Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

05.08.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що у січні 2008 року вона з відповідачем домовилася, що купує у нього домоволодіння [ADDRESS]. З кінця січня 2008р. вона фактично стала володіти ним та користуватися. 22.01.2010р. вона з відповідачем уклала письмовий договір купівлі-продажу домоволодіння. Згідно умов договору купівля була здійснена за 15000 грн., які вона передала відповідачу. При цьому, відповідно до п. 8 договору купівлі-продажу домоволодіння від 22.01.2010р. причиною того, що зазначений договір не був нотаріально посвідчений стало те, що відповідач відмовився від його нотаріального посвідчення. Відмова відповідача від нотаріального посвідчення договору порушує її права як власника домоволодіння, яке перейшло у її власність, так як вона не може зареєструвати своє право власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі чого просить визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], від 22.01.2010р. укладений між сторонами у письмовій формі без нотаріального посвідчення. В судовому засіданні, позивач підтримав позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Додатково суду пояснила, що вона розрахувалася з відповідачем за придбаний будинок та вона фактично користується будинком. Підтвердила, що договір купівлі-продажу домоволодіння нотаріально не посвідчувався та державну реєстрацію не проходив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду відповідно до Ухвали суду від 21.03.14р. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідача є власником жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], та розташований на присадибній земельній ділянці розміром 3200кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу від 08.12.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1578 (а.с.7). . Право власності відповідача на зазначений будинок зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом №25033811 від 14.01.2010р., реєстраційний номер 28832032 (а.с. 12). 22 січня 2010 року між позивачем та відповідачем підписаний договір купівлі-продажу домоволодіння, згідно якого Продавець - [PERSON] передає а Покупець - [PERSON] купує домоволодіння (жилий будинок з господарчими та побутовими спорудами) [ADDRESS], яке розташоване на присадибній земельній ділянці розміром 3200кв.м. за ціною та на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 8 Договору купівлі-продажу домоволодіння від 22.01.2010р., причиною того, що цей договір не посвідчений нотаріально, є те, що Продавець відмовляється від нотаріального посвідчення цього договору, свідченням чого є підписання продавцем цього договору (а.с. 6). Договір купівлі-продажу домоволодіння від 22.01.2010р. нотаріально не посвідчувався та державну реєстрацію не проходив. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Спірне домоволодіння пов'язане з землею фундаментом та відноситься до нерухомого майна у розумінні ст. 181 ЦК України. Відповідно до вимог ч.2, ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Разом з цим, відповідно до вимог ст. 657 ЦК України (в редакції, що діяла на момент підписання спірного договору), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно положень ч.3, ст. 640 ЦК України (в редакції, що діяла на момент підписання спірного договору), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Частиною 1, ст. 210 ЦК України передбачено, що правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим лише з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Враховуючи, що на час підписання спірного договору, діяла редакція до ст.ст. 210 та 640 ЦК України відповідно до яких момент вчинення правочинів щодо нерухомого майна пов'язується з державною реєстрацією, а тому договір купівлі-продажу домоволодіння від 22.01.2010 року не є укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін, у зв'язку з чим такий договір не може бути визнаний дійсним в судовому порядку на підставі ст. 220 ЦК України, а тому суд вважає, що в задоволені позовних вимог [PERSON], про визнання дійсним договору купівлі-продажу домоволодіння.

Outcome: dismissed