Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

05 листопада 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2010 року о 20 год. 20 хв. в селі Червона Знам»янка Кременчуцького району Полтавської області, вул. О.Вовка,60 з вини [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «ОреI», державний номерний знак [NUMBER], під керуванню водія [PERSON], що належить [PERSON]. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правов відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 31 січня 2011 року. Розмір завданих збитків, відповідно до висновку експерта складає 11334,24 гривень. Вартість залишків відповідно до висновку №448 від 30.09.2011 року становить 4021,70 гривень. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля «ОреI»з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, на підставі якої позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 7312 грн. 54 коп. Крім того, МТСБУ було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 850,00 грн. Внаслідок чого, позивачем виконано покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В порядку зворотної вимоги (регресу) позивач звернувся до [PERSON] з вимогою про стягнення заподіяних збитків. 05 листопада 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в сумі 8162 грн. 54 коп. та судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. Заявою до суду представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України за довіреністю Давиденко Ю.К. просить справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 02.10.2010 року близько 21 год. 15 хв. [PERSON] в селі Червона Знамянка Кременчуцького району Полтавської області, керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху та не мав змоги зупинити транспорний засіб у межах видимості дороги в темну пору доби скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Опель», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 31 січня 2011 року відмовлено у відкритті провадження в справі про адміністративне правопорушення № 3-267/11, за ст. 124 КпАП України відносно [PERSON], у зв»язку із закінченням на момент надходження справи до суду строків накладення адміністративного стягнення. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власником транспортного засобу «ОреI», державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста з оцінки транспортного засобу № 05/52/11 від 20 травня 2011 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику Опель, державний номерний знак [NUMBER] складає 11334,24 гривень . Вартість залишків відповідно до висновку №448 від 30.09.2011 року становить 4021,70 гривень. Відповідно до наказу моторного (транспортного) страхового бюро України №2775 від 31.10.2011 року сума страхового відшкодування складає 7312,54 гривень, крім того страховою компанією було здійснено оплату за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 850,00 грн. Згідно платіжного доручення № 4680 від 02 листопада 2011 року. Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало [PERSON] страхове відшкодування згідно наказу в сумі 8162,54 гривень. 11.06.2012 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до [PERSON] з вимогою про добровільну компенсацію понесених витрат внаслідок відшкодування шкоди нанесеної потерпілому [PERSON] в результаті пошкодження транспортного засобу, однак в добровільному порядку [PERSON] відмовився відшкодовувати збитки. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 цього ж Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Частина 1 ст.1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями / користувачами / наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах . Ч.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті передбачено, що на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу . У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Ч.2 ст.22 цього ж Закону передбачає, що потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. П. 38.2.1 ст.38 Закону вказує, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Пп.а п. 41.1 ст. 41 передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки постанова суду в адміністративній справі набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, тому позивач має право регресу до [PERSON] про відшкодування виплаченої страхової суми, оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно п. 4.Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Даних про відсутність документів у [PERSON] на право керування транспортним засобом немає, тому суд виходить з того, що відповідач керував транспортним засобом на відповідній правовій основі, а тому саме він є завдавачем шкоди і має відшкодувати позивачу страхове відшкодування в порядку регресу. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] слід стягти на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України виплачене страхове відшкодування та понесені судові витрати по сплаті судового збору

Outcome: approved