Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

06.03.2018 року [PERSON] в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 03.08.2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн., а позичальник зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 31.01.2018 року у сумі 17915 грн. 80коп. Ухвалою суду від 14.03.2018 року справу було призначено до слухання в порядку спрощеного провадження на 02.04.2018 року. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням за місцем його реєстрації. Суд вважає за можливе, згідно ст. 280 ч 1 ЦПК України ( в редакції 03.10.2017 року) ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~\~ \~\~ Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.\~\~ \~\~ \~\~ \~\~ Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 03.08.2013 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів. На виконання умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту\~ на платіжну картку зі сплатою 30,00%\~ на місяць за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст.\~546,\~548-551 ЦК України\~вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.\~\~ Відповідно до ст.\~611, ч. 2 ст.\~612, ст.ст.\~623-625, ч. 1 ст.\~1049, ст.\~1050 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Як встановлено судом, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним. Станом на 31.01.2018 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1853 грн. 53 коп. Банком також нарахована заборгованість за процентами в розмірі 14732грн. 95 коп., виходячи з процентної ставки яка неодноразово була змінена Банком:\~ з 30.08.2013 року - 2,5% на місяць ( 30,00% річних), з 01.09.2014року- 2,9 % на місяць (34,80 % річних), з 01.04.2015року -3,6 на місяць ( 43,20 % річних). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача та виписки по карті, він у 2015 році систематично користувався кредитною картою та отримував кошти з рахунку, останній раз 04.03.2015 року користувався кредитним лімітом, чим прийняв відсоткову ставку 34,8 % Таким чином, заборгованість за процентами станом на 31.01.2018 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 1897 грн. ((146,47 грн. (нараховані проценти станом на 01.04.2015 року) + (1853,53 х 34,8% /360 х 977). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором позивачем також нараховані: - штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 829 грн. 32 коп.(процентна складова). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.\~\~2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг\~\~за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень\~ст.360-7 ЦПК України\~є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише штраф. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~(зі змінами та доповненнями станом на 15.12.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, повязані з сплатою судового збору в розмірі 1 762 грн. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (28%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 454 грн.

Outcome: partial