Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

05.04.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі -відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25.03.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5421,52 гривню у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Починаючи з 01 по 25 число кожного місяця, відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду з запропонованими позивачем умовами та правилами, підписавши Генеральну угоду. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 14.03.2019 року відповідач має заборгованість 29609,04 гривень, яка складається з наступного: 5421,53 гривню - заборгованість за кредитом; 1633,98 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7373,24 гривні - заборгованість за пенею та комісією, а також 15180,29 гривень - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, яку АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача та судові витрати. Ухвалою судді від 02.05.2019 дану позовну заяву було прийнято до розгляду та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Також даною ухвалою було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. АТ КБ «Приватбанк» та його представник копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі з повідомлення сторін отримали. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі з повідомлення сторін надіслано 06.05.2019 року. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі з повідомленням сторін отримав 10.05.2019 року (а.с.50). Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До позовної заяви долучено клопотання від представника позивача Савіхіної А.М., в якому вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.37). Крім цього, представник позивача - Миська Р.М. в канцелярію суду 01.04.2020 року також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, не заперечує про постановлення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи належно повідомлявся, відзиву на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав (а.с.50). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. В судовому засіданні встановлено, що 25.03.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості №б/н, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 5421,52 гривню у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). [PERSON] підтвердив свою згоду на укладення Генеральної угоди, підписавши заяву разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою (а.с.5). Крім того, при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта, зважаючи невиконаних зобов`язань перед банком. В порушення вищезазначених правових норм та умов кредитного договору позичальник своєчасно не повертає кредит, не сплачує нараховані відсотки за користування кредитними коштами та інші витрати за кредитним договором, тобто порушує свої зобов`язання перед банком, у зв`язку з чим, станом на 14.03.2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 29609,04 гривень, з яких: 5421,53 гривня - заборгованість за кредитом; 1633,98 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7373,24 гривні - заборгованість за пенею та комісією, а також 15180,29 гривень - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.4). Однак, позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦПК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 5421,53 гривню - заборгованість за кредитом, 1633,98 гривні - заборгованість по процентах за користування кредитом, 15180,29 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, а всього 22235,80 гривень. Що стосується пені та комісії в сумі 7373,24 гривні, заборгованість за якими зазначена, то у цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Статтею 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, зокрема, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921,00 гривню, відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 22235,80 гривень, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1442 гривні 63 копійки. На підставі ст.ст.526, 549, 551, 634, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial