Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

06.03.2017 [PERSON] подав до суду позов до [PERSON], та після остаточного уточнення позовних вимог, просив встановити факти, що мають юридичне значення, а саме факт постійного проживання батька позивача - [PERSON], у домоволодінні за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON] - [PERSON] на день її смерті [INFO], для визнання [PERSON] таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та факту постійного проживання позивача [PERSON] у цьому же домоволодінні, разом з батьком позивача - [PERSON], на день його смерті [INFO], для визнання позивача таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], а також просив визнати за позивачем право на частку у розмірі 87/400 у праві власності на домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник в судове засідання з'явились. Позивач свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до суду також з'явився і проти позову не заперечував, визнав всі обставини на які посилався позивач, при розгляду справи по суті, відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову. Третя особа Друга Харківська держнотконтора у поданих заявах просила розглянути справу за її відсутності, поклалась на розсуд суду при вирішенні. Третя особа [PERSON] співвласник домоволодіння, у поданої ним заяві проти позову не заперечував і просив розглядати справу за його відсутністю. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] інші співвласники домоволодіння та [PERSON], яка є колишньою дружиною спадкодавця [PERSON], належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з'явились і про причини неявки суду не повідомили. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], а сам спадкодавець є сином [PERSON], померлої [INFO]. Відповідач [PERSON] є також сином [PERSON], померлої [INFO], і рідним братом спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], та відповідно, є рідним дядьком позивача [PERSON] Факт перебування у родинних відносинах та ступінь спорідненості цих осіб підтверджено свідоцтвами про народження, про смерть, витягом РАЦС. Для документального оформлення прийнятої спадщини самостійно позивач звертався до Другої Харківська держнотконтори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно згідно ст. 1298 ЦК України. За результатом звернення, нотаріус у вих.№ 02-14/859 від 06.06.2017 повідомив позивача про відсутність доказів вступу ним в управління або володіння спадковим майном, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заяви про вступ до спадщини чи відмови від спадщини не надходили, і роз'яснив позивачу право на звернення до суду. Спадкове майно складається із домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], і належить до майна, яке є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України). Згідно свідоцтва про право особистої власності від 16.09.1959, виданого Райжилуправлінням виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Харкова, 56/100 вказаного домоволодіння належало [PERSON] (російською мовою [PERSON]), яка є матір'ю спадкодавця [PERSON] і відповідача [PERSON], та є бабою позивача [PERSON] За повідомленням КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 05.05.2017 вих.№ 958/3, на даний час 55/100 домоволодіння з надвірними будівлями належить [PERSON] та після перерозподілу ідеальних часток згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.01.1981 (справа № 2-164/81), але не зареєстровано 145/200 часток: 87/200 ч. замість 56/100 ч., на ім'я [PERSON]; 11/200 ч. замість 7/100 ч., на ім'я [PERSON]; 11/200 ч. замість 7/100 ч., на ім'я [PERSON]; 36/200 ч. замість 23/100 ч., на ім'я [PERSON] Наведений розмір і розподіл часток сторонами не заперечувався. За матеріалами інвентаризаційною справи домоволодіння з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], складається з двох жилих будинків літери «А-1» та «Б-1». Рішенням Ленінської районної ради народних депутатів м. Харкова від 16.12.1980 № 240/40 «Про залишення домоволодіння [ADDRESS], у складі двох жилих будинків», з огляду на маломірність земельної ділянки 658 кв.м., це домоволодіння залишено у складі двох жилих будинків літера «А-1» та «Б-1». В 1974 році батьків позивача - спадкодавця батька [PERSON] та мати [PERSON], було виписано із будинку [ADDRESS] для прописки за іншою адресою: [ADDRESS]., але фактично вони продовжили постійно проживати у жилому будинку літера «Б-1» домоволодіння за адресою: [ADDRESS], з своєю малолітньою дитиною, наразі позивачем [PERSON] (1973р.н.). Спадкодавець [PERSON], померла [INFO], за життя проживала у приміщеннях жилого будинку літера «А-1» домоволодіння за адресою: [ADDRESS], разом з молодшим сином - відповідачем [PERSON] та його сім'єю, в яких він проживає і на даний час. Місцем відкриття спадщини за спадкодавцем [PERSON], померлої [INFO], та за спадкодавцем [PERSON], померлого [INFO], є [ADDRESS], оскільки спадкодавці постійно проживали у домоволодіння за цією адресою. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України (2004р.), якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відтак до правовідносин підлягають застосування норми ЦК Української РСР (1963р.) У пунктах 1, 2 та 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, надані наступні роз'яснення, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, а справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності з позиції належності та допустимості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт постійного проживання батька позивача - [PERSON], у домоволодінні за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON] - [PERSON] на день її смерті [INFO], для визнання [PERSON] таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та факту постійного проживання позивача [PERSON] у цьому же домоволодінні, разом з батьком позивача - [PERSON], на день його смерті [INFO], для визнання позивача таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], підтверджується письмовими доказами наданими позивачем та показаннями допитаних свідків. Свідок [PERSON], яка проживає поруч з успадкованим домоволодінням, по [ADDRESS] з 1959 року, і свідок [PERSON], яка проживає [ADDRESS] з 1972 року і є дружиною відповідача [PERSON], повністю підтвердили факти постійного проживання у домоволодіння по [ADDRESS] позивача [PERSON] та його батька [PERSON], а саме постійного проживання [PERSON] разом з його матір'ю [PERSON] на день її смерті [INFO], та постійного проживання позивача [PERSON] разом з його батьком [PERSON] на день його смерті [INFO], а також факт постійного проживання позивача у цьому же домоволодінні і на час розгляду справи. Допитаний, згідно ст. 184 ЦПК України, позивач як свідок також підтвердив факти постійного проживання у домоволодінні його батька [PERSON] з матір'ю батька - [PERSON], на день її смерті [INFO], та постійного проживання самого позивача у цьому домоволодінні, разом з своїм батьком - [PERSON], на день його смерті [INFO], так і на час розгляду справи. Підстави для критичного ставлення до показань допитаних у судовому засіданні свідків, - відсутні. За випискою із амбулаторної карти позивача в КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 24» від 10.11.2016, яка є територіальною за місцем його проживання: [ADDRESS], останній у період з 19.11.1980 по 15.09.2005, позивач звертався до поліклініки за місцем свого постійного проживання (19.11.80, 28.10.91, 30.11.91, 03.03.97, 14.04.99, 15.09.2015), тобто у період часу, у який просить встановити факт постійного проживання. Як убачається із відповіді Холодногірського ВП ГУНП в Харківський області № 118оу/119-64/01/15/2017 від 02.10.2017 на адвокатський запит, - за адресою: [ADDRESS], дійсно з 1973 року по теперішній час фактично мешкає [PERSON], 1973р.н., а також станом на 1987 рік в домоволодінні фактично проживав батько [PERSON] - [PERSON], який помер у 1997 році, що було підтверджено опитаними сусідами по домоволодінню за адресою: [ADDRESS]. Також позивачем були надані до матеріалів справи деякі із квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг у домоволодінні, яки збереглись у позивача, за період 1995-1996 року та минулі інші періоди, що підтверджує участь позивача та його спадкодавця - батька в оплаті комунальних послуг отриманих ними при проживанні у домоволодінні. Відповідач [PERSON], місце проживання якого у домоволодінні зареєстровано з 1968 року, визнав всі обставини на які посилався позивач, а також повністю визнав і позов [PERSON], та надав суду особисту письмову заяву від 12.09.2017, яка приєднана судом до матеріалів справи. За правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 2 ст. 31, ч. 1 та ч. 2 ст. 174 ЦПК України, відповідач має право визнати позов повністю або частково протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву, а якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованої суду письмової заяві, то вона приєднуються до справи, і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені будь-яки факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, які просить встановити у справі позивач і які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб, іншого порядку встановлення законом не передбачено. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже після відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги за спадкодавцем [PERSON], померлої [INFO], є її діти, а саме батько позивача - [PERSON] та відповідач [PERSON], а спадкоємцем першої черги за спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO], є його син позивач [PERSON] У відповідності до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, при цьому визнається, що спадкоємець є таким, що прийняв спадщину і у випадку, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже батько позивача - [PERSON] є таким, що прийняв спадщину за своєю матір'ю [PERSON], померлої [INFO], оскільки він постійно проживав на день смерті спадкодавця і продовжив проживати у домоволодінні за адресою [ADDRESS], яке входить до спадкового майна, тобто він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і, відповідно, позивач [PERSON] також прийняв спадщину за своїм батьком [PERSON], померлим [INFO], оскільки він постійно проживав на день смерті спадкодавця і продовжив проживати у домоволодінні за адресою [ADDRESS], яке входить до спадкового майна, тобто спадкоємець фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Частка позивача у праві власності на спадкове майно визначається таким розрахунком. Після смерті спадкодавцем [PERSON], померлої [INFO], якої належало 87/200 у праві власності на домоволодіння, її спадкоємці - батько позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину по 87/400 у праві власності на домоволодіння кожному (87/200 : 2 = 87/400), то і позивач [PERSON] успадкував за своїм батьком [PERSON], померлим [INFO], його частку 87/400 у праві власності на домоволодіння з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Розподіляючи судові витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити прохання позивача залишити сплачені ним судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved