Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

07.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В заяві зазначив, що народився [INFO] на території України, а саме в селі Конопляне Іванівського району Одеської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 11.11.2010 року, виданим виконавчим комітетом Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області. 15 травня 2002 року заявника було засуджено Веселинівським районним судом Миколаївської області за вчинення на території України злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України. З 25 квітня 2005 року по 22 березня 2010 року згідно вироку суду відбував покарання у Арбузинській ВК № 83, що розташована в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області. Після звільнення повернувся проживати до с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області, і з 2013 року постійно проживає в смт. Токарівка Веселинівського району Миколаївської області. На протязі всього часу заявник паспорта не отримував, на встановлення своєї особи пред`являв свідоцтво про народження. У зв`язку з відсутністю паспорта позбавлений реалізації своїх прав. При зверненні до Веселинівського РС УДМС України в Миколаївській області з метою отримання паспорту громадянина України, отримав відмову в зв`язку з недоведеністю постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення факту його реєстрації та проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має юридичне значення, оскільки з ним пов`язано виникнення у нього права на громадянство України. Просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] заяву підтримали повністю, зокрема зазначили, що встановлення постійного проживання заявника на території України має юридичне значення, оскільки дає змогу в подальшому набути громадянство України, тому просили задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи за довіреністю Мальченко К.С. до суду не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника УДМС України в Миколаївській області з урахуванням наданих письмових пояснень. Суд заслухавши заявника [PERSON] , представника заявника [PERSON] , показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] на території України, а саме в селі Конопляне Іванівського району Одеської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про його народження [NUMBER] від 11.11.2010 року, виданим виконавчим комітетом Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області (а.с. 9). Довідкою № 10 від 26.02.2018 року Розквітівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Розквітівської сільської ради ОТГ Одеської області підтверджується, що заявник [PERSON] навчався 01.09.1991 року по 01.09.1992 рік у Розквітівській загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Розквітівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області. Відповідно до довідки про звільнення серія МИК № 0245 [PERSON] 15.05.2002 року був засудженим Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України. З 25.04.2005 року по 22.03.2010 року згідно вироку Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2005 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі відбував покарання у Арбузинській ВК № 83, що розташована в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 10.). На протязі свого життя заявник паспорта не отримував. У зв`язку з відсутністю паспорта позбавлений реалізації своїх прав. При зверненні до Веселинівського РС УДМС України в Миколаївській області з метою отримання паспорту громадянина України, заявник отримав відмову в зв`язку з недоведеністю постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року, та було рекомендовано звернутися до суду щодо встановлення факту постійного проживання на території України. З виписки погосподарської книги за 1986-1990 роки по Розквітівській сільській раді Березівського району Одеської області вбачається, що голова родини [PERSON] разом з дружиною та синами, в тому числі [PERSON] (хоча помилково записано [PERSON] ) проживали в с. Червоний Агроном Березівського району Одеської області в період з червня 1988-1990 роки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що заявник є його рідним братом, ходив до школи в Україні, а саме навчався до 3 класу в с. Червоний агроном Березівського району Одеської області, а потім у Розквітівській ЗОШ Березівського району Одеської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що заявника дуже добре знає, сім`я його спочатку проживала в с. Червоний Агроном Березівського району Одеської області з 1988-1990 роки, а потім переїхали проживати до с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 року, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 11-13, 19, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 319 ЦПК України, суд

Outcome: approved