Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

04 травня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до ФОП [PERSON], свої вимоги обґрунтував наступним. 23.10.2015 року позивач та відповідач уклали договір підряду № 59. Згідно вказаного договору, відповідач взяла на себе зобовязання виконати роботи по виготовленню мякого куточка згідно ескізів та розмірів, і пуфу. Вартість замовлення була узгоджена сторонами у розмірі, еквівалентному 2000 доларів США. Строк виконання робіт до 15.12.2015 року. Позивач сплатив аванс в сумі еквівалентній 1300 доларів США, що складало 31590 грн. на день оплати, а решту 700 доларів повинен був сплатити перед доставкою товару. Відповідно до п. 6.1. Договору, вид і конфігурація меблів, що виготовляються, визначається виключно замовником. Відповідно до п. 5.1 Договору, відповідач по факту завершення робіт зобовязується надати відповідний акт здачі-прийомки виконаних робіт, і в силу цього пункту обовязки Виконавця вважаються виконаними після підписання сторонами зазначеного документу. Однак, на даний час обовязки відповідача по передачі позивачу виготовлених меблів у порядку, встановленому Договором, виконані не були. Позивач зазначає, що 18.12.2015 року за місцем проживання позивача працівниками відповідача були доставлені меблі. 19.12.2015 року мякий куточок було зібрано. Позивачу не надавались будь-які документи, а на питання, які виникли вже під час збирання меблів, було розяснено, що всі документальні та претензійні питання вирішує відповідач особисто. 21.12.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією, де зазначив про наявність недоліків (в т. ч. істотних) щодо результату виконаних робіт, і просив повернути аванс та забрати виготовлені меблі. Позивачу була надана відповідь на претензію, в якій відповідач визнала недоліки та зобовязалася їх усунути у строк не пізніше пяти днів, а на основну частину претензій позивача було надано формальну відповідь. Пізніше представниками відповідача було замінено виготовлений пуф, але решта недоліків не була усунута. Протягом з січня по березень 2016 року відповідач не реагувала на телефонні звернення позивача, не вживала заходів. З метою захисту своїх прав позивач звернувся до експертної установи для проведення товарознавчого дослідження, згідно висновку даного дослідження встановлено, що меблі, виготовлені відповідачем містять численні недоліки, в тому числі істотні: невідповідність фактичної висоти дивану умовам договору, незручність користування меблями, фактично використана меблева оббивочна тканина не відповідає тканині, зазначеній у п. 1.1 Договору. Крім того, встановлені і інші недоліки, які теоретично можливо усунути, однак відповідач за тривалий час не вчинив будь-яких дій, спрямованих на їх усунення. Це наступні недоліки: всупереч умовам договору чохли подушок не є зємними; бокові подушки виготовлені не в тому вигляді, як зазначено на ескізі, не зважаючи на чіткі вказівки позивача з цього приводу; тканинна оббивка має численні зморшки, що є наслідком неправильного розкрою подушок; наповнювач подушок відрізняється за обємом, що призводить до їх різного вигляду; декоративна стрічка на дивані та пуфі відрізняється; застібки та крючки, на яких кріпляться складові дивану, є низькоякісними і зламалися при перших спробах оглянути виріб; помітна несиметричність складових елементів дивану, що впливає на його зовнішній вигляд. 20.04.2016 року позивач вдруге звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору, повернення коштів та відшкодування збитків, однак відповіді не отримав. Позивач вважає, що відповідачем було порушено норми п. 4 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 15, ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідач не надавав позивачу сольно інформації про відмінність розмірів фактично виготовлених меблів, використаної тканини, зміни конструкції від замовлених ні під час укладення договору, ні під час виконання робіт. Також позивач посилається на наявність істотних недоліків, які неможливо усунути і які роблять товар суттєво іншим, що доведено висновком товарознавчої експертизи. Посилаючись на ч. 4 ст. 10, ч. 5 ст. 10, ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 526, 629, 651 ЦК України, позивач просить: розірвати договір підряду № 59 від 23.10.2015 рок; стягнути з відповідача сплачені за договором авансові кошти в сумі еквівалентній 1300 доларів станом на день звернення до суду з позовом, що становить 32779,62 грн., стягнути неустойку (пеню) згідно п. 5 ст. 10Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 3% вартості роботи за кожен день прострочення за 134 дні прострочення виконання зобовязань у сумі 195372 грн., а також понесені позивачем витрати на експертизу в сумі 2114,40 та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. В судових засіданнях позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Позивач зазначив, що з ним не узгоджували ніяких питань по конструкції та конфігурації дивану. Його не допускали подивитись на диван під час його виготовлення, не узгоджували, що диван буде обтягнутий іншою тканиною. Йому сказали, щоб він надав малюнок або фото дивана, який він хоче, і йому виготовлять такий же точно диван. Він надав такий малюнок з Інтернету, але той диван, що виготовили, не відповідає дивану на малюнку (ескізі), ні по висоті спинки, ні по конфігурації подушок. Взагалі на цьому дивані сидіти неможливо, він незручний. Представник позивача також пояснив, що якби у позивача було бажання змінити тканину, він би заявив про це у договорі і змінив би договір, але ж він цього не бажав. В судових засіданнях відповідач та її представник проти позову заперечували повністю, вважають, що диван не містить таких істотних недоліків, яких не можна усунути. Зокрема, відповідач зазначила, що позивач надає неправдиві свідчення щодо того, що крім пуфу, в дивані нічого не перероблювалось, і з приводу того, що з ним нібито нічого не обговорювалось. По-перше, саме за ініціативою позивача в подушках було замінено пенолполіуретан на синтепух, хоча позивача попереджали, що подушки з таким наповнювачем будуть значно мякіші, і не будуть так тримати форму, як з пенолполіуретаном. Відповідач вказує, що її помилка в тому, що вони все вирішували з позивачем шляхом усних домовленостей, а потрібно було все фіксувати письмово. Відповідач вказує, що навіть свідки можуть підтвердити, що вони возили туди-сюди ці подушки, їх перекроювали. 29.12.2015 року вони приїхали до позивача додому і остаточно все встановили. Позивача в цей час вдома не було, була його дружина, яка прийняла роботу і їй все влаштувало. Потім були новорічні свята, час йшов, позивач ніяких претензій не предявляв, ні письмових, ні по телефону. Він не телефонував ні в січні, ні і в лютому, ні в березні. Оскільки залишок коштів за диван так і не був сплачений позивачем, відповідач відправила йому смс-повідомлення про те, що він повинен доплатити гроші по договору. Після цього він сказав, що у нього претензії, і подав позов до суду. Відповідач також пояснила, що позивач дає неправдиві пояснення щодо заміни тканини. Відповідач вказує, що вона не самовільно використала для оббивки дивану цю тканину Мистик aqua clean (Ivory) замість [PERSON] Ivory, а це була ініціатива замовника (позивача). Відповідач вказує, що вона повідомила замовнику, що тканини, що він обрав спочатку, немає на складі і її потрібно чекати вже у 2016 році. Вона запропонувала йому або вибрати іншу тканину на його смак, або чекати. Замовник хотів, щоб диван був виготовлений до [PERSON], а тому сам вибрав іншу тканину. Також відповідач попередила його що нова тканина дорожча, і виріб подорожчає на 390 доларів. Відповідач його попереджала, що нова вибрана ним тканина іншої якості, вона дорожча, але вона мякше по складу, і вона не держить строгих форм і ліній, і попереджала, що з новою оббив очною тканиною зміниться весь виріб. Також відповідач пояснила, що стосовно претензій по висоті виробу вона не згодна з тим, що каже позивач. Так, по тому ескізу, що надав їм позивач в якості зразка, лише вид спереду, там відсутня бокова поверхня та немає виду ззаду. Розбіжність 5 см тому що це ескіз, а вони домовлялись з позивачем вирішувати пропорційно виробу. Його дива оглядається з усіх боків, він стоїть посередині кімнати, і замовник переймався, що чи не буде казатися спинка висотою 1м занадто громіздкою. Відповідач запропонувала йому зробити спинку дивана нижче подушок. Але подушки спочатку планувалось набивати поліпропиленом, а не синтепухом, і вони повинні були бути жорсткіше. Відповідач вказує, що їй достатньо було надано клієнтом ескізу і картинки, щоб зрозуміти, що які саме меблі він хоче. Позивач дійсно хотів потрапити на виробництво, але відповідач принципово не пускає клієнтів на виробництво у цех. Будь-яких письмових змін у договір сторони не вносили, так як все обговорювали усно. Відповідач вважає, що вона 29.12.2015 року здала всі роботи і здала замовлення, але акт приймання робіт не складався, оскільки позивача не було вдома, була лише його дружина. Позивач не сплатив остаточну суму боргу по дивану, і тому відповідач йому нагадала про це в середині березня 2016 року, що і стало на її думку, причиною звернення позивача до суду. Відповідач вказала, що вони відвідували замовника в період з 21 по 29 грудня десь чотири рази, узгоджуючи і перероблюючи все те, на що він вказував. Внутрішні подушки з флізеліну, ті що спинка дивану, можливо дійсно залишились недозашитими, шов близько 20 см, не більше. Але так сталося, бо постійно їй то заповнювали пухом, то відбирали з них синтепух по вказівці клієнта, намагаючись досягнути того ефекту якого він хотів. По цим подушкам питання були, а питання по підлокотникам не стояло взагалі. Суд, вислухавши доводи сторін, показання свідків, пояснення спеціаліста, яка проводила товарознавче дослідження, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 23.10.2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір підряду № 59, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобовязується виконати наступний вид робіт: виготовлення мякого куточка згідно ескізу (модель та розміри) та пуфу. [PERSON] Ivory, ноги згідно зразка, всі подушки зі зємними чохлами, декор оздоблювальна стрічка, на загальну суму еквіваленту 2000 доларів США (п. 1.1 Договору, а.с.9). Сторонами було узгоджено ескіз №2 до Договору та узгоджено модель з назвою тканини, видом ніжок та розмірами щодо висоти мякого куточку (а.с. 10,11). 23.10.2015 року позивачем було сплачено аванс згідно договору у сумі 31590 грн.. що еквівалентно 1300 доларів США (а.с.12). Відповідно до п. 2.1.1 вказаного Договору, виконавець зобовязується якісно виконати роботу, відповідно до вимог замовника в обумовлений строк (а.с.9). Відповідно до п. 2.2.1, п. 4.1, п. 4.2 Договору, замовник зобовязується оплатити замовнику аванс у розмірі еквівалентному 1300 доларів США в день укладення договору, та оплачує залишок суми у розмірі еквівалентному 700 доларів США перед доставкою продукції (а.с.9). Відповідно до п. 5.1. Договору, зобовязання виконавця вважаються виконаними після підписання обома сторонами «[PERSON] здачі-приймання виконаних робіт» (а.с.9). Відповідно до п. 5.2. Договору, замовник зобовязаний впродовж одного дня з моменту отримання «Акту» повернути вказаний документ у підписаному вигляді, або надати письмову мотивовану відмову від приймання робіт. В цьому випадку сторонами складається акт з переліком претензій і строків їх усунення (а.с.9). Як вбачаться з позову та з пояснень представника позивача, мякий куточок був доставлений замовнику 18.12.2015 року, зібраний 19.15.2015 року, але після збирання меблів будь-якого документу (акту здачі-приймання виконаних робіт) позивачу надано не було, і сторонами підписано не було. Оскільки у позивача виникли претензії до зібраних меблів, 21.12.2015 року він надав відповідачу письмову претензію із зазначенням недоліків виробу та пропозицією повернути аванс та забрати вироблені меблі які не відповідають умовам договору (а.с.13). 21.12.2015 року ФОП [PERSON] було надано письмову відповідь на претензію, з якої вбачається, що відповідач не погодився з п.п. 1,2, 3 претензії, посилаючись на те, що по п. 1 було прийнято спільне рішення щодо кріплення подушок спинки до каркасної частини виробу, по п.п. 2 і 3 відповідачу не зрозумілі вимоги позивача та їх обґрунтування. З п. 4 та 5 претензії виробник погодився та зобовязався усунути недоліки у пятиденний строк (а.с.14). Як вбачається з позову та пояснень представника позивача, виробником був лише замінений пуф, а решта недоліків не були усунуті виробником. 20.04.2016 року позивач направив відповідачу рекомендованим повідомленням письмову вимогу, в якій вимагав розірвати договір підряду, повернути сплачені кошти у сумі 1300 доларів, відшкодувати збитки в сумі 4114,40 грн., вивезти мякі меблі з будинку позивача (а.с.15). Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 314 від 15.04.2016 року, встановлені наступні недоліки виготовлених меблів (а.с. 74-95): - фактична висота дивану не відповідає вимогам п. 4.2. ДСТУ 4414:2005 та п. 1.1 Договору підряду (а.с.76 зворот); - конструктивне виконання підлокітників дивану за формою не відповідає конструктивному виконанню підлокітників на фотозображенні в Ескізі № 1, що є невідповідністю п. 1.1 та п.6.1 Договору підряду № 59 від 23.10.2015 року (а.с.77); - недоліки подушок (зморшки тканинної оббивки, несиметричність викроєк чохлів), наявність незакріпленої з одного боку (скобою до каркасу) пружини «змійка», конструктивне виконання подушок, використання конструкції кріплення кутової подушки та прямих подушок, несиметричне вшиття застібок -«блискавок», невідповідність ескізу конструкції кутового сидіння дивану, невідповідність пуфу конструкції на ескізі 1, відсутність декору (оздоблювальної стрічки) на верхньому краї оббивки каркасу дивану - є невідповідністю п. 2.1.1 та п.6.1 Договору підряду (а.с.77 зворот, 78); - фактично використана меблева оббивочна тканина досліджуваних меблів є меблевою тканиною артикулу Мистик aqua clean (з колекції «Elite») колір 50 (Ivory) є невідповідністю п. 1.1 Договору підряду (а.с.78 зворот). У висновку зазначено, що виявлені дефекти та недоліки мають виробничий характер. Виявлені дефекти та недоліки спричинили втрату якості та призвели до зниження споживчих властивостей, а саме: естетичних властивостей, функціональних властивостей (експлуатаційної надійності та довговічності) та ергономічних вимог (меблі не повинні негативно впливати на функціонування організму людини та повинні забезпечувати найменшу стомлюваність при користування меблями) (а.с.78 зворот). Висновком встановлено, що виявлені недоліки представлених на дослідження меблів (зокрема, невідповідність фактично висоти дивану умовам Договору; незручність користування меблями та стомлюваність під час користування; фактично використана меблева оббивочна тканина не відповідає тканині, зазначеній в п. 1.1. Договору) є істотними недоліками (а.с.79). Інші виявлені недоліки представлених на дослідження меблів є недоліками, за умови їх усунення виробником (а.с.79). Допитана в суді спеціаліст [PERSON], яка склала висновок експертного товарознавчого дослідження, пояснила, що вона проводила огляд дивану 04.04.2016 року у тому виді, який їй надав позивач. Можливо, всі ці недоліки виникли вже під час експлуатації, і тому фото дивана у матеріалах дослідження (а.с.80) відрізняється від фото, яке зробила відповідач в день поставки в кінці грудня 2015 року (а.с.147). Спеціаліст пояснила, що всі подушки стояли рівно, але було неспівпадіння по розмірам і швам. Розгладити тканину на подушках неможливо було, причини виникнення зморшок незрозумілі, може, примявся наповнювач. Сидіння кутове виглядає нижчі ніж інші сидіння. Чохли не є повністю зйомними, оскільки там була ще нитка-стяжка, і не відомо, чи можливо назад потім вдягти чохли, коли цю нитку вийняти,. Спеціаліст також пояснила, що у випадку, якщо меблева оббивочна тканина дійсно була змінена за ініціативою позивача (замовника), то це не є істотним недоліком. Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що він являється бізнес-партнером [PERSON] Перед [PERSON] Роком у них було замовлення, потрібної тканини не було,тому вони зустрічались біля центру «Атріум»з замовником, замовник казав, що перевибрав тканину, так як не хоче чекати після [PERSON], поки завезуть цю тканину, що спочатку визначалась у договорі. Замовнику казали, що новий вид тканини, який він обрав, це інша тканина по якості, яка «живе своїм життям», це не така тканина як «Мустанг». Потім вони привезли диван, замовник був чимось невдоволений, предявив претензії, вони як виробники усунули ці недоліки, і привезли диван знову. Замовник сказав, що його влаштовує диван старий, а картинку надав іншу. Замовнику показалось, що диван незручний, подушки не такі. Йому зробили подушку на зразок, привезли жорстку, йому не сподобалось, він вирішив повернути мякі подушки. Вони з замовником їздили в «Імперію меблів», він вказав диван, який би його влаштував. Вони перевіряли наповненість подушок «опытным путем», присаджуючись на них. Коли вони усунули всі недоліки, виріб привезли додому до замовника, там була його дружина, сказала, що її все влаштовує. Після того, як диван встановили остаточно, замовник претензій не предявляв. Питання наповнення подушок свідку не відомо. По наповненню подушок конкретних цифр немає, виготовляється одна подушка, вимірюється її маса, потім інші поуки виготовляються по зразку першої. Свідок також зазначив, що за ескізом він може визначити габаритні розміри виробу, так наприклад висота сидіння буде 42-45 см, це за нормативами меблів. Висота повністю всього виробу за габаритами 950-1000 мм. Свідок не памятає, як саме вони визначали питання висоти твердої частини спинки. Замовник взагалі показував свій старий диван, казав що хоче, щоб новий був такий самий зручний, але такий як на ескізі. Свідок пояснив, що при виготовленні диванів у них немає технічної документації. Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що він займається меблевими тканинами. В кінці 2015 року їм зателефонувала [PERSON], сказала, що приїде клієнт, вибрати тканину. Клієнт приїхав до магазину, вибрав один зразок, це доволі дороговартісна тканина. Потім [PERSON] замовила саме цю тканину і оплатила цю тканину. Свідок не памятає, чи запитував клієнт про тканину «Мустанг». Свідок пояснив, що він близько двох років співпрацює з ФОП [PERSON], і вони давали їй зразки тканин. Точно памятає, що [PERSON] запитувала про тканину «Мустанг» і замовляла її. Був телефонний дзвінок, тканину замовили. Таке буває, що замовили, а тканини немає на складі. Потім у кінці 2015 року замовили іншу тканину. Нову тканину замовили по вибору клієнта, замовив свідок, а забрала цю тканину [PERSON]. Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що він працює робітником у [PERSON]. [PERSON] попросила зробити диван, вони зробили, відвезли замовнику, потім забрали, ремонтували, відвозили назад замовнику. Свідок не памятає, чи були у замовника претензії. На усунення недоліків знадобився приблизно тиждень, [PERSON] говорила, що потрібно перероблювати і що робити. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадах, встановлених договором або законом. Відповідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначенні виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знов з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, чим передбачено договором. Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Враховуючи вказані норми закону, вимоги позивача про розірвання договору, повернення сплачених коштів в сумі 32779,62 грн. Відповідно, мякий куточок та пуф, виготовлені згідно договору підряду № 59 від 23 жовтня 2015 року підлягають поверненню ФОП [PERSON] для подальшого використання та розпорядження на її розсуд. Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки, суд виходить з наступного. Частиною 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Однак, при цьому суд також враховує, що між сторонами виникли договірні зобовязання, і згідно договору відповідач був зобовязаний виготовити замовлені позивачем меблі до 15.12.2015 року, з моменту отримання оплати по даному договору (п.3.1 Договору). Даний договір, крім обовязків виконавця, містить також і обовязок замовника оплатити замовлення перед доставкою продукції, сплативши зазначену суму (а. 4.2 Договору) . Кожна із сторін порушила умови укладеного між ними договору, а саме: виконавець ФОП [PERSON] прострочила строк виконання робіт, указаний у договорі, а замовник [PERSON] не оплатив залишок суми по договору перед доставкою продукції. Крім того, сторонами не було підписано акт здачі-прийомки виконаних робіт. В перший раз такий акт не було підписано в звязку з наявності у позивача претензій до виготовлених меблів та звернення його до відповідача з письмовою претензією 21.12.2015 року (а.с.12). В другий раз 28.12.2015 року акт здачі-прийомки виконаних робіт не було підписано сторонами з незрозумілих причин. При цьому доводи позивача про те, що він мав претензії до відповідача і після привезення меблів 28.12.2015 року спростовуються іншими доказами у справі, зокрема показаннями свідків, які пояснили, що після 28.12.2015 року, коли привезли меблі після усунення недоліків, позивач та його дружина, яка приймала замовлення, не заявляли жодних претензій. Крім того, суд звертає увагу і на поведінку позивача щодо того, що він не звертався з будь-якими повторними претензіями до ФОП [PERSON] аж до 18 квітня 2016 року, тобто до того час поки ФОП [PERSON] не нагадала позивачу про необхідність оплати залишку суми за замовлення. Будь-яких належних доказів щодо поважних причин тривалого строку не звернення з претензіями позивач суду не надав. Тому суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача неустойки за кожний день прострочення виконання робіт, встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобовязання не підлягає задоволенню, оскільки таке прострочення викликано непевною поведінкою позивача, який після остаточного отримання замовлення протягом трьох місяців не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його претензії до відповідача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн., так як позивач за даною категорію справи був звільнений від сплати судового збору. Рім тогоЮ в звязка уз частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача половину понесених позивачем витрат на проведення товарознавчої експертизи (а.с.18) та витрата на правову допомогу (а.с.17), на загальну суму 2057,20 грн.

Outcome: partial