Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

04 червня 2015 року Миргородський міжрайонний прокурор звернувся в суд із позовом в інтересах [PERSON] до Дружківської міської ради Донецької області про визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 26 січня 2012 року в м.Дружківка Донецької області померла мати [PERSON], - [PERSON], яка за свого життя набула право на отримання земельної частки (паю) в розмірі 6,2815 гектари на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області із земель Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство імені Іваненка». Однак [PERSON] до своєї смерті не встигла отримати правовстановлюючий документ на згадану земельну частку (пай), а відтак [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем після [PERSON], позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права на неї. Тому позивач прохає визнати за [PERSON]П право на отримання згаданої земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після своєї матері [PERSON] В судовому засіданні прокурор подану позовну заяву в інтересах [PERSON] підтримав та просив задовольнити її. Представник відповідача, Дружківської міської ради Донецької області, в судове засідання не зявився, а звернувся до суду із листом, яким проти задоволення позову не заперечував і просив справу розглянути у його відсутності (а.с.69-70 ). Представник третьої особи, Головного Управління Держземагенства у Полтавській області, в судове засідання не з'явився, а звернувся із листом, яким просив справу розглянути у його відсутності, своїх заперечень проти позову суду не подав (а.с.54). Державне підпрємство «Сільськогосподарське підприємство ім. Іваненка» 17.12.2014 року було реорганізоване в Колективне сільськогосподарське підприємство «Імені Іваненка» (а.с.37-39), предстваник якого в судове засідання не зявився і своїх заперечень проти позову суду не подав. Дружківська міська рада Донецької області є належним відповідачем у справі, оскільки у відповідності з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яка на момент смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] (а.с.32). Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи після померлої [PERSON], проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких обґрунтувань. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в ДП «СГП ім..Іваненка» з 01.04.1949 року по 31.12.1974 року (а.с.33). Вона, станом на 23.09.2010 року, внесена до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) за № 229, земельна ділянка № 550, на території Гаркушинської сільської ради Миргородського району, площею 6,2815 гектарів в порядку приватизації земель Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство ім.. Іваненка» (а.с.34). Рішенням загальних зборів працівників та пенсіонерів ДП «СГП ім.Іваненка» від 14.11.2010 року та 24-28 серпня 2011 року, прийнятого в межах повноважень та за життя [PERSON] закріплено її невідємне майнове право за земельну частку (пай) (а.с.7-14, 18-21). Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай отримали всі особи, які входили до складу сільськогосподарських підприємств на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. [PERSON] померла 26.01.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть на а.с.6. У звязку з її смертю відкрилася спадщина на її майно. [PERSON], в інтересах якої Миргородський міжрайонний прокурор заявив позов, як дочка померлої (а.с.27-28), є спадкоємцем першої черги за законом, після померлого члена ДП «СГП ім.Іваненка», що мала право на земельну частку (пай). Спадщину позивачка прийняла в порядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент смерті останньої і не заявила про відмову від неї (а.с.25-26,32, 80-86). Таким чином, спадкодавець, на момент своєї смерті, будучи внесеним до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), приєднаного до Державного акту на право колективної власності на землю, набув право на отримання вказаної частки. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або законом. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після своєї матері [PERSON] у відповідності із ст.1261 ЦК України (а.с.25-28). Як вбачається з матеріалів справи, постановою в.о. державного нотаріуса Дружківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 09.06.2015 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів (а.с.88). З огляду на відсутність можливості [PERSON] оформити свої права на спадкове майно у позасудовому порядку, суд приймаючи до уваги те, що матеріалами справи підтверджується право спадкодавця на спірну земельну частку (пай), відповідач та треті особи по справі не оспорюють ні право спадкодавця на згадану земельну частку (пай), ні право позивача на її спадкування, вважає позовні вимоги Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими до задоволення. Враховуючи те, що позивач згідно ст. 5 ч.1 п.11 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відповідач не оспорює і не оспорював прав особи, в інтересах якої було заявлено позовні вимоги в суді, судові витрати понесені не з вини зазначеного відповідача, то суд вважає необхідним свільнити його від оплати судових витрат і компенсувати їх за рахунок держави згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved