Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

07.07.2016 року представник НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» звернулась до суду з позовом та просила виселити відповідачів з кімнати [NUMBER] студентського гуртожитку [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Ради з поселення студентів та аспірантів до гуртожитків студмістечка НТУУ «КПІ», протокол №8 від 25 березня 2011 року, відповідачам на період навчання надана спірна кімната в гуртожитку Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», правонаступником якого, відповідно до Наказу МОН України від 17.08.2016 № 992 є Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». В подальшому відповідачів було відраховано з університету згідно з наказами НТУУ «КПІ» №549-с від 29.02.2012 року та № 47-с від 13.01.2015 року, у зв'язку з чим вони повинні були виселитися з гуртожитку у двотижневий термін. Проте, згідно з витягом із протоколу № 15 засідання житлової Ради НТУУ «КПІ» від 11.03.2015, встановлено, як виняток, термін виселення 01.08.2015 року. У зв'язку з чим, в березні 2015 року з [PERSON] було укладено Угоду терміном дії з 11.03.2015 року по 01.08.2015року, відповідно до якої відповідачу [PERSON] та його дружині у тимчасове користування надана спірна кімната в гуртожитку НТУУ «КПІ». У зв'язку із заявою [PERSON] від 15.12.2015 року, дозвіл на проживання відповідачам було встановлено до 30.01.2016 року. Позивач зазначає, що відповідачів було повідомлено про необхідність звільнення спірної кімнати, проте до цього часу займану житлову площу відповідачі не звільнили. В зв'язку з неправомірним утриманням спірної кімнати, що порушує права університету, як балансоутримувача гуртожитку, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримала з урахуванням редакції від 20.01.2017 року та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином. Згідно з ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що гуртожиток [ADDRESS], перебуває на балансі у Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», що підтверджується листом МОН України №1/11-11028 від 03.12.2010 року, і передбачається для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів (а.с.8-10). Встановлено, що відповідно до протоколу №8 від 25 березня 2011 року рішення Ради з поселення студентів та аспірантів до гуртожитків студмістечка НТУУ «КПІ», [PERSON] та [PERSON] були поселені на період навчання в кімнату 8-09 студентського сімейного гуртожитку №22 НТУУ «КПІ», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наказу НТУУ «КПІ» №549-с від 29.02.2012 [PERSON] була відрахована з університету у зв'язку із закінченням навчання. Наказом НТУУ «КПІ» №47-с від 13.01.2015 року [PERSON] був відрахований з університету за невиконання навчального плану. Відповідно до витягу з протоколу № 15 засідання житлової Ради НТУУ «КПІ» від 11.03.2015 року була розглянута заява [PERSON] про продовження терміну проживання в гуртожитку, та встановлено, як виняток, термін виселення 01.08.2015 року. Судом також встановлено, що НТУУ «КПІ» та [PERSON] уклали Угоду №554, відповідно до умов якої останній з дружиною [PERSON] отримали у тимчасове користування спірну кімнату в гуртожитку НТУУ «КПІ». Термін дії Угоди встановлено з 11.03.2015 року по 01.08.2015року (а.с. 9). У зв'язку із заявою [PERSON] від 15.12.2015 року, дозвіл на проживання відповідачам було встановлено до 30.01.2016 року. Правонаступником Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», відповідно до Наказу МОН України від 17.08.2016 № 992 є Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». Відповідачів неодноразово було письмово попереджено про необхідність звільнення зайнятої кімнати [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] (а.с. 23-25). Проте, відповідачі спірну кімнату [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] не звільнили. Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР та Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84 встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті міських (крім міст Києва та Севастополя), районних у містах рад, районних у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи, що відповідачі не навчаються в НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського», а строк дії Угоди №554 на тимчасове розміщення в гуртожиток сплинув, суд дійшов висновку, що відповідачі втратили право на проживання в спірній кімнаті гуртожитку. В ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому позивач, який є балансоутримувачем гуртожитку, вправі вимагати виселення відповідачів із займаного ними жилого приміщення. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, враховуючи те, що відповідачі в добровільному порядку кімнату [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] не звільнили, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: approved