Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

06.10.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визнати за нею право власності право власності на 5/6 ідеальних частин спадкового майна після [PERSON], померлого 16.10.2012 року, яке складається з квартири [ADDRESS], загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м.; житлового будинку № 17 по вул. Набережна в с. Кикова Новоград-Волинського району Житомирської області, загальною площею 36,6 кв.м., житловою площею 13,5 кв.м.; земельної ділянки загальною площею 1,7100 га, що знаходиться на території Киківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті двоюрідного брата [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і на вищезазначене спадкове майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом на 5/6 ідеальних частин майна і фактично прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса. Однак нотаріус відмовив їй у оформленні спадкових прав, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а право власності на квартиру в м. Новограді-Волинському та будинок в с. Кикова не зареєстровані у встановленому законом порядку. Оскільки відповідач [PERSON], який є спадкоємцем 1/6 частини спадкового майна, перешкоджає позивачу у оформленні спадкових прав, не надає оригіналу державного акту про право на землю, тому вважає свої права порушеними і за їх захистом звернувся до суду. [PERSON] 21.10.2014 року звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] та просив визнати незаконним заповіт від імені [PERSON], посвідчений секретарем Киківської сільської ради [PERSON] 26.11.2010 року, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.05.2013 року недійсним. Зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що покійний [PERSON] був його рідним батьком. Він є інвалідом 2-ї групи і батько не міг свідомо позбавити його спадщини. Зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Крім того, [PERSON] проживав у м. Новограді-Волинському, однак зареєстрував заповіт в с. Кикова, у заповіті невірно зазначено прізвище заповідача. Тому просить провести почеркознавчу експертизу з метою встановлення факту, що вказаний заповіт не підписаний покійним [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Заперечує проти задоволення зустрічного позову за безпідставністю. Представники відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Просили задовольнити зустрічний позов. Допитаний в якості третьої особи приватний нотаріус [PERSON] повідомив, що він завів спадкову справу після смерті [PERSON] Ним на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин грошових внесків, які відкриті у Філії ЖОУ АТ «Ощадбанку» № 10005/057. На 1/6 частину грошових внесків видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] Зареєструвати заявлені спадкові права [PERSON] не має можливості, оскільки у неї відсутній оригінал свідоцтва про право власності на земельну ділянку, а право власності на квартиру в м. Новограді-Волинському та будинок в с. Кикова не зареєстровані у встановленому законом порядку. При вирішенні і первісного, і зустрічного позову покладається на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], секретар Киківської сільської ради, повідомила, що заповіт покійного [PERSON] посвідчувала вона особисто. Вони в приміщенні були лише вдвох. [PERSON] добре розумівся на складанні заповіту, оскільки це був не перший його заповіт. Також власноручно від писав заяву про відкликання попереднього. Доповівши зміст заявлених вимог, дослідивши письмові докази по справі, матеріали кримінального провадження № 12013060090000794 по факту підробки заповіту [PERSON] та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] помер 16.10.2012 року (смерть зареєстровано 18.10.2012 року у міському відділі ДРАЦС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 520) (а.с. 9). 26.11.2010 року [PERSON] заповів все своє майно своїй двоюрідній сестрі [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Киківської сільської ради Новоград-Волинського району [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 323 (а.с. 32). Позивач [PERSON] отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на 5/6 частин грошових внесків, які відкриті у Філії ЖОУ АТ «Ощадбанку» № 10005/057 (а.с. 6). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 898/14-25/413/15-25/414/415/15-25 від 24.04.2015 року підписи від імені [PERSON] та рукописні записи «Щербина Анатолій Степанович» у рядку «Підпис:» у двох примірниках заповіту від 26.11.2010 року від імені [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений секретарем Киківської сільської ради Новоград-Волинського району [PERSON], виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів та особисто [PERSON] (а.с. 120-128). Вказаний висновок експерта повністю узгоджується і з показаннями свідка [PERSON], яка була присутня при підписанні заповіту, та з позицією позивача, яка стверджувала, що покійний брат саме її хотів бачити спадкоємицею свого майна. Позивачем за зустрічним позовом не доведено, що оспорюваний ним заповіт суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства. Той факт, що покійний проживав у м. Новограді-Волинському, однак склав заповіт у Киківській сільській раді, не свідчить про незаконність заповіту, оскільки ст. 1247 ЦК України чітко визначає, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (зокрема, посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування). Запис прізвища в заповіті «Щербіна», а не «Щербина» також не свідчать про явну фальсифікацію заповіту, оскільки покійний був літньою людиною, і про власноручне підписання зазначеного заповіту свідчать і висновок експерта, і показання свідка. Крім того, 18.12.2013 року слідчим СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області [PERSON] винесено постанову про закриття кримінального провадження по справі за заявою [PERSON] про підроблення підпису в заповіті [PERSON] на користь [PERSON] за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, в діях службових осіб Киківської сільської ради та інших осіб. В рамках кримінального провадження були допитані секретар сільської ради [PERSON], [PERSON], проводилось експертне дослідження підпису покійного на заповіті. Відтак, судом не встановлено підстав для визнання заповіту від імені [PERSON], посвідченого секретарем Кикіської сільської ради 26.11.2010 року, незаконним. Оскільки заповіт є законним, тому, відповідно, у суду відсутні правові підстави для визнання недійсним і свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2013 року, тобто, для задоволення зустрічного позову. Таким чином встановлено, що спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON] в розмірі 5/6 частин є позивач за первісним позовом [PERSON], а спадкоємцем за законом 1/6 частини відповідач за первісним позовом [PERSON] Однак нотаріус відмовив [PERSON] у оформленні права на спадкове майно, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, а право власності на будинок та квартиру не зареєстроване за спадкодавцем (а.с. 8). Житловий будинок № 17 по вул. Набережній в с. Кикова Новоград-Волинського району, згідно записів у погосподарській книзі № 2, рахувався як житловий та належав [PERSON] (особовий рахунок 0070-3)(а.с. 58, 145). Покійний отримав вказаний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.06.2004 року (а.с. 14), однак не зареєстрував своє право власності відповідно до вимог закону. Технічний паспорт на будинок, побудований у 1938 році, виготовила вже позивач [PERSON] 02.08.2013 року. Квартира [ADDRESS] також належала покійному [PERSON], однак в свідоцтві про право власності на житло від 07.05.1997 року власниками вказаної квартири зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] померла 30.12.2003 року та покійний [PERSON] прийняв після неї спадщину, оскільки на момент смерті проживав та був зареєстрований у [INFO] разом з нею, однак не оформив своїх спадкових прав (а.с. 57). Також покійному [PERSON] належала і земельна ділянка площею 1,7100 га на території Киківської сільської ради Новоград-Волинського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 11). Однак оригінал державного акту перебуває у відповідача за первісним позовом [PERSON], який не бажає його подати нотаріусу, оскільки оспорює дійсність заповіту на імя [PERSON] Отже, судом достовірно встановлено, що зазначене позивачем у первісному позову майно належало покійному [PERSON] та входить до складу його спадщини. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновків про обґрунтованість первісної позовної заяви та з метою захисту спадкових прав позивача визнає за нею право власності на 5/6 частин спадкового майна після смерті [PERSON] Відтак, наявні підстави для задоволення первісного позову у повному обсязі. Також необхідно стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України документально підтверджені витрати по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача по первісному позову.

Outcome: approved