Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

06.12.2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту - відповідач) про визнання права власності на самочинне будівництво (а.с.2-7). Так, позивачка просить суд визнати за нею право власності на самочинне будівництво, а саме на житловий будинок, який складається з житлового будинку літ. «А» у складі І-1-1 тамбур, І-1-2 кухня, І-1-3 гардеробна, І-1-4 комора, ІІ-1-1-5 сходи, ІІ-1-6 житлова, ІІ-1-7 балкон, ІІІ-1-8 сходи, ІІІ-1-9 житлова, загальною площею 195,91 кв.м, житловою площею 129,51 кв.м, допоміжною площею 66,4 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але її представник - адвокат Васильєв П.О. подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутністю та відсутністю позивачки (а.с.88-89). Представник відповідача - відділу ДАБК Білгород-Дністровської МРв судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу за відсутності відділу ДАБК Білгород-Дністровської МР (а.с.86-87). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0068 га, кадастровий номер 5110300000:01:003:0440, цільове призначення:для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі п.2.7 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 24 липня 2018 року № 597 - VII «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду» (а.с.12-14). Право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано за позивачкою, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 жовтня 2018 року № 142340504 (а.с.15-17). На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок загальною площею - 46,9 кв.м., житловою площею - 15,7 км., який розташований за адресою: [ADDRESS] , який також належить позивачці на праві власності, про що свідчить декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-III категорії складності серії ОД №142163342221, зареєстрованої 29 листопада 2016 року департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (а.с.20-26). За твердженням позиваки, у грудні місці 2018 року нею проведені самочинні будівельні роботи, а саме реконструкція зазначеного житлового будинку, який розташований на вказаній земельній ділянці. Зазначений факт підтверджується листом Відділу державного архітектурно- будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 09 квітня 2019 року № 106, актом складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 119, складеного 19 грудня 2018 року відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради, протоколом про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2018 року, приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 19 грудня 2018 року, складеного відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради та листом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради від 09 квітня 2019 року № 109 (а.с.41-67). Внаслідок проведення самовільних будівельних робіт шляхом реконструкції зазначеного житлового будинку збільшилась загальна площа належного мені житлового будинку до 195,91 кв.м., житлова - 129,51 кв.м, допоміжна - 66,4 кв.м. Позивачка зазначає, що після проведених нею самочинних будівельних робіт належного їй житлового будинку на належній її земельній ділянці житловий будинок загальною площею 195,91 кв.м, житловою площею 129,51 кв.м, допоміжною площею 66,4 кв.м. складається з: житлового у будинку літ. «А» у складі 1-1-1 тамбур, 1-1-2 кухня, 1-1-3 гардеробна, 1-1-4 комора, II - 1-1-5 сходи, II-1-6 житлова, II-1-7 балкон, III-1-8 сходи, III-1-9 житлова, що підтверджується технічним паспортом на житловий (садибний) будинок [ADDRESS] , виготовлено 06 грудня 2018 року TOB «АН ЕКСПЕРТ» (а.с.31-37). Однак позивачка вказує, що згідно актів цивільного законодавства вона не має змоги набути право власності на зазначений об`єкт нерухомості по відношенню до якого було проведене самочинне будівництво у вигляді реконструкції. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду із відповідною позовною заявою. Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Земельним кодексами України, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами (стаття 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об`єктів будівництва. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із ч.5 ст.376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з правовстановлюючих документів на належну позивачці земельну ділянку, а також вказаних матеріалів та документів, що були складені органом державного архітектурно-будівельного контролю, самочинне будівництво проведено на належній позивачці земельній ділянці, яке не порушує права будь-якої іншої особи. Крім того в ході проведеної перевірки органом державного архітектурно-будівельного контролю не були виявлені істотні порушення вимог містобудівного законодавства. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 02.12.2013 року по справі № 6-130цс13 у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що відповідач позов визнав, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved