Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

06.08.2015 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому 03.03.2012 року Маріупольським міським відділом РАЦС шлюбі. Під час шлюбу, в них народилася дитина, [PERSON], [INFO] яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Останній ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу надає на своїх умовах що є для неї несприятливим. Відповідач є моряком дальнього плавання, 3-м помічником капітана, в наступний час не працює. Тому вона бере дохід відповідача із розрахунку отримання ним зарплати у останнього рейсі з грудня 2014 р. по квітень 2015 р., що складає 3500 доларів США. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що на даний час не працює, однак вважає можливим для себе сплачувати аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, про що не заперечували сторони, що вони знаходяться в зареєстрованому Маріупольським міським відділом РАЦС 03.03.2012 р. шлюбі, під час якого у них народилася дитина, [PERSON], [INFO], про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження Серія І-НО №470293 від 25.09.2012 року, де в графі «батьки» дитини зазначені батько [PERSON] та мати [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №439 (а.с. 3). Згідно довідки КПП «Керуюча компанія «Приморська» від 05.08.2015 р. [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: м. Маріуполь,вул.. Новоросійська, б. 24 кв. 109 разом із донькою [PERSON] (а.с. 4). З довідки Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області від 03.09.2015 р. №589/10/5-019-11-02-13 вбачається, що [PERSON] в період з 01.01.2015 р. по 31.03.2015 р. не отримував доходів, а ні на підприємстві, а ні від підприємницької діяльності (а.с. 24). Судом встановлено, що позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сімї. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у звязку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Як зясовано в судовому засіданні, відповідач не працює, та не отримує доходів від підприємницької діяльності, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, ніякими хворобами якіб перешкоджали працюванню не хворіє. Позивач в судовому засіданні вказала, що не працює, у зв'язку із доглядом дитини до трьох років, про стягнення аліментів на своє утримання до суду не зверталяся. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вищенаведене, що відповідач позов визнав в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі 700 грн. на утримання дитини, а також розумності, співмірності відповідно до отримуємих сторонами доходів, можливості участі обох батьків в матеріальному забезпеченні розвитку і інтересів неповнолітньої [PERSON], суд приходить до висновку встановити розміру аліментів у твердій сумі 700 гривень щомісячно, починаючи з 06.08.2015 р. до досягнення дитини повноліття, задовольнивши таким чином вимоги позивача частково. Суд відповідно до ст. 58 ЦПК України не приймає до уваги виписку по особовим рахункам АТ «[PERSON] МКБ» на імя [PERSON] оскільки з даної виписки не вбачається, що за період часу з 01.12.2014 р. по 07.08.2015 р. на її рахунок було перераховано 19.12.2014 р. 1200 доларів США, 27.01.2015 р. 2900 доларів США, 25.02.2015 р. 2900 доларів США, разом 7000 доларів США, саме [PERSON] (а.с. 14-19). Відповідач спростовував в судовому засідані вказаний факт, щодо отримання в зазначеному розмирі доходів. Інших доказів, про доход відповідача, позивач суду не надав і про їх існування суд не повідомив. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial