Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

06 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме: квартирою № 162 в будинку № 5 по вул. 6-ої Гвардійської Дивізії у м. Шостка Сумської області. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач не проживає в спірній квартирі з вересня 2009 року, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації права власності житлом, вона змушена сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючої зареєстрованої особи, не може отримати державну житлову субсидію, а тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, також зазначила, що позов вона визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач є одноособовим власником квартири № 162 в будинку № 5 по вул. 6-ої Гвардійської Дивізії в м. Шостка Сумської області /а.с. 6-8/ на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого 28.03.2005 р., та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.03.2005р. Згідно з довідкою про склад сімї від 04.06.2018р., відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована у вказаному житлі разом з позивачем /а.с. 10/. Проте, з акту від 04.06.2018р. вбачається, що відповідач по справі не проживає у квартирі № 162 в будинку № 5 по вул. 6-ої Гвардійської Дивізії в м. Шостка Сумської області з 2009 року /а.с. 11/. Даних про наявність поважних причин непроживання [PERSON] у вказаній квартирі суду відповідачем не надано. Більш того,\~ вказані обставини відповідач визнала у своїй заяві по суті справи. Крім того, як вбачається з наданої суду довідки муніципального казенного підприємства міського округу м. Вороніж «Воронезький житлово-комунальний комбінат», відповідач зареєстрована в іншій державі за адресою: вул. Космонавтів, буд. 40, к. 100, м. Вороніж, РФ /а.с. 12/. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить наведеним вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання\~ залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved