Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

05 лютого 2019року заявник [PERSON] , звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1980 року почала проживати разом однією сім`єю як жінка та чоловік з [PERSON] . Проживали постійно у будинку в с.Слобідка Рахнівська Дунаєвецького району, вели спільне господарство, користувалися спільними коштами, піклувалися один за одним, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. 20 вересня 1997 року прийняли обряд вінчання в Храмі Святого Князя Володимира в с.Слобідка Рахнівська Дунаєвецького району. Реєструвати шлюб не стали, так як в цьому не було потреби. [INFO] [PERSON] помер, і вона поховала чоловіка. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,06 га на території Дунаєвецької міської ради Хмельницької області за межами населеного пункту, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000га на території Лісогірської сільської ради Городоцького району, права на майновий пай КСП « Жовтневе» с.Мушкутинці Дунаєвецького району, мотоцикла, грошових вкладів. Крім неї спадкоємців немає, а тому бажає оформити спадщину , однак приватним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тому заявниця просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. Представник Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду повідомлення про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представставника заявника, свідків, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній письмові докази, знаходить, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,06 га на території Дунаєвецької міської ради Хмельницької області за межами населеного пункту, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000га на території Лісогірської сільської ради Городоцького району, права на майновий пай КСП « Жовтневе» с.Мушкутинці Дунаєвецького району, мотоцикла, грошових вкладів. Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В ході судового розгляду справи, встановлено, що заявниця [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою Маківською сільською радою Дунаєвецького району №711 від 12.96.2018 року, дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи за №171-18 від 07.09.2018р. заведеної після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] , а також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55946818 від 22.04.2019р. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 грудня 2018 року, приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. За ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При цьому ст.2 СК України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім`ї. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. В даному випадку встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для реалізації прав заявника щодо спадкування спадкового майна після померлого. Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно виписок з погосподарських книг за 1980- 2020 роки, які видані Маківською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області від 16.01.2019р. видно, що з 01.09.1998року [PERSON] ,1947 року народження зареєстрований в будинку, де головою двору є [PERSON] , як співмешканець дочки. Актом щодо підтвердження факту проживання осіб спільно однією сім`єю від 08.05.2019р., який складено за участь депутата Маківської сільської ради Дунаєвецького району вбачається, що заявниця [PERSON] протягом 38 років проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 1980 року, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, які передбачені для подружжя. Допитані в судовому засіданні свідки : [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що заявниця з 1980 року почала проживати з [PERSON] , вели спільне господарство, разом займалися вихованням дітей, придбали трактор , обробляли город, все робили спільно біля 40 років і заявниця поховала [PERSON] . Всі знали, що це її чоловік. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. В судовому засіданні, згідно копій актового запису про розірвання шлюбу №75 від 30 травня 1983 року видно, що [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] , який був укладений 15 травня 1971 року, а тому враховуючи те, що тільки з 1983 року травня місяця [PERSON] не перебував в будь -якому іншому шлюбі, а тому слід визнати фактичне проживання [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з померлим [PERSON] з 1983 року, а не з 1980 року. Аналізуючи наявні матеріали в світлі наведених правових норм, беручи до уваги докази, які підтверджують факт спільного проживання заявника [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю без шлюбу з 1983 року до дня смерті останнього - [INFO] , суд приходить до висновку , що вимоги про встановлення факту підлягають задоволенню, а встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, а саме для оформлення спадщини.

Outcome: approved