Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

06 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, який був визначений рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 22 липня 2013 року. Позов обґрунтовано тим, що 22 липня 2013 року Любешівським районним судом Волинської області ухвалено рішення відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 350 грн. на кожного, на утримання сина [PERSON], [INFO] рокув твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в позовній заяві зазначила, що діти проживають разом з нею. Вона має постійну роботу та заробіток на рівні мінімальної заробітної плати. Зазначає, що відповідач сплачує аліменти в розмірі який вказаний в рішенні Любешівського районного суду. Однак, з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів, значно зросли витрати на комунальні послуги, вартість продуктів харчування та ціни на дитячий одяг, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. 06 вересня 2018 року відповідачем по справі [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить позов [PERSON] задовольнити частково. З врахуванням усіх обставин справи, що мають істотне значення, визначити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], сина [PERSON] та сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 20 серпня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 21 квітня 2003 року, свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 01 листопада 2007 року та свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 18 серпня 2011 року батьком дітей є - [PERSON]. 22 липня 2013 року Любешівським районним судом Волинської області ухвалено рішення відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 350 грн. на кожного, на утримання сина [PERSON], [INFO] рокув твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши наведені обставини в сукупності, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття, принципу законності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], сина [PERSON] та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 972 гривні на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначення аліментів у вказаному розмірі щомісячно на кожну дитину, буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial