Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

05 серпня 2019 року позивач звернулась до суду з\~позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи його тим, що 11 грудня 2010 року вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої атмосфери. З його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина. З квітня 2019 року ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. За переконання позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Зазначені обставини стали причиною звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена\~належним чином. Надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився,\~належним чином\~повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відомостей про причини неявки та відзив не надав, а тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення позивача, яка не з`явилась до суду. Судом встановлено, що 11 грудня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої\~статті 105\~Сімейного кодексу\~України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не з`явився та не висловив думку щодо позовних вимог. Сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та її дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8\~статті 294 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачці залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved