Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

06 травня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON]. Після закінчення школи, позивачка [PERSON], вступила до ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище», де здобуває професію за спеціальністю «Адміністратор; продавець продовольчих товарів». Форма навчання денна. Термін навчання з 01.09.2014 року по 28.02.2016 року. На даний час [PERSON], навчається на першому курсі, у звязку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання до закінчення навчання, оскільки самостійно забезпечити себе позивачка не має можливості. Вона отримує незначну стипендію, оскільки перебуває на неповному державному забезпеченні, сплачує за гуртожиток кошти. Зазначає, що батько [PERSON], -відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на її утримання, на час навчання не надає. Представник позивачки [PERSON], - [PERSON], діючи на підставі доручення від 12.05.2015 року, підтримала заявлені позовні вимоги позивачки [PERSON], у повному обсязі та надала до суду письмову заяву стосовно розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON], заявлені позовні вимоги визнав повністю, і не заперечує про задоволення позову його дочки до нього. Та також надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає задоволенню. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON], [INFO] має батьків: батька [PERSON] та матір [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.3). Дочці відповідача [PERSON], - [PERSON], 10.04.2015 року виповнилося 18 років, що стверджено копією свідоцтва про народження, копією паспорта, виданих на імя [PERSON] (а.с.2,3). З 01 вересня 2014 року дочка відповідача, [PERSON] вступила до ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище» м.Житомир вул.Баранова, 72, на денну форму навчання (а.с.5). Навчання у вказаному учбовому закладі безкоштовне і відповідно до наданої довідки зазначеного навчального закладу від 23.04.2015 року за № 223, [PERSON], знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с.5), отримує стипендію, розмір якої в середньому за місяць складає 275.00 грн. [PERSON], забезпечена гуртожитком та підручниками для навчання. Однак позивачка [PERSON], вважає, що їй потрібні додаткові кошти на навчання, одяг, продукти харчування, поїздку з місця навчання до місця проживання матері [PERSON], у вихідні, святкові дні та канікули. Мати позивачки [PERSON], - [PERSON], не може в повній мірі надати самостійно відповідну допомогу дочці, так як отримує заробітну плату за місцем постійної роботи, розмір якої в середньому складає за місяць 2162.84 грн., що на думку позивачки не дозволяє матері забезпечити її належним чином. Відповідач матеріально позивачці не допомагає, хоча на її думку має таку можливість. Згідно зі ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обовязку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Тобто, крім родинного звязку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у звязку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобовязання, повязане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоровя та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За наявних обставин, суд вважає, що [PERSON], в звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька, відповідача по справі, а останній може надавати матеріальну допомогу, у тому розмірі, який заявлено позивачем, оскільки не заперечує стосовно стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, повністю визнав заявлені дочкою до нього позовні вимоги. Будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обовязку утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи вищенаведене а також те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивачки [PERSON], стосовно надання допомоги на утримання своєї дочки [PERSON] до закінчення її навчання, мати дочки [PERSON], також надає допомогу дочці, сама [PERSON], знаходиться на неповному державному забезпеченні, отримує стипендію у навчальному закладі, має гуртожиток, і підручники для навчання, думку відповідача, що викладена у його заяві, відтак, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, однак ухиляється від обовязку, як батько допомогти повнолітній дитині, яка потребує допомоги закінчити навчальний заклад і здобути професію, а тому кошти на утримання дочки [PERSON] до закінчення її навчання у навчальному закладі слід стягнути в примусовому порядку в розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно, але без урахування часу на канікули. Разом із тим слід зазначити, що посилання позивачки відносно стягнення аліментів на неї, у відповідності до вимог Закону України «Про Державний бюджет України», у розмірі не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку є безпідставним, оскільки зазначений закон розповсюджується на дітей, які не досягли 18-ти річного віку, а тому до повнолітньої особи застосуванню не підлягає. Крім того, відповідно до ст.ст.3,10,11,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд забезпечив сторонам змагальність процесу, створивши їм умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обовязків. За таких обставин, та в силу ч.4 ст.174 ЦПК України, згідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд вважає вимоги позивачки є підставними та підлягають повному задоволенню за наведених вище підстав. У відповідності до ч.1 ст.191 зазначеного Кодексу слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved