Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-13 00:00:00

06.10.2015 р. до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.05.2007р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Померлий являється батьком позивача і відповідачів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, яка складається з права на земельну частку (пай) та права постійного користування земельною ділянкою, згідно договору оренди землі. Позивач не має змоги прийняти спадщину, так як відповідачами не було подано документів щодо прийняття/відмови від спадщини до нотаріуса. Вказані обставини, спонукали позивача звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, але повідомив заявою суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав ц повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з'явились, просили розгляд даної справи провести за їх відсутності, про що до суду, кожен окремо, надіслали відповідні заяви, в яких позовні вимоги визнали у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: Беззаперечно встановлено, що померла 17.05.2007р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-АМ №080093 від 18.05.2007 р. (а.с. 6), який був власником земельногої частки (паю), який розташований на території Морозівської сільської ради, Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН №170258 (а.с. 14). Також померлий мав право постійного користування земельною ділянкою, згідно договору оренди землі №133, про що свідчить витяг з технічної документації (а.с.7). Після смерті [PERSON] сторони являються спадкоємцями за законом, так як померлий являється їх спільним батьком, про що свідчать матеріали справи (а.с.8, 19, 21, 23). Позивач має намір успадкувати майно померлого, проте успадкувати його не має можливості у зв'язку з не поданими документами щодо прийняття/відмови від спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями за законом та мають право на отримання частки майна. Дані правовідносини регулюються: Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок неможливості визначити склад спадкового майна, а саме який номер мала спадкова квартира, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Зважаючи на вище викладене та з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за позивачем право приватної власності на зазначене майно.

Outcome: approved