Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з часу подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування предявлених\~ вимог вказує, що під час перебування з відповідачем в шлюбі 16.06.2003 року у них народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею як з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач участь у вихованні дитини не приймає. Починаючи з липня 2015 року за місцем роботи відповідача згідно поданої ним заяви відраховувались аліменти в розмірі 25% від його заробітку на її користь на утримання сина, але починаючи з квітня 2016 року від подальшої виплати аліментів в добровільному порядку він відмовився, посилаючись на те, що утримувана з його заробітку сума аліментів є істотною та, на його думку, не витрачається нею за призначенням в інтересах дитини. За даних обставин позивач вимушена звернутись до суду за захистом майнових інтересів малолітньої дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, згідно поданої нею заяви просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.12). Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.13). Суд,\~ дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм належну правову оцінку, враховуючи позицію сторін у справі та визнання відповідачем позову, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 15.09.2001 року відділом РАЦС Дзержинського РУЮ м. Кривого Рогу, актовий запис № 398, який розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2015 року, що набрало законної сили 13.10.2015 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КИ № 214888 від 07.07.2003 року (а.с.5), згідно якого батьком дитини зазначений [PERSON] відповідач у справі. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183,\~ ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з урахуванням викладеного та визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд\~ дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.05.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved