Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

06 липня 2020 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до Територіальної громади м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка народилась [INFO] . Після смерті матері відкрилась спадщина, що складається з 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За життя мати заповіт не складала, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON] є її син [PERSON] позивач у справі. 12 травня 2020 року позивач звернувся до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 26 червня 2020 року постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Резніченко Н.А. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач вказував, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Київ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Редакція Постанови до 11 травня не містила положень, які б дозволяли працювати нотаріусам. Постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Київ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції від 11 травня 2020 року із загальної заборони діяльності роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, містила виключення - дозвіл нотаріальної діяльності. Наступного дня позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. Вважає, що строк звернення було пропущено з поважних причин. Наголошував на незначності періоду пропуску строку звернення. Просив визначити додатковий строк для прийняття заяви про прийняття спадщини, відкритої після померлої [INFO] [PERSON] тривалістю у три місяці. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, про що надав письмову заяву. Представник відповідача Територіальної громади м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області Коробов Д.В. у судове засідання не прибув, просив справу розглянути за його відсутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Третя особа Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Резніченко Н.А. у судове засідання не прибула, просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, про що надала письмову заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Матір позивача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 13 листопада 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, серія [NUMBER] . 12 травня 2020 року позивач звернувся до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На час смерті [PERSON] позивач не проживав постійно із спадкоємцем та пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. 26 червня 2020 року постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Резніченко Н.А. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] за життя проживала сама за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті заповіту не залишила; окрім позивача у справі, інших осіб, які б звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї немає; спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. На підставі ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.24 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин суд у відповідності з ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України має право визначити додатковий строк для її подання. Суд констатує, що шестимісячний строк прийняття спадщини, зокрема подання заяви про прийняття спадщини за даних обставин спливав 10 травня 2020 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 року в редакції від 17.03.2020 року, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, в тому числі заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів. Нотаріальна палата України звернулася до нотаріусів та громадян у зв`язку із встановленням урядом на всій території України з 12 березня до 3 квітня 2020 року карантину задля запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, пандемію якого вже оголошено ВООЗ у всьому світі, закликала під час карантину з метою убезпечення від масового поширення вірусної інфекції рекомендуємо нотаріусам здійснити всі можливі профілактичні заходи та призупинити особистий прийом громадян, громадян на період карантину утриматися від особистого відвідування державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, консультуватися із нотаріусами засобами телефонного та інтернет-зв`язку, а владу вирішити питання щодо необхідності визнання карантину форс-мажорною обставиною, зокрема із можливістю надання податкових пільг громадянам та бізнесу, а також імпортерам в Україну медичних товарів та обладнання. Зокрема, рекомендувала нотаріусам максимально обмежити особистий прийом громадян - з метою піклування про здоров`я відвідувачів, адже в нотаріальні контори, особливо державні, часто звертаються люди похилого віку; здійснювати особистий прийом лише за умови крайньої необхідності - в разі необхідності відкриття спадщини, коли минає 6-місячний строк, а також для того, щоб убезпечити громадян від порушень їх прав у разі пропуску строків. Організувати прийом документів поштою, за можливості; здійснювати консультування громадян по телефону та онлайн. За необхідності особистого прийому, здійснювати його лише за попереднім записом, пропускати даних відвідувачів у контору по одному, бажано в медичних масках. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Київ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції від 11 травня 2020 року із загальної заборони діяльності роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, містила виключення - дозвіл нотаріальної діяльності. Наведені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки обмежувався прийом громадян у державних установах тощо, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини дійсно були об`єктивними та непереборними, оскільки позивач не мав реальної можливості скористатися своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку. Відповідач та третя особа не подали належних і допустимих доказів на спростування позову та встановлених судом обставин. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та необхідно призначити позивачу додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини відкритої після смерті [INFO] його матері [PERSON] . Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходив з того, що позивач не ставив вимоги про стягнення сплачених ним судових витрат у вигляді судового збору, а також, що сторони у справі не заявляли про понесення ними витрат по оплаті будь-яких судових витрат.

Outcome: approved