Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

04 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсним правочину. В обґрунтування позову, позивачка вказала на те, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON], який 17 жовтня 2015 року без її згоди уклав з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договір фінансового лізингу №001439, згідно умов договору «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» зобов'язалася передати предмет лізингу транспортний засіб автомобіль КІА Sportage в користування [PERSON] не пізніше 120 (сто двадцять) робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності оплатити різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6. ст.9 даного Договору. У разі затримки строку сплати авансового платежу (не враховуючи право лізінгоодержувача виплачувати авансовий платіж протягом 12 місяців), строк поставки предмета лізингу може бути змінено. Пунктом 8.2. статті 8 Договору визначено, що вартість предмета лізингу, на момент укладення Договору, становить 18 085,11 доларів США з урахуванням ПДВ. На дату укладення Договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 425 000,00 гривень з ПДВ. На виконання умов договору [PERSON] за рахунок спільних коштів подружжя сплатив «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 42 750,00 гривень. Вважає, що вказаний договір між відповідачами укладений з порушенням норм законів, оскільки укладено без її відома та згоди, даний договір виходить за між дрібного побутового і стосується цінного майна. Тому просила згідно уточнень та доповнень визнати недійсним Договір фінансового лізингу №001439 від 17 жовтня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідністю «Лізингова компанія «ВАТИ АВТО» та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причин неявки суду не повідомили. Приймаючи участь в судовому засіданні 18 січня 2016 року позовні вимоги визнали. Не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не прибув. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку\~ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши фактичні обставини у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 23 січня 1988 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 28). 17 жовтня 2015 року [PERSON] уклав договір фінансового лізингу №001439 з ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто», згідно умов договору «Лізінгова компанія «Ваш авто» зобов'язалася передати предмет лізингу - транспортний засіб автомобіль КІА Sportage в користування [PERSON] не пізніше 120 (сто двадцять) робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності оплатити різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6. ст.9 даного Договору. У разі затримки строку сплати авансового платежу (не враховуючи право лізінгоодержувача виплачувати авансовий платіж протягом 12 місяців), строк поставки предмета лізингу може бути змінено. Пунктом 8.2 визначена вартість предмета лізингу 18 085,11 доларів США, що у гривневому еквіваленті на момент укладення договору складає 425000,00 грн. (а.с. 5-16) На виконання умов договору, 17.10.2015 року [PERSON] сплатив «Лізінгова компанія «Ваш авто» 42\~750,00 грн. (а.с. 17). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Правовідносини, що виникають із договору лізингу, регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК, в якому відсутні положення щодо обовязковості нотаріального посвідчення такого договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надаєтеся право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Судом встановлено, що 42\~750,00 грн., сплачені відповідачем [PERSON] за спірним договором є спільними коштами подружжя [PERSON], що підтверджується поясненнями позивача та відповідача [PERSON] Відповідно до частин 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Враховуючи зміст оспорюваного договору та розмір сплачених коштів, суд приходить до висновку, що даний договір виходить за межі дрібного побутового. Суду не надана письмова згода позивача на укладення спірного договору її чоловіком. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи наведені вище обставини та норми права, суд вважає, що при укладенні спірного договору не були дотримані вимоги закону, а тому позов підлягає задоволенню, а цей спірний договір має бути визнаним недійсним з підстав не отримання [PERSON] згоди іншого подружжя на укладення за рахунок спільних коштів подружжя договору, якій виходить за межі дрібного побутового. У звязку з задоволенням позову, з відповідача ТОВ «Лізінгова компанія «Ваш авто» на користь позивача підлягають стягненню 4250 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

Outcome: approved