Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

07.02.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , з вимогою: розірвати шлюб, укладений між нею [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, 19 лютого 2011 року, актовий запис № 2, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір про поділ майна на даний час відсутній. Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, позивач вважала, що шлюб розпався остаточно, примирення неможливе, а подальше сімейне життя суперечить її інтересам у зв`язку з чим є підстави для розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду відповідач не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.02.2011 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2 - Свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] . (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають спільних синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , - Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , - Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . (а. с. 7, 8, 9). Судом встановлено, що спір про майно та місце проживання малолітніх синів між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини припинені, сім`я існує формально, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про спільне майно немає, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Приймаючи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання позивача на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору позивач взяла на свій рахунок.

Outcome: approved