Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

06.04.2021р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів, стягнення індексації сум аліментів (а.с. 1-5). Ухвалою судді від 08.04.2021р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 25). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона утримує неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2016р. по справі № 201/16892/16-ц з відповідача стягнуто на користь матері дитини [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 820 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2016р., до досягнення дитиною повноліття. На цей час розмір аліментів, який був визначений рішенням суду від 27.12.2016р., значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини. Крім того, позивачка зазначає, що починаючи з дати стягнення аліментів - 01.12.2016р. і по дату подання даної позовної заяви (06.04.2021р.), відповідач індексацію аліментів не сплачував. Позивачка просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2016р. на розмір 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (мінімальний рекомендований розмір аліментів), починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з боржника [PERSON] індексацію сум аліментів (починаючи із 01.12.2016р. по 31.03.2021р. включно) у розмірі 8977 грн. на користь матері дитини [PERSON] 05.07.2021р. позивачка подала до суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 13.07.2021р. у режимі відеоконференції (а.с. 36). 12.07.2021р. позивачку телефонограмою повідомлено про неможливість розгляду справ в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи ЕазуСоп, оскільки в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська наявні лише 2 зали судових засідань, що обладнані технічними засобами для проведення відеоконференцій. При цьому, ці зали закріплені та використовуються лише суддями кримінальної спеціалізації з огляду на наявність в них камер для тримання осіб, що перебувають під вартою (а.с 37). Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що, зокрема підтверджується поданим нею клопотанням про проведення судового засідання, призначеного на 13.07.2021р. у режимі відеоконференції. Про причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулась. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Просив винести рішення на розсуд суду. Крім того, долучив до матеріалів справи довідку від 06.07.2021р. та копію паспорта [PERSON] , [INFO] (а.с. 38 - 40). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Як зазначає у позові [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю. Даний факт відповідачем не заперечується. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2016р. по справі № 201/16892/16-ц задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, в розмірі 820 грн. щомісяця, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з 01.12.2016р. (а.с. 11). 29.01.2019р. постановою державного виконавця Соборного ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шелковникової Л.В. (ВП № 53460281), за заявою стягувача, виконавчий лист № 201/16892/16-ц, виданий 03.02.2017р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 820 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2016р. і до досягнення нею повноліття, повернуто стягувачу (а.с. 13). 01.04.2021р. постановою старшого державного виконавця Новоархангельського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гук Н.А. відкрито виконавче провадження № 65008742 на підставі виконавчого листа № 201/16892/16-ц, виданого 03.02.2017р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 820 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2016р. і до досягнення нею повноліття (а.с. 14). Відповідно до довідки від 06.07.2021р., [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Новоархангельській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 20.05.2021р. (а.с. 39). У поданому позові [PERSON] зазначає, що вимушена винаймати житло для проживання з донькою, що погіршує її матеріальне становище. На підтвердження вказаного факту позивачкою долучено до матеріалів справи акт прийому - передачі квартири в оренду від 29.07.2016р. Відповідно до вказаного акту, [PERSON] прийняла в оренду квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Суд критичні оцінює поданий позивачкою доказ, оскільки з нього не можливо встановити на який саме строк та за якою ціною орендовано квартиру. Доказів оплати за оренду житла позивачкою суду надано не було. Крім того, у поданому до суду позові та клопотаннях про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції [PERSON] зазначає, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 1, 29, 36). Також необхідно зазначити, що [PERSON] надала до суду квитанції про оплати різних коштів від імені [PERSON] , в яких, за одним виключенням, платником зазначений [PERSON] , а не позивачка (а.с. 8 - 10). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. № 789-ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК). У відповідності зі статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За правилами, встановленими статтею 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК, так і положень статей 183, 184 СК. Частина перша статті 192 СК визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів, погіршенням такого становища, зміною інших обставин, що впливають на розмір та порядок сплати аліментів, заінтересована особа може подати до суду заяву про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів, а також способу їх стягнення. Відповідно до статей 183, 184 СК за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 СК, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 року №37401891 (справа №6-143цс13), яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом. Згідно із роз`ясненнями наданими у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи встановлені судом обставини та вищевикладені вимоги закону, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини, має бути змінений шляхом зміни способу їх присудження, а саме з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку). Таким чином, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача, а також те, що він фактично не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині зміни розміру та способу стягнення аліментів, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню та позов у цій частині підлягає задоволенню. З урахуванням усього вищевикладеного, суд вважає необхідним змінити розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки, збільшивши їх розмір та стягнувши з відповідача на користь позивачки, аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення збільшеного розміру аліментів з дати набрання законної сили даним рішенням та до досягнення дитиною повноліття. Вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (мінімальний рекомендований розмір аліментів), не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 140 СК України, позивачка має такі ж обов`язки щодо утримання дитини як і відповідач, у зв`язку з чим законодавчо визначений прожитковий мінімум на дитину відповідного віку має бути забезпечений обома батьками у рівній частці. Що ж стосується вимоги про стягнення з боржника [PERSON] індексації сум аліментів (розпочинаючи із 01.12.2016р. по 31.03.2021р. включно) у розмірі 8977 грн. на користь матері дитини [PERSON] , то позивачкою не надано суду жодних доказів наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, з зазначенням її розміру та періоду, в якому вона утворилась. Щодо індексації аліментів, то згідно з пунктом 10-4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 16.11.2016р. «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (яка і доповнила первинну постанову пунктом 10-4), встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти; обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17.05.2016р. № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі»; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100. В редакції від 01.01.2015р. Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», встановлювався поріг індексації в 101%, тобто індексація проводилась тільки в тому разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації. З 01.01.2016р. діє нова редакція Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в 103 відсотка. У період з грудня 2016 року по березень 2021 року (включно) індекс спожитих цін на товари та послуги не перевищував поріг індексації, який дорівнює 103%. Оскільки за період з грудня 2016 року по березень 2021 року (включно) індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації у розмірі 103%, тому індексація у вказаний період не може бути нарахована. Таким чином, наданий позивачкою розрахунок індексації аліментів не відповідає вимогам закону (а.с. 17). За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача індексації сум аліментів (починаючи із 01.12.2016р. по 31.03.2021р. включно) у розмірі 8977 грн. на користь позивачки задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. (оскільки позивачкою було заявлено дві вимоги, проте судом задоволено лише одну позовну вимогу). На підставі викладеного,

Outcome: partial