Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

06.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. 25.04.2017 року позивачем були уточнені позовні вимоги. 09.11.2017 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON], яка померла 07.08.2017 року. 22.03.2018 року судом поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] сільську раду Марківського району Луганської області. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 09.12.2014 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай № 743) площею 7,39 га в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Марківського району Луганської області та належала батькові на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 029885, виданого 15.06.2001 року відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Марківського району Луганської області № 39 від 25.04.2001 року. За життя батько склав заповіт, яким заповів земельну ділянку їй. Постановою державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори від 08.09.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено із-за відсутності оригіналу державного акта на право приватної власності на землю. Позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, оскільки іншим шляхом вона позбавлена можливості отримати документи про право власності на це майно. Сторони та треті особи надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Голова [PERSON] сільської ради Марківського району Луганської області [PERSON] надав письмову заяву про визнання позову. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У ч. 1 ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Так, позивач як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] та спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON], яка мала право на обовязкову частку у спадщині після смерті чоловіка, прийняла спадщину - спірне нерухоме майно. Згідно з положеннями ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд, оцінивши надані докази, дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для прийняття визнання відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved