Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

05 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 січня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який відповідно до рішення Харківського районного суду від 12 березня 2014 року у справі №635/1232/14-ц розірвано. Від шлюбу у подружжя залишилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач з часу розірвання шлюбу участі у вихованні дітей не приймає, коштів на утримання не надає. Інших дітей, окрім спільних із позивачем, відповідач не має. У звязку з цим, позивач була змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду надала заяву, в які просить суд справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До надав суду заяву, в які просить суд розглядати справу у його відсутність та визнає позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 18). Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 25 січня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який відповідно до рішення Харківського районного суду від 12 березня 2014 року у справі №635/1232/14-ц розірвано (а.с. 4). Від шлюбу у подружжя залишилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], (підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №196854, виданого Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області на підставі актового запису №72 від 13.05.2002 р.) (а.с.6) та [PERSON], [INFO], (підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №053831, виданого Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області на підставі актового запису №203 від 29.09.2006 р.) (а.с.5). Як встановлено з матеріалів справи, діти проживають разом із позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач з часу розірвання шлюбу участі у вихованні дітей не приймає, коштів на утримання не надає. Інших дітей, окрім спільних із позивачем, відповідач не має. Проаналізувавши вказані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а також визнані відповідачем, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно зіст.180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А способи виконання батьками обовязку щодо утримання дитини визначені ст.181 СК України. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved