Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

06 травня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01 червня 2007 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0001/82/83015, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 20000 доларів США зі сплатою 19,75% річних з кінцевим терміном повернення 31 травня 2017 року. 04 вересня 2007 року до кредитного договору було укладено додаткову угоду № 2, якої збільшено ліміт не відновлювальної кредитної лінії до 27000 доларів США зі сплатою 9,5 % річних та графік погашення заборгованості було викладено у новій редакції. 07 жовтня 2009 року укладено додаткову угоду № 4, якою дію кредитного договору пролонговано до 31 травня 2027 року, капіталізовано прострочену заборгованість по кредиту та тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу. Але відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором станом на 12 лютого 2015 року : за кредитом 17164,38 доларів США ( 430811,21 грн.), за відсотками 1406,87 доларів США ( 35311,23 грн.), пеня 2648,27 доларів США ( 66469,30 грн.), а всього 21219,52 доларів США ( 532591,74 грн.). Належне виконання кредитного договору забезпечено договорами поруки, укладеними з відповідачами [PERSON] та [PERSON] 01 червня 2007 року, які взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням [PERSON] Проте, відповідачі ухиляються від належного виконання своїх обовязків за договорами. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 21219,52 доларів США (532591,74 грн.), у тому числі: за кредитом 17164,38 доларів США ( 430811,21 грн.), за відсотками 1406,87 доларів США ( 35311,23 грн.), пеня 2648,27 доларів США ( 66469,30 грн.) та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача надав уточнену позовну заяву, в якій позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 19851,46 доларів США, що еквівалентно 498254,61 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 17164,38 доларів США, що еквівалентно 430811,21 грн.; заборгованість за відсотками 2687,08 доларів США, що еквівалентно 67443,40 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив позов задовольнити, так як відповідачі належним чином не виконують свої зобовязання за кредитним договором та договорами поруки, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 19851,46 доларів США, яку просять стягнути з відповідачів солідарно та судові витрати. Відповідач [PERSON] з позовом погодився частково та пояснив, що він не згоден з підвищенням процентної ставки після його звільнення. Крім того, після укладення кредитного договору підвищився курс долару, тому він повинен повертати кредит за курсом на час укладення кредитного договору. Відповідач [PERSON] з позовом не погодилася та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що курс долара різко виріс, вони не повинні погашати заборгованості за підвищеним курсом долару, це порушує їх права. Вони не мають змоги платити такі грошові кошти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшло заперечення, в якому вони просять відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що без їх згоди банк підвищив процентну ставку, чим було збільшено обсяг їх відповідальності, та сплинули строку предявлення до них вимог, як поручителів. Представник відповідача з позовом погодився частково. Суду надав пояснення про те, що банком було збільшено розмір процентної ставки до 14% після звільнення [PERSON] За приписами ст..228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Визначення підвищеної процентної ставки за користування кредитом в залежності від продовження роботи та звільнення з роботи призвело до порушення трудових прав [PERSON]. За ст..215 України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, додаткова угода від 11 січня 2011 року є нікчемною з моменту її укладення. Враховуючи, що додаткова угода від 11 січня 2011 року є нікчемною та сплачені [PERSON] грошові кошти у повернення кредиту, заборгованість за процентами відсутня, а розмір заборгованості за тілом кредиту з урахування строку позовної давності, становить 15371,64 доларів США. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2007 року відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство»[PERSON] Аваль» ( а.с.10-12 т.1) та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/0001/82/83015, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 20000 доларів США у вигляді не відновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,75 % річних строком по 31 травня 2017 року ( а.с.19-23 т.1). Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав [PERSON] кредитні кошти за період з 01 червня 2007 року по 22 лютого 2008 року у сумі 27000 доларів США, що на час отримання грошових коштів еквівалентно 136350 грн., що підтверджується меморіальними валютними ордерами та меморіальними ордерами, які суд визнає як належні та допустимі докази щодо підтвердження отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів ( а.с. 130-153 т.1, а.с.155-179 т.1). 27 червня 2007 року позивач та відповідач [PERSON] уклали додаткову угоду № 2, за умовами якої були внесені зміни та доповнення до кредитного договору, встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 9,5 % та сторони домовилися без, що кредитор має право без будь-якої додаткової згоди позичальника коригувати (змінювати) процентну ставку протягом дії цього договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором, та з дотримання порядку, передбаченого пунктом 6.2.цього договору ( а.с.32-33 т.1). 04 вересня 2007 року позивач та відповідач [PERSON] уклали додаткову угоду № 2, за умовами якої було встановлено розмір кредиту, який надається позичальнику, - 27000 доларів США, процентна ставка за користування кредитом 9,5% ( а.с.253 т.1). 16 травня 2008 року позивач та відповідач [PERSON] уклали додаткову угоду № 3, за умовами якої було встановлено, що з дня, наступного за днем підписання даної додаткової угоди, процентна ставка за кредитним договором становитиме 9,26 % ( а.с.255 т.1). 16 січня 2009 року позивач та відповідач [PERSON] уклали додаткову угоду № 4, за умовами якої з 16 січня 2009 року процентна ставка складала 3,26% річних та діє на протязі 12 місяців. По закінченню 12 місяців з моменту підписання цієї додаткової угоди розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні процентної ставки, що діяла до моменту укладення цієї додаткової угоди. При цьому, процентна ставка змінюється без укладення жодних додаткових угод до цього договору. У випадку, коли з будь-яких причин на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора, припинилися зарахування заробітної плати від юридичної особи-роботодавця позичальника, кредитор має право в односторонньому порядку прийняти рішення про збільшення процентної ставки за кредитом до розміру, встановленого кредитором ( комітетом з управління активами та пасивами кредитора) за відповідною програмою кредитування на дату прийняття такого рішення ( а..с.256 т.1). 07 жовтня 2009 року позивач та відповідач [PERSON] уклали додаткову угоду № 4 до кредитного договору з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, за умовами якої продовжено строк надання кредиту до 31 травня 2027 року, сторони дійшли до згоди врегулювати заборгованість та станом на дату укладення угоди заборгованість за кредитним договором становить 20961,78 доларів США ( а.с.257 т.1). 11 січня 2011 року між банком та відповідачем [PERSON] укладена додаткова угода № 014/0001/82/83015/5 за умовами якої, тимчасово на строк з 16 січня 2011 року по 15 січня 2012 року встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 5% річних, з 16 січня 2012 року проценти за кредитом розраховуються на підстав процентної ставки у розмірі 9,26 % річних. При цьому , така зміна процентної ставки за кредитом не потребує укладення окремої додаткової угоди до кредитного договору ( а.с.127 т.1). Пунктом 3 вказаної додаткової угоди передбачено, що сторони дійшли до згоди, що процентна ставка за кредитом підвищується до 14 % річних у випадку припинення трудового договору між кредитором (який є також роботодавцем) та позичальником, з наступного за днем припинення трудового договору дня. При цьому, така зміна процентної ставки не потребує укладення додаткової угоди до кредитного договору. Відповідач [PERSON], який перебував у трудових правовідносинах з позивачем, звільнився з роботи за власним бажанням з 22 серпня 2001 року, про що свідчить наказ № 04-к від 22 серпня 2011 року ( а.с.226 т.1). 16 жовтня 2014 року відповідачу [PERSON] була направлена вимога про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором у звязку з наявністю простроченої заборгованості ( а.с.40 т.1) та вказана вимога була повернута поштовим відділенням звязку за закінченням терміну зберігання ( а.с.107 т.1). Відповідно до ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з розрахунком на а.с.24-31 т.2 у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 12 лютого 2015 року : заборгованість за кредитом 17164,38 доларів США, що еквівалентно 430811,21 грн.; заборгованість за процентами 2687,08 доларів США, що еквівалентно 67443,40 грн.; пеня 9659,99 доларів США, що еквівалентно 242457,46, а всього заборгованість у розмірі 29511,45 , що еквівалентно 740712,07 грн. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що пеня була нарахована, але пеню вони не просять стягувати. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, в тому числі і прострочена, що було підтверджено у судовому засіданні, а тому суд вважає стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19851,46 доларів США, що еквівалентно 498254,61 коп., в тому числі : заборгованість за кредитом 17164,38 доларів США, що еквівалентно 430811,21 грн.; заборгованість за відсотками 2687,08 доларів США, що еквівалентно 67443,40 грн. Посилання відповідача [PERSON] та представника відповідача на ту обставину, що угода від 11 січня 2001 року, за умовами якою було підвищено процентну ставку до 14%, є нікчемною відповідно до положень ст..228 ЦК України, оскільки порушує трудові права відповідача, суд вважає необґрунтованим з наступних підстав. Згідно зі ст..228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що він працював у позивача та, як працівнику, банка, при укладенні кредитного договору було застосовано процентну ставку, яка була нижчої, ніж при укладенні з іншими фізичними особами, які не були працівниками банку. Згідно з ч.1 ст..627 ЦК України відповідно до ст..6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними за умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У судовому засіданні встановлено, що при укладенні додаткової угоди волевиявлення сторін було добровільне, зміст угоди було визначено на розсуд сторін і були ними погоджені, вказана угода не порушує публічний порядок, а тому правочин не може бути визнаний нікчемним. Разом з тим, суд вважає відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як з поручителів, заборгованості за кредитним договором з огляду на наступне. Належне виконання зобов'язань за Кредитним договором, забезпечено договором поруки № 014/0001/82/83015, укладеним 01 червня 2007 року з відповідачем [PERSON] ( а.с.34-36 т.1) та договором поруки № 014/0001/82/83015, укладеним 01 червня 2007 року з відповідачем [PERSON] ( а.с.37-39 т.1), за умовами яких поручителі взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/0001/82/83015 від 01 червня 2007 року, а саме : повернути кредит у розмірі 20000 доларів США, сплати проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. 04 вересня 2007 року між банком та поручителями [PERSON] та [PERSON] були укладені додаткові угоди, за умовами яких сторони домовилися, що беруть на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/0001/82/83015 від 01 червня 2007 року та додаткової угоди до нього № 1 від 04 вересня 2007 року, а саме : повернути борг у розмірі 27000 доларів США, сплатити проценти за його використання, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором. Всі інші умови договору поруки залишаються без змін.( а.с.128-129 т.1). Згідно із ч. 1\~\~ст. 553, ч. 1ст.\~554\~ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями ч. 1\~ст. 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни\~призвели, або\~можуть призвести\~до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності\~\~останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення\~\~тощо. Провівши аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості, умов кредитного договору, договорів поруки та додаткової угоди до договорів поруки, судом встановлено що банк без згоди поручителів збільшив розмір процентної ставки з 9,75% до 14%,\~\~відповідні зміни до договору поруки за взаємною згодою кредитора і поручителів не вносились. Ураховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що\~відбулося\~збільшення обсягу відповідальності поручителів, що в силу положень ч. 1\~ст. 559 ЦК України\~є підставою для припинення поруки, у зв*язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителів не підлягають задоволенню. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial