Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

07.07.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, посилаючись на те, що 28.05.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110423771В у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 146790,00 грн. (п.3.1 Кредитного договору) зі строком повернення кредитних коштів до 28.05.2020р. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером №37489 від 28.05.2013р.. Відповідач припинив виконувати кредитні зобовязання щодо погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, починаючи з 3.07.2014 року. Згідно п. 4.10. Кредитного договору в разі прострочення виконання зобовязань позичальником розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № R52110423771В, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. У звязку з невиконанням зобовязань відповідачем по поверненню кредитних коштів, по кредитному договору налічується заборгованість у розмірі 181785,40 грн., що складається із: заборгованості по кредиту 123751,38 грн., заборгованості по відсоткам 24751,05 грн., заборгованості по комісії 18128,63 грн., урахування індексу інфляційних збитків 10128,02 грн., 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 5026,32 грн. Просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R52110423771В у сумі 181785,40 грн. та судові витрати. 19.10.2016р. Словянським міськрайонним судом по справі було винесене заочне рішення, якім позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 181785,40 грн. 01.12.2016р. ухвалою Словянського міськрайонного суду по заяві відповідача від 31.10.2016р. заочне рішення було скасоване, справа була знов призначена до судового розгляду. Під час нового судового розгляду встановлене наступне: Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що він дійсно за обставин, зазначених у позові уклав з ПАТ «ВТБ Банк» 28.05.2013р. кредитну угоду № R52110423771В та отримав кредит в сумі 146790,00 грн. зі строком повернення до 28.05.2020р. Кредит було ним отримано для купівлі автомобіля «HYUNDAI» 2012 року випуску д.н.з.[NUMBER]. Перед купівлею автомобіля він уклав договір страхування автомобіля з ПАТ «СК «Уніка», за умовами кредитного договору в разі настання страхового випадку вигодонабувачем був зазначений ПАТ «ВТБ Банк». До 14.07.2014р. він виконував свої обовязки за кредитним договором, регулярно сплачував відсотки. 04.07.2014р. під час проведення активної фази АТО у м. Словянську Донецької області невідомими особами було викрадено належний йому автомобіль, про що він своєчасно повідомив страховика. Станом на даний час ПАТ «СК «Уніка», рішення про настання страхового випадку не прийняла, страхова виплата не виплачується. Просив відмовити у задоволенні позову у звязку із настанням страхового випадку викраданням застрахованого автомобіля «HYUNDAI» 2012 року випуску д.н.з.[NUMBER], для купівлі якого він й отримував кредит. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також не визнав позовні вимоги, проти їх задоволення заперечував, надав пояснення, які співпадають із викладеним відповідачем [PERSON], додатково суду пояснив наступне: позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» під час вчинення із ПАТ «ВТБ Банк» угоди купівлі-продажу зобовязання за кредитною угодою № R52110423771В порушив права та обовязки [PERSON], якого письмово не повідомили про таку продаж, [PERSON] взагалі не надав згоду на перепродаж зобовязань за кредитною угодою. ПАТ «СК «Уніка» не визнає настання страхового випадку із належним [PERSON] автомобілем, тому [PERSON] подав позов до ПАТ «СК «Уніка» до Словянського міськрайонного суду. Вважає, що суд не має права розглядати справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду судом іншої цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ «СК «Уніка» про стягнення страхових виплат. Також вважав, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором потрібно розглядати за участі третьої особи ПАТ «СК «Уніка». Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: 28.05.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110423771В у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 146790,00 грн. зі строком кредитування на 7 років до 28.05.2020 року під 0,01 % річних за користування кредитом.(а.с.3-7). 28.05.2013р. [PERSON] отримав 146790,00 грн. за меморіальним ордером № 37489 (а.с. 10). 14.05.2014р. між ПАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006102/4004/0000005, за умовами якого був застрахований автомобіль HYUNDAI» 2012 року випуску д.н.з.[NUMBER] (а.с. 89-103). 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобовязань за фінансовим кредитом № R52110423771В, відповідно до якого, позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором.(а.с.11-16). Під час укладання договору відступлення прав вимоги грошових зобовязань між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було письмово повідомлено відповідача [PERSON], про що свідчить наявність як письмового повідомлення про відступлення прав вимог на імя боржника [PERSON] (а.с. 26), так і список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (в тому числі і на адресу боржника [PERSON]О.) з відміткою «поштового відділення м. Києва від 07.07.2015р. (а.с. 27), що, в свою чергу, суд оцінює як відсутність порушень прав боржника [PERSON] під час укладання 22.06.2015р. цього договору. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.04.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 181785,40 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту 123751,38 грн., заборгованості по відсоткам 24751,05 грн., заборгованості по комісії 18128,63 грн., урахування індексу інфляційних збитків 10128,02 грн., 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 5026,32 грн181785,40 грн., що складається із: заборгованості по кредиту 123751,38 грн., заборгованості по відсоткам 24751,05 грн., заборгованості по комісії 18128,63 грн., індексу інфляційних збитків 10128,02 грн., 3% річних 5026,32 грн. (а.с.123, 24, 25). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 11.08.2016р. на адресу суду за допомогою електронної пошти представником відповідача адвокатом [PERSON] були надані письмові заперечення на позовну заяву, в якій [PERSON] зазначає, що 04.07.2014р. невстановлені особи у м. Словянську Донецької області заволоділи застрахованим автомобілем Hyndai іх-35, 2012 року випуску, який є предметом обтяження за цією кредитною угодою, що він вважає страховою подією. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав аналогічні пояснення, вказавши, що [PERSON] звертався із заявами про настання страхового випадку до ПАТ «СК «Уніка», але у визнанні викрадання автомобіля страховою подією було відмовлено. Він та [PERSON] звернулися до Словянського міськрайонного суду із позовною заявою до ПАТ «СК «Уніка», але рішення на даний час ще не прийняте. Відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] як до зазначеного заперечення на позовну заяву, так і до власних пояснень в судовому засіданні не додано жодного документального підтвердження на підтвердження будь-яких, зазначених обставин (не додано копії листа до ПАТ «СК «Уніка» про настання страхового випадку та відмови ПАТ «СК «Уніка» у визнанні цієї обставини страховим випадком; не додано документального підтвердження викрадання та/або знищення автомобіля «HYUNDAI» 2012 року випуску д.н.з.[NUMBER] /документального підтвердження настання страхового випадку/, не додано копії позову [PERSON] до ПАТ «СК «Уніка» та копії ухвали про відкриття судом провадження за цим позовом тощо), хоча з часу зазначення цих обставин відповідачем та його представником 10.08.2016р. пройшло більше 4-х місяців. Таким чином, враховуючи ненадання відповідачем та його представником суду доказів на підтвердження настання страхового випадку, звернення відповідача із позовом до суду та відкриття судом провадження за цим позовом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог, зазначених відповідачем та його представником як у заперечені, так і в судовому засіданні, так, як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, суд приходить до висновку про те, що в разі доведення відповідачем настання страхового випадку, суд, по заяві відповідача, має змогу переглянути своє рішення за ново виявленими обставинами. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, з відповідача потрібно стягнути на користь позивача 181785,40 грн. заборгованості по кредитному договору. В частині стягнення понесених по справ судових витрат у розмірі, який позивач зазначає як 2726,78 грн., то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так, як позивачем не надано суду документального підтвердження здійснення ним цих витрат; відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial