Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.03.2018 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Руденко Тетяна Василівна, про визнання правочину недійсним, а саме: визнання недійсним договору купівлі-продажу серія та номер:1793, укладеного 15.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Руденко Тетяною Василівною, щодо відчуження двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , а також просив стягнути судові витрати. \~ \~ \~ \~16.04.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. \~ \~ \~ \~04.05.2018 року представником позивача було надано заяву про розгляд справи у порядку загального позовного та клопотання про витребування доказів. Ухвалами клопотання були задоволені, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та витребувано у приватно нотаріуса Руденко Т.В. нотаріальну справу щодо укладання відповідачами договору купівлі-продажу, серія та номер: 1793, виданого 15.11.2017 року. \~ \~ \~ \~04.06.2018 року [PERSON] надав відзив на позов, в якому зазначив, що правочин не можна визнати недійсним , так як договір є нотаріально посвідченим, а нотаріус, згідно ЗУ «Про нотаріат», перевіряє розуміння сторонами значення, умов договору та його правових наслідків, про що свідчать особисті підписи осіб. Згідно Витягів з державного реєстру, на момент укладення договору квартира за адресою: [ADDRESS] , в цілому належала на праві власності [PERSON] . Так як, дана 1/3 квартири належала батькові позивача, а потім стала належати [PERSON] , і це право було зареєстровано, то відповідно відбувся перехід права власності на підставі правочину чи юридичної дії. Також відповідач вказав, що зі змісту позовних не вбачається порушення відповідачами прав позивача, так як факт укладення [PERSON] , як власниці квартири, договору з [PERSON] не доводить порушення ними прав [PERSON] . Позивач немає жодного відношення до відчужуваного майна, а те, що він є сином померлого [PERSON] , який передав 1/3 частину кварти [PERSON] , не підтверджує факту порушення його прав. У зв`язку з вище викладеним, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~13.09.2018 року представником позивача подано клопотання про залучення у якості третіх осіб КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області та державного реєстратора Качалову О.М. Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, а також витребування доказів, а саме: витребування у КП «ЖУК» копії архівних реєстраційних матеріалів підприємства, серед зареєстрованих будинків (квартир) в місті Лозова та Лозівському районі, станом на 01.01.2013 року квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] заперечував проти залучення третіх осіб. Ухвалою клопотання представника позивача було задоволено, залучено третіх осіб, витребувано документи. \~ \~ \~ \~Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позов. Ухвалою від 28.09.2018 року в задоволенні було відмовлено. \~ \~ \~ \~02.11.2018 року було подано змінені (уточнені) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «АГРАРНИК», треті особи Приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Руденко Тетяна Василівна, Комунальне підприємство «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області, Державний реєстратор Качалова Олександра Миколаївна Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу, визнання права власності та визнання недійсним правочину. В уточненому позові зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Лозівською міською радою Харківської області, від 25.08.1999 року, номер запису 16294, в книзі 71, реєстраційний номер 19343501, квартира за адресою: [ADDRESS] , крім померлих належала на праві спільної сумісної власності батькові [PERSON] , а саме [PERSON] . За інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 112627937, виданої на запит [PERSON] 02.02.2018 року, щодо вказаної вище квартири містить актуальна інформація, а саме номер запису про право власності 23383645 від 15.11.2017 року, здійснений приватним нотаріусом Руденко Т.В., на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:1793, виданий 15.11.2017 року, при цьому зазначено на праві приватної власності квартира належить [PERSON] , на другій сторінці витягу зазначено, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 13.02.2008 року, дата внесення запису: 13.02.2008 року, ПІБ: [PERSON] , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 1/3. Щодо інформації стосовно 2/3 квартири вказано, що вона належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, 2-2044, 18.07.2007, Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області. З документів, наданих нотаріусом, позивачу стало відомо, що державним реєстратором Качаловою О.М. 09.11.2017 року було здійснено реєстрацію права власності (номер запису про право власності 23333133), підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер 1-218, виданий 17.04.2002 року Лозівською товарною біржою. З біржової угоди №1-218 договір купівлі-продажу від 17.04.2002 року зареєстровано в Лозівському бюро технічної інвентаризації 26.04.2002 року. Разом з тим, з інформації отриманої від КП «ЖУК» квартира належить [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначив, що при укладенні Біржової угоди від імені продавця діяла [PERSON] . До Архівного відділу Лозівської міської ради Харківської області документи з ТОВ «Лозівська товарна біржа» не надходили на зберігання. Враховуючи викладене, позивач посилається на те, що викладене свідчить про те, що Біржова угода ніколи не укладалася та була сфальсифікована. Позивач також зазначив, що [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу з [PERSON] знав про незаконність набуття останньою частини квартири, яка належала [PERSON] . Зважаючи на вище вказане, позивач просив визнати нікчемним правочин, а саме біржову угоду №1-218, договір купівлі-продажу від 17.04.2002 року, оформлено ТОВ «Лозівська товарна біржа», визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири, що залишилася після смерті батька, визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер:1793, виданий 15.11.2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~01.11.2018 року [PERSON] було внесено на депозитний рахунок суду кошти у розмірі 26\~666, 00 гривень. \~ \~ \~ \~06.12.2018 року представник позивача надав клопотання про залучення у якості співвідповідача ПОСП «АГРАРНИК» та витребування доказів, а саме: у державного реєстратора Качалової О.М. реєстраційної справи та всіх матеріалів рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38095755 від 13.11.2017 року на підставі яких воно приймалося, як у паперовій так і електронній (цифровій) формі, а також у [PERSON] оригінал правочину, за яким ПОСП «АГРАРНИК» набуло права власності на квартиру. Відповідач [PERSON] заперечував проти клопотань. Ухвалою суду клопотання було задоволено. \~ \~ \~ \~12.12.2018 року [PERSON] подав заперечення на уточнені вимоги, в яких зазначав викладене в відзиві, вказував на законність набуття права власності на квартиру, а також вказував на те, що змінювати вимоги, [PERSON] не мав права. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні зміненого позову. \~ \~ \~ \~26.12.2018 року ухвалою суду заяву представника позивача про забезпечення позову було частково задоволено, а саме було заборонено [PERSON] , а також іншим особам вчиняти дії щодо відчуження двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:1793, виданий 15.11.2017 року, а також здійснювати переобладнання та перепланування спірної квартири. Постановою Харківського апеляційного суду було скасовано ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області про забезпечення позову. \~ \~ \~ \~09.07.2019 року представником позивача надано заяву про забезпечення позову щодо заборони відчуження ПОСП «АГРАРНИК», а також іншим особам вчиняти дії щодо відчуження спірної квартир. ПОСП «АГРАРНИК» заперечувало проти забезпечення позову. Ухвалою суду у задоволенні заяви було відмовлено. \~ \~ \~ \~У судове засідання з`явився представник позивача адвокат Семитоцький К.М., який підтримав уточнені (змінені) вимоги та зазначив те, що ним було викладено у уточненому позові, а також вказав, що вид діяльності ТОВ «Лозівська товарна біржа» зазначено як код КВЕД 67.12.9 Інша діяльність, що пов`язана з фондовими біржами(основний), що на думку представника свідчить про те, що дана біржа мала право займатися виключно діяльністю з торгівлі цінними паперами та при виконанні, дотриманні вимог ЗУ «Про цінні папери і фондову біржу». Згідно архівної довідки в архівний відділ документальні матеріали ТОВ «Лозівська товарна біржа» на зберігання не надходили, що свідчить про те, жодного правочину між [PERSON] та [PERSON] укладено не було. Також представник зазначив про відмінність копії біржової угоди, наданої державним реєстратором від копії наданої нотаріусом. Зважаючи на вище вказане, проси задовольнити уточнені (змінені) вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідачем [PERSON] були надані через канцелярію суду письмові дебати, в яких він просив відмовити в задоволенні позову, зважаючи на те, що позивач не довів факту «зловмисної домовленості», не надав доказів на підтвердження порушення його прав, не надав доказів щодо незаконних дій представника померлого при укладенні договору. Також позивач вказав, що договір було укладено, відповідно до чинного законодавства. Відповідач зазначив, що [PERSON] помер [INFO] , позивачем 02.11.2018 року заявлено вимогу про визнання права власності в порядку спадкування за законом, однак згідно чинного законодавства право на спадкування у спадкоємців за законом виникає тільки у разі відсутності цього права у спадкоємців за заповітом. При розгляді справи питання наявності чи відсутності заповіту від померлого [PERSON] в суді не досліджувалося, в позові позивачем дане питання не висвітлено, згідно позовних вимог, [PERSON] просить визнати право власності лише на частку квартири, а не на всю спадщину. У зв`язку з вище вказаним, відповідач наполягав на відмові в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Інші учасники процесу у судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини не явки не повідомили. Приватний нотаріус надав заяву про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З копії свідоцтва про право власності на житло від 25.08.1999 року(а.с.9), що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.203), [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.204). Право власності на 2/3 частки спірної квартири [PERSON] отримала у порядку спадкування за законом від [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2007 року(а.с.112). В документах, наданих КП «ЖУК», міститься довідка(а.с.194), з якої вбачається, що 1/3 частка спірної квартири належить [PERSON] , а 2/3 частки квартири [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 112627937, виданої на запит [PERSON] 02.02.2018 року(а.с.10-11, 209, 243), щодо вказаної вище квартири містить актуальна інформація, а саме номер запису про право власності 23383645 від 15.11.2017 року, здійснений приватним нотаріусом Руденко Т.В., на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:1793, виданий 15.11.2017 року, при цьому зазначено на праві приватної власності квартира належить [PERSON] , на другій сторінці витягу зазначено, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 13.02.2008 року, дата внесення запису: 13.02.2008 року, ПІБ: [PERSON] , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 1/3. Щодо інформації стосовно 2/3 квартири вказано, що вона належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, 2-2044, 18.07.2007, Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області. Державним реєстратором Качаловою О.М. 09.11.2017 року було здійснено реєстрацію права власності (номер запису про право власності 23333133), підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер 1-218, виданий 17.04.2002 року Лозівською товарною біржою, про що свідчить Витяг 103562731 від 13.11.2017 року(а.с.97). Відповідно до Біржової угоди №1-218 (а.с.110-111), [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , продала [PERSON] 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , за 6\~000, 00 грн. Згідно Довіреності від 07.11.2017 року(а.с.98), [PERSON] надала повноваження [PERSON] на продаж квартири за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 15.11.2017 року(а.с.101-103), [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , продав квартиру [PERSON] . Згідно довідки КП «ЖУК» від 15.11.2017 року(а.с.116), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.12.2017 року(а.с.6), батька [PERSON] [PERSON] було оголошено померлим. Факт смерті підтверджує також копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» (далі Постанова), підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину, відповідно до статей 203, 204 ЦК підстави і наслідки недійсності правочину можуть бути передбачені винятково законами. Окремі норми про недійсність правочинів також містяться у спеціальному законодавстві. Позов про визнання біржової угоди №1-218, договір купівлі-продажу від 17.04.2002 року, оформленої ТОВ «Лозівська товарна біржа» нікчемною позивач пред`явив з підстав його вчинення за зловмисною домовленістю та посилаючись на те, що його насправді не укладали. Позивач є сином померлого [PERSON] , який був однією зі сторін при укладенні договору. Оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини). Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані). Згідно з вимогами ст. 215 ЦК нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Оспорювати договір має право сторона договору або особа, права якої порушені внаслідок укладення даного договору, позивач не є особою, що може звертатися з позовом про нікчемність біржової угоди, укладеної батьком. [PERSON] не є стороною в біржовій угоди та його права як спадкодавця не можуть бути порушені, так як на момент смерті [PERSON] , 1/3 частини спірної квартири вже йому не належала, а тому до спадкового майна вона не входить. Доказів на підтвердження порушення прав позивачем не надано. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З урахуванням того, що у позивача відсутні права та інтереси, які підлягають захисту шляхом вирішення питання нікчемності біржової угоди, суд не вбачає підстав для розгляду даної вимоги за заявою особи, що не довела порушення своїх прав при укладенні спірної угоди та права на звернення з даним позовом. На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вище викладене, вивчивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як позивач не є стороною договору та шляхом укладення біржової угоди його права порушено не було. Зважаючи на те, що вимога про визнання права власності та визнання недійсним правочину є похідними від вимоги про визнання біржової угоди нікчемною, в які судом відмовлено, судом розглядатися дані вимоги не будуть. Сума внесена позивачем на депозит суду підлягає поверненню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі ст.1216 -1219 ЦК України,

Outcome: dismissed