Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. У своєму позові позивач зазначив, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом. Для оформлення спадщини, вона звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яновської С.О. Але постановою нотаріуса від 04є.09.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки є розбіжності у написанні її по-батькові, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання, щодо визнання права власності на спадкове майно. Посилаючись на зазначене, просила визнати за неї право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.02.2019 року по даній справі відкрито провадження. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.03.2018 року витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яновської С.О. спадкову справу після смерті [PERSON] померлого [INFO] . У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача - Миколаївська міська рада не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 11/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. Відповідно до договору купівлі продажу від 01.09.1999 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.11.2018 року, вищезазначений договір визнано дійсним. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Також встановлено, що за життя [PERSON] , 27.06.2013 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., за реєстром № 644, у якому все своє майно він заповідав позивачу [PERSON] . Крім того, позивач [PERSON] , після смерті свого батька [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яновської С.О. з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй було надано роз`яснення від 04.09.2018 року. Так, відповідно до роз`яснення від 04.09.2018 року, було зазначено, що в заяві про прийняття спадщини за заповітом, оформленої в Державі Ізраїль 04.03.2018 особу спадкоємиці зазначено: [PERSON] , [INFO] , в заповіті, посвідченому від імені [PERSON] 27.06.2013 року за реєстровим № 644 зазначено: все своє майно заповідаю [PERSON] , [INFO] . Такі розходження у вищезазначених документах не дезволяють нотаріусу оформити позивача в правах на спадщину за заповітом без підтвердження факту того, що особа зазначена в заяві та особа зазначена в заповіті це одна і та ж особа. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог законодавству України, суд дійшов висновку про можливість визнання за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved