Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

05 травня 2021 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Броварська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та просить: визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , померлої [INFO] , у розмірі 2,78 умовних кадастрових гектарів по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Куйбишева Шишківської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач не прибула, в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримала. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Броварської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено що, [INFO] мати позивача, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 08 травня 2002 року Плосківською сільською радою Броварського району Київської області. На майно померлої матері відкрилась спадщина, яка складається у тому числі з права померлої на земельну частку (пай) в сільськогосподарському підприємстві, мати за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. Спадщину після її смерті прийняла вона, її донька, після смерті матері вона подала заяву про прийняття спадщини до Броварської районної державної нотаріальної контори, була відкрита спадкова справа, державним нотаріусом мені були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на деяке спадкове майно померлої матері. Зараз вона вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлій матері право на земельну частку (пай), тому звернулась до Броварської районної державної нотаріальної контори, але за відсутності сертифікату на право на земельну частку (пай) померлої нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус не надав, лише проінформував, що загальновідомим фактом є те, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно. Для вирішення даного спірного питання нотаріус порекомендувала їй звернутись до суду. Вона намагалась знайти виданий на матір сертифікат, звернулась до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй видали довідку 31-25-0.201-2479/177-20 від 22.12.2020 року, відповідно до змісту якої, її мати не була включена в список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства. Вона вважає, що її матір помилково не включили в список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, бо на час розпаювання земель КСП ім. Куйбишева мати, як пенсіонер, зберігала своє членство у даному колективному сільськогосподарському підприємстві і мала право на земельну частку (пай). Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишились його членами. Членство матері в колгоспі ім. Куйбишева та її трудова участь в роботі колгоспу підтверджується трудовою книжкою № [NUMBER] заповненою 24 квітня 1961 року на [PERSON] ; трудовою книжкою № [NUMBER] заповненою 20 червня 1968 року на [PERSON] ; архівною довідкою №583 від 23.11.2018 року КО «Корюківський районний трудовий архів» про кількість вироблених вихододнів (трудоднів) в колгоспному виробництві громадянки [PERSON] з 1946 року по 1983 рік. З 03.03.1982 року мати перебувала на пенсії за віком, що підтверджується посвідченням виданим 16.04.1982 року районним управлінням соціального захисту населення. Після виходу на пенсію мати припинила свою трудову діяльність в колгоспі ім. Куйбишева, але зберігала своє членство у колгоспі, як пенсіонер, а після реорганізації колгоспу в КСП вона залишилась членом колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п.24 Постанови ПВСУ від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до державного акту про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, членство матері в колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Куйбишева на час видачі підприємству державного акту на право колективної власності на землю підтверджується вищевказаними документами. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлої і має право успадкувати земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved