Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

05.12.2019р. до суду надійшла позовна заява ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу на публічних торгах, у якій третьою особою позивач визначив [PERSON] (а.с. 2 - 4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 06.12.2019р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві наданий строк для усунення її недоліків (а.с. 29-30). Після усунення позивачем недоліків шляхом сплати судового збору (а.с. 34) ухвалою судді Наумової О.С. від 27.12.2019р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 37-38). Підготовче засідання по справі закрите 05.05.2020р. (а.с. 89). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 14.04.2014р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «ВБР») і [PERSON] укладено договір про надання кредиту № IKAPUG.235869.001, згідно з яким ПАТ «ВБР» надав [PERSON] кредит у розмірі 450 650,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 15,50% річних зі строком повернення до 13.04.2019р. Також 14.04.2014р. між ПАТ «ВБР» і [PERSON] укладений нотаріально посвідчений договір застави № ZXA019500.235869.002 від 14.04.2014р., на підставі якого [PERSON] передала ПАТ «ВБР» у заставу автомобіль марки «LEXUS», модель «LX 570», 2010 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] . 26.11.2019р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору застави внесений запис про звернення стягнення на предмет застави (витяг №63341521 від 26.11.2019р.). [PERSON] своєчасно не здійснювала платежі за кредитним договором. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.08.2015р. по справі № 219/3712/15-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором № IKAPUG.235869.001 від 14.04.2014р. в розмірі 450 982,26 грн., з яких: 36 847,92 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 36 465,21 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3 526,47 грн. - поточна заборгованій по відсоткам; 39 141,01 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 9 001,65 грн. - поточна заборгованість по за комісією по кредиту. 06.03.2019р. між ПАТ «ВБР» і ТОВ «Глоба Спліт» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНОГ Рогач В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 392, відповідно до якого ПАТ «ВБР» відступило ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги кредитора за Договором кредиту та прав заставодержателя за договором застави. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.05.2019р. здійснено аміну стягувача, а саме, ПАТ «ВБР» замінено на ТОВ «Глобал Спліт» як стягувача у справі № 219/3712/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 22.09.2019 р. ТОВ «Глобал Спліт» дізналося, що предмет застави перереєстрований на [PERSON] (відповідачку), яка зареєструвала його в органах МВС на своє ім`я та отримала новий державний номерний знак [NUMBER] , про що наявна довідка Головного сервісного центру МВС. Таким чином, дії боржника [PERSON] призвели до відчуження та переходу предмета застави до відповідачки з обтяженням. Відомості про те, що передача предмета застави до відповідача відбулася на платній основі - відсутні. Отже, предмет застави перейшов до відповідача з обтяженням. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 572, 589 ЦК України, ст. 20 Закону «Про заставу», ст.ст. 9, 10, 21 - 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № IKAPUG.235869.001 від 14.04.2014 та договором застави № ZXA019500.235869.002 від 14.04.2014, згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.08.2015р. в сумі 450 982,26 грн. - звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «BMW», модель «LEXUS», модель «LX 570», 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (кузова) [NUMBER] , що належить на праві власності - [PERSON] , шляхом продажу його на публічних торгах, початкову ціну встановити на рівні не нижчому за звичай, ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача - директор Борисов П.М. (діє на підставі наказу від 15.05.2019р. - а.с. 49) неодноразово надсилав заяви, у яких просив розглянути справу без його участі (у т.ч. у підготовче й судове засідання), позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 87, 97, 104, 111). Відповідачка [PERSON] в підготовчі та судові засідання, призначені на 27.01.2020р., 27.02.2020р., 31.03.2020р., 25.25.2020р., 01.06.2020р. і на 23.07.2020р. жодного разу не з`явилася, про дату, час та місце слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу місця проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада» (а.с. 46, 56, 67, 69, 80, 82-85, 93-95, 100-110). Третя особа [PERSON] також в підготовчі та судові засідання, призначені на 27.01.2020р., 27.02.2020р., 31.03.2020р., 25.25.2020р., 01.06.2020р. і на 23.07.2020р. жодного разу не з`явилися, про дату, час та місце слухання повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада», оскільки особа мешкає у м. Єнакієве Донецької області на непідконтрольній Україні території (а.с. 57, 68, 81). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14.04.2014р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» і [PERSON] укладено договір про надання кредиту № IKAPUG.235869.001, згідно з яким ПАТ «ВБР» надав [PERSON] кредит у розмірі 450 650,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 15,50% річних зі строком повернення до 13.04.2019р. (а.с. 5-7). Того ж дня між ПАТ «ВБР» і [PERSON] укладений договір застави № ZXA019500.235869.002 від 14.04.2014р., посвідчений приватним нотаріусом Донецького МНО Донецької області Грабчак Г.Г., зареєстровано в реєстрі за № 674, відповідно до якого [PERSON] передала у заставу ПАТ «ВБР» автомобіль марки «LEXUS», модель «LX 570», 2010 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] (а.с. 8-10) 26.11.2019р. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі договору застави зареєстроване стягнення на предмет застави, що підтверджено витягои № 63341521 від 26.11.2019р. (а.с. 16). Через те, що [PERSON] своєчасно не сплачувала кредит ПАТ «ВБР» звернулося до суду. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.08.2015р. по справі № 219/3712/15-ц, яке набрало законної сили 26.08.2015р., стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 450 982,26грн., яка складається: 362 847,92 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 36465,21 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3526,47 грн. - поточна заборгованість за процентами; 39 141,01 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 9001,65 грн. заборгованість по комісії (а.с. 11-12). 06.03.2019р. між ПАТ «ВБР» і ТОВ «Глоба Спліт» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНОГ Рогач В.В., зареєстрований в реєстрі за № 392, відповідно до якого ПАТ «ВБР» відступило ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги кредитора за договором кредиту та прав заставодержателя за договором застави (а.с. 13-14). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.05.2019р. по справі 218/3712/15-ц здійснено аміну стягувача, а саме, ПАТ «ВБР» замінено на ТОВ «Глобал Спліт» як стягувача по справі № 219/3712/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 15). У вересні 2019 року ТОВ «Глобал Спліт» дізналося, що предмет застави перереєстрований на [PERSON] (відповідачку), яка зареєструвала предмет застави в органах МВС на своє ім`я та отримала новий державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується листом Головного сервісного центру МВС від 17.09.2019р. № 31/792аз (а.с. 17). Пунктом 15.7.1 договору застави передбачено, що заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Пунктом 15.9 договору застави передбачається право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення даних вимог, включаючи кредит, відсотки, неустойку за порушення зобов`язань за кредитним договором. Пункт 17.7 Договору застави зазначає, що заставодавець зобов`язується, не передавати предмет застави в оренду, лізинг, наступну заставу, та не здійснювати його відчуження без письмової згоди заставодержателя. Позивач просить, посилаючись на норми ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» задовольнити вимоги про звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем на публічних торгах з визначенням продавцем початкової ціни. Застава є способом забезпечення зобов`язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03.04.2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19.11.2014 року у справі № 6-168цс14. Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. ТОВ «Глобал Спліт», звертаючись до суду з указаним позовом до [PERSON] , просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на заставне майно шляхом продажу предмета застави кредитором на публічних торгах будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед кредитором. Згідно з п. 26 договору застави звернення стягнення та реалізація Предмету застави відбувається за вибором Заставодержателя будь-яким із способів: - шляхом передачі предмета застави у власність Заставодержателя в рахунок виконання зобов`язань за Кредитним договором; - шляхом продажу 3аставодержателем предмета застави з укладенням договору купівлі-продажу з третього особою-покупцем або на публічних торгах; - шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, у тому числі з правом укладення заставодержателем договору купівлі - продажу предмета застави від імені Заставодавця. - у випадку нотаріального посвідчення цього Договору - на підставі виконавчого надпису нотаріуса; - іншим незабороненим чинним законодавством способом. При зверненні стягнення не предмет застави в позасудовому порядку Заставодержатель встановлює початкову ціну предмета застави в розмірі оціночної вартості встановленої Заставодержателем по момент звернення стягнення. Заставодержатель має право реалізувати предмет застави за ціною, вище зазначеної в цьому пункті. Тобто, обраний кредитором спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу на публічних торгах будь-якій третій особі в рахунок погашення боргових зобов`язань боржника перед кредитором, сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у зв`язку із чим такі вимоги ТОВ «Глобал Спліт» задоволенню не підлягають. Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) та яка підтверджена у постановах Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 160/364/16-ц, від 25.03.2020 року по справі № 522/16933/17 та ін. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed