Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

05 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 07 травня 2003 року, який розірвано 18.04.2016 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO] Позивач з відповідачем проживають окремо, а дитина проживає з позивачем. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочки [PERSON] за кордоном, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Зокрема, позивач у червні-липні 2016 року має можливість вивезти дитину до м. Кітена, Болгарія для участі у «II - міжнародному конкурсі - фестивалі мистецтв на який її запросили. Вказує, що участь у зазначеному конкурсі має важливе значення для фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітньої дочки [PERSON], яка була переможцем та призерами багатоманітних конкурсів, про до свідчить велика кількість відповідних грамот. Разом з тим, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача і батька неповнолітньої доньки, шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. А тому просить визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO] року народження - безпідставною. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, неповнолітній [PERSON], [INFO] року народження, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] р. 13 травня 2016 року позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO] року народження - безпідставною. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Болгарії, неповнолітній [PERSON], [INFO] року народження, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], на період з 20 червня 2016 року по [INFO] року. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні пояснила, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки виїзд до Болгарії для участі у конкурсі має важливе значення для фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі у зв'язку з наступним. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі з 07 травня 2003 року, який розірвано 18.04.2016 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Позивач з відповідачем проживають окремо, а дитина проживає з позивачем. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочки [PERSON] за кордоном, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Зокрема, позивач у червні-липні 2016 року має можливість вивезти дитину до м. Кітена, Болгарія для участі у «II - міжнародному конкурсі - фестивалі мистецтв на який її запросили, що підтверджується запрошенням продюсерського центру за підтримки Хмельницького обласного управління національностей та релігій ХОДА для часті у конкурсі та на літній відпочинок, що відбудеться з 26 червня по 03 липня 2016 року в Болгарії. Участь у зазначеному конкурсі має важливе значення для фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітньої дочки [PERSON], яка була переможцем та призерами багатоманітних конкурсів, про до свідчить велика кількість відповідних грамот, копії яких наявні в матеріалах справи. Разом з тим, позивач вказує, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить, а тому оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, позивач змушена була звернутись до суду. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231. Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За правилами ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У разі посилання на цей закон слід указувати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий) з визначенням його початку й закінчення. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. У підп. 1,2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та/або рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, зазначено: «1. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування». Враховуючи вищевикладене, а також те, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування у Болгарії, а відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час судового засідання в таке не з'явився, своєї позиції суду не висловив, тому суд визнає відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO] року народження - безпідставною, а сам тимчасовий виїзд до Болгарії для участі у міжнародному конкурсі та на відпочинок, суд визнає таким, що відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON], та розширенню її кругозору та розвитку, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved