Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

06.01.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 21.06.2011 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, який зловживає спиртними напоями, тому припинили фактичні шлюбні відносини. Відповідач кошти на утримання дитини не надає, тому вона змушена звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2011 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Старосілецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.06.2011 року (а.с.7). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с.8), батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, не надав до суду заперечень проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Малолітня дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved