Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

06.08.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути щомісячно з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь, аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання. Свій позов позивач мотивує тим, що за рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.07.2018 шлюб між батьками було розірвано. Від шлюбу батьків є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою та відповідно до рішення суду відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання. Позивач є студенткою другого курсу денної форми навчання Навчально - наукового інституту інформаційно - діагностичних систем національного авіаційного університету 4 рівня акредитації. На даний час позивач фактично знаходиться на утриманні матері, оскільки батько в останні місяці не в повній мірі забезпечує позивача матеріально. Мати приймає участь в наданні матеріальної допомоги та утримує позивачку, тому вона не ставить питання про стягнення з неї аліментів на своє утримання. У позивача відсутня можливість самостійного матеріального забезпечення, оскільки вона є студенткою не має самостійного заробітку і не отримує стипендії. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 09.08.2019 було відкрите провадження по справі. Вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням по справі, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.2001, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №32 (а.с.9). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.07.2018 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 08.07.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №45. (а.с.8). Згідно з довідкою №4 від 10.09.2018, виданою Національним авіаційним університетом, [PERSON] є студентом 1- курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми навчання. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2018 по 30.06.2022. (а.с.7). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 06.11.2018 №34694705, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно ч. 1ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічний висновок міститься і у рішенні ВС №583/664/17 від 21.11.2018. Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно зі статтею 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України. Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат. До такого висновку прийшов ВС у справі № 642/36/16-ц від 29.03.2018 року, предметом розгляду якої було стягнення аліментів на повнолітню дитину та додаткових витрат.» Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що [PERSON] - позивачка по справі, досягла повноліття [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.2001, та паспортом громадянина України з безконтактним електронним носієм, № [NUMBER] дата видачі 14.06.2017, орган, що видав - 7133 (а.с.5,9). Позивачка є студенткою 1 курсу денної форми навчання Навчально - наукового інституту інформаційно - діагностичних систем Національного авіаційного університету. Термін навчання з 01.09.2017 до 30.06.2020, що підтверджується довідкою Національного авіаційного університету. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2018 по 30.06.2022.(а.с.11). Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06.11.2018 № 34694705 від 06.11.2018 виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Солом`янської РДА (а.с.6). Позивач навчається на денній формі навчання та не має самостійного заробітку і не отримує стипендії, та відповідно потребує матеріальної допомоги. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач зазначає, що відповідач працює робочим в ПрАТ «Лебединський насіннєвий завод», проте жодних доказів такого твердження не надано. Крім того твердження, що відповідач зобов`язаний відповідно до рішення суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини також не підтверджено жодним доказом. Згідно ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Судом враховується той факт, що відповідач є чоловіком працездатного віку, не надав доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини яка навчається. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно. Суд, враховуючи матеріальний стан позивачки та відповідача, та виходячи з рівності прав та обов`язків обох батьків, приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, ј частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на утримання доньки, [PERSON] до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. Таке рішення відповідає, як інтересам доньки, так і засадам розумності, виваженості і справедливості, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов задовольняється повністю, судовий збір з відповідача стягується на користь держави в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 6, 179, 181, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved