Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

06 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 01 лютого 2020 року. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] самостійно коштів на утримання дитини не надає, у зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання дитини, в розмірі 25 %. Крім того, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, мотивуючи вказану вимогу тим, що згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяці складає для: дітей віком до 6 років - з 01 січня 2020 року - 1779 грн, з 01 липня 2020 року - 1859 грн, з 01 грудня 2020 року - 2359 грн. Аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, що складає 929,50 грн не достатньо для нормального утримання, розвитку дитини, оплату додаткових розвиваючих занять, купівлі сезонного одягу, взуття, канцелярії. Дитина швидко зростає та не може ходити по два - три роки в одному й самому, вона має купляти кожного сезону одяг, який відповідає розміру дитини та погодним умовам. Зазначає, що намагається економити на всьому: не купляє дорогі речі, але навіть найдешевший одяг коштує занадто дорого, порівнюючи з її доходом. Дитині потрібно нормально харчуватись, їсти достатньо м`яса. Ціни в магазинах та на ринку на продукти харчування надто високі. Вона працює у КЗ «Адміністрації Державного історико - архітектурного заповідника у м. Святогірську», її сукупний дохід у місяць не перевищує 4723 грн, з яких приблизно 1000 грн виходять комунальні платежі за квартиру. Вважає, що відповідач повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1000 грн щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, не з`явилася. Суду надала письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] був повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток, до суду не з`явився, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони з 22 квітня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.6) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Батьком у свідоцтві про народження зазначений відповідач - [PERSON] (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами припинені, та на теперішній час позивачка самостійно здійснює догляд за дитиною. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей не досягнуто. Частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено у ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог позивача, починаючи стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 06 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини. Розглядаючи вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить за наступного. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення). Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа №487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року № 761/6933/17 . Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними доказами. Вони мають бути належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності давати змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачкою до матеріалів справи не додано жодного доказу, на підтвердження наявності особливих обставин, пов`язаних з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, для стягнення додаткових витрат на дитину. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для стягнення додаткових витрат в сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення неповнолітньою [PERSON] , [INFO] повноліття, оскільки позивачем не наведено підстав для стягнення вказаних коштів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позову в цій частині, з огляду на недоведеність допустимими та належними доказами обставин справи. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: partial