overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що з 31.03.2007 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України. На даний час сім'я розпалась. У 2013 році подружжя припинило сімейні стосунки, після чого стали мешкати окремо один від одного. Від подружнього життя мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, більше аліменти він нікому не платить, тому позивач і звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 13 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши письмову згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав, позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 31.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 46 (а.с.5), від шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6,7), які мешкають разом з матір'ю, що підтверджується довідкою КП «Комунальник-1» (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що діти повністю знаходяться на утриманні матері, оскільки батько дітей не утримує їх та матеріальної допомоги не надає. Розмір аліментів, які вимагає позивач відповідає матеріальному положенню відповідача, тому позовні вимоги позивача обгрунтовані, законні та підлягають задоволенню з дати подання позову до суду, тобто з 06.02.2014 року. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

06.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Із позову вбачається, що 16.02.2010 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Реєстрація шлюбу здійснювалась у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 82. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] З 20.12.2013 року сторони припинили сумісне життя, сумісне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.4/, свідоцтвом про народження дитини /а.с. 3/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

06.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем [PERSON] сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісяця й до повноліття дитини. Позивачка у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав, просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180,183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин між сторонами [PERSON] та [PERSON], останні мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка за взаємною згодою сторін, проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Суд вважає доведеним те, що відповідач не виконує своїх обов'язків щодо утримання дитини, тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання дитини є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

06.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по даній справі 23.09.2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за №909. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причин взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина - донька [PERSON] [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. 06.02.2014 року від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, 12.03.2014 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим, в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому, відповідно до письмової заяви позивачка позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов у повному обсязі. В поданій позовній заяві виявила бажання після припинення шлюбу повернути собі дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач проти позовних вимог не заперечує, позов про розірвання шлюбу визнає. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причин взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає, між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Позивачка виявила бажання, що викладене у позовній заяві, після припинення шлюбу повернути собі дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

06.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з дійсним позовом та просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що протягом останнього року наше сімейне життя поступово погіршувалося , що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У них різні погляди на шлюб та сім'ю, любов та повага між ними відсутні та протягом останнього року вони не ведуть спільне господарство. Вважає, що примирення між ними не можливо. Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], яка народилась [INFO] року, яка проживає з відповідачкою. Майнової суперечки між сторонами не має. Шлюб між сторонами був зареєстрований 16.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №31. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідачка позов визнала, сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, згодні на розірвання шлюбу. Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за існуючими доказами у справі. Дослідивши матеріали справи, заяву відповідача, з якої вбачається наполягання на розірванні шлюбу, суд визнав позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, тому що родина розпалася остаточно і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

06.02.2014 року позивачка звернулась до суду з дійсним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування свого позову вказала наступне: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2003 року, який був зареєстрований Валуйською сільською Радою, Станично-Луганського району, Луганської області, актовий запис № 40. Від даного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні його матеріальне забезпечення з відповідачем вирішено. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що шлюбні стосунки припинені з липня 2013 року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і спільно нажитого майна не має. На теперішній час вони стали друг другу чужими людьми, втрачено почуття любові та поваги. Вони мають різні погляди на майбутнє життя, тому позивачка дійшла до висновку, що подальше збереження сім'ї не має сенсу. Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позов підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за існуючими доказами. У відповідності зі ст. 110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Стаття 112 вказаного кодексу наголошує, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільно життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд визнав позов обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, тому що родина розпалася остаточно і зберегти її неможливо. У відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

06.02.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що на протязі останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, тому позивачка просить суд розірвати шлюб не надаючи сторонам строку для примирення. Позивачка та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивачка позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.10.1993 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького району м. Києва, Палац одруження «Дарницький», актовий запис №2061 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом, спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

06.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 18.10.2008 року з відповідачем зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Чоловік працює, від утримання дитини ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, у зв'язку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву якою позовні вимоги визнав повністю та просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що позивачка народила доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

06.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в квітні 2014 року уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню доньку - [PERSON], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також позивачка зазначила, що з відповідачем подружні стосунки припинено. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач працює, та має можливість сплачувати аліменти, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1 000 грн. щомісячно на утримання дитини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] (а.с.3), матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує майновий стан позивача, відсутність відомостей про регулярний дохід відповідача, а також розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та обов'язку обох батьків утримувати неповнолітню дитину, суд дійшов висновку, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

06.02.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 16.12.2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач відбуває покарання у виправній колоні, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Криворізькій виправній колонії № 80, направив суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 16.12.2005 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком відповідач - [PERSON] (а.с.6). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач не працює, відбуває покарання у виправній колоні, однак на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, тому дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved