Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

06 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис № 274. Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні. Позивачем вказано, що фактично з травня 2019 року шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини не склалися, оскільки між нею та [PERSON] виникали сварки та непорозуміння, які привели до відчуженості та втрати почуттів любові та поваги. Сім`я фактично розпалась, [PERSON] вважає, що через різні погляди на життя, на вирішення побутових проблем сумісне життя збереження сім`ї неможливо. В сім`ї виникали сварки та непорозуміння, які привели до відчуженості та втрати почуттів любові та поваги. Сім`я фактично розпалась, ми проживаємо сім`ю не маємо. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 06 травня 2006 року - розірвати, визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з нею, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Суду надала заяву про слухання справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд дослідивши матеріали справи та докази, , які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі 06 травня 2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, за актовим записом № 274. Під час шлюбу у них народилася діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 17; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] , видане Автозаводським ВДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 726. Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною Довідкою про склад сім`ї. Фактично з травня 2019 року шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини не склалися, оскільки [PERSON] та [PERSON] виникали сварки та непорозуміння, які привели до відчуженості та втрати почуттів любові та поваги. Сім`я фактично розпалась, [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам та інтересам дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved