Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

04 червня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод, вселення та виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона є співвласником будинку [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про права на спадщину за законом, їй належить 1/2 частка вказаного будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель. Відповідач - [PERSON] її рідний брат та йому належить друга половина вказаного будинковолодіння. Однак протягом всього часу з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину будинком фактично користується відповідач, а вона позбавлена права користування своєю власністю та відповідач не допускає її до будинку, при цьому вчиняє постійні скандали. З приводу реального поділу будинковолодіння вона зверталася до суду та згідно рішення від 19 червня 2012 року позов було задоволено, виділивши у її власність кімнату 1-3 площею 23,1 кв.м та половину сараю. Вказане рішення вступило в законну силу, однак відповідач не бажає його виконувати. Таким чином відповідач чинить їй перешкоди в користуванні власністю, а тому вона звернулася до суду з позовом про захист своїх прав. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що сторони успадкували від своїх батьків стару хату за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] за участю своїх батьків та з його допомогою збудувала собі окремий житловий будинок у [ADDRESS]. З дня смерті батьків між сторонами є вкрай ворожі відносини з вини [PERSON], яка створює сварки та скандали, провокує на бійки. Єдиним способом вберегти сім'ю від скандалів він бачить сплату [PERSON] компенсації за її частку у спірному будинку. Таким чином він просить припинити право [PERSON] на її частку у вказаному будинковолодінні шляхом сплати останній компенсації за її частку. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримали. Заслухавши пояснення сторін по справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 березня 2004 року державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем до 1/2 частини майна гр. [PERSON] є її донька [PERSON] Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4500634 від 19.08.2004 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності володіє 1/2 будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2012 року проведено реальний поділ будинку [ADDRESS], згідно якого: співвласнику 1/2 частини будинку [ADDRESS] [PERSON] виділено приміщення 1-3 житлова кімната пл. 23,1 кв.м.; співвласнику 1/2 частини будинку [ADDRESS] [PERSON] виділено приміщення: 1- коридор пл. 5,4 кв.м., коридор пл. 8,3 кв.м., 1-2 житлова кімната пл. 10,9 кв.м., 1-4 житлова кімната пл. 13,6 кв.м., 1-5 пл. коридор пл. 4,1 кв.м., 1-6 комора пл. 3,2 кв.м. 1-7 кухня пл. 6,4 кв.м. Дерев'яний сарай ділиться між двома співвласниками по 1/2 частці; погріб залишається у власності [PERSON], криницю у спільному користуванні. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що вищевказане рішення відповідачем не виконується та [PERSON] чинить постійні перешкоди в користуванні власністю [PERSON] Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права. За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності передбачає право володіння, користування та розпорядження з боку власника своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Проаналізувавши вищевказані норми, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити в повному обсязі та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні [PERSON] частиною будинку [ADDRESS], а саме: - кімнатою 1-3 площею 23,1 кв.м та половиною дерев'яного сараю під літ.«В»; виселити [PERSON] з частини будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], а саме з кімнати 1-3 площею 23,1 кв.м. та вселити [PERSON] в частину будинку [ADDRESS], а саме в кімнату 1-3 площею 23,1 кв.м. Окрім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] судовий збір в розмірі 114,70 грн. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку, то суд приходить до висновку, що він не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Однак всупереч вимогам [PERSON] судом встановлено, що частка [PERSON] є значною та окрім цього вищезазначеним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2012 року проведено реальний поділ будинку [ADDRESS]. Незважаючи на те, що між сторонами існують неприязні стосунки, суд вважає, що їх спільне володіння та користування майном є можливим. Згідно висновку експерта № 4174 від 12 вересня 2014 року, дійсна ринкова вартість будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 702040,00 грн., а дійсна ринкова вартість приміщення по поверховому плану № 1-3 у вищезазначеному будинковолодінні становить 33990,4 грн. Судом встановлено, що [PERSON] має бажання реалізувати своє право на користування майном та не бажає отримати грошову компенсацію за свою частку у будинковолодінні, а тому позов [PERSON] суперечить вимогам ст.41 Конституції України, згідно якої право приватної власності є непорушним, а відтак в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: approved