Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

06 вересня 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] , за підписом представника [PERSON] , до [PERSON] про стягнення грошової компенсації частки у спільному майні. В обґрунтування позову вказує, що за рішенням судів після розірвання шлюбу між сторонами за [PERSON] , зокрема, визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] ; вказане право зареєстровано в Державному реєстрі. В подальшому в судовому порядку також встановлено порядок користування спірною квартирою, який відповідач [PERSON] ігнорувала, чинила перешкоди у користуванні спірним майном. Такі дії останньої стали підставою для звернення в поліцію із відповідними заявами та до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, який судом задоволено. Зазначає, що, незважаючи на судові рішення, неодноразові особисті звернення до [PERSON] щодо вирішення конфлікту, остання продовжує вчиняти перешкоди, не допускаючи [PERSON] в квартиру. З огляду на зазначене, з метою вирішення конфлікту просить стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості ? частки квартири [ADDRESS] , в сумі 223947,00 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 14.09.2021р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 07 жовтня 2021р. о 11 год., в яке викликано учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі з підстав, наведених в останньому. Зазначив, що протягом тривалого часу добивався визнання за собою справа на частку у спільному майні, однак так і не має можливості користуватися таким, що зумовило подачу даного позову. Представник позивача [PERSON] підтримав позов в повному обсязі з підстав, наведених в останньому. Додатково зауважив, що в позасудовому порядку вирішити спір із відповідачем не виявилося можливим, незважаючи на непоодинокі усні звернення до неї. При цьому, остання продовжує не допускати позивача у спірну квартиру. Вважає, що спірне майно є неподільним, про що, зокрема, свідчить наведена у звіті про незалежну оцінку майна інформацію, що трьохкімнатна квартира розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового панельного житлового будинку. Також зазначив, що у позові не ставилось питання про припинення права позивача на частку у квартирі, оскільки таке право припиняється лише після отримання компенсації, а, у випадку задоволення позову судом, зважаючи на розмір доходів відповідача, неможливо спрогнозувати коли виплата буде проведена. Зробив заяву щодо надання доказів про понесені витрати на правову допомогу, орієнтовний розмір якої 9000, 00 грн., після ухвалення рішення суду в порядку, передбаченому ЦПК України. Позивач та його представник відмовились від клопотання про витребування доказів із Сокирянського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області, яка прийнята судом. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в таке не з`явилась; заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подала. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, зазначивши, що твердження позивача про наявність перешкод у користуванні квартирою є надуманими та не підтвердженими жодними доказами. Натомість відповідач передала останньому дублікат ключів від квартири саме на виконання рішення суду. Ввважає, що для задоволення позову необхідно встановити, що спірна квартира є неподільною, однак відповідні докази відсутні. Більше того, оцінювач не має спеціальних знань у сфері будівництва для визначення подільності чи неподільності об`єкта, а твердження позивача є виключно припущеннями. Також має бути доказана фінансова спроможність відповідача сплатити компенсацію, однак, з огляду на розмір доходів [PERSON] , заявлена сума компенсації буде для неї непомірно великою. Вважає, що неправильно сформульовані позовні вимоги, оскільки позивач просить компенсацію вартості своєї частки без припинення права на цю частку. Зробив заяву щодо надання доказів про понесені витрати на правову допомогу, орієнтовний розмір яких 4000, 00 грн., протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Судом також розглянуто заяву відповідача [PERSON] про перехід із спрощеного до загального позовного провадження та продовження строку для подачі відзиву, у задоволенні якої відмовлено за безпідставністю. Окрім того, судом відмовлено у задоволенні заяви про виклик свідка у зв`язку із тим, що обставини, які можуть підтвердити останні, не входять до предмету доказування по даній справі. Також судом з огляду на предмет спору частково задоволено клопотання про доручення доказів, а саме долучено довідку про доходи відповідача № 32 від 29.09.2021р., в іншій частині клопотання відмовлено. Заслухавши сторін та їх представників, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області\~ від 16.12.2014р., яке набрало законної сили 05.01.2015р., розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-19). В подальшому рішеннями Новодністровського міського суду Чернівецької області\~ від 28.01.2016р. та Апеляційного суду Чернівецької області від 07.06.2016р. також вирішено питання про поділ майна подружжя.\~ Зокрема,\~ рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 07.06.2016р. визнано квартиру [ADDRESS] ,спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а також визнано за останнім право власності на ? частину вищезгаданої квартири (а.с. 20-40). 28 жовтня 2016р. реєстратором Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. зареєстровано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 248616503 від 17.03.2021р. (а.с. 41-42). Вказана квартира на даний час перебуває у спільній частковій власності сторін справи, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 273266957 від 03.09.2021р. (а.с. 75-77). 08 лютого 2018р. рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 17.04.2018р., встановлено порядок користування спірною квартирою (а.с. 43-52). Як вбачається із листів Новодністровського ВП КВП ГУНП в Чернівецькій області (а.с.53-55) у липні-серпні 2018р. між сторонами справі існували конфліктні відносини щодо спільного майна, внаслідок чого [PERSON] звернувся в суд із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, який задоволено рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15.04.2019р., що набрало законної сили 15.05.2019р. (а.с. 57-60). На виконання вказаного вище рішення суду від 15.04.2019р., в межах виконавчого провадження №59636456, 28 жовтня 2019р. [PERSON] передала [PERSON] дублікат ключів від спірної квартири та зобов`язувалася дотримуватися порядку користування квартирою (а.с. 61-73). У квітні травні 2021р. між сторонами знову виник конфлікт щодо користування спільною власністю, внаслідок чого [PERSON] звернувся у поліцію (а.с. 74). Позивачем надано звіт № 83/21 про незалежну оцінку вартості майна: ?\~ частини трикімнатної квартири [ADDRESS] , складений оцінювачем [PERSON] 28.04.2021р., згідно якого останній рекомендує ринкову вартість ? частини трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 59,60 м? станом на дату оцінки 27.04.2021р. визначити в сумі 223947,00 грн. без урахування ПДВ (а.с. 78-79). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] працює двірником в ТзОВ «Аванті+» з 01.03.2019р. та у період з травня по серпень 2021р. отримала дохів в розмірі 19320, 00 грн., що підтверджується довідкою № 32 від 29.09.2021р. (а.с. 113). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При цьому, слід також враховувати, що в силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Дані роз`яснення викладені у Постанові Верховного Суду України від 13.01.2016р. у справі\~ № 6-2925цс15. Як вбачається із звіту про незалежну оцінку вартості майна №83/21 від 28.04.2021р., на яку посилається позивач, ринкова вартість ? частини спірної трикімнатної квартири [ADDRESS] , визначена в сумі 223947, 00 грн. без урахування ПДВ (а.с. 78-79). Так як однією з обов`язкових умов для стягнення компенсації вартості частки у спільному майні з відповідача є неподільність майна та наявність фінансової спроможності іншого співвласника сплатити таку компенсацію, суд вважає, що тягар доказування наявності даних обставин покладається саме на позивача. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що [PERSON] не надано доказів на обґрунтування неподільності спірного майна, оскільки сам факт знаходження спірної квартири на четвертому поверсі житлового будинку не свідчить про неможливість переоблаштування такої на два самостійні об`єкти. Окрім того, позивачем не надано доказів наявності у [PERSON] фінансової можливості сплатити грошову компенсацію. Сам факт працевлаштування відповідача не є достатнім доказом на підтвердження спроможності останньої сплатити компенсацію. Більше того, виходячи із розміру доходу відповідача, на думку суду, для [PERSON] буде надмірним фінансовим тягарем сплата компенсації вартості частки у спільному майні у розмірі запропонованому позивачем. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи відмову у задоволенні позову, не підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений останнім судовий збір. З огляду на заяви представників сторін щодо надання доказів про понесені витрати на правову допомогу після ухвалення рішення суду, питання про інші судові витрати сторін, пов`язані з розглядом справи, на даний час судом не вирішуються. На підставі ст.ст. 21, 22, 41 Конституції України, ст.ст. 3, 26, 183, 319, 325, 358, 364 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed