Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

07.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2011 року зареєстровано шлюб з відповідачем. Мають спільну малолітню доньку. Шлюбні відносини фактично припинились, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та в сімї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний час ведення ними спільного господарства припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Від позивача до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; на примирення не згодна; просить повернути їй дівоче прізвище Воробйова. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність; позов визнає, на розлучення згоден. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 15.07.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, про що 15 липня 2011 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 103 (а.с.5). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору (а.с.3), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved