Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

05 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.05.2013 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 8859,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між позичальником і Банком договір, про що свідчить підпис позичальника на заяві. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог договору позичальник своїх зобов'язань за договором не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 15.07.2014 року у сумі 11068,28 гривень, які й просить стягнути позивач з відповідача, також просить стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі,проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Виклик відповідача в судове засідання було направлено за адресою, зазначеною у позовній заяві, який повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», також виклик відповідача було опубліковано у засобах масової інформації «Урядовий кур'єр» № 234 від 16.12.2014 року та розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Рубіжанського міського суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі». Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2013 року [PERSON] було підписано заяву позичальника № LG10RH18892095 про надання строкового кредиту в сумі 8859,00 гривень строком на 36 місяців по 22.05.2016 рік включно, відсоткова ставка 0,12% річних, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту 141,74 гривні; щомісячний платіж у сумі 246,55 гривень, з 01.03.2014 року у сумі 388,29 гривень, період сплати з 25 по 29 число кожного місяця (а.с. 6). Відповідно до п. 1.1.44 Умов надання кредиту кредит - розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначених в договорі, на умовах платності та повернення. Згідно до п. 1.1.32 Умов, заява - звернення клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку та/або надання йому інших банківських послуг відповідно до цих Умов та правил (а.с. 7-16). Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банка, що підтверджується його підписом на заяві від 23.05.2013 року. Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до статей 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] шляхом підписання та надання банкові ПАТ КБ «Приватбанк» відповідної заяви позичальника було укладено кредитний договір (а.с. 6-16). Факт надання кредиту позивачем відповідачу підтверджується видатковою накладною від 23.05.2013 року та чеком № 60159 від 23.05.2013 року (а.с. 17). З матеріалів справи вбачається, що відповідач станом на 15.07.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 11068,28 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8357,54 гривень, з заборгованості по відсотках у сумі 6,90 гривень, комісії у сумі 283,48 гривень, пені 1417,11 гривень та штрафу - 500,00 гривень фіксована частина та 503,25 гривень процентна складова (а.с. 3 зворот, 5). У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить у загальній сумі 8647,92 гривень, яка складається з: -8357,54 гривень заборгованість за кредитом; -6,90 гривень заборгованість по відсоткам; -283,48 гривень заборгованість з комісії. Доказів погашення заборгованості відповідачем до суду не надано. Отже, вказана заборгованість за кредитом, за відсотками та комісії у сумі 8647,92 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно п. 2.4.5.1 Умов і правил у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення (а.с. 13 зворот). З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем позивачу нарахована пеня у сумі 1417,11 гривні за період з 25.09.2013 року по 15.07.2014 року, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі 1417,11 гривень. Відповідно до п. 2.4.5.5 Умов і правил при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбачених договором більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості (а.с. 13 зворот). Згідно п. 1.1.30 Умов і правил заборгованість - грошові зобов'язання позичальника перед банком по договору, строк оплати яких настав. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем відповідачу нарахований штраф у розмірі 500 гривень та 503,25 гривень. Оскільки штраф, нарахований за невиконання відповідачем зобов'язань з вересня 2013 року, фіксована частина штрафу у розмірі 500,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд частково не погоджується з частиною штрафу (процентна складова) у розмірі 503,25 гривень, оскільки ця частина штрафу нарахована не тільки на заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, а ще й на суму пені, що не передбачено п. 2.4.5.5 Умов і правил. Отже, процентна частина штрафу підлягає стягненню у розмірі 432,40 гривні з розрахунку 5% від суми заборгованості (8357,54 + 6,90 + 283,48 = 8647,92 гривень х 5% = 432,40 гривень). За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту 8357,54 гривень, заборгованості по відсотках 6,90 гривень, комісії 283,48 гривень, пені 1417,11 гривень, штрафу 500,00 та 432,40 гривень такими, що підлягають задоволенню, в решті позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 70,85 гривні слід відмовити. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема й витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем надано суду докази, понесених ним витрат на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 420,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у сумі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial