overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому в Виконкомі Ображіївської селищної ради, Шосткинського району, Сумської області, за актовим записом № 01, шлюбі з відповідачем з 12.02.2010 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] Позивач вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не зявився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 12.02.2010 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 03.08.2011 року був укладений договір № б/н за яким позичальнику було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 11500,00 грн. на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, в звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28617,43 грн. та судові витрати. Представник позивача своєю заявою просить розглядати справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву якою позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 03 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк» та [PERSON] було укладено договір № б/н за яким позичальнику було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 11500,00 грн. на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду підписом на заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України забов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець забов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ «Акцент Банк» свої забов»язання виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідно п. 8.6 Умов надання кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових забов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник забов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач був ознайомлений з вказаними умовами кредитного договору та взятих на себе забов»язань належним чином не виконав, внаслідок чого, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 16.09.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 28617,43 грн. з якої: 11283,18 грн. заборгованість за кредитом; 14295,32 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 1200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1338,93 грн. - штраф (процентна складова). Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від забов»язання. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати в сумі 1218,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 09.08.2012 року в розмірі 10924 грн 63 коп., а також 1218 грн у відшкодування понесених судових витрат. Одночасно представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.08.2012 року сторони уклали кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2015 року складає 10924 грн 63 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 1925 грн 80 коп., заборгованість по сплаті відсотків 5802 грн 52 коп., пеня 2199 грн 90 коп., штраф 996 грн 41 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5-7), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 15828,57 грн мотивуючи вимогу тим, що 20.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданому клопотанні просить суд розглянути справу у його відсутність (а.с.37). Відповідач в судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 20.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.6-32). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2015 року виникла заборгованість в розмірі 15828,57 грн, яка включає заборгованість за кредитом 2189,52 грн, несплачені проценти 9709,12 грн, пеня 2700 грн, штрафні санкції 1229,93 грн (а.с.4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 15828,57 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач по сплаті судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 16340,03 грн, мотивуючи вимоги тим, що 01.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту №А31JRX5090059, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 4942,99 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 0,12% річних в термін до 31.01.2013 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві просить розглянути справу у його відсутність (а.с.25). Відповідач в судове засідання без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що 01.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту №А31JRX5090059, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 4942,97 грн. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 0,12% річних в термін до 31.01.2013 року (а.7-16). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 09.10.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 16340,03 грн, яка включає заборгованість по кредиту в розмірі 4942,99 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 1,76 грн, в інша частина заборгованості складається з пені, штрафів та комісії (а.с.6). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Так як розмір заподіяних позивачу збитків фактично становить 4944,75 грн (що включає заборгованість з тіла кредиту та несплачені відсотки), а загальний розмір неустойки, комісії значно перевищує розмір збитків суд зменшує розмір неустойки, комісії, який підлягає стягненню з відповідача, до 4944,75 грн та визначає загальну суму боргу за кредитним договором в розмірі 9889,5 грн. Встановлені судом обставини є підставою для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що 11.07.2013 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) . Позивач вважає, що у рішенні суду не було враховано наявність у нього на утриманні непрацездатної матері, та народження ще однієї дитини. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів визначений рішенням суду від 11.07.2013 року. У судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позовні вимоги задовольнити. Додатково зазначила, що просить зменшити розмір аліментів на розсуд суду. Представник позивача відмовився надати суду докази на підтвердження своїх доводів, зокрема щодо факту перебування на утриманні позивача непрацездатної матері. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: 11.07.2013 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) . Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 , ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин на які він посилається у позові, то суд вважає, що позивачем не доведено факту зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів або наявність інших фактів які б обґрунтовували необхідність зменшення розміру аліментів. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними вимог. Враховуючи, що представник позивача відмовився уточнити позовні вимоги щодо розміру до якого потрібно зменшити розмір аліментів які вже стягнуті, то суд позбавлений можливості сам визначити цей розмір. Таким чином позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів є необґрунтованими, а в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своїх неповнолітніх дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7), діти знаходяться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.11-12) відповідач допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.10,13,14) суд вважає ,що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 487,20 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -[PERSON],[INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] (а.с.5), дитина знаходився на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.6,7), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.8,23,-25) суд вважає ,що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності на 1/3 частину автомобіля ВМW-528, 1998 року випуску, № кузова WВААМ51060ЕН66497, реєстраційний номер [NUMBER] (далі по тексту Автомобіль) та витребування 1/3 частини цього Автомобіля з незаконного володіння співвідповідача [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 1/3 частини Автомобіля як спадкоємиця майна її чоловіка [PERSON], який помер 28.07.2014 року. Втім, усупереч вимогам закону, вже після смерті чоловіка співвідповідач [PERSON] переоформив Автомобіль на своє імя, чим порушив її право на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] і представник співвідповідача [PERSON] позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач була дружиною, а відповідачі батьками [PERSON], який помер 28.07.2014 року. За життя [PERSON] був власником 1/7 частини квартири [ADDRESS], а також Автомобіля (а. с. 5-7, 59 зв., 60 зв.). 11.06.2014 року [PERSON] зняв Автомобіль з реєстраційного обліку в УМВС України у Чернігівській області з метою його реалізації (а. с. 80). Як слідує з копій заяви співвідповідача [PERSON] від 14.08.2014 року та Довідки-рахунку серії ВІА № 853154 від 12.08.2014 року (а. с. 86, 90), 14.08.2014 року, тобто вже після смерті [PERSON], Автомобіль було перереєстровано на співвідповідача. Суд констатує, що Довідка-рахунок серії ВІА № 853154 від 12.08.2014 року є доказом укладення співвідповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу Автомобіля. В силу положень статті 1261 Цивільного кодексу України позивач і відповідачі є спадкоємцями майна [PERSON] першої черги за законом, а тому мають рівне право на належне спадкодавцеві майно. У звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала за іншою адресою (а. с. 5 зв., 9), то за приписами частини першої статті 1268, частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України фактом прийняття позивачем спадщини чоловіка є подання нею до нотаріуса письмової заяви про прийняття спадщини. В цьому випадку, право власності на спадкове майно виникає у спадкоємця з моменту подання такої заяви. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 51), позивач реалізувала своє право на спадщину чоловіка 15.10.2014 року. У той же час, враховуючи ту обставину, що на момент подання позивачем заяви про прийняття спадщини Автомобіль вже вибув зі складу спадкового майна на підставі цивільного правочину договору купівлі-продажу, який позивач як спадкоємець у судовому порядку не оскаржує, підстави для задоволення цього позову відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

06.11.2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебувала у шлюбі з відповідачем на теперішній час шлюб розірвано від спільного життя мають двох дітей [PERSON], 29 березня 1998 р. н. та [PERSON], 18 липня 2006 р. н. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути з нього аліменти на кожну дитину у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки суду невідомі. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебували у шлюбі з 19 жовтня 1997 р., 13 листопада 2014 р. шлюб було розірвано, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 29 березня 1998 р. н. та [PERSON], 18 липня 2006 р. н., які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved