Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

07.03.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять: - визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири[ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири[ADDRESS]. Свій позов позивачі обґрунтовують тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла ? частини кооперативної квартири [ADDRESS], яка повністю виплачена спадкодавцем у 1991 році та видано реєстраційне посвідчення від 14.01.1992 на право особистої власності. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги. [PERSON], яка відмовилась від спадщини на користь [PERSON], також має право ? частину спірної квартири як спільне майно подружжя. Нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останніми не було надано правовстановлюючий документ на спірну квартиру. Тому позивачі просять суд визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] у вищевказаних частках. В судове засідання позивачі, представники відповідача та третьої особи не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку, просили справу розглядати без їх участі, представник відповідача при вирішенні спору поклалася на розсуд суду, представник третьої особи вважає позов таким, що підлягає задоволенню, про що подали письмові заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.06.1999(а.с.5). Згідно свідоцтва про одруження серії ЯФ № 507259, виданого Пісковською сільрадою Чернігівського району Чернігівської області,[PERSON] та [PERSON] одружилися 22.01.1956. Від даного шлюбу мають двох дітей - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 20.12.1962 та серії [NUMBER] від 06.04.1957 відповідно (а.с.7-8). [PERSON] при укладенні шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - «[PERSON]» (а.с. 6). У поданій у Першу чернігівську державну нотаріальну контору заяві від 10.11.1999 [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадкового майна, що залишилось після смерті померлого [INFO] чоловіка - [PERSON], на користь дочки - [PERSON] Згідно довідки № 21114 КП «Чернігівське МБТІ» від 05.12.2013,право власності на квартиру [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 14.01.1992 (а.с. 19). Реєстраційним посвідченням Чернігівського обласного виробничого об'єднання технічної інвентаризації від 14.01.1992 посвідчено, що кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована в цілому за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки № 4153 від 18.12.1991, виданої ЖЕКом житлово-будівельних кооперативів про повністю виплачену квартиру. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкоємцями майна померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] За зверненням [PERSON] та [PERSON] до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну квартиру постановою державного нотаріуса Завалієвої В.В. від 25.03.2013 № 812/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до вимог ст. ст. 60, 63 Сімейного кодексу України та ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, чинного на час придбання спірної квартири, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить йому на праві спільної сумісної власності; дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання за нею прав власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Суд зауважує, що відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З наведеного вбачається, що право власності, що набуте на відповідне нерухоме майно до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», набувається в порядку, який існував на час його набуття, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після прийняття спадщини у вигляді пайових внесків та сплати пайового внеску у повному обсязі [PERSON] не зареєстрував речове право на нерухомість в органах державної влади, як було встановлено діючим на той час законодавством, позивачі [PERSON] та [PERSON], як його спадкоємці позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі та зареєструвати за собою відповідне речове право, що підтверджується відмовою державного нотаріуса у вчиненні вказаної нотаріальної дії. За вказаних обставин та вимог чинного законодавства України суд не вбачає перешкод для визнання за позивачами права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Проте, враховуючи відмову [PERSON] від належної їй частки спадкового майна на користь [PERSON], суд не вважає за можливе визнати за дітьми спадкодавця право власності на спірну квартиру по 1/4 частці за кожним. Так, за [PERSON] належить визнати право власності на 1/3 частку квартири (1/6 частка квартири [PERSON] + 1/6 частка [PERSON], від якої вона відмовилась), а за [PERSON] - на 1/6 частку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial