Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що 14 лютого 2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «[PERSON] [PERSON]», був укладений кредитний договір 014/30650/82/82021. Згідно вказаного договору відповідачу було надано грошові кошти в сумі 140\~000,00 грн. під 16,5% річних строком до 14 лютого 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №82021-П-1, з відповідачем [PERSON] договір поруки № 82021-П-3, з відповідачем [PERSON] договір поруки № 82021-П-2. Свої договірні зобовязання по кредитному договору відповідач [PERSON] не виконав. Станом на 13 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 75\~150,19 грн., із них: 66506,78 грн. заборгованість по кредиту; 8643,41 грн. заборгованість а відсотками. Оскільки відповідачі взяті на себе зобовязання не виконують, просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 75\~150,19 грн., а також понесені судові витрати. \~ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити. Зазначив, що відповідач [PERSON] (основний боржник) повністю перестав здійснювати платежі по тілу кредиту з 19.06.2015 року, а тому 01.09.2015 року йому було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] (основного боржника) [PERSON] проти позову заперечував, посилаючись на п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначаючи, що [PERSON] передчасно звернувся з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості. Так, згідно Закону «Про захист прав споживачів», [PERSON] мав право звернутися з такою вимогою лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше за один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці; 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує пять відсотків суми кредиту; 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Представник відповідача зазначає, що відповідачем було допущене незначне порушення умов договору стосовно повернення кредитних коштів він не зміг здійснити оплату за щомісячним платежем в повному обсязі, тому двічі допустив сплату платежів в меншому розмірі, ніж було передбачено кредитним договором, однак від виконання договору він не відмовлявся. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову заперечують, просять відмовити в задоволенні позову (а.с.50-52). Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що 14 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/30650/82/82021 на суму 140000 грн. на строк до 14 лютого 2018 року зі сплатою 16,5% за користування кредитом. Відповідно до п.п. 7.1, 7.2, 9.1, 9.2, 9.3 кредитного договору \~відповідач зобовязаний забезпечити повернення коштів, отриманих в рамках кредиту, сплату процентів та сплатити пеню у розмірі 0,5% у разі прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за кредитом (а.с. 19-40). Відповідно до п. 9.1 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим Договором, Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом (в тому числі прострочені проценти, пеню та штрафи відповідно до цього Договору (а.с. 24). Пунктом 9.2 Договору визначено: Зокрема, Кредитор вправі предявити Позичальнику вимогу про дострокове погашення Кредиту у випадку прострочення Позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту, або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох раз протягом останніх дванадцяти місяців (а.с.24). Відповідно до п. 7.2. Кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту в дату, визначену п. 1.3.3 цього договору (а.с. 23). Пунктом 1.3.3 Договору визначено 19 число кожного місяця (а.с.20). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої Банком, позичальник протягом останніх дванадцяти місяців більше трьох раз допустив порушення строків погашення кредиту менш ніж на 30 календарних днів (а.с.16). Надані відповідачем квитанції про погашення сум кредиту 30.06.2015 року, 29.07.2015 року, 31.08.2015 року, 29.09.2015 року, 28.10.2015 року (а.с.247- 248) не спростовують, а навпаки підтверджують доводи Банку про те, що позичальник допустив порушення строків погашення кредиту. Банк не заперечує факту оплати сум по кредиту у вказані дати і вказані суми відображені у розрахунку (а.с. 16). За вказаних обставин, посилання відповідача на те, що він лише двічі допустив незначне порушення умов договору не відповідають дійсності. Посилання представника відповідача на норму п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та на невідповідність п. 9.1 та 9.2 Кредитного Договору вказаній нормі закону «Про захист прав споживачів» - суд не приймає до уваги, оскільки відповідач не оскаржував умови кредитного договору, і Кредитний договір не визнавався судом недійсним ні в частині, ні в цілому. 01 вересня 2015 року позичальнику [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитом №114-0-0-00/15-45832 (а.с.53-54). Суд звертає увагу, що відповідач не надав доказів щодо усунення ним порушення умов договору протягом встановленого законом періоду часу, як це визначено в Закону України «Про захист прав споживачів», на норми якого відповідач посилається . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За вказаних обставин, суд вважає, що вимога Банку про дострокове стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованою і підлягає задоволенню. В забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] по кредитному договору 14 грудня 2015 року з відповідачами [PERSON] укладено договір поруки № 82021-П-1 (а.с. 41-44), з відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 82021-П-2 (а.с.45-48), з відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №82021-П-3 (а.с.49-52). Пунктом 2.2 зазначених договорів поруки від 14 лютого 2015 року передбачено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника, що зазначені в п. 1.3 даного договору, які виникають з умов кредитного договору, вказаного в п. 1.2 даного договору, а саме: повернути кредит в розмірі зазначеному в п. 1.3 даного договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. 01 вересня 2015 року відповідачу поручителю [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитом №114-0-0-00/15-45835 (а.с.55-56). 01 вересня 2015 року відповідачу поручителю [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитом №114-0-0-00/15-45839 (а.с.57-58). 01 вересня 2015 року відповідачу поручителю [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитом №114-0-0-00/15-45837 (а.с.59-60). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. \~\~ Виходячи з вищевказаних норм закону, умов основного кредитного договору, умов договорів поруки, суд вважає обґрунтованою вимогу банку про стягнення суми заборгованості по кредиту, відсоткам солідарно з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які несуть відповідальність перед Банком як солідарні боржники. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 14 лютого 2045 року складає 75\~150,19 грн., з яких: заборгованість за кредитом 66506,78 грн., заборгованість за відсотками 8643,41 грн. (а. с.11-17). Представник відповідача не погодився з наданим Банком розрахунком заборгованості, зазначивши, що Банком допущені помилки в розрахунку, та надав економіко-правовий аналіз розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.53-68) та розрахунок заборгованості Банку з зазначенням помилок (на думку представника відповідача). Однак суд звертає увагу, що по-перше, представником відповідача не надано свого розрахунку заборгованості із зазначенням остаточних і вірних (на думку відповідача) сум: кредиту, відсотків, пені, простроченої заборгованості, залишку заборгованості. По суті, представник відповідача не погодився з розрахунком Банку, і лише вказав помилки в розрахунку банку (а.с. 69-72). По-друге, економіко-правовий аналіз розрахунку заборгованості за кредитним договором виконаний та підписаний представником відповідача, який не є експертом чи спеціалістом у цій області, а тому з цих підстав суд не може прийняти в якості доказу наданий економіко-правовий аналіз. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів необхідно стягнути на\~користь\~держави судовий збір у розмірі 1218,00 грн. в дольовому порядку в рівних частках, тобто по 304,50 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved