overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

06 лютого 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 19.04.1997 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від даного шлюбу мають 2-х доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом не бере участі в утриманні дітей. В звязку з чим просила суд стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.02.2017 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Судом встановлено, що 19.04.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: доньку [PERSON], 11.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №034437 від 19.09.2006 року, актовий запис №918 (а.с.3) та доньку [PERSON], 17.10.1997 року. З довідки №2309 від 31.01.2017 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] на даний час навчається на 3-му курсі денного відділення Полтавського коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій. Даний факт підтверджується довідкою №37, виданою 31.01.2017 року Полтавським коледжем харчових технологій Національного університету харчових технологій (а.с.7) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утриманні припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до п.2 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

06 лютого 2017 року завідуюча 8-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] звернулась до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] був визнаний недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] 05.05.2016 року [PERSON] госпіталізовано до КЗ СОР «1 ОСЛ м. Ромни» за направленням лікаря психіатра та рішенням законного представника. 12.08.2016 року Роменським міськрайонним судом винесено рішення про продовження примусової госпіталізації [PERSON] строком на 6 місяців. 30.01.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Комісія прийшла до висновку, що він дійсно страждає природженою недоумкуватістю. Тому просила ухвалити рішення про продовження [PERSON] госпіталізації до психіатричного закладу в психіатричному стаціонарі КЗ СОР «1ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні завідуюча 8-м відділення КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» підтримала заяву та прохала її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки КЗ СОР «1 ОСЛ м.Ромни» за своїм психічним станом він не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації (а.с.9). Заінтересована особа [PERSON] та особа , що надає правову допомогу [PERSON] не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2012 року [PERSON] було визнано недієздатним і його опікуном призначено [PERSON] ( а.с.5). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 12 серпня 2016 року [PERSON] продовжено примусову госпіталізацію до психіатричного закладу строком на 6 місяців (а.с.4). [PERSON] страждає природженою недоумкуватістю у вигляді «Важка розумова відсталість у ступені вираженої імбецильності з вираженим порушенням поведінки», внаслідок чого неспроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що є небезпечними для оточуючих. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] Згідно довідки КЗ СОР «1 ОСЛ м. Ромни» від 15.02.2017 року [PERSON] перебуває на обліку у РПНД з 1993 року. Багаторазово лікувався в даному закладі. Останній раз з 07.10.2015 року по 01.05.2016 року. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих та неспроможність задовольнити свої мінімальні життєві потреби.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

06 лютого 2017 року завідуюча 9-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» звернулась до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] була визнана недієздатною та призначено її брата, [PERSON], опікуном над нею. 21.08.2014 року [PERSON] госпіталізовано до КЗ СОР «1 ОСЛ м. Ромни» за направленням лікаря психіатра та рішенням законного представника. 09.08.2016 року Роменським міськрайонним судом винесено рішення про продовження примусової госпіталізації [PERSON] строком на 6 місяців. 02.02.2017 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час остання виявляє ознаки тяжкого психічного розладу. Тому просила ухвалити рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] в психіатричному стаціонарі КЗ СОР « 1 ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні представник 9 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни підтримала заяву та прохала її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] до суду не зявилась за станом здоровя (а.с.11). Заінтересована особа [PERSON] та особа , що надає правову допомогу [PERSON] не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2008 року недієздатній [PERSON] призначено опікуна, її брата [PERSON] ( а.с.4). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 09.08.2016 року [PERSON] продовжено примусову госпіталізацію до психіатричного закладу строком на 6 місяців (а.с.10). [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розгляду у вигляді : « Шизофренії, параноїдна форма», внаслідок чого виявляє агресивні дії до оточуючих, неспроможна задовольнити свої мінімальні життєві потреби та завдасть значної шкоди своєму здоровю без надання їй медичної допомоги. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки КЗ СОР «1 ОСЛ м. Ромни» від 02.02.2017 року [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра РПНД з 1978 року, та являється інвалідом 2 групи безтерміново. Неодноразово тривалий час знаходилась на лікуванні в КЗ СОР 1 ОСЛ з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом». Остання госпіталізація з 02.07.2014 року по 15.08.2014 року ( а.с.7). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих та не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

06 лютого 2017 року заявники звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. Заявники в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили справу розглядати без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.08.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №012309, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. 02.02.2017 року сторони уклали нотаріальний договір про утримання та виховання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 281. У вищезазначеному договорі сторони визначили, що малолітня донька [PERSON], [INFO], зареєстрована та буде проживати разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також встановили порядок здійснення батьком - [PERSON] право на виховання дитини, умови та розмір аліментів, додаткових витрат, які буде сплачувати на утримання сина. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

06 лютого 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесене заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом Судом частково задоволені позиві вимогиГуби [PERSON], за [PERSON] визнане право користування земельною ділянкою площею 1,000 га., яка надана для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 05 травня 2014 року. З ініціативи суду поставлене питання про винесення додаткового рішення у справі стосовно судових витрат. Сторони в судове засідання не зявилися. На підставі ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати в звязку з чим, виникла необхідність у винесенні додаткового рішення. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 551,20 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

06 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 грудня 2012 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №647. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином був сповіщений про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. 24 березня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з серпня 2016 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

06 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 25.10.2013 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №248. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Спірідонова». Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25.10.2013 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис №248, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 454149 (а.с.4). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.7). Спір про поділ майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. Наміру їх поновлювати сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач бажає залишити прізвище «Спірідонова». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

06 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] на ? частину житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 57,4 м2, житловою площею 31,2 м. 2, і надвірних будівель і споруд: а-1 - нежитлова прибудова, пг - погріб, Б-1 - літня кухня, б-1 - тамбур, В-1 - сарай, Г - вбиральня, Д-1 - сарай, Е-1 - сарай, Ж-1 - гараж, №2 - паркан, І - відмостка, ІІ - водопровід. В якості обгрунтування своїх вимог вказав, що [INFO] помер його батько, після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді грошових вкладів і житлового будинку, в якому він проживав зі своєю дружиною [PERSON], яка є матір'ю позивача, і позивачем. Зазначив, що спадкоємцями були він та його мати, звернулися в державну нотаріальну контору, але своєчасно спадщину не прийняли. Позивач залишив матері у зв'язку з від'їздом довіреність на ведення спадкової справи, яка в подальному розповіла, що спадковий будинок вона оформлювала у судовому порядку, так як батько за життя не зареєстрував договір купівлі-продажу житлового будинку в БТІ.. 27 вересня 2016 року померла мати і позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, при цьому з'ясувалося, що рішенням суду за матір'ю було визнано право власності лише на ? частини житлового будинку, а ? частина залишилася неоформленою, оскільки у судовому засіданні з'ясувалося, що ця спадкова частина належить позивачу. Вважає, що він може отримати право власності на ? частину житлового будинку лише у судовому порядку, так як будинок не був зареєстрований та в нотаріальному порядку було відмовлено у заявлених вимогах. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу без його участі, представництво інтересів довірив [PERSON] Представник позивача надав до канцелярії суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу без участі його представника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

06 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 14.07.2004 року, актовий запис №71, місце реєстрації. Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Утриманням неповнолітніх дітей займаються обоє батьків. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сімї та ведення господарства, в звязку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спорів про місце проживання дітей та про поділ майна між сторонами немає. Просить суд розірвати його шлюб із [PERSON], строк на примирення не призначати. [PERSON] підтримав свою позовну заяву, просив строк на примирення не призначати, тому що відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, оскільки вони не живуть однією сімєю тривалий час, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав суду заяву. Відповідач [PERSON] заперечень на позов не надала, позов визнала, вважає, що примирення не можливе, оскільки вони не проживають разом тривалий час. Неповнолітніх дітей просить залишити проживати з нею. Прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати, про що надала суду заяву. Розглянувши матеріали справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] /дошлюбне прізвище Морозова/ [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 14 липня 2004 року, актовий запис №71, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Утриманням неповнолітніх дітей займаються обоє батьків. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сімї та ведення господарства, в звязку з чим вони стали проживати окремо з січня 2017 року, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання неповнолітніх дітей та про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітніх дітей. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved