Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

05.12.2012 р. позивач звернувся зі вказаним позовом у якому просить стягнути з відповідача 5717,44 грн. на відшкодування збитків, внаслідок порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що [PERSON] є споживачем Криворізьких міських електричних мереж, на неї відкрито особовий рахунок [NUMBER]. 26.08.2003 р. за адресою: [ADDRESS] контролерами КМЕМ ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» було проведено перевірку з дотримання ПКЕЕН. В результаті якої було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме: підключення розетки в кухні повз електролічильник прихованою електропроводкою. При ввімкнені навантаження в дану розетку електропраска працює, а диск лічильника не обертається. Даний факт порушення ПКЕЕН зафіксований актом № 00047482 від 26.08.2003 р., який підписаний трьома представниками енергопостачальника та самим споживачем. Отже він є дійсним. На підставі зазначеного акту про порушення ПКЕЕН було виконано розрахунок суми заборгованості за період з 26.08.2001 р. по момент виявлення порушення ПКЕЕН 26.08.2003 р. на суму 5717 грн. 44 коп.. Під час розрахунку була застосована формула: Wдоб. = Р х Т (кВт год.), де Wдоб. = 33,44 кВт. г 33,44 (кВт год.) х 1096 (днів) х 0,156 (тариф) = 5717 грн. 44 коп.. Таким чином сума позову складає: 5717 грн. 44 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, представник відповідача позов не визнав і показав, що позивач не вірно розрахував суму збитків. Відповідно до абзацу 4 п. 53 «Правил користування електричною енергією для населення» розмір завданих постачальнику збитків розраховується з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту виявлення порушення. Останнє контрольне зняття представником позивача показань лічильника в квартирі [PERSON] було здійснено 13 березня 2002 року. Таким чином, у будь-якому разі збитки повинні розраховуватися за період з 13 березня 2002 року по 26 серпня 2003 року, а не за той період, за який розрахував позивач. Але у будь-якому разі позовні вимоги задоволенню не підлягають. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів порушення «Правил користування електричною енергією для населення» відповідачем було виявлено представниками позивача 26 серпня 2003 року. З вказаного моменту, тобто з часу, коли енергопостачальнику стало відомо про порушення його прав та інтересів, починає відліковуватися строк позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України строк позовної давності встановлений тривалістю 3 роки. В силу ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється, якщо пред'явленню позову перешкоджала дія непереборної сили, у разі встановлення мораторію на виконання певних зобов'язань, у разі зупинення дії закону, що регулює відповідні правовідносини, або якщо позивач чи відповідач перебуває у складі збройних сил, що переведені на воєнний стан. Вказаний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Ніяких обставин, вказаних у цій нормі матеріального права, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду в установлений законом строк позовної давності, у позивача не було. З моменту, коли був складений акт про порушення, минуло понад 9 років, тобто встановлений законом строк позовної давності сплив уже 3 рази. Відповідно до ст. 267 ЦК України заявив про необхідність застосувати до спірних правовідносин строку позовної давності та правові наслідки його спливу. Ніяких поважних причин пропущення строку позовної давності у позивача не було. Більш того, з клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач не звертався. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи - докази: розрахунок позовної суми, акт - протокол про порушення правил користування електроенергією, дані про оплату, схему ( а.с. 3, 4, 5, 6), а також матеріали цивільної справи № 2-128/2011 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» в інтересах Криворізьких міських електричних мереж до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення: позовну заяву, довідку № 608, довідку про перевірки, рішення від 04.09.2006 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, ухвалу від 08.02.2007 р. Апеляційного суду Дніпропетровської області, ухвалу від 28.11.2007 р. Верховного Суду України, ухвалу від 25.03.2008 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про призначення справи до судового розгляду, ухвалу від 21.02.2012 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про залишення позову без розгляду, ухвалу від 12.07.2012 р. Апеляційного суду Дніпропетровської області (№ 2-128/2011 р. а.с. № № 2-3, 5, 6, 29-30, 48-49, 64-65, 73, 117, 147), суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач є споживачем послуг позивача з енергопостачання, маючи абонентський [NUMBER] особового рахунку, що відкритий позивачем для користування електричною енергією для побутових споживачів не оспорюючи цього. Тобто між сторонами виникли та існують, відповідно до ст. 26 Закону України «Про енергетику» договірні відносини по наданню послуг з постачання фізичним особам електричної енергії і вони набули відповідні права і обов'язки споживача та постачальника електричної енергії. Правовідносини між ними, крім вказаної норми, регулюються ст. ст. 24, 25, 27 Закону України « Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої , внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою Національної комісії регулювання енергетики України від 22.11.1999 р. за № 1416. 26.08.2003 р. працівниками позивача було складено акт про порушення відповідачем п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, що не оспорюється відповідачем по суті, та за наслідками чого позивачем відповідно до положень Правил і Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, було зроблено розрахунок збитків на суму 5717,44 грн., враховуючи період з дати останньої технічної перевірки по дату виявлення порушення, а оскільки остання технічна перевірка проведення більше ніж за три роки до виявлення порушення, в розрахунку використано період у 3 роки, хоча в тексті позову помилково визначено період в 2 роки. Відповідач не відшкодовував позивачу збитки, порушивши положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 р., ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до п. 53 Правил … у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживача, який має право внести до акта свої зауваження. Уразі відмови споживача від підпису, в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. У даному випадку акт було підписано крім трьох представників енергопостачальника, самим споживачем, тому він є дійсним. Після дослідження та оцінки доказів у справі та ухвали від 28.11.2003 р. Верховного Суду України, постановленої за цим позовом, подані відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем докази, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про невиконання відповідачем свого обов'язку споживача з дотримання положень ПКЕЕН, невиконання положень вказаних Правил та законодавства про відшкодування завданих збитків електропостачальнику. Тобто судом встановлено порушення відповідачем права позивача на відшкодування збитків у зв'язку з порушенням відповідачем Правил…, а тому з відповідача підлягає стягненню сума на відшкодування цих збитків. Але, як вказує Верховний Суд України у своїй ухвалі від 28.11.2007 р., відповідно до абзацу 4 п. 53 Правил користування електричне енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останні контрольного зняття представником енергопостачальника показань технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховує розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Як убачається з копії книги особистого рахунку відповідачки, останнє контрольне зняття представником позивача показань її лічильника відбулось 13 березня 2002 року. Тому стягненню з відповідача підлягають збитки в розмірі лише 2775,25 грн. за період з 13.03.2002 р. по 26.08.2003 р., тобто за 532 дні, при показнику 33,44 кВт/год. за день та вартості 1 кВт/год. 0,156 грн.. Доводи відповідача про пропуск строку позовної давності позивачем є необґрунтованими. Так, позивач первісно звернувся до суду 10.01.2006 р.. тобто в межах позовної давності, чим відповідно перервав перебіг позовної давності і він почався заново. Ухвалою від 21.02.2012 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу первісний позов було залишено без розгляду, після скасування 28.11.2007 р. Верховним Судом України, попереднього рішення місцевого суду та ухвали апеляційного суду. До 21.02.2012 р. первісний позов розглядався судами різних інстанцій за межами строку позовної давності, тобто він сплинув. Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Виходячи з загальних засад цивільного законодавства, визначених у ст. 3 ЦК України, а саме з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає можливим, відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, застосувати аналогію закону, а саме положення ч. 2 ст. 265 ЦК України про те, що якщо суд залишив без розгляду позов, пред'явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців, та вважає, можливим не зарахувати час з дати звернення з первісним позовом до суду з 10.01.2006 р. по 12.07.2012 р., дати набрання ухвалою від 21.02.2012 р. законної сили. Таким чином фактично перебіг строку позовної давності розпочався знову з 12.07.2012 р. і його перебіг було знову перервано подачею позову 05.12.2012 р. та на дату винесення цього рішення 08.10.2014 р. цей строк не закінчився. Відповідно відсутні підстави для застосування положення ч. 4 ст. 267 ЦК України та про відмову в позові за заявою відповідача, так як на час вирішення позову по суті позовна давність не сплила. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 8, 265, 267 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику».

Outcome: partial