Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

06.02.2019 р. представник позивача звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] , та примусово зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначив, що гуртожиток за адресою [ADDRESS] , увійшов до статутного фонду ВАТ «Укрзахідвуглебуд». Протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрзахідвуглебуд» від 04.07.2008 р. прийнято рішення про передачу до комунальної власності міста даного гуртожитку. В подальшому рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради №83 від 24.04.2015 р. було утворено комісію по прийманню гуртожитку в комунальну власність міста на баланс КП «Червонограджитлокомунсервіс», протоколом якої від 18.09.2018 р. вирішено вжити заходи по упорядкуванню реєстрації мешканців гуртожитку з метою використання права мешканців гуртожитку на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку». Зазначає, що відповідно до поквартирної карточки та карточки прописки, відповідач є зареєстрованим у даному житлі, однак фактично там не проживає, у зв`язку з чим його реєстрація у вказаному житлі призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів. На підставі наведеного просить позов задовольнити. 22.01.2020 р. у судове засідання сторони не з`явилися, ухвалою суду від 21.12.2019 р. явка представника позивача була визнана обов`язковою. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 19.08.2019, 18.11.2019, 21.12.2019, 22.01.2020 рр. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв, виклик останнього також був здійснений в порядку, передбаченому ч.10 ст.187 ЦПК України. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Позивач, який є правонаступником ВАТ «Укрзахідвуглебуд», є власником гуртожитку за адресою [ADDRESS] , що стверджується копіями: переліку майна, що увійшло до статутного фонду «ВАТ «Укрзахідвуглебуд», згідно з наказом про перетворення тресту «Укрзахідвуглебуд» в ВАТ «Укрзахідвуглебуд» №290а від 27.06.1996 р. Міністерства вугільної промисловості; інвентаризаційного опису необоротних активів від 20.11.2018 р.; технічного паспорту від 28.08.2017 р.. Протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрзахідвуглебуд» №8 від 04.07.2008 р., прийнято рішення про передачу спірного майна до комунальної власності міста Червонограда. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №83 від 24.04.2015 р. затверджено склад комісії по прийманню спірного майна у комунальну власність міста на баланс КП «Червонограджитлокомунсервіс». Протоколом даної комісії від 18.09.2018 р., крім іншого, вирішено вжити заходів по упорядкуванню реєстрації мешканців гуртожитку з метою використання права мешканців гуртожитку на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно з копіями поквартирної карточки та карточки прописки, відповідач зареєстрований у спірному житлі. Як видно з актів ПАТ «Укрзахідвуглебуд» від 04.12.2018, 15.01.2020 рр. - відповідач, який є зареєстрованим у кімнаті [ADDRESS] , не проживає за місцем реєстрації з 2004 р. по час складання актів. Більше того, згідно акту ПАТ «Укрзахідвуглебуд» від 15.01.2020 р., на даній площі фактично проживають інші особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] .. Згідно із ч.4\~ст.9 ЖК України,\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Відповідно до\~роз`яснень, даних\~у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» про те, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Фактичні обставин справи та наявні докази свідчать про те, що відповідач понад встановлені законом строки відсутній у спірному житлі без поважних причин, тому втратив право користування останнім. Суд вважає доведеним факт, що тривала відсутність відповідача зі збереженням реєстрації у цьому житлі призвела до порушення прав та інтересів позивача, оскільки призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів, у зв`язку з чим відповідача слід визнати такими, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Окрім цього, вирішуючи питання стосовно вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою, суд виходить з наступного. Згідно ст.\~7 Закону\~України\~«Про\~свободу пересування\~та\~вільний\~вибір місця\~проживання»\~від\~11.12.2003\~року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у такому приміщенні, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Крім цього, у відповідності до правил ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921,00 грн..

Outcome: partial