overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

06 червня 2019 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] в якому просила розірвати шлюб, взятий з відповідачем 27 червня 2014 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просила шлюб розірвати. Ухвалою судді від 26 червня 2019 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, залучено сторін (а.с. 14). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали, про що надали письмові заяви (а.с. 17,18). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 27 червня 2014 року, який зареєстрований у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 223. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у жовтні 2015 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо. На примирення не погодилися. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявами сторін, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача та і відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна фактично відсутній. Після розірвання шлюбу необхідно присвоїти прізвище [PERSON] - [PERSON]. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не наполягала на стягненні з відповідача коштів у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

06 червня 2019 року Ленінським районним судом м.Миколаєва винесено заочне рішення по справі за позовом [PERSON] до Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Однак при винесенні рішення суд зробивши певні висновки в мотивувальній частині щодо розподілу судового збору, не навів їх в резолютивній частині. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] на заочне рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06 червня 2019 року з матеріалами справи повернуто до Леніського районного суду м.Миколаєва для ухвалення додаткового рішення у строк до 19 серпня 2019 року. Згідно ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, окрім іншого розподіл судових витрат. Ухвалюючи судове рішення 06 червня 2019 року суд у мотивувальній частині рішення розглянув питання щодо розподілу судових витрат та вирішив його стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп., однак не зазначив у резолютивній частині рішення. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Враховуючи викладене, вказане є підставою для ухвалення судом додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За таких обставин, суд вважає, що рішенням суду від 06 червня 2019 року не було стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовною заявою про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

06 червня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 02 липня 2011 року. Мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . 27 липня 2015 року шлюб розірвано. З часу розірвання шлюбу відносини припинені, дитина проживає із позивачем та перебуває на її повному забезпеченні. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Такий рівень не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Проте, вона не може самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, у зв`язку із чим вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Зазначає, що відповідач працює, має постійний дохід. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

06 червня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON] та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за місцем мешкання його матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року позовні вимоги\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~- служба у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про визначення місця проживання дитини виділені в самостійне провадження. \~ \~ \~ \~В підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб, зазначила про бажання залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Згідно частини\~3\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 04 березня 2006 року виконкомом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 3. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням\~приписів статті\~113\~СК України\~позивачу необхідно залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При ухваленні рішення судом враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України Про судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

06 червня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 27.12.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Фактично шлюбні відносини між ними припинено та на сьогодення шлюб існує формально. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та не бажаючи примирення, просила його розірвати. Після розірвання шлюбу просила визначити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 27 грудня 2013 року, актовий запис № 401. Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має, про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначив свого прагнення до збереження шлюбу, а отже не оспорює наявності підстав для його розірвання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 768,40 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

06 червня 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 серпня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] . Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність розуміння, та зловживання відповідачем спиртними напоями. Сторони не проживають разом, шлюбні відносини припинені. У судове засідання позивач не з`явилась, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 08 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 378, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2014 року (а.с.3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області 24 лютого 2015 року (а.с.4). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволено в повному обсязі. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

06 червня 2019 року Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради звернувся до суду до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів у вигляді адресної допомоги як внутрішньо-переміщеній особі. В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-УІІ від 20.10.2014 року, Постанови КМУ від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» та заяви [PERSON] від 25 травня 2017 року, Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради відповідачу була призначена та виплачувалася щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У результаті отриманої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01 червня 2018 року, було виявлено, що [PERSON] 18 червня 2017 року виїхав через КПВВ Гончар та був відсутністній до 03 жовтня 2017 року, тобто не перебував на території України більше 60 днів. Після чого, УПСЗН здійснив перерахунок виплачених коштів, а відповідачу листами від 21 листопада 2018 року, 27 грудня 2018 року, 01 лютого 2019 року рекомендовано повернути надмірно виплачені кошти в розмірі 2902,94 грн. На час подачі позову до суду кошти позивачу не повернуто.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

06 червня 2021 року (за за поштовим штемпелем) представник позивача Лисенко В.М. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 20 листопада 2018 року між сторонами був укладено кредитний договір № 22034000096300, за умовами якого Банк надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в розмірі 49600,00 грн строком на 60 місяців, до 20 листопада 2023 року, із процентою ставкою за користування кредитом в розмірі 56,0 % річних, процентною ставкою за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1,99 % від суми кредиту. На підставі укладеного Договору позивач свої зобов`язання виконав повністю. Оскільки за час користування кредитом відповідач не виконував умови Договору, несвоєчасно сплачував кредитні платежі, в зв`язку з чим, станом на 17 травня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 64927,06 грн, що складається із залишку простроченого кредиту - 46959,79 грн, залишку прострочених відсотків - 3161,67 грн та залишку прострочених комісій - 14805,60 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у зазначеному розмірі та понесені судові витрати. В судове засідання учасники справи повторно не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідне оголошення про виклик відповідача у судове засідання було опубліковане також на веб-порталі судової влади України. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наведені у справі аргументи, повно і всебічно з`ясовані обставини,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

07.011.2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 14.12.2009 року, зареєстрованого виконкомом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 29. Від шлюбу вони дітей не. Разом сторони проживали до березня 2013 року, після чого проживають окремо. Причиною розпаду їхньої сімї є те, що в них різні характери, погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, скандали, при яких відповідачка його ображала. Він неодноразово просив її змінити таке відношення до нього, однак позитивних результатів не було. Переконавшись в тому, що зберегти сімю при таких обставинах неможливо, вони розійшлися в березні 2013 року і з того часу ніхто з них не прийняв ніяких заходів для поновлення сімейних відносин. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. В звязку з наведеним просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, але в позовній заяві просив у звязку з тимчасовим виїздом за межі області розглянути справу у його відсутності. Відповідачка подала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, також зазначивши, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований виконкомом Тарасовецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області 14.12.2009 року, актовий запис № 29. Від шлюбу сторони дітей не мають. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч .2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved