Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

06 квітня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що 22 жовтня 1997 року через товарну біржу «Смарагд Південь» між ними було укладено договір купівлі продажу будинку (у виді торгового біржового контракту) розташованого по вул.Набережній, 9 в с.Лепетиха Березнегуватського району Миколаївської області. При укладенні договору вони домовились щодо всіх його істотних умов та відбулось повне його виконання, оскільки вона сплатила відповідачці вартість домоволодіння, після чого та передала їй нерухоме майно. Маючи намір продати будинок вона звернулася за розясненням до нотаріуса, яка їй повідомила що договір купівлі продажу будинку посвідчений на товарній біржі не є правовстановлюючим документом на нього. У звязку з цим вона звернулася до відповідачки для нотаріального посвідчення договору, але та ухилилася від цього. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати дійсним договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул.Набережній, 9 в с.Лепетиха Березнегуватського району Миколаївської області укладений з відповідачкою 22 жовтня 1997 року посвідчений товарною біржею «Смарагд Південь». Позивачка в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву, згідно до якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач\~\~у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву у якій підтвердила факт укладення договору купівлі продажу житлового будинку. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи слідує, що 22 жовтня 1997 року позивачка придбала у відповідача житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с.Лепетиха Березнегуватського району Миколаївської області уклавши договір купівлі продажу, торговий біржовий контракт та зареєструвавши його на товарній біржі «Смарагд -Південь» за № 247 (а.с.6). На підставі зазначеного договору купівлі продажу 27 березня 2002 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації позивачці було видане реєстраційне посвідчення на житловий будинок, зареєстроване в реєстровій книзі за № 301 ( а.с.7). Після укладення договору сторони повністю виконали всі його умови, а саме відповідач відчужила квартиру позивачу, а вона прийняла її сплативши за неї обумовлену ціну. 10 березня 2016 року приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу позивачці було відмовлено у прийнятті зазначеного вище договору купівлі продажу - біржового контракту в якості правовстановлюючого документа, з підстав відсутності нотаріально посвідченого договору купівлі продажу житлового будинку (а.с.13). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР(1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за позивачкою права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на березень 2002 року року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за\~\~№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З матеріалів справи слідує, що покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в ММБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на будинок в порядку що існував на час його придбання і правомірно володіє ним, в такому разі нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З огляду на викладене, суд доходить висновку що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved