Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

07.06.2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 3 лютого 2016 року продавець магазину «[INFO]» продала їй чоботи неналежної якості за ціною 1369 грн. 90 коп., гарантійний термін становив 1 місяць. 07 лютого [PERSON] намагалась повернути неякісний товар, але продавець відмовилась прийняти цей товар. Крім цього, продавець обіцяла відремонтувати товар, однак позивачка від пропозиції ремонту взуття відмовилась. Просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь переплачені кошти за придбаний товар неналежної якості в сумі 1369 грн. 90 коп. та стягнути кошти в 10 кратному розмірі вартості продукції в зв'язку з відмовою в реалізації споживчих прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Надала пояснення, аналогічні у викладеній позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. Направив на адресу суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачці було запропоновано безоплатне усунення недоліків товару, однак [PERSON] відмовилась. Недоліки придбаного позивачкою товару не є істотними, експертиза продукції не проводилась, з моменту покупки товару минуло більше року. Просив в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] придбала у фізичної особи-підприємця [PERSON] взуття під кодом 517-366 вартістю 1369 грн. 90 коп. Оплата товару проводилась через картку «ПриватБанку» шляхом списання коштів в сумі 1369 грн. 90 коп. та бонусу 41 грн.10 коп. (а.с.7). Ч.1 ст. 8 Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Отже, законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушеного права як «стягнення переплачених коштів за придбаний товар неналежної якості». Тому позовні вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивачки переплачених коштів за придбаний товар неналежної якості в сумі 1369 грн. 90 коп. не підлягають задоволенню. П.1 ч. 1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ч.2 ст. 23 цього закону встановлено, що суми штрафів зараховуються до державного бюджету. Отже, вимоги позивачки про стягнення коштів в 10 кратному розмірі вартості продукції в зв'язку з відмовою в реалізації її споживчих прав не підлягають до задоволення, оскільки Законом України «Про захист прав споживачів» чітко передбачено, що суми штрафів зараховуються до державного бюджету, а не на користь покупця (споживача). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed