Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

06.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Бар`єр», в якій посилається на те, що з 14.03.2001 року перебувала в трудових відносинах з підприємством. 16.07.2014 року була звільнена з роботи за згодою сторін ч.1 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення була на роботі, але заборгованість по заробітній платі 24757,70 грн. їй не біла виплачена. В судовому засіданні позивачка уточнила свої вимоги і просила також стягнути з підприємства на свою користь середній заробіток за весь час затримки виплат всіх сум, що належать їй від підприємства на день звільнення 16.07.2014 року, 326 грн. 24 коп., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн., тому що вона є одинокою матір`ю. Невиплата заробітної плати на момент звільнення позбавила її можливості оздоровити малолітню дитину в літній період, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З моменту звернення її до суду пройшов місяць, з моменту звільнення декілька місяців, а підприємство навіть частково не виплатило їй гроші. Представник Державного підприємства «Бар`єр» по довіреності, виданій директором підприємства Плєшаковим А.О., Черненко Т.Б., підтвердила, що заборгованість підприємства з заробітної плати перед позивачкою складає 24757,70 грн., а середньоденна плата за два місяці 326,24 грн. Але відсутня вина підприємства за несвоєчасну виплату заробітної плати, тому треба залишити без задоволення позовні вимоги [PERSON] Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання встановлено. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством «Бар`єр» з 14.03.2001 року. Була прийнята на посаду економіста (наказ по підприємству № 4 л/с від 14.03.2001 року) і звільнена 16.07.2014 року за згодою сторін, ч.1 ст. 36 КЗпП України (наказ по підприємству № 58/ос від 16.07.2014 року). [PERSON] пояснила, що в день звільнення вона була на роботі, але заборгованість по заробітній платі їй не була виплачена 16.07.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі [PERSON], наданої ДП «Бар`єр» в судове засідання 05.12.2014 року, заборгованість заробітної плати за квітень-липень 2014 року складає 24757,70 грн., а середньоденна заробітна плата за останні два місяці травня-червня 2014 року становила 326 грн. 24 коп. Підприємство ні в день звільнення 16.07.2014 року, ні при зверненні [PERSON] в суд з позовною заявою про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 06.11.2014 року гроші позивачці не виплатило і продовжує ухилятись від їх виплати, посилаючись на відсутність коштів на підприємстві, незважаючи на те, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності і обов`язку наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок на підставі ст. 117 КЗпП України стягнути на користь працівника середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, і вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. [PERSON] має статус одинокої матері і виховує малолітню доньку, [INFO]. У зв`язку з невиплатою їй заробітної плати, вона не мала можливості створювати собі та малолітній дитині необхідні умови для життя, змушена була брати кошти в борг у своїх знайомих. Через неможливість повернути борги вчасно, втратились нормальні життєві зв`язків зі знайомими, що привело до моральних страждань, тому суд вважає необхідним стягнути з підприємства на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 2000 грн., відмовивши в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн. При зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Суд задовольнив її вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому згідно з вимогами ст.. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним стягнути з ДП «Бар`єр» у прибуток держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати допустити до негайного виконання у розмірі платежу не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial