Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

07.05.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять суд визнати за ними, як спадкоємцями за заповітом, право власності на земельну ділянку (за кожним по 1/2 частини) площею 4,348 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (масив № 84 ділянка №807; масив №96 ділянка № 773, масив № 34 ділянки № 94, №176; масив № 5 ділянки №22, №2), передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить померлої [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 18.02.2009 року, відсутній кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] (масив № 34), також у плані меж ця ділянка вказана за № 176 і відсутній витяг з Державного земельного кадастру на цю земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглядати справу без участі його представника. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 4,348 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, масив № 84 ділянка №807; масив №96 ділянка № 773, масив № 34 ділянки № 94, №176; масив № 5 ділянки №22, №2, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 18.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010852100064. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка зареєстрована Ізмаїльським районним відділом ОРФ ДП «Центр ДЗК» 18.02.2008 року та масиву № 84, діл. №807; масиву № 96, діл. № 773; масиву 3 34, діл. № 94; масиву № 5, діл. № 22; масиву № 5, діл. № 2; масиву № 34, ділянка №176 надані кадастрові номера. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.09.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,348 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (масив № 84 ділянка №807; масив №96 ділянка № 773, масив № 34 ділянки № 94, №176; масив № 5 ділянки №22, №2), передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 22.09.2014 року головою Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 128, [PERSON] заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 18.02.2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області - [PERSON], [PERSON] . Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40131346 від 14.04.2015 року, наданого державним Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, заповіт [PERSON] від 22.09.2014 року, зареєстрований за № 128, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON] у встановлений законом строк звернулись з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідними заявами, тобто спадщину прийняли. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Черненко С.М. Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 882/02-14 від 10.04.2015 року, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку із тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 18.02.2009 року, відсутній кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] (масив № 34), також у плані меж ця ділянка вказана за № «176» і відсутній витяг з Державного земельного кадастру на цю земельну ділянку. Однак як встановлено судом, вірним номером ділянки у масиві 34 є №176, а не №174 як то помилково зазначено на титульному аркуші державного акту серії [NUMBER], що вбачається із наявного матеріалах справи Витягу із Державного земельного кадастру на земельну ділянку №176 у масиві 34 та вбачається із зворотного боку державного акту - План меж земельної ділянки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved