Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

07.08.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того що, державний акт на право приватної власності на землю від 15.02.2001 року, серії Р1 № 481712, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1593, виданий на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: - земельну ділянку, площею 3,00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право приватної власності на землю від 15.02.2001 року, серії Р1 № 481712, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1593); - 1/2 частку земельної ділянки, від загальної площі 3,00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 17.12.2008 р., реєстровий номер 3-8359). Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане майно належить [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. 21.03.2007 року [PERSON] залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] . Останній прийняв спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на 1/2 частку земельної ділянки, від загальної площі 3,00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та наявні розбіжності в правовстановлюючому документі на земельну ділянку, площею 3,00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право приватної власності на землю від 15.02.2001 року, серії Р1 № 481712, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1593), а саме: в державному акті ім`я власника зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть вказано ім`я спадкодаця « [PERSON] ». 03.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частку земельної ділянки, від загальної площі 3,00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право приватної власності на землю від 15.02.2001 року, серії Р1 № 481713, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1594. Свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються дочка [PERSON] та дружина [PERSON] . При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майнобув прийнятий та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні первісних позовних вимог та не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог та наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,00 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 17.12.2008 р., реєстровий номер 3-8359, по 1/2 частці кожному. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка, площею 3,00 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 15.02.2001 року, серії Р1 № 481712, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1593, виданого на ім`я « [PERSON] ». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.08.2009 року виконкомом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка, площею 3,00 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та 1/2 частка земельної ділянки, від загальної площі 3,00 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташованої на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 17.12.2008 р., реєстровий номер 3-8359). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 21.03.2007 року виконкомом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 90, [PERSON] заповів усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він матиме право за законом - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57728739 від 28.09.2019 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіт [PERSON] від 21.03.2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 90 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Судом встановлено, що осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 445 від 05.03.2019 року, наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.11.2007 року Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка земельної ділянки, від загальної площі 3,00 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташованої на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 17.12.2008 р., реєстровий номер 3-8359). Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58275132 від 12.11.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.1993 року (а.с. 23); - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.2000 року (а.с. 24). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 1939 від 24.09.2010 року, наданою виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. [PERSON] спадщину не прийняла. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №998/02-14 від 08.08.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на 1/2 частку земельної ділянки, від загальної площі 3,00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та наявні розбіжності в правовстановлюючому документі на земельну ділянку, площею 3,00 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право приватної власності на землю від 15.02.2001 року, серії Р1 № 481712, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1593), а саме: в державному акті ім`я власника зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть вказано ім`я спадкодаця зазначено як « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним позовом та зустрічним позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved