Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 169 в будинку № 18 по вулиці Космонавтів в місті Чернігові з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач з 2010 року не проживає в належній їй на праві приватної власності квартирі без поважних причин і не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2016 року позов [PERSON] було задоволено, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 169 в будинку № 18 по вулиці Космонавтів у місті Чернігові. 17.08.2016 року представником відповідача було подано заяву про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами. Заяву було мотивовано тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.11.2015 року та ухвалу апеляційного суду Черніговської області від 25.12.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, а саме цим рішенням було обгрунтоване рішення, про перегляд якого ставиться питання, між скасованим рішенням та цим рішенням є преюдиційний зв'язок. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заявник у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, долідивши письмові докази у справі, оглянувши матеріали цивільної справ № 750/10662/15-ц, доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2016 року позов [PERSON] було задоволено, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 169 в будинку № 18 по вулиці Космонавтів у місті Чернігові у звязку з доведеністю факту не проживання відповідача в належній позивачу на праві приватної власності квартирі без поважних причин понад один рік. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23.03.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2016 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.08.2017 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 23.03.2016 року залишено без змін. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.11.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, відмовити. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25.12.2015 року Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2015 року залишено без змін. Саме на це рішення Деснянського районного суду від 19.11.2015 року було посилання в рішенні 10.02.2016 року, про перегляд якого за нововиявленими обставинами ставиться питання, а саме: суд констатував, що представник відповідача і третьої особи не заперечував факт тривалого не проживання відповідача в квартирі позивача без поважних причин і не надав суду жодного доказу на спростування цих доводів позивача. Його заперечення зводилися лише до того, що позивач не має доказів права власності на квартиру, що, як вже зазначено вище, спростовується матеріалами справи, а також, що відповідач ([PERSON] В.) є власником ? частини цієї квартири, що спростовується рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 19.11.2015 року, яким відповідачу відмовлено у визнанні права власності на ? частину квартири, в порядку спадкування майна батька [PERSON]. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.11.2015 року та ухвалу апеляційного суду Черніговської області від 25.12.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування скасовані та справу передано на новий розгляд. При новому розгляді цієї справи, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування задоволено, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування набрало законної сили 08.11.2016 року на підставі ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 08.11.2016 року. Відповідно до п. 1,3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а також скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Так як, рішення Деснянського районного суду від 19.11.2015 року було підставою для ухвалення рішення від 10.02.2016 року, згодом рішення від 19.11.2015 року було скасоване, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2016 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами. Рішенням суду від 07 жовтня 2016 року, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], цим рішенням встановлено, що 29 жовтня 2013 року помер [PERSON] Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є його дочка ? [PERSON] Згідно із копією спадкової справи № 1/2014 щодо майна померлого [PERSON], інших спадкоємців у померлого немає, після виплати пайового внеску за спірну квартиру батько позивача [PERSON] В.) набув права спільної сумісної власності на неї разом із [PERSON], а після його смерті 1/2 частина цієї квартири є спадковим майном, а оскільки право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем це є перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом. Відповідно до ст. 383 ЦК України, має право використувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Крім того, відповідно до ст. 319 ЦК України, воасник володіє, користується та розпоряджається сврїм майном на власний розсуд.. Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. З огляду на вищенаведене, заява представника відповідача [PERSON] про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житлом за нововиявленими обставинами є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оскільки право власності є непорушним, та може бути обмеженим виключно у випадках встановленим законодавством, а [PERSON] є власницею 1/2 частини квартири [ADDRESS], що встановлено на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2016 року не може бути обмежена у праві користання квартирою у зв'язку із тим, що не проживає в цій квартирі, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житлом слід відмовити.

Outcome: approved