Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

06.12.2013 р. позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 1.05.2008 року та до березня 2009 року вона мала стосунки з відповідачем, але не мешкала з ним однією родиною та не реєструвала шлюб. Від спільних стосунків з відповідачем [INFO] року народилась дитина - син [PERSON]. Відповідачем не була подана заява до органу реєстрації актів цивільного стану, а тому народження дитини здійснено за заявою матері з її слів. Позивачка вважає, що відповідач, як батько дитини повинен сплачувати аліменти на її користь. Позивачка просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження дитини , стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно починаючи з 1.12.2010 року. Сторони до початку судового засідання надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, відповідач з позовом згоден у повному обсязі. Про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наданих матеріалів, оскільки вони містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його матір*ю є [PERSON], батьком записаний [PERSON]. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану відомості про батька в актовому запису про народження [PERSON] , [INFO] записані за заявою матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином існують всі законні підстави для задоволення позову в частині визнання батьківства. Розглядаючи позовні вимоги в частині зобов'язання відділ реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження дитини, суд вважає їх такими , що не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав встановлені у ст. 16 ЦК України. Право позивача на внесення змін до актового запису про народження дитини не порушувалось відділом реєстрації актів цивільного стану на час звернення до суду. Таким чином позовні вимоги в частині зобов'язання відділ реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження дитини задоволенню не підлягають. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини починаючи з 10.11.2009 року, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд приходить до висновку, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з [PERSON] та перебуває на її утримання. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставинах суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини щомісячно. Згідно ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач не надав доказів щодо вживання заходів для одержання аліментів з відповідача та ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial