Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, де просить стягнути з відповідача: - аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини, тобто до [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; - аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, починаючи з дня подання заяви до суду і на період догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, тобто до [INFO]. Позов мотивує тим, що 24.09.2011 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 11.11.2013 року шлюб між ними розірвано. З того часу спільне господарство ними не ведеться, проживають за різним адресами, в різних місцевостях, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально сім'ю не підтримує, вихованням дитини не займається, не цікавиться життям та здоров'ям дитини. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Посилається на ст.84 СК України та зазначає, що дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Сторони на розгляд справи не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач також подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що возовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін, постановивши рішення на підставі наявних матеріалів справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180 - 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено, що 24.09.2011 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який було розірвано 22.11.2013 року, що підтверджується рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 11.11.2013 року. З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками дитини, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно заяви позивачки, відповідач після розірвання шлюбу усунувся від матеріального утримання сім'ї та виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям дитини. Відповідач не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину, натомість подав заяву, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та вищезазначені обставини не спростовує, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.. А тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці заробітку (доходу) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини, враховуючи при цьому те, що відповідач не подав до суду заперечення по суті заявлених вимог та доводів в спростування вимог позивачки, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх сина, що не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 07.03.2014 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно до ст.84 СК України - дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідачем не надано даних про те, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини та ним подано заяву, де він погоджується з вимогами позивачки, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved