Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

04 серпня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до складу якої серед іншого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Заслонова, 8, м. Золотоноша Черкаської області та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд, площею 0,0837 га, кадастровий номер 7110400000:03:006:0031, що розташована за адресою: вул. Заслонова, 8 у м. Золотоноша Черкаської області. За свого життя [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно заповів своєму сину [PERSON]. На час смерті свого батька [PERSON] є неповнолітнім, а тому його мати, позивач по справі, звернулася до нотаріуса із заявою від імені та в інтересах свого сина про прийняття спадщини. Однак у ході оформлення права на спадщину зясувалось, що нотаріус не має можливості належно оформити право [PERSON] на вказане спадкове майно, з огляду на відсутність у спадкодавця необхідних для цього оригіналів правовстановлюючих документів. За вказаних обставин позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане вище спадкове майно за своїм неповнолітнім сином в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, однак останній надав до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просив проводити за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Золотоніської міської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника міської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 262377 від 13.08.2015 року) [PERSON] помер 04.08.2015 року, про що зроблений відповідний актовий запис №254. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2017 року Золотоніською міською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, площею 0.0837 га, із-за відсутності правовстановлюючого документа на дане майно. Як вбачається з договору дарування будинку від 27.06.2006 р., реєстр № 2741, [PERSON] належить житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Заслонова, 8, копія даного договору знаходиться в матеріалах справи та досліджена судом. Належність вказаного житлового будинку [PERSON] також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, який доданий до матеріалів справи. Як вбачається із копії договору дарування земельної ділянки від 27.06.2006 р., реєстр №2743, [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель і споруд площею 0,0837 га, кадастровий № 7110400000:03:006:0031, що розташована за адресою: Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Заслонова, 8, копія даного договору знаходиться в матеріалах справи та досліджена судом. Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Золотоніська міська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаного будинку та земельної ділянки, яка розташована на її території за [PERSON]. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Нормами ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту [PERSON] від 26.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2799, [PERSON] все своє майно заповів своєму сину [PERSON] ВВладиславу Сергійовичу. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення Золотоніської міської державної нотаріальної контори №182/01-16 від 02.03.2018 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №186/2015. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від [PERSON], яка діяла від імені свого малолітнього сина [PERSON]. Із матеріалів вказаної справи судом вбачається, що на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль. який належав спадкодавцю. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач, від імені свого сина прийняла спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved