер [PERSON] (а.с. 35). Судом також встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є донькою та сином померлих [PERSON] та [PERSON] . Спорідненість між спадкодавцем [PERSON] та його донькою позивачкою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.05.1976 року Милушівською сільською радою Луцького р-ну Волинської області (а.с. 6). Спорідненість між спадкодавцем [PERSON] та його сином відповідачем [PERSON] підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2019 року (а.с. 40). Вказане рішення суду набродо законної сили і є чинним. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 26/2019 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] 08.04.2019 року та 15.01.2020 року звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 34-зворот, 39-зворот). На підтвердження належності спадкодавцю [PERSON] , квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] було подано нотаріусу свідоцтво на право власності на житло, видане 16.05.1994 року радгоспом «Луцький» згідно з розпорядженням № 616 від 16.05.1994 року, з якого вбачається, що вказане нерухоме майно належить на праві спільної сумісної власності померлим [PERSON] та [PERSON] , а також членам їх сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 25.02.2020 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно її батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що жоден із співвласників вищевказаної квартири не підтвердив належність частки у спільній сумісній власності. Оскільки відповідач, як інший спадкоємець після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заяви про підтвердження частки у праві спільної власності не подав та виклики приватного нотаріуса проігнорував, позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити право на спадщину на частку квартири в нотаріальному порядку (а.с. 46). Спільна сумісна власність це вид спільної власності, при якому частки співвласників не визначені (ст. ст. 355, 368 ЦК України). Суб`єктами такого права згідно з ч. 2 ст. 368 ЦК України можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Законодавством не встановлений вичерпний перелік підстав набуття спільної сумісної власності. Отже, така власність може виникати з підстав, не заборонених законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України). Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути вчинена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Як встановлено судом, власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] , а також членам їх сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто частка власності кожного із них у вказаному майні, виходячи з приписів ч. 1 ст. 357 ЦК України, складає 1/5 частину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Слід зауважити, що 15.01.2020 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. було видано на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, які зареєстровані в реєстрі за № 28, № 29 та № 30, на наступне нерухоме майно: 1/2 частку земельних ділянок площею 0,0400 га, площею 1,0400 га та площею 0,6230 га, які знаходяться на території Княгининівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. та належало на праві приватної власності спадкодавцю (а.с. 41-42). Отже, позивачці як спадкоємцю [PERSON] належить майно 1/5 частка квартири [ADDRESS] . Наявність спірного майна в натурі підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, видане 16.05.1994 року радгоспом «Луцький» згідно з розпорядженням № 616 від 16.05.1994 року (а.с. 9). При цьому, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] , як спадкоємиця після смерті [PERSON] , позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на вищевказане нерухоме майно в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги до відповідача [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За наведених обставин, суд вважає за необхідне понесені [PERSON] судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. компенсувати їй за рахунок відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved