Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

05 квітня 2016 року позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 21 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя, та те, що відповідачка дуже рідко з'являється дома та не приділяє належної уваги дітям. За таких обставин позивач вважає, що збереження сім'ї та примирення неможливе, оскільки подальше життя з відповідачем буде суперечить його інтересам. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу без його участі. Відповідач, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 1466 (а.с. 7). Від подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 17.08.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції в місті Києві. (а.с.5), та [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданим 02 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва. (а.с. 6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивача, як інваліда дитинства, звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved