Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

05 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 05 липня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі постійно виникали сварки, втрачено взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних. Вважає, що сімю зберегти неможливо. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позову та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у підготовчому засіданні заперечив проти позову, в подальшому у судове засідання не зявився,про дату час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (до шлюбне прізвище Філімоненко) [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 05 липня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 450 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження видане Тернівським районним у місті [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 765 (а.с.9). Із позовної заяви вбачається, що з 30 вересня 2018 року сторони фактично припинили подружні стосунки через втрату між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, на теперішній час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved