Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

07.08.2017 року представником позивача [PERSON] подано позов про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Неповнолітній онук проживає разом з позивачем та її чоловіком (дідом), повністю знаходиться на їх утриманні, вони займаються його вихованням, створюють для дитини всі умови для розвитку та виховання, тощо. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO]. Батько неповнолітнього - відповідач по справі вихованням свого сина не займається, спільно з дитиною не проживає. Взагалі відповідач матеріально дитину не забезпечує, здоров'ям та життям зовсім не цікавиться, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, тощо. Крім того, 05.12.2016 року відповідач написав заяву про відмову від своїх батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON], чим показав відверте небажання цікавитися долею дитини. У зв'язку з викладеним в позові ставиться питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню неповнолітнього сина [PERSON] та про призначення [PERSON] опікуном неповнолітнього онука [PERSON] Позивач та її представник в судове засідання не прибули, надали до суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Представник заінтересованої особи - служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області в судове засідання не прибув , надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження матір'ю дитини є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с. 6). Мати неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [INFO] померла, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 739 (а.с.7). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Судом з'ясовано, що повністю узгоджується з матеріалами справи, відповідач по справі проживає окремо від неповнолітнього сина, не займається його вихованням, не цікавиться здоров'ям та життям дитини, не створює йому умов для духовного і фізичного розвитку, участі в його вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, тобто всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тощо (а.с. 18,19,20). Крім того, як встановлено у судовому засіданні, відповідач по справі [PERSON] відмовився від батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], зазначивши це в заяві, яка посвідчена нотаріально державним нотаріусом Торецької державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.11) Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає в родині баби та діда, та повністю знаходиться на їх вихованні, матеріальному забезпеченні. Позивач разом з чоловіком створюють всі необхідні умови для його розвитку. Наряду з цим, комісія з питань захисту прав дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області у своєму висновку визнала доцільним позбавити відповідача по справі [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, сина [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо,так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності, суд може розцінювати як ухилення [PERSON] від обов'язків по вихованню дитини, так як він розуміє свою поведінку та не зважаючи на це, продовжує свідомо нехтувати своїми обов'язками. За таких обставин, суд вважає, що відповідача по справі [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини є необхідною мірою в інтересах здоров'я та виховання дитини, оскільки відповідач своєю поведінкою шкідливо впливає на дитину, її фізичний та моральний розвиток. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частині повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог в частині встановлення опіки і призначення опікуна, суд зазначає, відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування,і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виходячи з цього, суд вважає, позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та передчасними, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. Поданий позов містить дві вимоги немайнового характеру. Позивач звільнена від сплати судового збору. Позов підлягає частковому задоволенню. Відтак, стягненню з відповідача у користь спеціального фонду державного бюджету підлягає сума судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: partial