Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

05.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1 \\ 3 та визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] року Позов заявлено з підстав, визначених положеннями ст.ст.1261, 1268, 1270 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки квартири розташованої за адресою [ADDRESS] . Звернувшись в установленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову, мотивовану відсутністю визначених часток, даної квартири між співвласниками. У зв`язку із чим, для захисту своїх прав вимушена звернутись до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за їх відсутності. Просила прийняти рішення за наявними матеріалами справи. Третя особа до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору міни нерухомого майна №503 від 01.10.1999 року посвідченого на УБ «Південь» та зареєстрованого КП ММБТІ , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.06.2017 року по справі №487/2129/17 зазначений договір було визнано дійсним. [INFO] помер [PERSON] , про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зроблено відповідний актовий запис №136. (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Після його смерті приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковим А.В. було заведено спадкову справу №22/2017. [PERSON] , на час смерті [PERSON] , перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 16 вересня 2015 року нею було укладено шлюб з [PERSON] та змінено прізвище на « [PERSON] ». (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] , позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Барскова А.В., з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено в цьому, з відповідними роз`ясненнями постановою від 13 липня 2017 року. Окрім того, з матеріалів спадкової справи №22/2017 року вбачається, що донька померлого [PERSON] відмовилась від належної їй частки у спадщині за законом після смерті батька, про що свідчить її заява від 29.06.2017 року. В свою чергу, своєю заявою від 29.06.2017 року, [PERSON] повідомила, що спадкове майно є особистою приватною власністю спадкодавця та на видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя вона не претендує. Відповідно до Постанови від 13 липня 2017 року, виданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковим А.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , було відмовлено в зв`язку з неможливістю встановити частку померлого, що належить власникам на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд дійшов висновків, частки кожного співвласника: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] є рівними і складають по 1/3 частині за кожним Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст.1223 ч.2 ЦК України право на спадкування у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця. Відповідно до матеріалів спадкової справи №22/2017 від 29 червня 2017 року, [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, звернення до суду може мати місце в разі відмови нотаріусом в видачі свідоцтва з таких підстав, які унеможливлюють його видачу, оскільки підстави нотаріальної відмови не можуть бути усунуті спадкоємцями. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved