Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

06 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач була зареєстрована в спірній квартирі з 28.11.2012, але з грудня 2013 року вона добровільно виїхала до Росії і з цього часу в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в квартирі не має. У судовому засіданні позивачпозов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, треті особи та представник третьої особи КП «Деснянське» ЧМР в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщалися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах належить на праві приватної сумісноївласності квартира [ADDRESS] (а.с. 7). 28.11.2012 [PERSON] уклала зі [PERSON] договір № 62 найму (піднайму) жилого приміщення, відповідно до умов якого позивач здала в найм відповідачеві постійно квартиру [ADDRESS] (а.с. 11). Як убачається з особового рахунку № [NUMBER] «Деснянське» Чернігівської міської ради від 05.05.2015, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Майстром технічної дільниці з обслуговування житлового фонду № 2 у присутності свідків встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з грудня 2013 року і по теперішній час [PERSON], [INFO], що підтверджується актом від 30.04.2015 (а.с. 10). Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з положень ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 167 ЖК України, наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як убачається з показань допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин більше одного року. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали нотаріально посвідчену згоду на зняття з реєстраційного обліку у [ADDRESS], а [PERSON] у нотаріально посвідченій заяві просить зняти її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі (а.с. 22-24). Оскільки відповідач вибула на постійне проживання до іншого населеного пункту в Російській Федерації та без поважних причинне проживає в квартирі більше одного року, є всі підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved