Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

05 березня 2015 року заступник військового прокурора Дніпропетровського гарнізону звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі 19-го окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту, 26-го обєднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з навчанням та утриманням у вищому навчальному закладі. В обґрунтування своїх вимог прокурор посилався на те, що 27 липня 2011 року відповідно до «Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту», затвердженого Указом Президента України від 03 лютого 2009 року № 60/2009 року, між Міністерством транспорту та зв'язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та громадянином [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби на посаді курсанта на 4 роки. 30 жовтня 2012 року курсант [PERSON] звернувся з рапортом до Начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтранслужби про його відрахування з кафедри. Наказом ректора Дніпропетровського університету залізничного транспорту від 02.11.2012 року №701ст курсанта [PERSON] - відраховано з університету. 06 листопада 2012 року наведений вище контракт достроково розірвано на підставі п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (систематичне невиконання умов контракту), на підставі чого [PERSON] того ж дня відраховано з кафедри військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту наказом №235 від 06 листопада 2012 року. Прокурор зазначив, що у відповідності до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», Порядку відшкодувань курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати фактичні витрати, повязані з його грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням. В звязку з наведеним, в позовній заяві прокурор просив суд: -стягнути з [PERSON] на користь 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов'язані з його грошовим забезпеченням у вищому навчальному закладі в сумі 2562,42 грн.; -стягнути з [PERSON] на користь 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов'язані з його продовольчим забезпеченням у вищому навчальному закладі в сумі 1928,60 грн. та речовим забезпеченням - у сумі 985,86 грн., а всього в сумі 2\~914,46 грн. Прокурор в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без участі прокурора, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 19-й окремий мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту 26-го обєднаного загону Державної спеціальної служби транспорту в своїй заяві просив суд розглядати справу без участі представника загону. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 11.04.2016 року позов не визнав, в наступному, в судове засідання не зявився, про місце дату і час розгляду справи належним чином повідомлений Дослідивши надані прокурором докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.121 Конституції України, у випадках, передбачених законом, на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді. Статтею 45 Цивільного процесуального Кодексу України та статтями 20 та 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є наявність порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оборону України», участь в обороні Держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, а також відповідні правоохоронні органи. Відповідно до п.1 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12 травня 2011 року №581/2011, Міністерство інфраструктури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Статтями 1, 20 Закону України «Про державну спеціальну службу транспорту» встановлено, що Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим державним органом транспорту у складі центрального органу виконавчої влади в галузі транспорту (Міністерства інфраструктури України), призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в умовах військового і надзвичайного стану. Статтею 5 вищенаведеного Закону визначено, що структурні підрозділи Державної спеціальної служби транспорту складаються з працівників і військовослужбовців. Згідно з приписами ст. 17 наведеного Закону фінансування Державної спеціальної служби транспорту здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в межах обсягів бюджетних призначень. Таким чином, 19 окремий мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту та 26 об'єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту є бюджетними установами у розумінні ст. 2 Бюджетного кодексу України, а тому повністю утримуються із державного бюджету України, в звязку з чим, невиконання або неналежне виконання військовослужбовцями Державної спеціальної служби транспорту умов укладених із ними контрактів про проходження військової служби у вказаному органі виконавчої влади та його структурних підрозділах завдає шкоди економічним інтересам держави у вигляді витрачених на їх навчання бюджетних коштів. В звязку з наведеним, суд приходить до переконання, що наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді. Судом встановлено, що 29.07.2010 року наказом по стройовій частині №146 [PERSON] зараховано до списків особового складу кафедри військової підготовки Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту, присвоєно звання «солдат» та призначено на посаду курсанта. 27 липня 2011 року відповідно до «Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту», затвердженого Указом Президента України від 03 лютого 2009 року № 60/2009 року, між Міністерством транспорту та зв'язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та громадянином [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби на посаді курсанта на 4 роки. 30 жовтня 2012 року курсант [PERSON] звернувся з рапортом до Начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтранслужби про його відрахування з кафедри. Наказом ректора Дніпропетровського університету залізничного транспорту від 02.11.2012 року №701ст курсанта [PERSON] - відраховано з університету. 06 листопада 2012 року наведений вище контракт достроково розірвано на підставі п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (систематичне невиконання умов контракту), на підставі чого [PERSON] того ж дня відраховано з кафедри військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту наказом №235 від 06 листопада 2012 року. Частиною 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и» частини 6 статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку». Пунктом 3 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 ) № 964, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. На виконання п. З вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням Державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з у утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16 липня 2007 №419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі відмови у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання. На підтвердження позовних вимог прокурор надав розрахунок фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON] з дня його зарахування по день його виключення зі списків частини (з 30.07.2010 року по 31.11.2012 року), який проведений Кафедрою військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту: -витрати на грошове забезпечення курсанта 2562,42 грн.; -витрати на продовольче забезпечення курсанта -1928,60 гри.; -витрати на речове забезпечення курсанта - 985,86 гри. Загальна сума витрат на утримання курсанта склала 5476,88 грн., що підтверджується наданими прокурором розрахунками (а.с. 12, 13,14) В той же час, встановлено, що [PERSON] народився 27 липня 1993 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України. (а.с.6) Судом встановлено, що [PERSON] був зарахований до навчального закладу 29.07.2010 року, тобто, у віці 17 років, і до зарахування на навчання не міг проходити строкової військової служби. Пунктом 5 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 ) № 964, витрати відшкодовуються у повному розмірі: - курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; - курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк. Пунктом 6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 ) № 964 визначено, що витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю. - курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби - за весь період навчання; - курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду даних щодо сум витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю (за якою проходив навчання [PERSON]Б.), також позивач не надав суду розрахунку витрат, які повинні бути стягнуті з відповідача, розраховані у відповідності до пунктом 6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 ) № 964 та які повинні бути визначеними як різниця сум витрат з утримання курсанта і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, що позбавляє суд можливості визначити розмір витрат, повязаних з утриманням [PERSON], які підлягають стягненню. Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: dismissed