Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

05.12.2013 року [PERSON] (далі по тексту - позивач-1) та [PERSON] (далі по тексту - позивач-2) звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі по тексту - відповідач) про визнання прав забудовників в порядку спадкування з правом здачі садового будинку в експлуатацію та отриманням на своє ім'я документів, що посвідчують право власності в порядку спадкування. Так, позивачі просять суд визнати за ними права забудовників щодо незданого в експлуатацію садового будинку під № [NUMBER] з правом здачі садового будинку в експлуатацію та отриманням на їх ім'я документів, що посвідчують право власності на садовий будинок під № [NUMBER], який розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га в ОСМ «Прибрежне» Шабівської СР в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач-1 - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але її представник подав до суду заяву, згідно якої заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі та за відсутності [PERSON] Позивач-2 - [PERSON], в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Шабівської СР, в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої проти позову [PERSON] та [PERSON] не заперечує та просить розглянути справу № 495/9838/13-ц без його участі. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, рішенням виконкому Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів від 15.06.1989 року під № 242, [PERSON] було надано дозвіл на будівництво літного садового будиночку на земельній ділянці під № [NUMBER]. Рішенням Виконавчого комітету Шабівської сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області від 19.06.1996 року під № 77, згідно списку який додається до відповідного рішення, [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку під № [NUMBER] для введення садівництва на території Об'єднаного садового товариства «Прибрежне» Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (на даний момент Об'єднаний садовий масив «Прибрежне»). У 2005 році [PERSON] отримала на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером 5120887700:01:006:0106 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 844543. 19.06.1996 року Шабівською сільської радою було зареєстровано за № 5 будівельний паспорт розроблений Проектно-виробничою групою Білгород-Дністровського району на забудову земельної ділянки під № [NUMBER] та виданий [PERSON] На підставі вищезазначеного будівельного паспорту [PERSON] було надано дозвіл на проведення будівельних робіт на земельній ділянці під № [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смерті було зроблено відповідний актовий запис за № 04 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, у вигляду садового будинку під № [NUMBER] на земельній ділянці площею 0,0600 га, яка розташована в Об'єднаному Садовому Масиві «Прибрежне» Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Як вбачається з технічного паспорту на вищезазначений садовий будинок, він складається з садового будинку під літ. «А» площею 100,8 кв.м., цистерни під № 1 та огорожі під № 2. Разом з тим, під час життя [PERSON] цей садовий будинок не ввела в експлуатацію, правовстановлюючі документи на нього не отримала, державну реєстрацію прав власності не замовляла. Дані факти підтверджуються відсутністю акта приймання в експлуатацію затверджений Шабівською сільською радою та довідкою отриманою з КП «Білгород-Дністровського БТІ» від 19.03.2013 року. Між тим, садовий будинок під № [NUMBER] [PERSON] було зведено з дозволу, будівельного паспорту (дозволу) та на відведеній для цих цілей земельній ділянці, яка в подальшому перейшла у її приватну власність. Таким чином, даний садовий будинок не є об'єктом самочинного будівництва, а є лише незавершеним у зв'язку з тим, що він не був зданий нею в експлуатацію. До смерті [PERSON] вона була забудовником, а тому їй належало право введення в експлуатацію садового будинку під № [NUMBER] та отримання на нього правовстановлюючих документів з державною реєстрацією права власності. Крім того, причиною того, що садовий будинок під № [NUMBER] не був введений [PERSON] до смерті в експлуатацію та оформлено на нього право власності є те, що після отримання у 2005 році державного акту на землю, який був необхідний для оформлення усіх для цього документів, будинок та земельна ділянка були незаконно зайняті іншими особами, в яких він на той момент перебував у фактичному користування. Отже, вчинення будь-яких дій відносно здачі його в експлуатацію та оформлення правовстановлюючих документів було не можливо. Вперше оформити технічний паспорт на садовий будинок з'явилась можливість лише у грудні місяці 2012 року, вже після смерті [PERSON] З цього приводу, в судовому порядку розглядався спір відносно майнових прав третіх осіб на даний будинок. Так, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 27.09.2006 року, що була зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, було накладено арешт на земельну ділянку під № [NUMBER]. За результатами розгляду даного спору у 2008 році Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалою від 05.08.2008 року провадження по справі було закрито у зв'язку з визнанням мирової угоди та зобов'язано повернути [PERSON] ключі від садового будинку, звільнити земельну ділянку і будинок від своїх речей. Садовий будинок на підставі цієї ухвали було повернуто померлій, але арешт було знято тільки у червні місяці 2013 року, вже після смерті [PERSON], про що свідчать ухвала від 05.08.2005 року по справі № 2-458/2008 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2012 року (спадкова справа № 20/2012, реєстровий номер 2995), [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки, на якій розташований садовий будинок. Отже, в порядку спадкування до [PERSON], та [PERSON] перейшло право вимоги щодо визнання права власності на садовий будинок, але згідно дозвільних документів вони не є забудовниками, що є перешкодою у здачі садового будинку у експлуатацію, оформлення правовстановлюючих документів та звернення до суду за захистом прав шляхом визнання права власності на відповідний садовий будинок. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги по закону, так як є дітьми померлої [INFO] року їх матері [PERSON], і на підставі заповіту складеного [PERSON] посвідченого Баннівською сільської радою Болградського району Одеської області 12.05.2009 року. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не можуть через відсутність правовстановлюючих документів на незавершене будівництво садового будинку під № [NUMBER] на земельній ділянці площею 0,0600 га, яка розташована в ОСМ «Прибрежне» Шабівської СР. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] та [PERSON] до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається зі ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч.1 ст.1248 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року під № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Так як садовий будинок було побудовано на підставі дозвільних документів, то до складу спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] входять майнові права та обов'язки як забудовника. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання єдиними спадкоємцями [PERSON] (померлої [INFO] року) за заповітом та законом, які претендують на спадщину у вигляді прав забудовників щодо незданого в експлуатацію садового будинку під № [NUMBER] з правом здачі садового будинку в експлуатацію та отриманням документів, що посвідчують право власності на садовий будинок під № [NUMBER], який розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га в ОСМ «Прибрежне» є її діти - [PERSON] та [PERSON] Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] та [PERSON] до Шабівської СР про визнання прав забудовників в порядку спадкування з правом здачі садового будинку в експлуатацію та отриманням на своє ім'я документів, що посвідчують право власності в порядку спадкування.

Outcome: approved