Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

06.11.2-13 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: Гадяцька міська рада , Інспекція ДАБК у Полтавській області, відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області, Гадяцьке міжрайонне Управління Держсанепідслужби у Полтавській області, відділ Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області , Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про зобов'язання перебудови господарських споруд та встановлення земельних меж і стягнення з відповідача понесених ним судових витрат. В своїй позовній заяві позивач вказує, що проживає у будинковолодінні по [ADDRESS], власником якого він є. Поряд з його будинковолодінням по [ADDRESS] в м. Гадячі проживає сусід [PERSON], який самовільно збудував на своїй земельній ділянці надвірний туалет та сарай для худоби, які мають істотні порушення будівельних і санітарних норм. Так, надвірний туалет сусіда розміщений на межі з його земельною ділянкою біля будинку, а в сараї для худоби [PERSON] виведені отвори для зливу нечистот прямо під його будинок. Неприємні запахи від продуктів життєдіяльності тварин - свиней, бройлерів, качок спричиняють незручності для проживання. Позивач вказує, що він не може відкривати вікна у будинку для провітрювання внаслідок сморіду, а влітку неможливо взагалі знаходитись у дворі, так як неприємні запахи створюють нестерпні умови для проживання. Позивач зазначає, що відстань між господарськими будівлями сусіда та його житловим будинком не відповідає встановленим будівельним і санітарним нормам і є меншими ніж 15 м., як того вимагають будівельні норми. На його неодноразові звернення до [PERSON] про усунення вказаних недоліків та розміщення сараю та туалету на відстань від його будинку, яка б відповідала санітарним та будівельним нормам, [PERSON] відповідав відмовою. Гадяцькою міською радою, за зверненням позивача, була створена комісія, яка виїжджала до місця проживання [PERSON] і підтвердила, що він дійсно збудував вказані господарські будівлі з порушенням будівельних і санітарних норм та зобов'язала його усунути дані порушення. Окрім того, Гадяцьким міжрайонним управлінням Держсанепідслужби у Полтавській області відповідачу було внесено припис та зобов'язано до 15.08.2013 року привести свої господарські споруди у відповідність до законодавства, але [PERSON] вказівки виконкому Гадяцької міської ради та Держсанепідслужби не виконає та ігнорує, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом в якому він просив зобов'язати [PERSON]І провести перебудову господарського сараю та надвірного туалету за адресою : [ADDRESS] в м. Гадячі, що межують із його земельною ділянкою, відповідно до вимог чинного законодавства, встановити законні межі між земельними ділянками його та відповідача та стягнути з відповідача сплачені ним судові витрати. 24.02.2014 року [PERSON] надав суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив суд зобов'язати [PERSON] провести знесення господарського сараю, прибудов до нього та надвірного туалету , розташованих за адресою: [ADDRESS] в м. Гадячі Полтавської області, які межують з його земельною ділянкою, відповідно до вимог чинного законодавства та встановити законні межі між земельними ділянками його та відповідача, згідно рішення виконкому міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, суду пояснив, що на даний час відповідач лише переніс туалет, сарай залишився на попередньому місці. У сараї відповідач тримає птицю, від продуктів життєдіяльності якої відчувається сморід, тому просив суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та встановити законні межі між земельними ділянками його та відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, суду пояснив, що земельна ділянка на якій знаходиться його будинковолодіння ним приватизована, межа між його земельною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON] встановлена відповідно до діючого законодавства та технічної документації. Надвірна вбиральня та вигрібна яма ним вже перенесена на інше місце. Представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні за безпідставністю, зазначаючи, що надвірна вбиральня та вигрібна яма відповідачем перенесені в інше місце, сарай збудовано відповідно до проекту забудови його земельної ділянки від 1991 року, тоді як будинок [PERSON] побудований з відхиленням від будівельних норм. Окрім того, межа між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON] встановлена відповідно до діючого законодавства та технічної документації . Представник третьої особи Гадяцької міської ради до суду не з'явився, але надав заяву в якій просив суд справу розглянути без участі представника Гадяцької міської ради, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи: Інспекції ДАБК у Полтавській області до суду не з'явився, але надали заяву, в якій просили суд справу розглянути без участі представника Гадяцької міської ради, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] суду зазначила, що фактична відстань між житловим будинком [PERSON] та межею домогосподарства [PERSON] становить 2,4 м. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Гадяцького міжрайонного Управління Держсанепідслужби у Полтавській області Жезіцький А. М. суду пояснив, що відповідно до розпорядження міського голови від 14.05.2014 року № 107 було проведено обстеження господарства відповідача [PERSON]. Даною перевіркою встановлено, що самочинно збудований [PERSON] сарай знаходиться від вікна житлового будинку [PERSON] на відстані до 5 м., що не відповідає вимогам п. 3.26 Державних будівельних норм України -ДБН- 360-92 , за якими нормована відстань повинна бути не менше 12 м.. Сморід від птиці, яка утримується у сараї дійсно відчувається. На даний час [PERSON] ліквідував надвірний туалет, переніс ємність для компосту, у сараї утримується тільки птиця. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області Даниленко І.В. суду пояснила, що в присутності комісії створеної на підставі розпорядження Гадяцької міської ради № 107 від 14.05.2014 року було проведено обстеження земельної ділянки площею 0,0746 га, розташованої по [ADDRESS] в м. Гадячі, яка належить [PERSON] та встановлено, що порушень меж даної земельної ділянки не виявлено. Представник третьої особи Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області до суду не з'явився, але надали заяву, в якій просили суд справу розглянути без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] рішенням Гадяцької міської ради № 148 від 16.06.1989 року була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м під індивідуальне будівництво по [ADDRESS] та зобов'язано [PERSON] в місячний строк одержати всю технічну документацію на будівництво житлового будинку і господарських приміщень в проектно-виробничому архітектурно - плановому бюро при головному архітекторі району. Згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 20.02.1992 року № 54-1 за [PERSON] була закріплена в постійне користування земельна ділянка площею 400 кв.м. за домоволодінням [ADDRESS]. [PERSON] на вказаній земельній ділянці був збудований житловий будинок з господарськими будівлями, які були прийняті в експлуатацію, що підтверджується актом прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку та господарських будівель індивідуального забудовника від 20.07.1995 року № 248-6 та рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 20.07.1995 року № 248-6 про затвердження вказаного акту прийомки в експлуатацію жилого будинку та присвоєно житловому будинку [PERSON] поштову адресу : [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що належне позивачу [PERSON] будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] було прийнято в експлуатацію та відповідає будівельним та санітарним нормам. Відповідачу [PERSON], згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 06.12.1991 року за № 308-5 була виділена земельна ділянка площею 560 кв. м. під індивідуальне будівництво по [ADDRESS] та зобов'язано [PERSON] в місячний строк одержати всю технічну документацію на будівництво житлового будинку і господарських приміщень в технічному бюро районного архітектора. Невдовзі [PERSON] отримав будівельний паспорт на забудову наданої йому земельної ділянки. У проекті забудови земельної ділянки, наданої [PERSON] від 06.12.1991 року в експлікації зазначені з будівель лише житловий будинок та гараж. Згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 17.12.1992 року № 326-7 [PERSON] була виділена в постійне користування земельна ділянка площею 154 кв.м по [ADDRESS], загальна земельна площа становить 714 кв.м. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 510031 виданого 12.09.2008 року відділом земельних ресурсів у Гадяцькому районі, [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,0746 га, розташовану по [ADDRESS] та призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно технічного паспорта на житловий будинок [PERSON] по [ADDRESS] виготовленого КП « Контур» м. Гадяч та акту поточних змін від 17.05.2013 року, у даному будинковолодінні виявлено самочинно збудовані сарай «В», літню кухню з погребом «Г», гараж «Д», тамбур «а». Згідно рішення Гадяцького районного суду від 18.03.2014 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно збудовані тамбур «а», літню кухню з погребом - « Г» та гараж «Д», які знаходяться по [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що спірний сарай на даний час являється самочинно збудованою господарською будівлею. Відповідно ст. ст. 103-104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Згідно п.3.26 Державних будівельних норм України ДБН-360-92, відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Гадяцької міської ради [PERSON] № 02-31/526 від 15.05.2013 року, комісією, створеною виконавчим комітетом Гадяцької міської ради за його заявою, було встановлено, що дійсно з території домогосподарства по [ADDRESS] в результаті господарської діяльності, здійснюється шкідливий вплив (неприємні запахи тваринного походження) на мешканців будинку [ADDRESS]. Основною причиною шкідливого впливу є розміщення [PERSON] господарських споруд та місця для складування відходів тваринницького походження біля межі з суміжним домоволодінням [PERSON], відстань від яких до вікон сусіднього будинку [PERSON] становить 6-7 м. , при санітарних нормах не менше 15 м. Виконком міської ради зобов'язав [PERSON] усунути вищевказані недоліки та розмістити господарські споруди на відстань, що відповідає санітарним нормам. Згідно повідомлення Гадяцького міжрайонного Управління Держсанепідслужби у Полтавській області на звернення [PERSON] № 97 від 17.06.2013 року [PERSON] надіслано припис щодо ліквідації порушень та приведення господарських будівель у відповідність законодавчим вимогам та встановлено термін для виконання необхідних робіт до 15.08.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] вказані зобов'язання виконавчого комітету Гадяцької міської ради про усунення вказаних недоліків та припис Гадяцького міжрайонного Управління Держсанепідслужби у Полтавській області були проігноровані. Згідно повідомлення Гадяцького міжрайонного Управління Держсанепідслужби у Полтавській області станом на 16.05.2014 року було проведено перевірку та обстежено господарство відповідача [PERSON] по [ADDRESS] в м. Гадячі та суміжного з ним господарства [PERSON] по [ADDRESS]. Даною перевіркою встановлено, що самочинно збудований [PERSON] сарай знаходиться від вікна житлового будинку [PERSON] на відстані до 5 м., що не відповідає вимогам п. 3.26 Державних будівельних норм України -ДБН- 360-92 , за якими нормована відстань повинна бути не менше 12 м.. На даний час [PERSON] ліквідував надвірний туалет, переніс ємність для компосту, у сараї утримується тільки птиця; ліквідовано причини забруднення ділянки біля сараю на межі з сусідньою забудовою. Згідно повідомлення відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області № 01-14/122 від 16.05.2014 року фактична відстань між житловим будинком [PERSON] та межею домогосподарства [PERSON] становить 2,4 м. Згідно проекту забудови земельної ділянки [PERSON] дана відстань має становити 7,6 м. Згідно акту обстеження відділом Держземагенства у Гадяцькому районі земельної ділянки, що належить [PERSON] по [ADDRESS] в м. Гадячі від 14.05.2014 року, порушень меж земельної ділянки не виявлено. У відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заперечували щодо задоволення позовних вимог позивача, з тих підстав, що туалет і вигрібна яма були відповідачем перенесені в інше місце, у сараї вже утримується лише птиця, межі земельної ділянки відповідачем не порушені, а спірний сарай збудовано [PERSON] відповідно до проекту забудови його земельної ділянки від 1991 року . Але, як вбачається з проекту забудови земельної ділянки , затвердженого рішенням виконкому Гадяцької міської ради № 308-5 від 06.12.1991 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та гаража та погоджено місце їх розташування. Тоді як, згідно технічного паспорта, виготовленого КП « Контур» на будинковолодіння [PERSON] від 17.05.2014 року , відповідач здійснив відхилення від вказаного проекту і на місці гаража самовільно збудував сарай, який використовує для утримання птиці та інших господарських потреб, завдаючи тим самим незручності [PERSON], так як неприємні запахи від продуктів життєдіяльності птиці спричинюють сморід і створюють нестерпні умови для його проживання. Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» - позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. А тому враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання [PERSON] знести самочинно побудований ним сарай з прибудовами на його земельній ділянці підлягають до задоволення, а в частині позовних вимог про знесення надвірного туалету та встановлення законних меж між земельними ділянками позивача та відповідача слід відмовити, оскільки судом встановлено, що надвірний туалет відповідачем було знесено добровільно , а також відсутні порушення меж між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial