Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

05 грудня 2014 року представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Софіївського районного суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить домоволодіння за адресою:[ADDRESS]. Дане домоволодіння було отримане [PERSON] у спадок від бабусі [PERSON], померлої [INFO] року, якій воно належало на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2010 року. Згідно даного рішення суду земельна ділянка, яка знаходиться під будинком [ADDRESS] перейшла у власність в порядку спадкування після смерті її сина, й батька позивача - [PERSON], померлого [INFO] року. Так, за життя , [PERSON] був придбаний житловий будинок [ADDRESS] разом із відповідними земельними ділянками на підставі договору купівлі - продажу , посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 14.08.2008 р. за реєстровим №1994. Колишньому власнику -[PERSON] дані земельні ділянки належали на підставі державних актів про право власності на землю, виданих відділом земельних ресурсів у Софіївському районі від 08 липня 2008 року. Однак [PERSON] не оформив своїх прав на землю, не зареєструвавши договір купівлі - продажу у відділенні земельного кадастру і не отримавши нових державних актів на своє ім'я. З цього приводу приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області подавалися відповідні запити до Софіївського відділу Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» від 20 вересня 2010 року. Більше того, [PERSON], хоча і прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], проте також не оформила своїх спадкових прав, зокрема не переоформила державний акт про право власності на землю на своє ім'я і таким чином дана земельна ділянка формально продовжує належати [PERSON] та зареєстрована за ним. При видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння по [ADDRESS], державний нотаріус залишив оригінал як договору купівлі - продажу, так і державного акту на землю на ім'я [PERSON] в матеріалах спадкової справи й видав спадщину лише на нерухоме майно (без земельної ділянки), враховуючи той факт, що спадкодавець, покійна [PERSON], так і не отримала державного акту про право власності на земельну ділянку, на підставі вищевказаного рішення суду. Отже, ще у батька позивача -[PERSON], померлого [INFO] року, при купівлі будинку із землею у 2008 році виникло право зареєструвати право власності на земельну ділянку, яке він так і не встиг його реалізувати, оскільки не отримав державний акт на своє ім'я, тому державний нотаріус, після смерті [PERSON] не видавав свідоцтва про право на спадщину, на дану земельну ділянку, а ні [PERSON], а ні її спадкоємцю - позивачу [PERSON]. [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою:[ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку на ім'я померлої [INFO] року [PERSON]. На сьогоднішній день позивачу вирішити питання про отримання державного акту на земельну ділянку можливо лише шляхом визнання за спадкоємцем права власності на земельну ділянку за рішенням суду. Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права, у зв'язку із зазначеним, позивач просить визнати за ним-[PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на: земельну ділянку площею 0,0300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, кадастровий номер: 1225255100:05:001:0040, розташовану за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,2500 га. для особистого селянського господарства, кадастровий номер: 1225255100:05:001:0039, розташовану за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,1200 га. для будівницта та обслуговування житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, кадастровий номер: 1225255100:05:001:0038, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву. Відповідач - Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Третя особа - відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області позовні вимоги визнають, проти позову не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить домоволодіння за адресою:[ADDRESS] (а.с. 24). Дане домоволодіння було отримане [PERSON] у спадок від бабусі [PERSON], померлої [INFO] року, якій воно належало на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2010 року. (а.с. 17). Згідно даного рішення суду земельна ділянка, яка знаходиться під будинком [ADDRESS] перейшла у власність в порядку спадкування після смерті її сина, й батька позивача - [PERSON], померлого [INFO] року. Так, за життя, [PERSON] був придбаний житловий будинок [ADDRESS] разом із відповідними земельними ділянками на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 14.08.2008 р. за реєстровим №1994. Колишньому власнику -[PERSON] дані земельні ділянки належали на підставі державних актів про право власності на земельні ділянки, виданих відділом земельних ресурсів у Софіївському районі від 08 липня 2008 року (а.с. 8-13). Однак [PERSON] не оформив своїх прав на землю, не зареєструвавши договір купівлі - продажу у відділенні земельного кадастру і не отримавши нових державних актів на своє ім'я. З цього приводу приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області подавалися відповідні запити до Софіївського відділу Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» від 20 вересня 2010 року (а.с. 25-27). Більше того, [PERSON], хоча і прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], проте також не оформила своїх спадкових прав, зокрема не переоформила державні акти про право власності на земельні ділянки на своє ім'я і таким чином дані земельні ділянки формально продовжують належати [PERSON] та зареєстровані за ним. При видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння по [ADDRESS], державний нотаріус залишив оригінал як договору купівлі - продажу, так і державні акти на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] в матеріалах спадкової справи й видав спадщину лише на нерухоме майно (без земельної ділянки), враховуючи той факт, що спадкодавець, покійна [PERSON], так і не отримала державного акту про право власності на земельну ділянку, на підставі вищевказаного рішення суду. Отже, ще у батька позивача -[PERSON], померлого [INFO] року, при купівлі будинку із землею у 2008 році виникло право зареєструвати право власності на земельну ділянку, яке він так і не встиг його реалізувати, оскільки не отримав державний акт на своє ім'я, тому державний нотаріус, після смерті [PERSON] не видавав свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку, а ні [PERSON], а ні її спадкоємцю - позивачу [PERSON]. [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою:[ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку на ім'я померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 21). На сьогоднішній день вирішити питання про отримання державного акту на земельну ділянку позивачу можливо лише шляхом визнання за спадкоємцем права власності на земельну ділянку за рішенням суду. Родинні стосунки [PERSON] та із спадкодавцями -[PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого відділом РАЦС Конотопського міськвиконкому Сумської області від 09.01.1986 року, а також копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого Дзержинським відділом РАЦС КМУЮ у Дніпропетровській області від 02.03.2010 року (а.с. 7-8). Розглянувши матеріали справи в попередньому судовому засіданні, беручи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України. Стаття 1225 ч. 1 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому у позивача є всі законні права на спадкування земельних ділянок, оскільки спадкодавець [PERSON] є рідною бабусею спадкоємця, а саме [PERSON], яка успадкувала земельні ділянки після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved