Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

05 грудня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої також входить вищевказане нерухоме майно. Заповіту за життя [PERSON] не укладала, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач спадщину прийняла за правилами ст.ст.1269, 1270 ЦК України. Іншим спадкоємцям: [PERSON] та [PERSON] рішенням суду від 23.06.2010 року було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, однак своїм правом у встановленому порядку останні не скористались та спадщину не прийняли. Оскільки повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та в нотаріальному порядку їй уже видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Разом з цим, їй відмовлено у видачі такого свідоцтва на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, у зв'язку з відсутністю на це майно правовстановлюючих документів, тобто відсутністю реєстрації права влансоті за спадкодавцем. Тому позивач просить визнати за нею право власності на дане спадкове нерухоме майно в судовому порядку. Після надання 19.04.2018 року запитуваної судом копії матеріалів спадкової справи на спадкодавця - [PERSON], ухвалою суду від 02.05.2018 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено: [PERSON] та [PERSON], як таких, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23.06.2010 року, а тому ухвалене у даній справі рішення може вплинути на їх спадкові права та обов'язки. Учасники справи в судове засідання не з'явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Від відповідача - Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області неодноразово надходили повідомлення про визнання (підтримання) позову [PERSON] та розгляд справи у відсутності представника селищної ради. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, пояснень на позовну заяву та будь-яких заяв по суті спору чи процедури розгляду справи суду не подали. За таких обставин, згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Заболоттівською сільською радою Любомльського району Волинської області [INFO], встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с.Заболоття Любомльського району Волинської області (а.с.4). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Довідкою виконавчого комітету Заболоттівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 03.07.2017 року за вих.№603 та витягом з погосподарської книги №1 за 2007 рік цієї ж сільської ради від 14.07.2017 року №631 стверджено, що житловий будинок, 1971 року побудови, який знаходиться по [ADDRESS], по особовому рахунку №7 належав [PERSON] та увійшов до складу її спадкового майна (а.с.5, 6). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З вищевказаної копії довідки від 03.07.2017 року за вих.№603 та копії матеріалів спадкової справи №304/2007 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, тому, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, спадкування після її смерті здійснюється за законом (а.с.5, 65-73). Матеріалами справи стверджено, що спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є діти спадкодавця [PERSON]: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Ступінь родинних зв'язків між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як матір'ю та дітьми, доводиться копіями свідоцтв про народження останніх та копіями свідоцтв про укладення шлюбу (а.с.11, 12, 72). Також встановлено, що пережилого подружжя після смерті [PERSON] немає, а у фактичне володіння спадковим майном вступила спадкоємець [PERSON] шляхом здійснення догляду за житловим будинком (а.с.5). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері у строки та в порядку, визначеними ст.ст.1269, 1270 ЦК України, що підтверджується її заявою про прийняття спадщини, поданою 19.10.2007 року до Любомльської державної нотаріальної контори (а.с.66). З копії матеріалів спадкової справи № 304/2007 також встановлено, що позивачу 05.05.2009 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Полісся» Заболоттівської сільської ради Любомльського району Волинської області, розміром 0,94 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) на місцевості (а.с.70). З копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23.06.2010 року у справі № 2-200/10 вбачається, що іншим спадкоємцям: [PERSON] та [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили (а.с.13-14). Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23.06.2010 року у справі № 2-200/10 набрало законної сили 05.07.2010 року. Наявними у матеріалах спадкової справи № 304/2007 заявами [PERSON] та [PERSON] від 29.07.2010 року стверджено, що останні у визначений їм судовим рішенням строк звернулись з відповідними заявами у нотаріальну контору, тим самим спадщину після смерті [PERSON] прийняли у передбачений законом спосіб. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, на підставі вищенаведених доказів та норм, які регламентують спадкові правовідносини, судом встановлено, що спадкоємці, які у встановленому порядку прийняли спадщину: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадкують по 1/3 частки у спадковому майні після смерті [PERSON], в тому числі у спірному домоволодінні, що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 13.07.2017 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останній, як спадкодавцю (а.с.17). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.02.2018 року за №113613306, підтверджено відсутність записів щодо реєстрації права власності, іпотеки, заборони відчуження житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.59). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, літньої кухні, двох сараїв, вбиральні та колодязя, які знаходяться в [ADDRESS], та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання (а.с.22-26). Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 31.07.2017 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця - [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.18-26). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу наведеної норми та встановлених фактичних обставин у справі, судом не прийнято визнавальної позиції відповідача щодо пред'явленого позову, оскільки з'ясовані по справі обставини свідчать, що таке визнання суперечить закону та порушує права інших спадкоємців: [PERSON] та [PERSON], що не дає підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи, що у справі встановлено право позивача [PERSON] на спадкування після смерті [PERSON] лише на 1/3 частки спадкового майна, тому за нею слід визнати право власності саме на 1/3 частки спадкового житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Таким чином, у справі встановлено підстави для задоволення позову частково.

Outcome: partial