Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

06.10.2016 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 21.01.2008 року померла її тітка, [PERSON], яка проживала разом з позивачкою до самої смерті. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивачка зазначила, що має право на успадкування майна померлої за законом, у зв'язку з тим, що як родичка-племінниця, як опікун та людина, яка протягом декількох останніх років перед смертю проживала разом з нею, доглядала її та поховала за власні кошти, після поховання доглядає за її могилою. ЇЇ онуки [PERSON]В та [PERSON] ні разу її не провідали, не допомагали в похованні, і після смерті ні разу на її могилу не прийшли, успадкували майно, яке належало та повинно було належати померлій та отримали 20 листопада 2010 року свідоцтва на право на спадщину за законом по 1/2 частині кожному на права простих іменних акцій. Позивачка просить визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2010 року, видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] по ? частці кожному на 130132 простих іменних акцій серії А сумарною номінальною вартістю 32\~533 гривні 00 копійок номер особистого рахунку 789, що знаходяться у ВАТ «Обухівське» та належали померлій [PERSON] на підставі виписки № 790 з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку від 27.11.2009 року, виданої Реєстратором ТОВ «Цінні папери АПК», та визнати за нею в порядку спадкування за законом право на 1/3 частину зазначених акцій. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та додатково пояснили, що позивачка вважає себе спадкоємницею четвертої черги за законом, як особа що проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а також, як особа, що взяла на себе витрати по похованню спадкодавця [PERSON] після смерті останньої. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] та відповідачі в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі, зазначивши, що доводи позивача не відповідають дійсним обставинам справи та чинному матеріальному законодавству з огляду на наступне. Позивачем в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факт родинного звязку із спадкодавцем [PERSON], також не доведений факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, позивачкою пропущений строк в шість місяців звернення до нотаріусу для оформлення спадкових прав, додатковий строк в судовому порядку не визначений. Окрім цього, головною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, на думку представника відповідача, є порушення правил спадкування за законом в порядку черговості, передбачених ст. 1258 ЦК України, відповідно до яких кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Судом на підставі досліджених доказів встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 21.01.2008 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Виконкомом Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області (а.с. 5). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи батько відповідачів - [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] (а.с 26-27). 01 грудня 1994 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а. с. 25). Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Як вбачається з копії спадкової справи № 392/2008 після смерті [PERSON]С [PERSON], [PERSON] 20.11.2010 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на прості іменні акції, що належали померлій (а. с. 9). Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частина 2 цієї ж статті визначає, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Як вбачається із відповіді Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 13.09.2016 року, наданій за зверненням позивачки [PERSON], вона не є спадкоємницею ані за законом, ані за заповітом після померлої 21.01.2008 року [PERSON], в звязку з чим в оформленні спадкових прав їй було відмовлено. Приписами\~ч. 1 ст. 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивач [PERSON], окрім особистих пояснень, які не є доказами відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, не змогла довести належними та допустимими доказами ні факт родинних відносин із померлою 21.01.2008 року [PERSON], ні факт сумісного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Із пояснень свідка [PERSON] суд робить висновок, що [PERSON] проживала за однією адресою із позивачем лише декілька місяців взимку 2007-2008 років до своєї смерті, тобто до 21.01.2008р., один місяць з яких вона провела в лікарні. Твердження позивача про понесені нею витрати на поховання спадкодавця [PERSON] не підтверджені належними та допустимими доказами та, окрім цього, в будь-якому разі не надають особі права на спадкування. Із наведеного суд робить висновок, що позивач [PERSON] не належить до жодної черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] і не може претендувати на отримання спадщини після її смерті, тим більш, що таке право могло в неї виникнути тільки за умови відсутності спадкоємців попередніх черг. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз'яснень, викладених у п. 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року\~відповідно до\~ст. 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. Судом не встановлено будь-яких підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, передбачених ст.1301 ЦК України, та триманих у встановленому законом порядку відповідачами. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed