Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

04 травня 2020 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) у розмірі 2,59 га, розташованої на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області. Однак, за життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянки та отримати державний акт, а сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено. На час відкриття спадщини разом з [PERSON] проживала його дружина [PERSON] та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці - сини [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали. [INFO] померла [PERSON] .. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2020 року встановлено, що всі належні права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали [PERSON] , перейшли до її сина [PERSON] .. Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину згідно сертифікату № 0116219 , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено. Тому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,59 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області, видану згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0116219 , як на спадкове майно померлої [PERSON] . Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовної заяви та розгляд справи без його участі (а.с.45). Від відповідача - Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області надійшла заява про визнання позову [PERSON] та розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.42). Від завідувача Сумської міської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.23). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 2,59 умовних кадастрових гектарів на території Дунаєцької сільської ради. Згідно довідки Відділу у Глухівському районі Сумської області Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 134/103-20 від 11.02.2020 [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації №8 від 16.01.1997 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0116219, зареєстрований під № 936 від 18.02.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Щорса. Розмір земельної частки (паю) складав 2,59 умовних кадастрових гектарів (а.с. 8). Таким чином в суді встановлено, що померлий [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) із земель САПТЗТ ім. Щорса в умовних кадастрових гектарах, про що на його ім`я було видано відповідний сертифікат. Відповідно до ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управлінняабо володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно положень ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його дружини [PERSON] . відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року. Рішенням Глухівського міськрайонного суду визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 2,59 умовних кадастрових гектара, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0116218, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16 січня 1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Щорса, під № 937 від 18 лютого 1997 року, розташовану на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно після смерті [PERSON] (а.с.6,7). Позивач являється спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. Відомості щодо інших спадкоємців, усунення позивача від спадкування, пропуск строку для прийняття спадщини, та інші обставини, які б перешкоджали захисту спадкових прав позивача, суду не надані. Таким чином, зважаючи на факт неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній, перейшли до її сина - позивача [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, який 29.04.2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлої матері [PERSON] (а.с.11). Згідно листа Сумської міської державної нотаріальної контори та Інформаційних довідок зі спадкового реєстру спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіти/спадкові договори відсутні (а.с.23-25). Разом з цим, за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Порядок виготовлення дублікатів сертифікатів чинним законодавством не врегульований, тому позивач не може позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Оскільки судом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай) на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області площею 2,59 умовних кадастрових гектара відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0116219, зареєстрованого за № 936 від 18.02.1997, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 року, яке (право) в силу ст. 529 ЦК УРСР 1963 року перейшло до його дружини [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач, та не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial