Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

07.05.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Демешківської сільської ради і просить ухвалити рішення, яким: встановити факт, що вона, [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , ім`я якої у документах: Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] у графі «громадянин» записано неправильоно, а сааме: [PERSON] , замість правильно - [PERSON] , і що Державний акт серії [NUMBER] ІФ [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , належав [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.3190га., цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демешківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, що належала [PERSON] . Позивач посилається на ті обставини, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина за законом. Вона являється єдиним спадкоємцем першої черги спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця за законом. Також вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, так як на момент смерті проживала разом із нею та була зареєстрована, а тому, у відповідності до ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. До складу спадщини входить земельна ділянка, загальною площею 0,3190га, що розташована на території Демешківської сільської ради Галицького району. [PERSON] б оформити свої права на спадкове нерухоме майно після смерті спадкодавця, проте перешкодою є те, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 043111 на вищевказане нерухоме майно був виданий після смерті [PERSON] , а тому нотаріус Галицької районної державної нотаріальної контори, при зверненні її, позивача, із заявою про прийняття спадщини за законом, надала письмову відмову, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Окрім цієї перешкоди є і те, що у різних документах прізвище, ім`я та по батькові її матері зазначено по-різному, а саме: у свідоцтві про народження серії [NUMBER] у графі мати її мати зазначена як [PERSON] ; у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] матір зазначено як [PERSON] , у Державному акті серії ІІ-ІФ № 043111 мати вказана як [PERSON] . Саме тому не може довести, що спадкодавець була її матір`ю і що Державний акт, виданий 11 вересня 2001 року на ім`я [PERSON] належав їй. Просила позов задовольнити. [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, проте нею подано через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач, Демешківська сільська рада в підготовче засідання представника не направила, проте нею скеровано на адресу суду заяву, в якій позов [PERSON] визнає, справу просять розглядати у відсутності представника. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.11.1999 року), яка була матір`ю позивача [PERSON] . З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.05.1959 р. вбачається, що матір`ю її була [PERSON] (а.с.9). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 034111 від 11.09.2001 року [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 3 скл. Демешківської сільської ради від 28.02.2001 року передалося у приватну власність земельна ділянка площею 0, 3190га, яка розташована на території Демешківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Заповіт від її імені не складався, єдиним спадкоємцем за законом першої черги є позивач [PERSON] , яка на час її смерті проживала разом із нею та була зареєстрована, що підтверджується довідкою № 144 від 18.03.2019 року, виданою Демешківською сільською радою Галицького району (а.с. 12). Згідно довідки Демешківської сільської ради Галицького району № 143 від 18.03.2019 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була одна і та сама особа та була матір`ю [PERSON] (а.с.13). На момент смерті спадкодавця [PERSON] з нею разом проживали і були зареєстровані по [ADDRESS] : дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] та онука [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно відповіді державного нотаріуса Галицької районної державної нотаріальної контори Кіщук Л. І. за № 143/02-14 від 01.03.2019 року вбачається, що спадкоємцям [PERSON] не може бути видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,3190га, яка знаходиться на території Демешківської сільської ради Галицького району, оскільки Державний акт виданий після смерті, а саме [INFO] (а.с.15). Відповідач - Демешківська сільська рада Івано-Франківської області щодо визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно - не заперечують, про що свідчать подана заява. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заявлено вимога щодо встановлення факту, що має юридичне значення є підставною і підлягає до задоволення повністю. Також, відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР в редакції 1963 року - часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -\~день, зазначений в\~статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 р. для придбаня спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст. 553 ЦК УРСР в редакції 1963 року - спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин і доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 553, 560, 561 ЦК УРСР в редакції 1963 року України,

Outcome: approved