Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

07.05.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Романовська Т.М., з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Бас Я.А 11.05.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 20.07.2021 року. 20.07.2021 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2021 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.. 20.07.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити їй додатковий строк достатній для прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в с. Діденкове Верхньодніпровського району дніпропетровської області В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований в с. Діденкове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] , склав заповіт від 31 травня 2017 року, яким на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: належну на праві приватної власності земельну ділянку площею 7.685 га,. розташовану на території Водянської сільської ради заповів [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт був посвідчений 31 травня 2017 року секретарем Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі під № 13. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається , в тому числі і з земельної ділянки, яка знаходиться на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 26.03.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 26.03.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи також пояснила, що строк для прийняття спадщини її довірителька пропустила з тих причин, що в неї загострилось хронічне захворювання, вона перебувала на амбулаторному лікуванні і тому своєчасно не змогла звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно письмових пояснень проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що строк для звернення позивача із заявою до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини сплив у 2020 році, а позивач звернулась із позовом до суду лише в 2021 році, тому пропустила строк звернення до суду. Надана позивачем медична довідка не відповідає формі 027-о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2021 року № 110. Інших доказів, підтверджуючих поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачка не надала, тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу, Бас Я.А., в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований в с. Діденкове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, та копією свідоцтва про шлюб. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки, яка знаходиться на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] , склав заповіт від 31 травня 2017 року, яким на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: належну на праві приватної власності земельну ділянку площею 7.685 га., розташовану на території Водянської сільської ради заповів [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт був посвідчений 31 травня 2017 року секретарем Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі під № 13, що посвідчується копією заповіту. 26.03.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 26.03.2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення її його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного: За нормами\~ст.ст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України\~право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка посилається на те, що пропустила строк для прийняття спадщини в зв`язку з тим, що на час закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини в період з 23.11.2020 року по 30.11.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в зв`язку із загостренням бронхіальної астми, що підтверджується довідкою лікаря Верхньодніпровської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 5 КНП «Верхньодніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги» Таким чином на думку суду позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки хворіла. Доводи відповідача, що дана довідка не відповідає формі 027-о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2021 року № 110, суд вважає безпідставними. Оскільки відповідно до п. 2 Інструкції щодо заповнення\~форми первинної\~облікової документації\~№ 027/о\~Виписка із\~медичної карти\~амбулаторного (стаціонарного)\~хворого зазначається, що Форма № 027/о заповнюється лікарями\~ закладів охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу, при направленні хворого на консультацію в інші заклади охорони здоров`я, на стаціонарне лікування та лікарями стаціонарів при виписці або у випадку смерті хворого. Тобто зазначеною інструкцією передбачено в яких випадках надається дана довідка і не передбачено, що довідка даної форми надається про підтвердження факту захворювання особи, для пред`явлення до інших установ і організацій. В свою чергу, надана позивачем довідка, підписана лікарем, містить печатки лікаря та закладу охорони здоров`я, має кутовий штамп, тому сумнівів щодо її достовірності у суду не виникає. Крім того відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував факт захворювання позивачки у даний період. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з об`єктивних, незалежних від неї причин, які були непереборними та унеможливлювали своєчасне звернення позивача із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Посилання відповідача на те, що позивачка пропустила с трок на звернення до суду з даним позовом , суд вважає безпідставними, оскільки нормами Цивільного кодексу України передбачений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, який позивачка пропустила, тому у неї виникли підстави на подання позову до суду, оскільки у разі вчинення позивачем відповідної дії в межах цього строку не мало б наслідком необхідності звернення до суду. В свою чергу нормами Цивільного кодексу України та нормами Цивільного процесуального кодексу України не передбачено обмеження строку на подання позову до суду, а встановлений нормами ЦПК України строк позовної давності є підставою для відмови у задоволення позовних вимог, а не пропуском строку на звернення до суду. Тому посилання відповідача, що строк звернення до суду у позивача скінчився в 2020 році не має будь-якого правового підґрунтя. Судом також встановлено, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , до приватного нотаріуса не звертались, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 16/2021. Також суд враховує, що з моменту смерті спадкодавця і до звернення позивача до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини пройшов незначний період часу. Оскільки шестимісячний строк для подання зави про прийняття спадщини скінчився 27.11.2020 року, а позивач звернулась з позовом до суду 07.05.2021 року Відповідно до правової позиції ВС/КЦС, викладеній у справі № 681/203/17 від 17.10.2018 року зазначається, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про визначення додаткового строку про прийняття спадщини є підставою для задоволення позовних вимог. За наведених вище обставин, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем суд вважає поважними та суд вважає за потрібне визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини позивача у порушенні прав позивача.

Outcome: approved