Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на його користь у відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, матеріальну шкоду страхове відшкодування в сумі 45156 грн 44 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 650,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 26 грудня 2015 року о 16 годині 45 хвилин в с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, по вул. Радянській, за участю його автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль. Відповідно до автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень отриманих у ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, без урахування суми ПДВ, складає 45156 грн 44 коп. Вважає винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди водія [PERSON], який допустив порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою виникнення і настання ДТП і знаходиться в прямому причинному звязку з наслідками, які наступили в результаті пригоди. На час ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ВАЗ 2108» реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», до якої він звертався за виплатою страхового відшкодування. Так як страхова компанія відмовила йому у виплаті, він змушений був звернутися до суду. В судовому засіданні 01 лютого 2017 року позивач та його представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що автомобілем керував його син, він знаходився на передньому сидінні біля водія, на даний час автомобіль відремонтовано, але документи на підтвердження вартості проведених робіт у нього відсутні. Просив також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати за надання правової допомоги. Представник відповідача, надаючи пояснення в судовому засіданні 01 лютого 2017 року в режимі відеоконференції, зазначила, що позов не визнає, при цьому посилалася на письмові заперечення на а.с. 60-61. Просила в задоволенні позову відмовити, вказуючи, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не встановлена судовим рішенням, а отже, цивільно-правова відповідальність останнього не настала, тому у відповідача відсутні правові підстави для визнання даної події страховим випадком, та відповідно для виплати страхового відшкодування позивачу. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні 01 лютого 2017 року позов не визнав, вказуючи, що винним себе не вважає. Пояснив, що 26.12.2015 в с. Новий Білоус Чернігівського району сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля, яким він керував та автомобіля позивача при наступних обставинах. Він рухався зі швидкістю 40-45 км/год. Коли піднімався на пригорок розминувся з іншим автомобілем, після цього його оспліпив автомобіль позивача і сталося зіткнення. Автомобіль позивача в момент зіткнення не стояв, а рухався по тій полосі, якій рухався і він. Перші його пояснення, які він давав працівникам поліції одразу після ДТП та страховику, де він вказував, що автомобіль позивача на момент зіткнення стояв, не відповідають дійсності, оскільки у нього був струс головного мозку, і він не розумів, що писав, а також йому погрожував пасажир автомобіля Фольксваген - гр. [PERSON]. Після оголошеної перерви, представник позивача [PERSON], представник відповідача та третя особа [PERSON] в судове засідання 18.05.2017 не з»явилися, про причину неявки не повідомили, а тому, з врахуванням думки позивача, суд вважав можливим продовжити розгляд справи у їх відсутність. Допитаний в судовому засіданні як свідок, позивач [PERSON] пояснив, що 26.12.2015 він разом з сином [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на автомобілі [NUMBER], для висадки пасажира [PERSON], зупинилися на узбіччі с. Новий [PERSON], навпроти господарства [PERSON]. На вулиці було темно, йшов дощ. За кермом автомобіля був його син, він сидів на передньому сидінні біля водія, [PERSON] сидів за водієм, а [PERSON] за ним. Коли [PERSON] вийшов з автомобіля та діставав свої речі з пасажирського сидіння позаду водія, у їх автомобіль, в передню частину, вїхав автомобіль, яким керував [PERSON] Їх пасажира [PERSON] від удару відкинуло в сторону. Після цього викликали працівників поліції, які склали на [PERSON] адмінпротокол. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 26.12.2015 він разом з батьком [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на автомобілі [NUMBER] поверталися з полювання. Він був за кермом автомобіля. В»їхавши в с. Новий [PERSON], для висадки пасажира, він зупинився на зустрічному узбіччі по ходу руху, забезпечивши, при цьому безпечний боковий інтервал для роз»їзду транспортних засобів. Увімкнув ближнє світло. У той момент, коли [PERSON], вийшов із автомобіля і забирав свої речі із пасажирського сидіння, в їх автомобіль, в передню частину, в»їхав автомобіль марки ВАЗ 2108, після чого їх автомобіль відкинуло назад, а автомобіль ВАЗ скинуло в кювет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та він поверталися з полювання на автомобілі [NUMBER]. За кермом був [PERSON] На узбіччі села Н.Білоус, по вул. Радянській, навпроти його будинку, зупинилися. Він вийшов з машини та почав діставати свої речі з пасажирського сидіння. В цей час сталося зіткнення. Від удару, його відкинуло на дорогу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поверталися з полювання на автомобілі [NUMBER], за кермом якого був [PERSON] При в»їзді в село [PERSON] вони зупинилися для висадки пасажира [PERSON] Останній вийшов з автомобіля та почав діставати свої речі з пасажирського сидіння позаду водія. В цей час його засліпило світлом від фар автомобіля, що рухався на них, стався удар і їх автомобіль відкинуло назад. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративної справи № 748/47/16-п (провадження № 3/748/49/16), суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 26 грудня 2015 року о 16 годині 45 хвилин в с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, по вул. Радянській, за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ВАЗ 2108» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та не оспорюється сторонами. Цього ж числа, на водія автомобіля [NUMBER] [PERSON], інспектором Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, в якому зазначено про порушенням ним п. 12.1 Правил дорожнього руху України. 17 травня 2016 року постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області, провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене [PERSON], закрито, в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до положень ч. 4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова( ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватись та оцінюватись судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до приписів ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 147 від 18 квітня 2016 року, проведеної по справі про адміністративне правопорушення № 748/47/16-п (провадження № 3/748/49/16): - в умовах місця події за показами водія та пасажирів автомобіля Фольксваген, з урахуванням населеного пункту та загальної ширини проїзної частини 5,7 м без розподілу смуг для руху розміткою 1.1, водій автомобіля Фольксваген повинен був діяти в відповідності до вимог п. 15.3 ПДРУ; - в умовах місця події за показами водія та пасажирів автомобіля Фольксваген, водій автомобіля ВАЗ, за умов якщо попередньо (до зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ) між автомобілем ВАЗ та Фольксваген був безпечний боковий інтервал, повинен був діяти в відповідності до вимог визначення термінів «автомобільна дорога, вулиця (дорога)», «проїзна частина», «узбіччя» п.1.10, п. 12.4, п. 12.1 ПДРУ; - в умовах місця події за показами водія автомобіля Фольксваген та його пасажирів, з технічної точки зору, за умов якщо первинно між автомобілем Фольксваген, що зупинився в межах узбіччя, та автомобілем ВАЗ, що рухався правою (відносного напрямку руху автомобіля ВАЗ) смугою для руху був безпечний боковий інтервал то відповідно водій автомобіля ВАЗ мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Фольксваген подовженням руху в межах своєї правої смуги для руху без виїзду на узбіччя, тобто шляхом виконання вимог п. 12.1 ПДРУ.\~ \~- в умовах місця події за показами водія автомобіля Фольксваген та його пасажирів, з технічної точки зору, за умов якщо первинно між автомобілем Фольксваген, що зупинився в межах узбіччя, та автомобілем ВАЗ, що рухався правою (відносного напрямку руху автомобіля ВАЗ) смугою для руху був безпечний боковий інтервал, між діями водія автомобіля ВАЗ в яких вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 ПДРУ та подією виникнення даної ДТП вбачається наявність причинного зв'язку, при цьому вказаного зв'язку з діями водія автомобіля Фольксваген не вбачається. Відповісти на ці ж питання в умовах місця події за показами водія автомобіля ВАЗ [PERSON] та його пасажирів [PERSON], і [PERSON], експерт зазначає, що не є можливим через їх неповноту, суперечність та технічну неспроможність їх показів. Щодо пояснень [PERSON], які він давав по цій справі, то вони ідентичні його поясненням по справі про адмінправопорушення, які аналізувалися експертом при проведенні вказаної вище автотехнічної експертизи, в дослідницькій частині якої зазначено, що з технічної точки зору, покази [PERSON], надані ним під час судових засідань, взагалі позбавлені логічного сенсу через що є технічно неспроможні, що унеможливлює їх технічну оцінку ( а.с.73 зворот, справа № 748/47/16-п). Крім того, покази [PERSON] в судових засіданнях суперечать його первинним показам, які він надавав 26.12.2016 після ДТП, і в яких він зазначав, що автомобіль Фольксваген на момент зіткнення знаходився в нерухомому стані, що відповідає поясненням позивача та допитаних по даній справі свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. До того ж, в страховій справі, копія якої надана суду (а.с.62-80), маються письмові пояснення [PERSON] від 28.12.2015, адресовані страховій компанії, в яких він, також зазначав, що автомобіль позивача в момент зіткнення стояв, з ближнім світлом. Оцінюючи в сукупності винесену постанову про закриття провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП, з якої вбачається, що досліджувалася позиція [PERSON], його свідків, матеріали адміністративної справи № 748/47/16-п (провадження № 3/748/49/16), зокрема, схему місця ДТП, покази водіїв, протокол про адміністративне правопорушення, матеріали автотехнічної експертизи № 147 від 18.04.2016, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що [PERSON], керуючи 26 грудня\~ 2015 року автомобілем марки ВАЗ 2108 державний реєстраційний номер 59175 не дотримався п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], а отже, в результаті ДТП, що мала місце 26.12.2015 року в с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області\~ по вул. Радянській, винним у завданні шкоди автомобілю, яким керував [PERSON], є саме [PERSON] Винні дії [PERSON], що повязані з порушенням ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому звязку із наслідками завдання шкоди власнику автомобіля [NUMBER], який належить відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 053913 -[PERSON], позивачу по справі ( а.с. 8). Отже, суд погоджується з позицією позивача про недотримання [PERSON] ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження його майна. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» що підтверджується Полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.11.2015 № АЕ/5979996, в якому зазначено, що ліміт відповідальності страховика 100 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю (на одного потерпілого) та 50 000 грн. за шкоду, заподіяну майну, при нульовій франшизі (а.с. 62). Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону N 1961-IV від 01.07.2004) встановлено, що страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обовязкового ліміту відповідальності страховика. У відповідності до вимог ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 цього Закону, у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші виплати вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Як вбачається із звіту автотоварознавчого дослідження від 05.10.2016, вартість відновлюваного ремонту легкового автомобіля [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень отриманих у ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, становить 45156 грн 44 коп. ( а.с. 16-22). Згідно листів ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» від 10.06.2016 та від 14.07.2016, виплата страхового відшкодування відповідачем не проводиться в зв»язку з відсутністю судового рішення про встановлення вини [PERSON] в данній ДТП (а.с. 13,15). Проте, виходячи з положень ст.ст. 35-37 Закону N 1961-IV від 01.07.2004, страховик має право прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування без наявності рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Про що, зазначено і у п. 2.4 рекомендацій дирекції МТСБУ щодо вирішення питань у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Додаток до п. 1 протоколу Президії МТСБУ № 153 від 27. 04. 2006 року). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що оскільки судом встановлена вина [PERSON] у вчиненні ДТП і відповідно у пошкодженні транспортного засобу, який належить на праві власності [PERSON], цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», то з останнього необхідно стягнути на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 45156 грн 44 коп., для відшкодування матеріальної шкоди, пов»язаної з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля, з урахуванням фізичного зносу його складників, без урахування суми ПДВ. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, то понесені і документально підтвердженні позивачем судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, мають бути йому відшкодовані. Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 650 грн 00 коп. ( а.с.39). Як вбачається з матеріалів справи, інтереси [PERSON] представляв адвокат [PERSON], за послуги якого позивачем сплачено 2900 грн ( а.с.100). В судове засідання надано акт виконаних робіт за договором про надання адвокатських послуг, у відповідності до якого адвокатом затрачено всього 5 годин для надання правової допомоги: 1,5 години на укладення договору про надання правової допомоги, аналізу правового становища клієнта, його консультування та звернення з адвокатськими запитами, 1,5 години - оформлення позовної заяви та звернення від імені Клієнта з позовом до суду, 2 години - участь в судових засіданнях ( а.с.102). Згідно журналу судових засідань, адвокат приймав участь у розгляді справи 19.12.2016 6 хвилин; 01.02.2017 - 1 год. 58 хвилин, загалом 2 години 04 хвилини ( а.с.53-54, 88-91). Таким чином, враховуючи акт та кількість годин, затрачених адвокатам в судовому засіданні загалом кількість витраченого часу адвоката протягом 2016 року складає 3 год. 05 хв., у 2017 році - 1 год. 58 хв.. За годину участі особи, яка надавала правову допомогу, витрати у 2016-2017 р.р. складають 580 грн 00 коп. (1450 грн х 40%) та відповідно 640 грн 00 коп. (1600 грн х 40%). Загальна вартість понесених витрат складає 3045 грн 60 коп. (1740+1305,60), однак, враховуючи, що позивачем сплачено у відповідності до квитанції за послуги адвоката з надання правової допомоги 2900 грн, то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 551 грн 21 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією на а.с.1, а мав би сплатити 551 грн 20 коп., за таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551,20 грн судового збору . На підставі викладеного,

Outcome: approved