Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

06 травня 2014 року позивач звернувся з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, що складається з квартири під [ADDRESS], та 3/100 цокольного поверху в житловому будинку [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача, [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2013 року, сторони уклали Договір грошової позики (надалі-Договір), згідно умов якого [PERSON] надала [PERSON] позику в розмірі 240 000,00 гривень, з відсотковою ставкою 1% від розміру позики, з остаточною датою повернення позики, згідно з п.3.1 Договору, 1 березня 2014 року. Виконання зобов`язань по Договору забезпечувалось нерухомим майном, належним відповідачу на праві власності, а саме: - квартирою під [ADDRESS], яка належить [PERSON] (Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №499 від 28.12.2012 року; Витяг про державну реєстрацію прав №37052354 від 28.12.2012); - 3/100 цокольного поверху в житловому будинку [ADDRESS], яке належить [PERSON] (Договір дарування від 29.05.2013 року; Витяг з ДРРПНМ №4099159 від 29.05.2013). Позика надавалася шляхом передання необхідних коштів, що підтверджується розпискою від 01.03.2013 року, написаною відповідачем власноруч. Відповідно до п.5.4 Договору, при порушенні Позичальником строку повернення позики вказаного в п.3.1 цього Договору він повинен сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики. Згідно п.5.6 Договору, якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, Позикодавець має право в судовому порядку звернути стягнення на майно, яким забезпечується виконання зобов'язань по цьому Договору. Пунктом 6.3 Договору, визначено, що усі спори, пов'язані з цим Договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору, визначеному відповідним чинним законодавством України. 10 березня 2014 позивач письмово звернулася до відповідача з вимогою про повернення всієї суми позики. Оскільки відповідач не розрахувався вчасно із позивачем, [PERSON] звернулася до суду з метою захисту своїх прав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, вважає за доцільне позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved