Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

06.05.2021 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом та посилається на наступні обставини. 14 листопада 2018 року, о 18 год. 00 хв., на автодорозі Київ - Харків - Довжанський, 130 кілометр зі сторони м. Києва в напрямку м. Полтава сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD FOCUS д/н [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] та транспортного засобу HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] , який належить Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області. За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог Правил дорожнього руху України, складено протокол про адміністративне правопорушення. 27.12.2018 року постановою Гребінківського районного суду Полтавської області [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340,00 грн. В результаті дорожньо-транстортної пригоди автомобіль HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків, Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або міжнародним договором «Зелена картка» чи будь яким іншим міжнародним договором страхування. Для визначення матеріального збитку завданого автомобілю HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надав відповідне доручення Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс». За послуги ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» позивач поніс витрати в розмірі: 1 070, 00 грн., що підтверджується відповідним рахунком-фактурою № СФ-117 від 25 березня 2019 року, Актом виконаних робіт від 25.03.2019року та платіжним дорученням № 937390 від 18 квітня 2019 року. Відповідно до Звіту №26-02-19Р про оцінку транспортного засобу від 08.03.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає: 92 968, 51 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 04 лютого 2019 року, потерпіла особа - Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області звернулась до позивача з повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду від 01.02.2019 року та з заявою про відшкодування шкоди. Моторним (транспортним) страховим бюро України прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Службі автомобільних доріг Дніпропетровської області. На підставі Наказу №3663 від 11.04.2019 року позивач відшкодував Службі автомобільних доріг Дніпропетровської області майнову шкоду в розмірі: 82 548,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 937147 від 11.04.2019 року. Відповідно до прийнятого МТСБУ рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та здійснення такої виплати потерпілому, а також з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру заподіяної шкоди, сума відшкодування в порядку регресу становить 83 618, 76 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 83 618, 76 грн., що складаються з витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 82 548,76 грн., а також витрат, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 1070,00 грн. Також просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 2 270, 00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 16 723, 75 коп. Ухвалою про відкриття провадження від 08.06.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений [PERSON] у зв`язку з тим, що адресат за вказаною адресою відсутній. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою відповідачу. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно доч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зіч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 14 листопада 2018 року, о 18 год. 00 хв., на автодорозі Київ - Харків - Довжанський, 130 кілометр зі сторони м. Києва в напрямку м. Полтава сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD FOCUS д/н [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] та транспортного засобу HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] , який належить Службі автомобільних доріг у Дніпропетровській області. Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Гребінківського районного суду Полтавської області, від 27.12.2018 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розмірі 340,00 грн. (а.с.32). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана постанова Гребінківського районного суду Полтавської області від 27.12.2018 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Власником пошкодженого у ДТП автомобіля HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] є Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області (а.с. 15-31). Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або міжнародним договором «Зелена картка» чи будь яким іншим міжнародним договором страхування (а.с. 11). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення матеріального збитку завданого автомобілю HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надав відповідне доручення Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс». За послуги ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» позивач поніс витрати в розмірі: 1 070, 00 грн., що підтверджується відповідним рахунком-фактурою № СФ-117 від 25 березня 2019 року, Актом виконаних робіт від 25.03.2019року та платіжним дорученням № 937390 від 18 квітня 2019 року. Відповідно до Звіту №26-02-19Р про оцінку транспортного засобу від 08.03.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля HYUNDAI ACCENT д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає: 92 968 , 51 грн. (а.с. 33-46). 04 лютого 2019 року Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області звернулась до позивача з повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду від 01.02.2019 року та з заявою про відшкодування шкоди (а.с. 12-14). Моторним (транспортним) страховим бюро України прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Службі автомобільних доріг Дніпропетровської області. На підставі Наказу №3663 від 11.04.2019 року позивач відшкодував Службі автомобільних доріг Дніпропетровської області майнову шкоду в розмірі: 82 548,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 937147 від 11.04.2019 року (а. с. 47-49). Відповідно до прийнятого МТСБУ рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та здійснення такої виплати потерпілому, а також з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру заподіяної шкоди, сума відшкодування в порядку регресу становить 83 618, 76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Згідно до п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Крім того, відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат М(Т)СБУ при здійсненні регламентних виплат. Такі витрати можна віднести до ліквідаційних витрат, які є витратами, пов`язаними з урегулюванням збитків і є необхідними для здійснення відшкодування. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах регламентної виплати в розмірі 82 548,76 грн. а також поніс витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 1070,00 грн., перейшло право вимоги, яке Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, як власник автомобіля, пошкодженого у ДТП, на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мала до відповідача, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 753/21177/16-ц зазначено, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Стосовно витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. В ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При постановленні рішення Європейський суд з прав людини (Справа Побегайло проти України, заява № 18368/03) 29 березня 2004 року зазначив, що для компенсації затрат в суму, присуджену у відповідність зі статтею 41 Конвенції, повинно бути встановлено, що ці затрати були необхідними та фактично понесені, з метою запобігання порушення або отримання відшкодування за визнане порушення Конвенції, і якщо вони були розумними відносно їхнього розміру. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі № 127/1284/14-ц. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано лише договір про надання послуг в сфері права та додаткову угоду, а тому в задоволенні вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити, як передчасно заявленої. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати лише у виді сплаченої суми судового збору у розмірі 2270 грн. (а.с.1). Суд

Outcome: partial