Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

05.12.2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 13.09.2013 року перебуває у шлюбі із відповідачем. Від цього шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає разом із нею. Відповідач із родиною не проживає, від покладеного на нього відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України обовязку утримувати свою дитину ухиляється. Відповідач працездатний, працює у Харківському Національному Університеті внутрішніх справ на посаді заступника начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та контролю. Як відомо позивачу, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Позивач не працює, коштів, достатніх для утримання дитини, не має, в звязку із чим змушена звертатися до суду із позовом. Під час розгляду справи судом позивач збільшила розмір своїх позовних вимог та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1\\2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи із дня народження дитини і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування підстав для збільшення розміру позовних вимог позивач зазначила, що при попередньому розгляді справи в суді вона мала нервовий струс, після якого в неї за дві доби повністю зникло молоко і вона вимушена перевести дитину на штучне харчування, внаслідок чого витрати на дитину значно збільшились. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені вище. Відповідач із позовними вимогами [PERSON] не погодився,15.01.2015 року звернувся до суду із зустрічним позовом до неї про розірвання шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні. В подальшому, 19.01.2015 року відповідач просив суд позовну вимогу про встановлення факту перебування на утриманні залишити без розгляду, на задоволенні зустрічного позову в частині розірвання шлюбу між сторонами наполягав, пояснюючи, що позивач, всупереч наданій суду інформації офіційно працевлаштована, працює в ФК «Фармпланета». Крім того, відповідач за первісним позовом зазначив, що не згодний із розміром аліментів, заявлених позивачем до стягнення, оскільки в нього на утриманні перебуває мати [PERSON], яка є непрацездатною, у зв'язку із досягненням нею пенсійного віку а також наявністю у неї низки системних захворювань. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та відповідач за зустрічним, - [PERSON] позовні вимоги за своїм зустрічним позовом про розірвання шлюбу підтримав, проти стягнення аліментів у розмірі, що враховує розмір доходів позивача та наявність у нього на утриманні непрацездатної матері, не заперечував. Представник відповідача за первісним позовом, що діє на підставі довіреності, - [PERSON], в судовому засіданні доводи свого довірителя підтримав та, посилаючись на вищевикладене, просив суд при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, враховувати матеріальний стан сторін та наявність у відповідача на утриманні непрацездатної матері. Також представник позивача за зустрічним позовом повністю підтримав зустрічний позов та просив суд розірвати шлюб між сторонами, Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] проти розірвання шлюбу із позивачем [PERSON] не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 13.06.2013 року перебувають у шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, яка є в матеріалах справи. Відповідно до копії свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] народилась 20 листопада 2014 року і її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки №4942 від 21.11.2014 року за підписом начальника дільниці №33 КП «Жилкомсервіс» яка є матеріалах справи, Фоменко (в шлюбі [PERSON]) [PERSON], [INFO], зареєстрована та мешкає в м. Харкові, Салтівське Шосе, 145В, кв. 116. Як стверджувала в судовому засіданні позивач за первісним позовом і не заперечувалось відповідачем, дочка сторін [PERSON] мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні та виховуванні. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідачем до суду надано копію свідоцтва про народження та копію паспорту, пенсійного посвідчення його матері, [PERSON], яка, як свідчить штамп у паспорті громадянина України, зареєстрована за тією ж адресою, що й позивач за зустрічним позовом, є пенсіонером за віком. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка №6 від 06.02.2015 року, витребувана судом за клопотанням відповідача за первісним позовом, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Фармпланета» на посаді консультанту з маркетингу з 19.09.2013 року, з 13.01.2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. З довідки про доходи [PERSON] від 0.0.2015 року вбачається, що за період часу з листопаду 2014 року по січень 2015 року її сукупний дохід становить 0 грн.00 коп. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, суд під час визначення розміру аліментів враховує вік дитини, наявність у відповідача за первісним позовом на утриманні непрацездатної матері, та вважає за необхідне задовольнити первісний позов частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1\\4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Разом із тим, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що в подальшому вона не позбавлена можливості в порядку, передбаченому ст. ст. 185, 192 Сімейного кодексу України, звертатися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), чи про зміну розміру аліментів, у разі зміни її матеріального або сімейного стану, тощо. З приводу вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь починаючи з дня народження дитини, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того факту, що вона, відповідно до положень ст. 191 СК України, вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача починаючи з листопада 2014 року, але не могла їх одержати у звязку із ухиленням останнього від їх сплати. В звязку із чим, суд присуджує стягнення аліментів відповідно до положень ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України, від дня предявлення позову. З приводу вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем за зустрічним позовом, суд враховує положення ч.2 ст. 110 Сімейного кодексу України, за якою позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини чи протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого с подружжя або дитини. Так, [PERSON] народилась 20.11.2014 року, тобто на момент звернення до суду із зустрічним позовом про розірвання шлюбу, їй не виповнився 1 рік. Відомості щодо вчинення відповідачем за зустрічним позовом протиправної поведінки, яка містить ознаки злочину щодо другого с подружжя або дитини, позивачем за зустрічним позовом до суду не надано. В зв'язку із тим що питання про прийняття до розгляду зустрічного позову судом розглянуто та зустрічний позов прийнято до розгляду разом із первісним позовом, суд вважає за доцільне відмовити [PERSON] в задоволенні зустрічного позову та розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу після того, як дитині сторін виповниться 1 рік.

Outcome: partial