Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

07.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 14.09.2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], і спір про поділ майна між ними відсутній. Шлюбні відносини між ними припинились остаточно, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них постійно виникають сварки й непорозуміння, шлюб існує формально. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сімї неможливим. Дитина мешкає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча має таку можливість. Крім того, вона змушена сама утримувати та виховувати малолітню дочку, на даний час вона не має змоги працювати, так як знаходиться в декретній відпустці і дитина часто хворіє. Її дохід складає 860 грн. на місяць, яких недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання, як неповнолітньої дочки, так і свого особистого проживання. Посилаючись на викладене, позивач просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення дитиною трьох років, тобто до 01.07.2017 року. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони в справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.09.2013 року в Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 703. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.07.2014 року, актовий запис № 617, спір про поділ майна між сторонами відсутній. Дитина мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, оскільки вони втратили почуття любові й поваги один до одного, у них постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Оскільки [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій рошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 07.03.2017 року. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій рошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно починаючи стягнення з 07.03.2017 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 01.07.2017 року. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн., а також в дохід держави в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved