Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

06.05.2019 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач вказує, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2012. До реєстрації шлюбу вони проживали однією сім`єю в період з 09.06.2007 по 21.07.2012 Шлюб розірвано рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2018. У період проживання однією сім`єю та в період шлюбних відносин протягом 10 років ними за спільні кошти було придбано майно та витрачались грошові кошти на ремонт в квартирі і будинку. Після припинення шлюбних відносин відповідач забрав собі все придбане спільне майно та її особисті речі, яке використовує на свій розсуд для роботи і отримання прибутку та перешкоджає їй в користуванні цим майном. Вона зверталась до відповідача для вирішення питання стосовно добровільного розподілу спільного сумісного майна подружжя, повернення її особистих речей, однак відповідач спочатку нібито погодився, але потім у жовтні 2017 року змінив вхідні замки у квартирі, де зберігались всі її особисті речі та частина спільного майна, залишивши її без житла. В подальшому 28.11.2017 відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Станом на день подачі позову відповідач не повернув їй особисті речі, відмовляється від розподілу спільного майна. Вона не має змоги провести оцінку майна у зв`язку із тим, що у неї відсутні документи на нього. Просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності перелічене майно подружжя та в порядку поділу майна визнати за нею право власності та визначити за нею 1/2 частку автомобіля марки «MAN 2000», а також виділити їй 1/2 частину майна: стіл обідній, диван «Ева», кухонний куток; стягнувши з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач у відзиві на позов заявлені вимоги визнав у повному обсязі (вх.№13976 від 29.07.2019). Ухвалою від 08.07.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом\~сторін на 08.08.2019. У підготовчому судовому засіданні 08.08.2019 було оголошено перерву до 18.09.2020 в зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача надати час для підготовки і подання уточненого позову. В зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю її явки у судове засідання в зв`язку з зайнятістю в іншій справі у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 23.10.2019. Справа 23.10.2019 не розглядалась через зайнятість судді в іншому провадженні, про дату наступного судового засідання сторони та їх представники повідомлені судовими повістками. У підготовчому судовому засіданні 04.12.2019 було оголошено перерву до 14.02.2020 для надання можливості сторонам укласти мирову угоду. Справа 04.02.2020 не розглядалась через зайнятість судді в іншому провадженні, про дату наступного судового засідання сторони та їх представники повідомлені судовими повістками. Ухвалою від 31.03.2020 підготовче судове засідання було відкладено на 13.05.2020 в зв`язку з неявкою сторін та клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи через запроваджений карантин. Справа 13.05.2020 не розглядалась через зайнятість судді в іншому провадженні, про дату наступного судового засідання сторони та їх представники повідомлені судовими повістками. Ухвалами від 16.06.2020 відкладено підготовче судове засідання на 12.08.2020 та задоволено клопотання позивача про витребування доказів і призначено судову автотоварознавчу експертизу. В зв`язку зі знеструмленням електромережі суду, що підтверджується актом №291 від 12.08.2020, справа в цей день не розглядалась, про дату наступного судового засідання сторони та їх представники повідомлені судовими повістками. Ухвалою від 16.09.2020 підготовче судове засідання було відкладено на 15.10.2020 в зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про надання йому часу для звернення за правовою допомогою. Ухвалою від 15.10.2020 за клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи в зв`язку з запровадженим карантином підготовче судове засідання відкладено на 25.11.2020. У підготовчому судовому засіданні 25.11.2020 оголошено перерву до 21.12.2020 та надано сторонам час для укладення мирової угоди. У підготовче судове засідання 21.12.2021 сторони та їх представники не з`явились, відомостей щодо укладення мирової угоди суду не надали, тому ухвалою від 21.12.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні з викликом сторін на 23.02.2021. У судовому засіданні 23.02.2021 було оголошено перерву за клопотанням представника позивача до 30.03.2021. Ухвалою від 30.03.2021 відкладено судове засідання на 13.05.2021 у зв`язку з хворобою відповідача. Позивач направив\~суду уточнену\~позовну заяву,\~в якій\~просить визнати\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~набуте за\~час шлюбу\~та в\~період проживання\~однією сім`єю\~наступне рухоме\~майно:\~автомобіль марки\~МАN L\~200\~(спеціалізований\~вантажний фургон-рефрижератор),\~білого кольору,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~1995\~року випуску,\~ідентифікаційний номер\~(VIN)\~ [NUMBER] .\~Виділити їй\~із спільно\~нажитого майна\~подружжя 1/2\~частину вказаного\~автомобіля загальною\~вартістю 222802,89\~грн..\~Стягнути із\~відповідача на\~її користь\~грошову компенсацію\~за 1/2\~частину вказаного\~автомобіля,\~що становить\~111401,45\~грн.,\~залишивши вказаний\~автомобіль у\~власності відповідача.\~Стягнути з\~відповідача на\~її користь\~50000\~грн.\~моральної шкоди\~та понесені\~нею судові\~витрати на\~загальну суму\~7945,11\~грн.,\~що складаються\~із сплаченого\~судового збору\~в сумі\~2445,11\~грн.,\~витрат на\~правову допомогу\~ 3000\~грн.\~та витрат\~на проведення\~судової автотоварознавчої\~експертизи \~2500\~грн..\~ У судовому засіданні 13.05.2021 суд розпочав розгляд справи по суті та перед судовими дебатами було оголошено перерву до 28.05.2021. У судовому засіданні 28.05.2021 після заслуховування виступів сторін у судових дебатах було оголошено вступну і резолютивну частини рішення і повідомлено про дату складення повного рішення. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, та просила їх задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні визнав заявлені позовні вимоги, пояснивши, що не заперечує виплатити позивачу [PERSON] грошову компенсацію на 1/2 частину спірного автомобіля, проте він не зможе відразу сплатити таку суму коштів. У судовому засіданні 28.05.2021 після заслуховування виступів сторін у судових дебатах було оголошено вступну і резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстровано 21 липня 2012 року за актовим записом №185 в Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). Відповідно до рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року, яке набрало законної сили 24.04.2018, шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с.11). З довідок\~Територіального сервісного\~центру №1243\~регіонального сервісного\~центру в\~Дніпропетровській області\~за №31/4-1243-С-32\~від 05.01.2019\~та за\~№31/4-1243-376\~від 19.03.2019\~вбачається,\~що згідно\~з даними\~Єдиного державного\~реєстру МВС,\~станом на\~28.12.2018\~на ім`я\~ [PERSON] зареєстрований\~автомобіль МАN L\~200\~державний знак\~ [NUMBER] ,\~1995\~року випуску,\~шасі [NUMBER] (копії, а.с.12,13). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником вказаного автомобіля є позивач [PERSON] , а відповідач [PERSON] має право користування (копія, а.с.42). Згідно з\~висновку експерта\~№190/20\~від 22.09.2020\~по визначенню\~ринкової вартості\~ринкова вартість\~автомобіля марки\~«МАN 9.153 L 2000» (спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор), реєстраційний номерний знак [NUMBER] , 1995 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на момент проведення експертизи складає 222802,89 грн. (а.с.111-139). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, наведеною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), а також у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18); від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та від 30.11.2020 у справі №523/5532/19 (провадження №61-10528св20). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, що встановлено ч.1 ст. 61 СК України. Статтею 63\~СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з\~частиною першою статті\~69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частинами першою, другою статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до статті 71\~СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Результати аналізу змісту положень статті 71\~СК України дають підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71\~СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18). Слід зазначити, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Частинами першою та другою\~статті 364 ЦК України\~визначено,\~що співвласник\~має право\~на виділ\~у натурі\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності.\~Якщо виділ\~у натурі\~частки із\~спільного майна\~не допускається\~згідно із\~законом або\~є неможливим\~(частина\~друга статті 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі\~статті 364 ЦК України. Поділ майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності\~подружжя,\~є підставою\~набуття особистої\~власності кожним\~з подружжя.\~Право подружжя\~на поділ\~майна,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності подружжя,\~закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Матеріалами справи\~підтверджено,\~що спірне\~майно,\~а саме:\~автомобіль МАN L 200 державний знак [NUMBER] , 1995 року випуску, шасі [NUMBER] , набуте позивачем у шлюбі з відповідачем за спільні кошти, а отже, є спільною сумісною власністю подружжя, а частки у праві власності дружини та чоловіка є рівними за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд враховує презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка відповідачем у судовому засіданні визнана та не спростована, та при поділі спільного майна подружжя в даному спорі застосовує принцип рівності. Разом з тим, позивач бажає одержати грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні, що має наслідком припинення її права спільної власності. Як зазначалось вище, вартість спірного автомобіля відповідно до висновку експерта №190/20 від 22.09.2020 по визначенню ринкової вартості на момент проведення експертизи складає 222802,89 грн.. Отже, грошова компенсація за належну позивачу [PERSON] частку у спільному майні подружжя складає 111401, 45 грн.. В той же час позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Можливість відшкодування моральної шкоди особі внаслідок порушення її прав, передбачена ч.1\~ст. 23 ЦК України. При цьому моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно зі\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначено в п.5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31.03.1995 з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови Пленуму). Згідно з ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41\~Конституції України та статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках, встановлених законом. Закріплений в нормативно-правових актах принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як закріплено в ч.2\~ст.76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України). Позивач стверджує в позові, що відповідач перешкоджав їй у здійсненні права користування спірним автомобілем, оскільки після припинення шлюбних відносин він залишився у відповідача, який із березня 2018 року використовує його у власних цілях для роботи і отримання прибутку (в якості вантажних перевезень). З цього приводу позивач була змушена звернутися за захистом своїх прав і інтересів до суду, а також задля повернення їй майна до правоохоронних органів, чим доклала додаткових зусиль для організації життя. Проте, у порушення зазначених вище процесуальних норм позивачем не доведено заподіяння їй моральних страждань від неправомірних дій відповідача на заявлену нею суму, причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та шкодою, як і не обґрунтовано розмір шкоди. Зокрема, відсутні будь-які докази, які б підтверджували її душевні страждання, що мають глибокий та тривалий характер. Будь-яких медичних висновків чи інших письмових доказів з цього приводу матеріали справи не містять. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої нічим не обґрунтований. Відповідно до\~статті 141 ЦПК\~України підлягає стягненню з відповідача судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, які понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір квитанцією №0.0.1343894069.1 від 04.05.2019 (а.с.1) на суму 768 грн. 40 коп. та квитанцією №0.0.2119809778.1 від 12.05.2021 на суму 1676 грн. 71 коп. (а.с.164), який підлягає стягненню з відповідача у загальному розмірі 2445 грн. 11 коп. Крім того, позивачем понесені витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи на суму 2500 грн., що підтверджується квитанцією №002246 від 31.07.2020 (а.с.170). Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи містяться: договір про надання правової допомоги від 25.03.2019 (а.с.19-21), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.22), ордер серії ДП №310/000035 від 06.05.2019 (а.с.23) та розрахунок суми гонорару від 06.05.2019 (а.с.24). Отже, у зв`язку із задоволенням позову, вимога про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката підлягає задоволенню у розмірі 3000 грн. Враховуючи наведене

Outcome: partial