Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

05.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу 2/4 частки квартири [ADDRESS] і зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість Миколаїв» від 21.08.1999року. В обґрунтування позову позивач зазначав, що лише у грудні 2015 року дізнався про обов'язкове нотаріальне посвідчення спірного договору. На теперішній час відповідачі вимагають привести договір купівлі-продажу від 21.08.1999 року у відповідність з діючим законодавством України, в зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачі не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що 21.08.1999 року [PERSON], [PERSON] уклали з [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору [PERSON], [PERSON] продали а [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] придбали у власність 2/4 частки квартири [ADDRESS]. Даний договір був оформлений на Товарній Біржі «Нерухомість Миколаїв» від 21.08.1999 року , а також 03.09.1999 р. у МБТІ. Нотаріально даний договір не посвідчувався. Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 227 ЦК Української РСР (1963 року) Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно ст.. 47 ЦК Української РСР (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Крім того, п. 13 Постанови № 9 ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, встановлено, що «При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.» Позивач, в силу ст. 60 ЦПК України не надав жодних доказів того, що відповідачі дійсно ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір, відповідачі примушують позивача привести договір у відповідність з діючим законодавством України, тому, у відповідності до ст. 47 ЦК Української РСР відсутні правові підстави для задоволення позову. За таких обставив суд вважає, що відповідачі не ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а сторони по справі просто намагаються за допомогою судового рішення уникнути нотаріального посвідчення договору та, відповідно, сплати податків та обов'язкових платежів до бюджету. В судовому засіданні не встановлено безповоротного ухилення відповідачами від нотаріального посвідчення договору чи втрату стороною можливості з будь-яких причин посвідчити правочин нотаріально. Крім того, на теперішній час саме у відповідачів, як власників спірної частки квартири, у зв'язку з недотриманням нотаріального посвідчення договору, виникли труднощі з розпорядженням майном. Позивачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів щодо порушення саме його прав в результаті недодержання вимог ст. 227 ЦК Української РСР під час укладання спірного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним - не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed