Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

06.06.2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 10.07.2014 року за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача виконавчий комітет Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області належними відповідачами - [PERSON] та [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовують наступним. [INFO] року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,15 га на території Жовтневої сільської ради Токмацького району. Після смерті матері залишилося 4 спадкоємців за законом - діти спадкодавця: позивачі, [PERSON], [PERSON] та їх брати [PERSON], [PERSON], які померли. 20.05.2014 року державний нотаріус Токмацької районної державної нотаріальної контори відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку прийняття спадщини після смерті [PERSON], разом зі спадкодавцем не проживали, заяву про прийняття спадщини у встановлений строк не подавали. Заведено спадкову справу 06.08.2010 року с/с/205/2010 згідно заяви [PERSON] Зазначали, що вчасно не звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, оскільки вважали, що мати залишила заповіт на все майно на брата [PERSON], а як виявилося через рік після смерті брата, який помер [INFO] року, згідно заповіту заповідано йому тільки житловий будинок, а земельна ділянка заповітом не охоплена. Крім того, вчасно спадщину не прийняли після смерті матері під впливом великого горя через втрату близької людини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити. Крім того, додатково пояснила суду, що на день смерті матері [PERSON] разом з нею за однією адресою: [ADDRESS], не проживала та не була зареєстрована, оскільки зареєстрована в [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу смерті матері до нотаріальної контори не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки була юридично необізнана щодо порядку та строків прийняття спадщини, є багатодітною матір'ю, доглядала за дітьми, має доньку інваліда 3 групи з дитинства, яка заміжня та має власну сім'ю, станом на 2010 рік її діти були повнолітніми. Також впродовж серпня-вересня 2010 року знаходилася на стаціонарному лікуванні вдома з інсультом, потребувала сторонньої допомоги, її доглядала сестра [PERSON], була зайнята власними справами, заклопотана, що також перешкодило їй звернутися до нотаріуса. Із заявою про прийняття спадщини звернулася до нотаріуса в травні 2014 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Крім того, додатково пояснили суду, що на день смерті матері [PERSON] разом з нею за однією адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживала та не була зареєстрована, оскільки зареєстрована в [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу смерті матері до нотаріальної контори не подала заяву про прийняття спадщини, оскільки була юридично необізнана щодо порядку та строків прийняття спадщини, пережила душевне потрясіння у зв'язку зі смертю матері, доглядала за хворою сестрою [PERSON], яка перенесла інсульт, вважала, що за заповітом все майно повинно було перейти їх брату [PERSON], який помер [INFO] року, що завадило їй прийняти спадщину. Відповідач [PERSON], яка була допитана в судовому засіданні як свідок в порядку ст. 184 ЦПК України, суду пояснила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого вона разом з братом як спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину. За життя батько прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, його рідні сестри [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендували. [PERSON] батькові говорила, що відмовилася від спадщини, все майно повинно залишитися батькові, так як він постійно проживав з бабусею. Після смерті бабусі [PERSON] батько постійно проживав у спадковому будинку. Після смерті батька [PERSON] завіряла її та брата, що будинок залишиться їм як дітям. Свою згоду на поновлення позивачами строку для прийняття спадщини не надає. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення заявлених позовних вимог за їх безпідставністю, просили відмовити у задоволенні позову, пояснивши наступне. Після смерті [PERSON], її син [PERSON], який доводиться рідним батьком [PERSON] та [PERSON], прийняв спадщину в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. Після відкриття спадщини [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги та за заповітом, на користь якого [PERSON] було заповідано житловий будинок за заповітом від 21.12.1993 року, фактично вступив у володіння та користування спадковим майно, так як проживав у будинку, обробляв земельну ділянку по день своєї смерті. Однак [PERSON] за життя не встиг за браком коштів переоформити успадковане після своєї матері майно. [INFO] року він помер, після смерті якого прийняли спадщину за законом його діти [PERSON] та [PERSON] Позивачі на спадщину за життя батька не претендували, запевняли, що вони не будуть звертатися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, бо бажають, щоб саме їх брат успадкував спадок матері. Позивачі пропустили строк прийняття спадщини без поважних на те причин, свою згоду на поновлення ними строку для прийняття спадщини [PERSON] не надає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачі доводяться йому двоюрідними сестрами, відповідачі - племінниками, наприкінці літа 2010 року [PERSON] захворіла, перенесла інсульт, у зв'язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні в Токмацькій ЦРЛ, її доглядала сестра [PERSON], він двічі особисто її відвідував в лікарні. Після того, як її виписали з лікарні, вона не могла самостійно ходити, готувати їжу та зараз перебуває майже в такому стані. У [PERSON] є повнолітня донька -інвалід з дитинства, приблизно 30-річного віку, з 2013 року вийшла заміж та переїхала проживати з м. Токмак до м. Запоріжжя, до того часу проживала разом з матір'ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що товаришує з позивачем [PERSON], зі слів якої їй стало відомо, що у 2010 році її рідна сестра [PERSON] перенесла інсульт та знаходиться на стаціонарному лікуванні в Токмацькій ЦРЛ. За період лікування [PERSON] доглядала за сестрою, приходила до неї додому, щоб підігріти воду та розігріти їжу для хворої, допомагала її дитині інваліду, однак особисто [PERSON] вона не бачила, в лікарні її не відвідувала, її доньку не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю відповідачів та колишньою дружиною [PERSON], з 2004 року шлюб між ними розірваний, [PERSON] після розірвання шлюбу постійно проживав з матір'ю [PERSON] в селі Червоногірка, так і після її смерті, утримував будинок, обробляв земельну ділянку. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, його сестри [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендували. [PERSON] не мав коштів на переоформлення спадкового майна. [INFO] року він помер, після його смерті спадщину прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON] Після цього вона з дітьми приглядали за будинком, обробляли город в селі Червоногірка, а з весни 2014 року позивачі почали чинити перешкоди в користуванні майном. [PERSON] говорила, що відмовилася від спадщини після смерті [PERSON] Донька [PERSON] є працездатним інвалідом, не потребувала стороннього догляду, повнолітня особа, має власну родину. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2010 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,15 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №017314 від 20.03.2002 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.12.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2007 року. Після смерті [PERSON] залишилися діти: позивачі- [PERSON], [PERSON] та їх брати [PERSON], [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.11.2011 року. [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2014 року. За життя, 21.12.1993 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Токмацького району від 21.12.1993 року за № 151, за яким належний їй на праві власності будинок в с. Червоногірка Токмацького району заповідала [PERSON]. Інше майно не охоплено заповітом, тому спадкується за законом. Положеннями ст.ст. 1216, 1217, ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. (ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України) За матеріалами спадкової справи с/с №205/10 заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, 06.08.2010 року подав [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалося сторонами, позивачі на час відкриття спадщини постійно не проживали зі спадкодавцем, не подавали нотаріусу впродовж встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивачі звернулися до Токмацької районної державної нотаріальної контори тільки 20.05.2014 року із заявами про прийняття спадщини. Проте постановою нотаріуса №469/02-31 від 20.05.2014 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] року матері [PERSON] з підстав пропуску ними строку для прийняття спадщини. Заведено спадкову справу 06.08.2010 року с/с 205/2010 згідно заяви [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] року та спадкових прав на майно оформити не встиг. Згідно матеріалів спадкової справи №190/13 спадкоємцями за законом першої черги після [PERSON] є його діти - відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON], які прийняла спадщину після смерті свого батька шляхом звернення до Токмацької державної нотаріальної контри із заявами про прийняття спадщини, які, відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, відмовились надати письмову згоду на подання заяви про прийняття спадщини позивачами, які пропустили строк для прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд України в Постанові від 26.09.2012 року №6-85цс12 висловив правову позицію, згідно з якою право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність із рішенням ВСУ. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На таку позицію також звернув увагу і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог ї заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Безпідставним є посилання позивачів, як на підставу поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини юридична необізнаність позивачів щодо строку та порядку прийняття спадщини, не знання позивачів про існування заповіту на користь брата [PERSON], важкий емоційний стан у зв'язку зі смертю матері, зайнятість особистими справами, які не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини у розумінні ст.1272 ЦК України. Доводи позивача [PERSON], що строк для прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, а саме у зв'язку з хворобою, не заслуговують на увагу, оскільки з медичної довідки вбачається, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні вдома з 05.08.2010 року по 04.09.2010 року з діагнозом дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступеня, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеня, гостре порушення мозкового кровообігу в вертебро-базилярній системі, виражений вестибуло-атактичний синдром. Враховуючи встановлений діагноз та форму лікування [PERSON], суд вважає, що в неї було достатньо часу для подання заяви про прийняття спадщини. Хвороба не позбавляла позивача можливості направити заяву про прийняття спадщини поштою, як це передбачено п. 207 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої 03.03.2004 року № 20/5 Наказом Міністерства юстиції України. Твердження позивача про неможливість самостійного обслуговування та потребу в сторонній допомозі внаслідок перенесеного інсульту в серпні 2010 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON], [PERSON] з приводу діагнозу позивача (інсульту), знаходження її на стаціонарному лікуванні в Токмацькій ЦРЛ з інсультом та потреби в сторонній допомозі за станом здоров'я, адже вказані обставини не можуть підтверджуватися тільки показаннями свідків. Крім того, показання вказаних свідків суперечать даним відображеним в медичній довідці, наданій позивачем в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Більше того, лікування позивача закінчилося 04.09.2010 року, а з позовною заявою вона звернулася до суду в червні 2014 року, тобто майже через 4 роки після закінчення лікування. Підстав того, чому позивач в період з вересня 2010 року по червень 2014 року не скористалася своїм правом на прийняття спадщини суду надано не було. Суд відхиляє посилання позивача [PERSON] як на причину пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини необхідність догляду позивачем за своєю донькою інвалідом з дитинства, з підстав того, що на підтвердження обставин потреби дитини в сторонньому догляді та наданні позивачем такого догляду суду не було надано належних та допустимих доказів. За таких обставин, позивач [PERSON] не була позбавлена можливості своєчасно вчинити дії необхідні для прийняття спадщини. Той факт, що позивач [PERSON] в серпні місяці 2010 року всіляко допомагала позивачу [PERSON] під час хвороби, сам по собі не може бути визнаний поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тривалістю в шість місяців. Крім того, з березня 2010 року по серпень 2010 року у [PERSON] було достатньо часу для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було відомо про відкриття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, проте протягом шестимісячного строку вони не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини та в межах шестимісячного строку знаходилися в м. Токмак, на території Токмацького району та мали реальну можливість особисто чи поштою подати до нотаріальної контори відповідні заяви, а зазначені ними причини, що перешкоджали у визначений законом строк подати заяви, не є такими, що дають підстави вважати їх, пов'язаними з непереборними та істотними труднощами для вчинення таких дій. У порушення вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України безспірних, достовірних і належних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявами про прийняття спадщини позивачі не надали суду, пропустивши його на значний проміжок часу. В даному випадку позивачі не проявили належну дбайливість щодо захисту своїх прав та інтересів, пов'язаних із спадкуванням. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed