Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

05.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Меркурій» ( надалі ПАТ «Банк «Меркурій») про повернення грошових коштів, відшкодування матеріальних та моральних збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем був укладений договір банківського рахунку «Пенсійний» від 09.03.2011 року. Оскільки з листопада 2013 року Банк не проводить виплату пенсії, він подав 20.01.2014 року заяву до відповідача про розірвання договору та повернення йому залишку на рахунку станом на 17.02.2014 року в розмірі 34972,09 грн., який і просить стягнути з відсотками та майнову шкоду у зв'язку з знеціненням національної валюти України по відношенню до курсу долара США в сумі 5245 грн. Також, просить відшкодувати йому моральні збитки у розмірі 5999 грн., які він поніс у зв'язку з неповерненням пенсії та стоянням у чергах. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі в судовому порядку, проти відкладення розгляду справи заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до суду пояснення, в яких зазначає про те, що з 23.04.2014 року розпочинається виплата коштів вкладникам, що передбачає задоволення вимог позивача в добровільному порядку. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Меркурій» був укладений договір банківського рахунку «Пенсійний» № 37348/01 від 09.03.2011 року, відкритий рахунок [NUMBER]. Згідно представленої до суду копії ощадної книжки [PERSON] станом на 17.02.2014 року залишок грошових коштів становить 34972,09 грн. (а.с. 14-15). 20.01.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору та повернення йому залишку грошових коштів. (а.с. 4), повторне звернення 25.02.2014 року (а.с.11-12). У відповідності до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У відповідності до ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Перевіривши представлені суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на рахунку позивача залишились невиплаченими грошові кошти в розмірі 34972,09 грн. (станом на 17.02.2014 року), які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача з нарахованими відсотками за вкладом. Доказів щодо повернення грошових коштів позивачу суду під час розгляду справи не надано, а тому суд вважає дані вимоги обґрунтованими та доведеними. Стосовно відшкодування майнових збитків за знецінення національної валюти України по відношенню до курсу долара США в сумі 5245 грн. суд відмовляє, оскільки банківський вклад позивача є в національній валюті України, доводи позивача в цій частині необґрунтовані, недоведені та такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами по справі. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі чи юридичній моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Як встановлено судом, сторони перебували в договірних відносинах, характер яких не передбачає відшкодування моральної шкоди. Суду також не надано безперечних доказів в обґрунтування моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок протиправних дій відповідача - ПАТ «Банк «Меркурій». Будь-яких доказів на підтвердження причинного зв'язку між погіршенням здоров*я позивача та невиплатою йому вкладу суду не надано. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважаючи їх безпідставними, недоведеними, а тому в задоволенні позову в цій частині відмовляє. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача стягуються витрати, понесені позивачем та документально підтверджені. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеного, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial