Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

06.02.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) площею 4,43 га, що розташована на території Удайцівської сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії PH № 962663, який видавався на підставі рішення №334 Прилуцької районної державної адміністрації від [INFO] року, її матері за життя належало право на земельну частку (пай) площею 4,43 га в умовних кадастрових гектарах, що у колективній власності КСП «Удайцівський», яке знаходиться на території с.Удайці Прилуцького району Чернігівської області. Однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну матері земельну ділянку через те, що правовстановлюючий документ на неї був виданий вже після смерті спадкодавиці. Не погоджуючись з таким рішенням нотаріуса, позивачка вирішила звернутися до суду з даним позовом. 08.02.2019 у даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.03.2019. 12.03.2019 року через відпустку головуючого судді дана справа була знята з розгляду, який призначено на 16.04.2019. Сторона позивача та представник відповідача до суду не з'явилися, але ними були подані заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, а також про підтримання позовних вимог та їх визнання відповідно. Тож, дослідивши всі наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки (а.с.3-4) її батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) [PERSON] померла [INFO], за життя проживала одна за адресою: [ADDRESS] та була виписана у зв'язку зі смертю (а.с.7). З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №962663 (а.с.5) вбачається, що на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації №334 від [INFO] його було видано [PERSON] 26.07.2000 на підтвердження того, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Удайцівський» розміром 4,43 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до повідомлення начальника міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м.Прилуках ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с.12) вартість земельної частки (паю) по колишньому КСП «Удайцівський» площею 4,43 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості становить 127875,40 грн. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №742/2619/18 від 07.12.2018 (а.с.8-9) було встановлено факт належності вказаного вище сертифікату саме [PERSON] та факт прийняття спадщини після її смерті позивачкою. З листа державного нотаріуса Охріменко Н.С. (а.с.10) вбачається, що нотаріусом не було знайдено підстав для видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало її матері [PERSON], оскільки остання померла [INFO], а сертифікат на її ім'я на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від [INFO] року було видано 26.07.2000, тобто після смерті спадкодавиці. Листом в.о. завідувача Прилуцької районної державної нотаріальної контори та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.20-21) засвідчено факт відсутності звернень з заявами спадкоємців [PERSON] та заведенння спадкової справи після її смерті. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Так, статтею 25 ЦК України закріплено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Відповідно до частини 4 цієї ж статті цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. В судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що мати позивачки померла [INFO]. Тож, саме у цей момент припинилася і її правоздатність. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, чинній на момент смерті [PERSON].) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). З наданої суду копії сертифіката на земельну частку (пай) чітко вбачається, що його було видано через досить тривалий проміжок часу після смерті [PERSON] Разом з тим, рішення №334 Прилуцької районної державної адміністрації, на підставі якого цей сертифікат видавався, також приймалося вже після смерті [PERSON] - [INFO]. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі статті 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тож, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Оскільки документальне підтвердження права на земельну частку (пай) [PERSON] отримала вже після смерті, то відповідно до чинного законодавства дане право не може вважатися набутим нею, а тому не може входити до складу спадщини. Крім того, стороною позивача не було надано суду жодного іншого доказу на підтвердження належності спадкодавиці [PERSON] права на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного вище та ст.25, 1216, 1218 ЦК України, ст.22 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року), п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: dismissed