Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

06.06.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дітей за межі України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проживає зі своїми неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх мати [PERSON] зареєстрована разом з ними, але більше трьох років проживає окремо. 30.09.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси за його позовом до [PERSON] було постановлено рішення у справі про звільнення його від сплати аліментів та призначення аліментів, яким позовні вимоги були задоволені частково. 07.12.2015 року Рішенням Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу було задоволено частково, постановлено нове рішення, яким рішення Малиновського районного суду м. Одеси у частині відмови йому у призначенні аліментів скасоване, та призначено аліменти на утримання його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] з [PERSON] на його користь у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісяця. На думку позивача [PERSON] виконувати рішення суду не бажає, оскільки станом на 01.04.2016 року вона має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16666 грн. Позивач має можливість відправити дітей на оздоровлення у табір на території іншої держави (Болгарії, Словаччини), але нотаріального дозволу на виїзд дітей [PERSON] не надає, оскільки вони мають погані відносини, тому вирішити це питання іншим способом він не має можливості. Просить суд надати дозвіл на виїзд [PERSON], 20.12.2002 року та [PERSON], [INFO] на період канікул з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року до країн Болгарія, Росія, держав Євросоюзу без супроводу їх матері [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи була повідомлена в установленому законом порядку. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходилися в фактичних шлюбних відносинах з 2001 по 2008 рік. В період фактичного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №134433 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 134434. З пояснень позивача вбачається, що на теперішній час після розірвання шлюбних відносин сторони мешкають окремо. 30.09.2015 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів, [PERSON] був звільнений від сплати аліментів на своїх неповнолітніх дітей. 07.12.2015 року рішенням апеляційного суду Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2015 року в частині відмови в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було скасовано та постановлено нове рішення, яким з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Кіріла. Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищенаведене, оскільки неповнолітні діти знаходяться на утриманні батька з 29.03.2013 р., відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дітей та не приймає участі у вихованні дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved