Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

06.06.2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить на підставі ст. ст. 608, 1219, 1282 ЦК України стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № б/н від 17.05.2011 року у розмірі 9 934 грн. 30 коп. та судові витрати у розмірі 1 921 грн. В обґрунтування позову зазначив наступне. 17.05.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання кредиту у розмірі 15 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до цього договору [PERSON] отримав дані кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] на час смерті [PERSON] проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] , отже є спадкоємцем. Ухвалою від 25.06.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно з наданою заявою не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.05.2011\~року [PERSON] підписав анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в КБ «Приватбанк», на підставі якої він отримав кредит у розмірі 15\~200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З Анкети-заяви позичальника вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9, 10-43). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 5164 (а.с. 48). Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 17.05.2011 року (день смерті позичальника), за вищевказаним кредитним договором існувала заборгованість у розмірі 9 934 грн. 30 коп. (а.с. 5, 6-8). З матеріалів справи вбачається, що кредитору АТ «ПРИВАТБАНК» станом на 26.10.2017 року вже було відомо про відкриття спадщини після смерті позичальника [PERSON] , в зв`язку з чим кредитором була направлена претензія в порядку ст. 1281 ЦК України до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та [PERSON] 15.04.2017 року (а.с. 52). Однак, відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н, укладеного між ним та [PERSON] 17.05.2011 року. Тобто, позивач, як кредитор претензію за кредитним договором № б/н від 17.05.2011 року до нотаріальної контори та спадкоємця не направляв та не пред`являв. Крім того, в матеріалах справи є лист-претензія, адресована відповідачу [PERSON] лише 04.02.2019 року, тобто поза межами передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку (а.с. 55). В даній претензії позивач зазначив вимоги щодо стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н, укладеного 15.04.2014 року, хоча до суду звернувся з вимогою про стягнення заборгованості саме за кредитним договором від 17.05.2011 року. Про відкриття спадщини після смерті позичальника [PERSON] позивачу було відомо ще 26.10.2017 року. З матеріалів спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Козиряцькою О.В., після померлого [PERSON] , вбачається, що [PERSON] 13.11.2017 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (до складу спадщини входить: 1/3 частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; 1/3 частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ). Свідоцтво про право на спадщину за законом видане спадкоємцю за законом. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України,\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 та в постанові по справі №759/12484/15-ц від 11.03.2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що станом на 26.10.2017 року, позивачу було відомо про відкриття спадщини після померлого [PERSON] , однак позивач звернувся з письмовою вимогою саме до спадкоємця [PERSON] лише 04.02.2019 року та з вимогами про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 15.04.2014, а позовні вимоги пред`являє про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 17.05.2011 року. Тобто, позивач претензію як кредитор по спадкоємця [PERSON] не пред`явив в межах передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, при цьому, не встановлена вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Крім того, відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначення його ринкової вартістю на час відкриття спадщини, що в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги, а тому у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити з вищезазначених підстав. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то ці витрати не підлягають компенсації.

Outcome: dismissed