Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

06 травня 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ратушна Р.П., звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, і 27 березня 2020 року о 16.30 годині з ним, при виконанні трудових обов`язків прохідника дільниці №24 шахти «Октябрська» ПАТ «КЗРК» стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму у вигляді закритого 2-х кісткового перелому правої гомілки зі зміщенням уламків. Висновком МСЕК від 17.11.2020 позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності з 17 листопада 2020 року до 01 грудня 2021 року, з переоглядом 10 листопада 2021 року. Вказує, що в зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом змінилося життя позивача, погіршилася його якість, що завдає йому моральних страждань. Нещасний випадок, який стався на виробництві призвів до того, що назавжди порушено нормальні життєві зв`язки позивача, внаслідок перелому правої гомілки він відчув сильні больові відчуття, періодично відчуває біль правої нижньої кінцівки. Задоволення елементарних повсякденних побутових потреб потребує додаткових зусиль, страждань та переживань, і все це негативно впливає на психоемоційний стан здоров`я позивача. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 90 000 гривень. Ухвалою суду від 07 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 18 травня 2021 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 03 червня 2021 року залишено без задоволення. 18 травня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не зазначено, в чому саме полягає протиправність діяння відповідача, якими протиправними діями була заподіяна шкода позивачу та в чому полягає вина останнього у заподіянні шкоди. Також зазначив, що комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві встановлено лише вину самого позивача у настанні нещасного випадку. Крім того вказав, що позивачем жодними доказами не доведено заподіяння йому моральної шкоди. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 22.08.2019 до 02.04.2021 працював на підприємстві відповідача на посаді прохідника 4 розрядку, зайнятого повний робочий день на підземних роботах, дільниці №24 шахти «Октябрська», 02.04.2021 звільнений з підприємства за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 8-15) Згідно копії Акту розслідування нещасного випадку від 03 квітня 2020 року, 27 березня 2020 року о 16.30 годині на дільниці №24 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» в орт-заїзді 49 осі гор. 1340 м. ш. «Октябрська» з прохідником [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму: закритий 2-х кісточковий перелом правої гомілки зі зміщенням уламків. Відповідно до згаданого Акту видом події зазначено падіння потерпілого під час пересування. Крім того, даним Актом встановлено, що особою, яка допустила порушення законодавства з охорони та гігієни праці зазначено [PERSON] - прохідник дільниці №24 шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не піклувався про особисту безпеку і здоров`я, при пересуванні по пішохідній частині орт-заїзду 49 осі гор. 1340м, чим порушив вимоги п. 1.12.7.1 «Інструкції з охорони праці №157-2018 для прохідника (учня прохідника)» (а.с. 16-24). Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №052857 від 17 листопада 2020 року, [PERSON] при первинному огляді встановлено 25% втрати професійної працездатності, без встановлення групи інвалідності, з 17 листопада 2020 року до 01 грудня 2021 року, з переоглядом 10 листопада 2021 року. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування і ВМП по висновку ЛКК ЛПЗ (а.с.30). Відповідно до постанов Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 30 листопада 2020 року за №0405/24905/24905.1/1, №0405/24905/24905.1/2 (а.с.32,33) встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку з 27 березня 2020 року, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що стався 27 березня 2020 року. За висновком МСЕК від 17.11.2020, серії 12ААА №052857 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 25%, з повторним оглядом 10 листопада 2021 року. [PERSON] призначено одноразову допомогу у разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 8216,78 грн., щомісячну грошову виплату в розмірі 7630,40 грн. з 17 листопада 2020 року по 30 листопада 2021 року включно. Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~праці» відшкодування\~моральної шкоди\~провадиться власником,\~якщо небезпечні\~або шкідливі\~умови праці\~призвели до\~моральної втрати\~потерпілого,\~порушення його\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~вимагають від\~нього додаткових\~зусиль для\~організації свого\~життя. \~Під\~моральною втратою\~потерпілого розуміються\~страждання,\~заподіяні працівникові\~внаслідок фізичного\~або психічного\~впливу,\~що спричинило\~погіршення або\~позбавлення можливостей\~реалізації ним\~своїх звичок\~і бажань,\~погіршення відносин\~з оточуючими\~людьми,\~інших негативних\~наслідків морального\~характеру.\~ Відшкодування\~моральної шкоди\~можливе без\~втрати потерпілим\~працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 27 березня 2020 року, [PERSON] первинно встановлена втрата професійної працездатності 25% без встановлення групи інвалідності на строк до 01 грудня 2021 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 25%, без встановлення групи інвалідності до 01 грудня 2021 року, вину самого позивача у настанні нещасного випадку, тому суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 55\~000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~держави судовий\~збір в\~сумі 908 гривень.

Outcome: partial