Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

06.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13.02.1988 року у Солянуватській сільській раді Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . У спільному шлюбі вони прожили разом, майже 31 рік, однак, на даний час як сім`я не проживають, не виконують разом сімейних обов`язків, спільного господарства не ведуть. На примирення вона не згідна і переконана, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Їхні спільні діти є вже дорослими, мають свої інтереси у житті, тому їхнє розлучення не вплине на їхнє бачення про сімейні цінності в майбутньому. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.02.1988 року у Солянуватській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №1. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. Подала 10.07.2019 року в канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.18). Також в канцелярію суду подала заяву її представник - адвокат Борода В.Ф., яка також просить розглядати справу у її відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують (а.с.30). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, але ним також надіслані до суду заяви, в яких позов визнає та просить його задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 13.02.1988 року, зареєструвавши свій шлюб у Солянуватській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №1 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7), які є повнолітніми. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї, їхні діти дорослі. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред`явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При подачі позивачкою позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved