Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

07.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 16.03.2004 року. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO], який постійно мешкає з позивачем. На утримання дитини відповідач сплачував аліменти за рішенням суду до виповнення останнього повноліття, тобто до [INFO] року. [PERSON] на теперішній час продовжує навчання та є студентом денної форми навчання фізичного факультету Державного вищого навчального закладу «Запорізького національного університету». З 01.09.2013 року син навчається за контрактом та не отримує стипендії. Позивачу одноосібно важко сплачувати грошові кошти за навчання [PERSON] та утримувати останню. Враховуючи, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення останнім 23 років. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Відповідач частково визнав позовні вимоги, зазначивши, що на цей час він працює на посаді чергового газовщика на АТ «Мотор-Січ», має іншу сім'ю, де є дитина - [PERSON], [INFO] і на теперішній час в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа про стягнення з нього на утримання неповнолітньої дитини аліментів. Допомагати своєму сину він не відмовляється, але на теперішній час не має змоги, враховуючи його стан здоров'я та матеріальний стан, тому просить суд задовольнити позов частково та стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 18 частини від всіх видів заробітку (доходу) до досягнення останнім 23 років. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 22.03.2012 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя (а.с.3). Після виповнення [PERSON] повноліття, відповідач матеріально останній та позивачу не допомагає. [PERSON] знаходиться на утриманні позивача та навчається на 1 курсі денного відділення фізичного факультету Державного вищого навчального закладу «Запорізького національного університету» на контрактній формі навчання (а.с. 5). Згідно квитанцій № ВZP357.448067.1 від 21.08.2013 року та № 07022014131100 від 07.02.2014 року, де платником зазначений - [PERSON].», отримувачем - «Запорізький національний університет», призначення платежу: оплата за навчання, сплачено 4200,00 гривень (а.с. 7,8). Крім того, з довідки № 290 від 07.02.2014 року, виданою Запорізькою міською радою Єдиною абонентською службою Центром обслуговування абонентів № 11 вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований і мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначене свідчить, про те, що плату за навчання, квартирну плату та плату за комунальні послуги вносить позивач самостійно і це ставить її у скрутне матеріальне становище. Довідкою № 281/3 від 02.03.2014 року АТ «Мотор Січ» встановлено, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.08.2013 року по 31.01.2014 року становить 15484,25 гривень. На утриманні відповідача є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], видним 07.12.2006 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1429. Згідно довідки вих. № 2296/14-336/1508/14-ц від 05.03.2014 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 27.02.2014 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Проте, [PERSON] до Комунарського районного суду м. Запоріжжя не надано ухвали про відкриття провадження по справі, а отже зазначений довід відповідача при розгляд даної справи суд вважає за доцільне на приймати до уваги. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Стаття 199 Сімейного кодексу України зазначає, що у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до норм ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] на цей час виповнилося 18 років, він продовжує навчатися, стипендію не отримує, знаходиться на утриманні у позивача та потребує матеріальної допомоги. Позивач працює, отримує щомісячну заробітну плату, тому взмозі надавати допомогу, але не у тому обсязі, в якому заявлені позовні вимоги, так як має ще на утриманні неповнолітню дитину. Приймаючи до уваги інтереси [PERSON], стан здоров'я і матеріальне становище відповідача та позивача, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», суд вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього [PERSON], що підлягає стягненню з [PERSON] повинен щомісячно складати 1/6 частини заробітку (доходу) батька, починаючи з 06.03.2014 року до закінчення навчання дитини. На підставі викладеного і

Outcome: partial