Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

05.09.2014 року позивачі звернулися до Южного міського суду Одеської області з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №86 в будинку №20 по вул.Ново-Білярська в м.Южне Одеської області, у звязку з не проживанням за вказаною адресою за власним бажанням понад встановлений законом строк, зазначивши в обґрунтування позову, що квартира [ADDRESS] належить їм на праві спільної часткової власності, де відповідач [PERSON] був зареєстрований у жовтні 2006 року за згодою співвласників житла, як член сімї, оскільки доводився чоловіком [PERSON] Рішенням Южненського міського суду Одеської області від 04.08.2009 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано та [PERSON] відновила дошлюбне прізвище Горіх. Відповідач з 04.08.2009 року в квартирі не проживає, оскільки зібрав свої речі і пішов до іншої жінки, з якою створив нову сімю, де на теперішній час росте маленька дитина. Однак в добровільному порядку відповідач виписуватися з їх жилого приміщення відмовляється, у звязку з чим вони вимушені були звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.02.2015 року дана справа, в порядку п.3 ч.1 ст.116 ЦПК України, була направлена за підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області у звязку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи після задоволення відводів (самовідводів). В судовому засіданні позивачі та їх представник, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити по підставам, викладеним у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належ-ним чином, причину неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд, за згодою позивачів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] є співвласниками квартири №86 в будинку №20, розташованого по вул.Ново-Білярська в м.Южне Одеської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №764 від 13.03.2006 року, виданого на підставі рішення виконкому Южненської міської ради від 06.04.2006 року №2156, зареєстрованого Южненським БТІ 22.06.2006 року в реєстровій книзі №42пр, реєстр 40, стор.10 /а.с.7/. Згідно довідки Южненського МС ГУДМС України в Одеській області [PERSON], [INFO], зареєстрований з 30.10.2006 року за адресою: [ADDRESS] /а.с.17/. Як убачається з матеріалів справи [PERSON], 23.11.1974р.н., та [PERSON], 05.04.1980р.н., перебували у шлюбі з 12.11.1999 року, який розірвано 18.08.2009 року /а.с.5,6/. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом ДРАЦ Южненського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] 06.10.2012 року зареєстрував шлюб з [PERSON] та 17.06.2013 року у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON] Сімя проживає в [INFO] /а.с.8,9/. - 2 - Не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації з серпня 2009 року підтверджується актами о не проживанні, затвердженими головою ОСББ №20 «Хімік», від 18.02.2010 року, від 11.03.2010 року, від 26.02.2014 року, від 18.01.2016 року /а.с.10,11,56,57/. Відповідно зі ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації за власним бажанням понад один рік, витрати по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, його реєстрація в жилому приміщенні перешкоджає власникам нерухомого майна розпоряджатися своєю власністю за власним розсудом, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ, зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Отже, підставою для зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання відповідним органом є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст.ст.150,72 ЖК України, ст.ст.391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і

Outcome: approved