Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

05.01.2016 між Новомиколаївським комунальним дошкільним навчальним закладом № 3 «Теремок» (роботодавець) та [PERSON] (працівник) було укладено строковий трудовий договір № 1, відповідно до якого працівник приймається на посаду старшої сестри медичної Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» (п. 1.5) на строк до 01.02.2016 (п. 1.6). Наказом Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» від 01.02.2016 № 20-к/тр [PERSON] була прийнята старшою сестрою медичною тимчасово на час відсутності в звязку з лікарняним по вагітності та пологах основного працівника [PERSON]. Наказом Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» від 04.03.2016 № 49-к/тр [PERSON] було звільнено з займаної посади згідно ст. 40 п. 2 КЗпП України виявленої невідповідності працівника займаній посаді,. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.06.2016 по справі № 322/427/16 було визнано незаконним та скасовано наказ Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» № 49-к/тр від 04 березня 2016 року про звільнення [PERSON] з 04 березня 2016 року з посади старшої сестри медичної за ст. 40 п. 2 КЗпП України, поновлено [PERSON] на посаді старшої сестри медичної Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок». Наказом Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» від 10.06.2016 № 100-к/тр [PERSON] було поновлено на посаді старшої сестри медичної з 05.03.2016 на виконання вищезазначеного рішення суду. Наказом Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» від 10.06.2016 № 101-к/тр [PERSON] було звільнено з посади старшої сестри медичної з 10.06.2016 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку із закінченням строку договору. Згідно з листками непрацездатності серії АГН № 980801 від 25.01.2016 (первинний), серії АГН № 980883 від 07.04.2016 [PERSON] перебувала у відпустці у звязку з вагітністю та пологами з 25.01.2016 по 13.06.2016. Наказом Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» від 13.06.2016 № 102-к/тр [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років, з 13.06.2016 до фактичного виходу із відпустки. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Пунктом 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. За змістом ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Виходячи з наведених норм трудового законодавства, слід дійти висновку про те, що закінчення строку трудового договору надає кожній із його сторін безумовне право вимагати припинення трудових відносин. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про відпустки» відпустка у звязку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону) та відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону) є двома окремими видами соціальних відпусток. У наказі Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 «Теремок» від 01.02.2016 № 20-к/тр визначено строк трудового договору, укладеного з [PERSON], а саме період перебування основного працівника [PERSON] на лікарняному у звязку із вагітністю та пологами. Той факт, що [PERSON] одразу після закінчення періоду її тимчасової непрацездатності у звязку із вагітністю та пологами скористалася своїм правом на відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не змінює строку трудового договору, укладеного між позивачем та відповідачем, і не продовжує його строк на час перебування основного працівника у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отже відповідач вірно виходив з того, що закінчення строку трудового договору з [PERSON] припадає на останній робочий день, що передує дню виходу на роботу основного працівника 10.06.2016, оскільки день звільнення вважається останнім днем роботи, відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58. Таким чином, твердження позивача про те, що станом на теперішній час відпустка [PERSON] у звязку із вагітністю та пологами не закінчилася, є помилковим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що звільнення [PERSON] 10.06.2016 було проведено з дотриманням норм законодавства про працю, а відтак відсутні підстави для поновлення її на роботі, стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Обставини, на які посилався позивач в обґрунтування заявленого позову, не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду справи, у звязку з чим суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed