overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

05.02.2016 року до суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох її з відповідачем дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дітей. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 16.03.2010 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 31.01.2012 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

05.02.2016 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті батька - [PERSON], 09.03.1930 р. н., який мав місце 18.01.2016 року в с. Шоломківська Слобода, Овруцького району, Житомирської області, мотивує це тим, що із-за відсутності свідоцтва про смерть батька вона позбавлена можливості зняти його з реєстраційного обліку. Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує. Заінтересована особа надала лист про розгляд справи без їхньої участі, щодо задоволення заяви заперечень не має. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З довідок, виданих виконкомом Шоломківської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 28.01.21016 року №№220, 221 видно, що факт смерті [PERSON], 09.03.1930 р. н. в сільській раді не реєструвався у звязку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть, а також, що [PERSON] помер 18.01.2016 року і похований на кладовищі села Слобода Шоломківська Овруцького району Житомирської області. [PERSON] доводився батьком заявниці, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ТП №488598, копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ТП №052864 та копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії УК №601861. У суду немає підстав не довіряти вказаній довідці та поясненням заявника викладених у заяві, а тому суд вважає факт смерті [PERSON] доведеним. Встановлення факту смерті батька заявниці необхідно для зняття його з реєстрації. Заявником сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., який судом не відшкодовується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

05.02.2016 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.06.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4800 грн. зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.11.2015 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 16044,50 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 24.06.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4800 грн. зі сплатою 36 % річних (3,2 % в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 9-34) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 4799,92 грн.; по відсоткам за користування кредитом 8454,37 грн.; по комісії 1550,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 740,21 грн. (а.с. 6-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 16044,50 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

05.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 26.10.2012 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час між ними шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, а тому примирення та збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] . у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.10.2012 року, вчинений Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 660. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матір'ю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

05.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 25.12.1993 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO], який є повнолітнім. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині часто виникають конфлікти, сварки. Тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Відповідач в добровільному порядку не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, тому вона змушена звернутись до суду. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача відповідач не надав ( а.с. 13, 16, 17, 18). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] \~ (а.с. 19 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~\~25.12.1993 року, про що Довгинцівським відділом ЗАГС м. Кривого Рогу зроблено актовий запис № 889 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про укладання шлюбу). В період спільного проживання у шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO], який досяг повноліття ( а.с. 5 копія свідоцтва про народження ). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

05.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на підставі договору купівлі-продажу частки будинку від 23.10.2013 року позивачці на праві власності належить 2/4 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя вул. Культурна, буд.100. Належну позивачу частку будинку по вул. Культурна,100 в м. Запоріжжі позивач купила у свого сина [PERSON], яка належала останньому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.12.2004 року державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстраційний номер 1-2703. Після укладення договору купівлі-продажу, у будинку залишилась проживати колишня дружина сина позивача, тобто відповідач по справі [PERSON], яка на теперішній час не є членом родини позивачки. Відповідач відмовляється в добровільному порядку зніматися з реєстрації, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом в якому просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: м. Запоріжжя вул.. Культурна, 100. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила справу розглянути справу за її відсутності, та вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] Представник третьої особи УДМС України в запорізькій області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

05.02.2016 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей- дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , який уточнила шляхом подання уточненої позовної заяви 18.02.2016 року та остаточно просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину. Підтримуючи в судовому засіданні свій позов , позивач зазначає, що з червня 2015 року відповідач не приймає участі в утриманні дітей. Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Кілійського району Одеської області від 14 грудня 2015 року. Після припинення спільного проживання діти проживають з нею на її утриманні. Відповідач з позовом не згоден. Пояснює, що на цей час він є безробітним, знаходиться на обліку в районному центрі зайнятості де йому призначена допомога по безробіттю. Інших доходів він не має. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази надані сторонами та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України , частка заробітку, (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як встановлено, відповідач є батьком неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після припинення спільного проживання сторін проживають з позивачем на її утриманні. Відповідач перебуває на обліку в Кілійському районному центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю. Обставини справи підтверджуються свідоцтвами про укладення шлюбу, про народження дітей , довідками , та не заперечується сторонами. Таким чином, суд вважає встановленим наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

05.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про заборгованості із заробітної плати в розмірі 7205,95 грн. Сторони в судове засідання не прибули. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №320/к від 12.11.2015 року, позивач з 12.11.2015 року був звільнений з роботи у звязку із скороченням штатів (ст.40 ч.1 КЗпП України), але роботодавець не здійснив виплату працівникові заборгованість по заробітній платі в розмірі 7205,95 грн і ці обставини підтверджуються Трудовою книжкою на імя позивача, з датою заповнення 20.08.1976 року та довідкою відповідача про заборгованість №466/451 від 18.02.2016 року (а.с.3-4). Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення заборгованість із заробітної плати в розмірі 7205,95 грн (з якої утримані податок та страхові внески, збори) це є підставою для задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

05.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи в розмірі 3702,93 грн за період з 13.10.2015 року по 09.12.2015 року, який представник позивача [PERSON] в заяві від 04.03.2016 року просить розглянути у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не прибув без поважних причин. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №282/к від 08.10.2015 року, позивач з 12.10.2015 року був звільнений з роботи у звязку із скороченням штатів (ст.40 ч.1 КЗпП України), але роботодавець не здійснив виплату працівнику вихідної допомоги в розмірі 8409,78 грн (яку йому було виплачено 10.12.2015 року) і ці обставини підтверджуються Трудовою книжкою на імя позивача, з датою заповнення 21.07.1978 року та Випискою по картковому рахунку позивача з банківської установи від 25.12.2015 року (а.с.7-9, 16-17). Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення вихідну допомогу, суд покладає на відповідача обовязок виплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 13.10.2015 року по 09.12.2015 року в розмірі 3702,93 грн, із утриманням податку та обовязкових платежів, що є підставою для задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

05.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.09.2006 року померла його мати - [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якої входить земельна ділянка. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Після смерті матері, позивач не звертався до нотаріальної контори, оскільки йому не було відомо про належність їй на праві власності земельної ділянки, тому позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявився, від представника позивача за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Дриглівська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні. До суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої відповідач просить розглядати справу без участі представника сільської ради, при прийнятті рішення у даній справі відповідач покладається на розсуд суду. На підставі статей 158,169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.09.2006 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №045610, виданим виконавчим комітетом Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області(а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЯР №405679 матірю позивача являється [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №235950, земельна ділянка, площею 1,74 га., розташована на території Дриглівської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, належить [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки №1 від 04.01.2016 року, виданою виконавчим комітетом Дриглівськоїсільської ради Чуднівського району Житомирської області, [PERSON], яка померла 26.09.2006 року, до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала одиноко за адресою: вул.Дзержинського, буд.27, с.Рижів Чуднівського району Житомирської області (а.с. 5). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин, та вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved