Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

06 березня 2015 року ПАТ «Акцент-банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № А3Н6СС9FНО0919 від 22 квітня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 15500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», тарифами складає між ним і банком кредитно заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з умовами надання кредиту фізичним особам, банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Згідно умов, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 12 грудня 2014 року має заборгованість у розмірі 105099,25 грн., яка складається з наступного: 7940,73 грн. заборгованість за кредитом; 8,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5890 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 85779,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов тв. Правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 4980,92 грн. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, ухвалити рішення з урахуванням заперечень, наданих до канцелярії суду 25 травня 2015 року. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 22 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Акцент-банк» було укладено договір № А3Н6СС9FНО0919 від 22 квітня 2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором від 22 квітня 2011 року. Як вбачається з копії розрахунку суми позову, [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, з умовами кредитування був ознайомлений, зобовязувався своєчасно здійснювати погашення кредиту, що підтверджується його підписом в заяві позичальника. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 22 квітня 2011 року [PERSON] уклав кредитний договір із ПАТ «Акцентбанк», отримав кошти, користувався ними, однак, внаслідок не виконання ним взятих на себе зобовязань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 12 грудня 2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 105099,25 грн., яка складається з: 7940,73 грн. заборгованість за кредитом; 8,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5890 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 85779,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов тв. Правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 4980,92 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5) Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок укладення між сторонами споживчого кредиту, положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання. Постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів. Існує позиція відносно того, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості. Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою для зменшення неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав, передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що розмір пені, відповідно до поданого розрахунку складає\~ 85770 грн. 16 коп., що значно перевищує суму основної заборгованості, до стягнення з відповідача підлягатиме 3970,36 грн. пені, як 50% від розміру заборгованості по кредиту на суму 7940 грн. 73 коп.\~ сума основної заборгованості. Отже, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з ПАТ «Акцентбанк», але взятих на себе зобовязань належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість. З огляду на вищевикладене, суд дійшов про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акцентбанк»\~заборгованості за кредитним договором № А3Н6СС9FНО0919 від 22 квітня 2011 року в сумі 23290 грн.\~ 45 коп., виходячи з наступного розрахунку: 7940,73 грн. заборгованість за кредитом; 8,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5890 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 3970,36 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов тв. Правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 4980,92 грн. штраф (процентна складова) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру заявлених вимог, у розмірі 525 грн. 50 коп.

Outcome: partial