Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

05 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 21 липня 2012 року померла його мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 6 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Вишнева, с. Охнівка, Володимир-Волинського району Волинської області та право на земельну ділянку загальною площею 5,0857 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Білинської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, в порядку спадкування за законом. У позові [PERSON] вказує, що він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки спадкодавець за життя втратив правовстановлюючі документи на спадкове майно, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 5,0857 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Білинської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 21 липня 2012 року. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій позов визнала, просили справу розглянути і її відсутність. В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 090035 , виданого 22.11.2004 року Володимир-Волинською райдержадміністрацією, земельна ділянка площею 5,0857 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться на території Білинської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності [PERSON]. 21.07.2012 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЕГ № 125975, видане 21.07.2012 року виконавчим комітетом Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 11). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять вказані земельні ділянки. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У свідоцтві серії I-ЯК № 071557, виданому 31.03.1971 року Білинською сільською радою, Володимир-Волинського району, Волинської області про народження [PERSON], як батьки вказані «Мороз Микола Степанович» та «Мороз Ганна Василівна». Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи № 636/01-16 вбачається, що з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 21.07.2012 року, до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця, [PERSON] та дочка [PERSON], яка в судове засідання подала заяву про визнання позову. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] виконав дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті матері. Постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат». У зв'язку з тим, що спадкодавець за життя втратив правовстановлюючі документи, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивачки як спадкоємця. На підставі ст.ст.392, 1218, 1261, 1269 ЦК України,

Outcome: approved