Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

05.01.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 17.04.2014 року між сторонами був укладений договір № б/н. За умовами договору банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а [PERSON] зобов`язалась сплачувати проценти у розмірі 30 відсотків річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в заяві-анкеті підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком кредитний договір. Банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, однак, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 30.09.2017 рік утворилась заборгованість за договором №б/н від 17.04.2014 року у загальному розмірі 106 000,00 грн., яка складається із: -15 105,04 грн., - заборгованість за кредитом; -90 894, 96 грн., - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на порушення [PERSON] умов кредитного договору, позивач просив стягнути наявну за договором заборгованість. Окрім задоволення позовних вимог банк просив присудити на свою користь також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 гривень. В процесі розгляду справи позивач змінив назву на Акціонерне товариство Комерційного банку «Приват Банк» (довідка АТ КБ «Приват Банк» від 07.07.2018 року). Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутністю банку, наполягав на задоволенні позову. Відповідач позов не визнала, просила суд застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором №б/н від 17.04.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачукредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжні картки, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня лютого 2019 року. [PERSON] за умовами договору зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодилась, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку складають договір про надання банківських послуг із позивачем. Вказані обставини підтверджується її підписом в заяві на отримання кредиту від 17.04.2014 року та не оспорювались [PERSON] в процесі розгляду справи. Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг укладений між сторонами кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанні, передбаченому дійсним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Так, за ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач, однак, в порушення умов кредитного договору взятих на себе зобов`язань не виконала. В процесі розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, яким за ст. 257 ЦК України є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, визначена статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Сторонами, згідно укладених договорів не визначений спеціальний строк позовної давності, як і не досягнуто згоди щодо продовження строку загальної позовної давності. Як вбачається із наданого банком розрахунку позовних вимог спірна заборгованість утворилась у відповідача за період з 17.04.2014 року по 30.09.2017 року. До суду із даним позовом банк звернувся 05.01.2018 року. Клопотання про поновлення строків позовної давності в процесі розгляду справи банком заявлено не було. Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами відповідача та вважає можливим застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності тривалістю у три роки. Так, з урахуванням строків позовної давності заборгованість за тілом кредиту з розрахунком курсу валют НБУ станом на 30.09.2017 року складає 7 618,11 грн. та підлягає стягненню на користь банку. Водночас, встановлення судом заборгованість за відсотками за користування кредитом не представляється об`єктивно можливим, з огляду на те, що розрахунок суперечить фактичній сумі, яку позивач просить стягнути з відповідача, спростовується самим же розрахунком, наданим банком. В процесі розгляду справи позивачем висловлено клопотання про розгляд справи у відсутність Банку. Заявляючи відповідно до ст. 211 ЦПК України таке клопотання особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги банку про стягнення відсотків не доведеними. Судові витрати по оплаті судового збору у розмір 1600, 00 грн., документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь пропорційно до задоволених вимог відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial