Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

07.08.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного Відкритого Акціонерного Товариства «Вуглебуд» про надання безоплатного вугілля для опалення будинку відповідно до Гірничого Закону України, посилаючись на те, що він пропрацював в вугільній промисловості більше 25 років на підземних роботах. Останнє місце роботи - ДВАТ «Вуглебуд» Димитровське ШСУ. Згідно внесених змін до ст.ст.43,48 «Гірничого Закону України» Законом України від 05.07.2012 року №3572-у1 пенсіонери, що пропрацювали на підприємствах по видобутку вугілля, вуглебудівних підприємствах та мають загальний пільговий стаж не менше 20 років чоловіки і 15 років жінки мають право на одержання безоплатного вугілля, якщо вони проживають в будинках з пічним опаленням. Цей Закон введений в дію з 01.01.2012 року. Згідно нормам надання безоплатного вугілля таке вугілля надається 5,9 тонн на рік. В межах строку позовної давності з 01.01.2012 року по 01.08.2014 року він має право на одержання 11,8 тонни вугілля за 2012-2013 роки та за 2014 рік згідно графіка видачі вугілля працівникам підприємства - відповідача. В травні місяці 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про надання йому пільгового вугілля, але йому було відмовлено з причини, що підприємство знаходиться в стадії ліквідації та не має можливості надавати пільгове вугілля працівникам та пенсіонерам. Позивач вважає, що його права порушені, оскільки законом не передбачено відмова в наданні пільгового вугілля з яких-небудь підстав, в зв'язку з чим просить суд зобов'язати відповідача ДВАТ «Вуглебуд» Димитровське ШСУ №1 надати йому 11,8 тонн вугілля за 2012-2013 роки та надавати в подальшому 5,9 тони щорічно згідно графіка підприємства. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, на підставі довіреності діє представник позивача [PERSON], який в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у вугільній галузі, перебував на посадах пов'язаних з підземними умовами більше 10 років, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.8-16), та з 20.06.1993 року перебуває на пенсії (а.с.7). Останнім місцем роботи позивача на підприємстві вугільної промисловості - є Державне Відкрите Акціонерне Товариство «Вуглебуд», з якого його звільнено 01.11.2000 р. (а.с. 12). Згідно довідки Новотроїцької сільської ради від 11.01.2014р. №06, позивач зареєстрований і постійний проживає за адресою: [ADDRESS] та має пічне опалення, будинок не газифікований, тобто потребує в отриманні вугілля на побутові потреби. 18.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача Державного Відкритого Акціонерного Товариства «Вуглебуд» з заявою про видачу вугілля за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року в кількості 11.8 тон, та з проханням в майбутньому видавати вугілля згідно графіку (а.с.3), але йому було відмовлено у видачі вугілля в зв'язку з ліквідацією підприємства (а.с.4). Статтею 2 Гірничого Закону України визначено, що сфера дії Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств. Відповідно до ч.5 ст.43 Гірничого Закону України підприємства з видобутку вугілля та вугледобувні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначаються колективним договором, у т.ч. пенсіонерам, які пропрацювали на підприємстві з видобутку вугілля не менше вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків. Згідно статті 44 формами припинення діяльності гірничих підприємств є ліквідація, реорганізація або консервація гірничих підприємств. Ліквідація або консервація гірничого підприємства здійснюється за проектом, затвердженим власником (керівником) гірничого підприємства, який включає соціально-економічне обґрунтування, технічне рішення, пропозиції про можливе відновлення гірничих робіт, використання гірничих виробок, будівель, споруд іншого призначення, заходи, спрямовані на запобігання небезпечному впливу на інші підприємства, довкілля та людей, та який пройшов екологічну, технічну та інші види експертиз, а також погоджений в установленому законодавством порядку з органами гірничого нагляду, органами місцевого самоврядування та іншими заінтересованими органами. Відповідно до такого проекту здійснює виробничу діяльність відповідач по справі. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303 затверджений перелік професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вугледобувних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби і до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу яких не включається вартість такого вугілля. При цьому встановлено, що після ліквідації або консервації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби не працевлаштованих працівників, професії яких включені до переліку, здійснюється відповідно до статті 48 Гірничого закону України. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропрацював на підприємстві вугільної промисловості більше 10 років, має право на отримання безкоштовно вугілля на побутові потреби; відповідач безпідставно не визнає це право і безпідставно відмовляє у включенні в списки вуглеотримувачів, чим порушуються права позивача на отримання своєчасно безкоштовно побутового вугілля. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені матеріалами цивільної справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Крім того, суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 243.60 грн.

Outcome: approved