Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

05 лютого 2016 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, витрат на оплату за правову допомогу, витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження та витрат на оплату судового збору. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що 11 травня 2015 року о 9-00 годині на 20 км автошляху Харків-Щербаківка + 400 м, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не виконав вимоги державного знаку 2.1 Правил дорожнього руху України та не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], 2012 року випуску, під управлінням [PERSON], який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснено зіткнення транспортних засобів, чим відповідач грубо порушив вимоги пунктів 16.11, 33.2.1 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року [PERSON] визнано винним у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. У звязку з тим, що з дня здійснення правопорушення на день розгляду судом справи сплинув тримісячних термін, на підставі статті 38 та пункту 7 статті 247 КУпАП, адміністративне провадження було закрито. Зазначена постанова суду набрала чинності. Згідно висновків експертного товарознавчого дослідження № 5110 від 25 травня 2015 року, яке проведено експертами Харківського НДІСЕ імені заслуженого професора [PERSON], внаслідок ДТП з вини [PERSON], автомобілю позивача спричинені значні технічні ушкодження, у звязку з чим транспортний засіб фактично виведено з ладу та який став не придатний для його використання. За висновками вказаної експертизи розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], заподіяної внаслідок ДТП 11 травня 2015 року, становить 166 633,64 грн. Оскільки транспортний засіб позивача згідно страхового полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А1/0636024, був застрахований, страховою компанією «Альфа-гарант» було виплачено позивачу в рахунок спричинених збитків 49\~784,85 грн. [PERSON] вважав, що з урахуванням виплаченою йому страховою компанією страхової суми, матеріальні збитки, які не відшкодовані і які повинні бути відшкодовані відповідачем, складають 116\~248,79 грн. Крім того, [PERSON] вважав, що внаслідок ДТП йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10\~000 грн. та яка виразилася у тому, що під час ДТП він отримав значний страх та суттєвий душевний стрес. Крім того у звязку із знищеннями транспортного засобу, на придбання якого він збирав кошти не один рік свого життя, він позбавлений можливості користуватися своїм майном, який він використовував, в тому числі, й для трудової діяльності. 22 березня 2016 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся у суд із зустрічним позовом, в якому посилався на те, що постанова судді Дергачівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року по справі № 619/3001/15-ц не міститься висновку про те, з чиєї вини сталася ДТП, яка мала місце 11 травня 2015 року, та чи є між діями [PERSON] та заподіяною [PERSON] шкоди причинний звязок. Оскільки вина [PERSON] у вчиненні ДТП не встановлена жодним судовим рішенням, та не встановлений причинний звязком між діями [PERSON] та шкодою, спричиненою [PERSON], посилання останнього на протокол про адміністративне правопорушення, як на підставу своїх вимог, є необґрунтованим, оскільки протокол не є належним та допустимими доказом у даній справі, а вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими, непідтвердженими належними та допустимими доказами, і задоволенню не підлягають. Крім того, [PERSON] вважав, що діями відповідача [PERSON] йому спинено матеріальної та моральної шкоди. При цьому посилався на те, що згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу № 131/06/15, вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу в результаті пошкодження транспортного засобу Тоуоtа Соrоllа державний № [NUMBER], складає 34\~569,15 грн. Вважав, що даний матеріальний збиток спричинений діями [PERSON], оскільки дії [PERSON] були неправомірними та між ними і шкодою, яка спричинена транспортному засобу [PERSON], є причинний звязок. Крім того, вважав, що діями [PERSON] [PERSON] було спричинено моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн., яка виразилася у душевних стражданнях у звязку із пошкодженням його майна. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 грудня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріальної шкоди 81374,15 грн., моральної шкоди 7000 грн., вартість проведеної комплексної авто технічної експертизи у розмірі 2543,31 грн., судовий збір 814,00 грн., витрати, понесені на оплату адвоката, 3500 грн., в задоволенні іншої частини позову відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду 10370,75 грн., моральну шкоду 1500 грн., судовий збір 551,20 грн., в задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, представник [PERSON] [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог [PERSON] скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що Згідно протоколу зі схемою про адміністративне правопорушення від 11 травня 2015 року, складеного 11 травня 2015 року старшим інспектором ДПС з ОСП № 1 РДПС [PERSON] України у Харківській області [PERSON] 11 травня 2015 року о 9:00 годині на 20 км автошляху Харків-Щербаківка + 400 м, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не виконав вимоги державного знаку 2.1 Правил дорожнього руху України та не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], 2012 року випуску, під управлінням [PERSON], який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснено зіткнення транспортних засобів. З висновків комплексної судової авто-технічної експертизи та експертизи відео-звукозапису № 6549/6798 від 31.10.2016 року, проведеної Харківським НДІ ім. Засл. проф. [PERSON] вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля Skoda Octavia [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1, 12.3, 12 (ґ), 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Skoda Octavia [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Тоуоtа Согоllа шляхом виконання ним вимог пунктів 10.1, 12.3 Правил дорожньої руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Skoda Octavia [PERSON] не відповідали вимогам пунктам 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному звязку виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Skoda Octavia [PERSON] також не відповідали вимогам п.п. 12.6 (ґ), 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Але, з технічної точки зору, невідповідності дій водія автомобіля Skoda Octavia [PERSON] вимогам п.п. 12.6 (ґ), 12.9 : Правил дорожнього руху України не знаходились в причинному звязку виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Тоуоtа Соrоllа [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 16.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Skoda Octavia для водія автомобіля Тоуоtа Соrоllа [PERSON] визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 16.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Тоуоtа Соrоllа [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього рух України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи висновок зазначеної комплексної судової авто-технічної експертизи та експертизи відео-звукозапису № 6549/6798 від 31.10.2016 року апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наявність вини обох водіїв транспортних засобів у скоєнні ДТП та розподілу вини учасників ДТП у відношенні: вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] становить 30 %, вина водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] 70 %. Разом з цим, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає зміні з наступних підстав. Так, [PERSON], застрахувавши свою цивільну відповідальність в страховій компанії, передав їй обовязок виплатити обумовлену суму у випадку, якщо він буде визнаний винним у спричиненні шкоди третім особам, і яка була виплачена [PERSON] в сумі 49\~784,85 грн. відповідно до виписки банку з особового рахунку від 11 січня 2016 року. Таким чином, отримана [PERSON] страхова виплата в сумі 49\~784,85 грн. за своєю суттю є частковим відшкодуванням [PERSON] заподіяної шкоди [PERSON] Як встановлено судом першої інстанції, і з цим погодився апеляційний суд, пропорція вини встановлена у співвідношенні 70:30 та поширюється на весь розмір шкоди, спричиненої сторонами одна одній, тому сума, що підлягає відшкодуванню [PERSON] [PERSON] становить 66\~844,70 грн. , виходячи з наступного розрахунку: 166\~613,64 грн. : 100 х 70 або, з урахуванням отриманої [PERSON] страхової виплати 116\~629, 55 грн. 49\~784, 85 грн. = 66\~844, 70 грн. Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 309 ЦПК України, змінює рішення в частині визначення суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: partial