Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

05.08.2014 року ПАТ «Акціонерно-Комерційний Банк « Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 10.04.2008 року між ВАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №2133, згідно відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. по строку сплати до 09.04.2009 року із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26.00% на рік. Посилаючись на те, що банк умови Договору виконав та перерахував кошти позичальнику, відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами не виконав, прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» суму заборгованості станом на 25.04.2014 року в розмірі 10692,40 грн., що складається з заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 3633,19 грн., заборгованості з повернення кредитних коштів - 2196,84 гривень, пені за прострочення основної судної заборгованості - 303,65 гривень, пені за несплачені відсотки - 1004,86 гривень, штрафу - 3553,86 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання, в якому зазначив, що ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника (а.с. 22) Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності (а.с.20). Виходячи з наведеного, а також положень статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 10 квітня 2008 року на підставі письмової заявки відповідача на отримання споживчого кредиту (а.с.9) між ВАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №2133, згідно якого Банк надає позичальнику споживчий кредит в сумі 5000,00 гривень по строку сплати до 09.04.2009 року із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26.00% на рік, з врахуванням офіційного індексу інфляції за відповідний період, над прогнозованим індексом інфляції, що публікується Кабінетом Міністрів України (а.с.7). Відповідач ознайомлений з графіком платежів, що підтверджено відповідним підписом в графі позичальник (а.с.8). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами не виконав та станом на 25.04.2014 року в розмірі 10692,40 грн., що складається з заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 3633,19 грн., заборгованості з повернення кредитних коштів - 2196,84 гривень, пені за прострочення основної судної заборгованості - 303,65 гривень, пені за несплачені відсотки - 1004,86 гривень, штрафу - 3553,86 гривні, що підтверджено витягом з особового рахунку (а.с.5) та довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.3-4). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. Судом враховано, що статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved