Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

06 серпня 2015 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просило стягнути з останніх у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №47Б від 26.03.2008 року у сумі 21918, 69 грн. (двадцять одну тисячу девятсот вісімнадцять гривень 69 копійок). В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 26.03.2008 року між ПАТ «VAB Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №47Б від 26.03.2008, за яким відповідачу (позичальнику) було надано кредит на поточні потреби у розмірі 16680,00 грн., на термін до 25.03.2011 року. Та у той же день між ПАТ «VAB Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого останній солідарно відповідає перед банком за невиконання позичальником зобовязань у повному обсязі за кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, виникла заборгованість, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.09.2015 р. позов задоволений у повному обсязі: з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку стягнуто на користь позивача заборгованість в сумі 21918, 69 грн. та з [PERSON] 487,20 грн. судового збору. Ухвалою Южноукраїнського міського суду від 21.10.2015 року заочне рішення скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.98-99). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та посилався на те, що сплинули строки позовної давності. Розмір заборгованості в сумі 21918,69 грн. зазначений у позові від 06.08.2015 року відповідає сумі зазначеній у досудовій вимозі про погашення заборгованості від 25.10.2010 року, а отже, на його думку, позивач просить стягнути заборгованість, що утворилась станом на 25.10.2010 року, що свідчить підтвердженням пропуску строку позовної давності. Стосовно суми кредиту та строків погашення він достовірно ознайомлений не був, оскільки йому було надано лише останній аркуш, де були реквізити сторін та дати, де він поставив свій підпис. Перший аркуш договору поруки від 26.03.2008, на якому наявний лише підпис [PERSON], є відмінним від типового зразку представленого на сайті банку, де має бути підпис боржника, поручителя та представника банку, у звязку з чим вважає, що його умисно було введено в оману щодо суми кредиту, яку було надано [PERSON] Просив суд у задоволенні позову щодо стягнення з нього як з поручителя кредитної заборгованості [PERSON] відмовити. Вислухавши відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору №47Б від 26.03.2008 року [PERSON] отримав у ПАТ «VAB Банк» на поточні потреби кредит у розмірі 16680,000 грн., у випадках та порядку, передбачених п.1.1-1.5 даного Договору, строком до 25 березня 2011 року включно (а.с.5-9). Відповідно до договору Банк надав позичальнику на поточні потреби кредитні кошти в розмірі 16680,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №108954 від 26.03.2008 р. (а.с.15). Пунктом 1.4 кредитного Договору передбачено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 24% річних. Згідно п.2.5.1. Договору Позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів, встановлених у графіку. Відповідно до п.4.3 Договору, за неналежне виконання зобовязань, передбачених п.3.3.3. цього договору Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 25% від суми неналежно виконаного грошового зобовязання. Умови передбачені договором відповідач не виконав, у звязку з чим станом на 31 липня 2015 року заборгованість по кредиту становить 21918, 69 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 13544 грн. 87 коп.; прострочених відсотків 5952 грн. 39 коп., штраф 2421 грн. 43 коп. (а.с.17). Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідо до вимог ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 21918,00 грн. 26 березня 2008 року [PERSON] за договором поруки прийняв на себе обовязки поручителя [PERSON], за умовами якого у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником узятих на себе зобовязань, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості встановлену на момент подання позовної вимоги. Порука - це договір, за яким до зобов'язання основного боржника додатково приєднується зобов'язання іншої особи, що за нього ручається. У випадку неспроможності основного боржника, відповідальність несе особа, що за нього ручалася, тобто поручитель. За правилами ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Пунктом 1.1., 2.1, 3.1. Договору поруки, поручитель зобовязується в разі невиконання або порушенням позичальником своїх зобовязань перед кредитором погасити протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення Кредитора про невиконання позичальником своїх зобовязань заборгованість по договору, а саме: погасити основну суму кредиту, процентів, штрафів, та інші платежі, згідно з Договором (а.с.13-14). Як вбачається з досудової вимоги за вих. № МК32/3-1724, 25.10.2010 р. позивачем надсилалась дострокова вимога [PERSON] та [PERSON] протягом 5 днів погасити заборгованість, яка станом на 25.10.2010 року складала 21918,69 грн. (а.с.16). 06.08.2015 року звертаючись до суду позивач посилався на те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, на день складання позовної заяви (30.07.2015 р.) у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 21918,69 грн. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Статею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, про що чітко зазначено у ст.261 ЦК України. Положеннями статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами у справі було укладено 26.03.2008 року та термін його дії до 25.03.2011 року. Також, п.1.1. договору поруки, терміном повернення кредиту є 25 березня 2011 року, а згідно з п.3.3. даного договору, порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим Договором. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Разом з тим, при вирішенні спору в судовому порядку застосуванню підлягає ст.267 ЦК України, згідно з положеннями якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачем [PERSON] заявлена вимога про застосування наслідків спливу позовної давності, позивач навпаки із заявою про визнання поважними причини пропущення строків позовної давності та їх поновлення не звертався. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що двічі, 13.04.2011 року та 12.09.2011 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області провадження у справі за позовом ПАТ «VAB Банк» до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором було залишено без розгляду, за клопотанням позивача (а.с.75, 76,) а отже у суду є всі підстави для часткової відмови у позові. Враховуючи те, що позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу щодо непорушення строку позовної давності або заяви про визнання поважними причин пропуску позовної давності, а відповідачем [PERSON] заявлено про наслідки застосування спливу строків позовної давності, тому суд вважає, що в задоволенні позову щодо стягнення з [PERSON] у солідарному порядку кредитної заборгованості повинно бути відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Станом на день подання позову до суду (06.08.2015 року) позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 ЗУ Про судовий збір як уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial