Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

06.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом останніх років сімейне життя між сторонами погіршувалось, що призвело фактичного припинення шлюбних відносин. З січня 2015 року сторони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Позивач наполягає на розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та є недоцільним. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з'явилася. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що 20.08.1993 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №10, виданим Старокривинською сільською радою Славутського району Хмельницькій області. Як видно з пояснень позивача, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні. З обставин викладених у позові також вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх стосунків, проживають окрема більше 3 років. З наведеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved