Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

06.07.2016 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами були укладені договори купівлі продажу № 01125 від 27.12.2012 року та № 149 від 29.12.2012 року, згідно яких [PERSON] отримала товар на загальну суму 5331 грн. Відповідачем було взято на себе зобовязання проводити оплату частинами кожного місяця, однак вона жодних оплат не проводила тому утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь, а також просить стягнути з відповідача пеню за прострочення заборгованості, проценти, інфляційні витрати та три відсотки річних, а всього на загальну суму 10293,37 грн. 22.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] з вимогами про захист прав споживача, визнання договорів недійсними. Ухвалою суду справи обєднано в одне провадження. Також в судовому засіданні [PERSON] предявлено зустрічний позов до фізичної особи-підприємця [PERSON], який, враховуючи положення ст. 123 ЦПК України, судом прийнято до спільного розгляду з первинним позовом. Свої позовні вимоги та вимоги зустрічного позову [PERSON] мотивує тим, що між нею та приватним-підприємцем було укладено договори купівлі-продажу товарів № 01125 від 27.12.2012 року, № 149 від 29.12.2012 року, № 1717 від 17.10.2013 року, № 772 від 03.11.2013 року, № ХР-05 від 14.06.2014 року, № Х-0055 від 24.09.2014 року, б/н від 21.11.2014 року та № ХР-500 від 21.11.2014 року. Зазначені договори укладались після запрошення пенсіонерів на виставку товарів, організовану [PERSON] Останній при укладанні вказаних договорів запевнив, що умови договорів дуже лояльні, сплата за реалізований товар проводиться із розстрочкою, а частина товарів буде доставлена в якості подарунку. Разом з вказаними договорами [PERSON] були підписані й акти прийому передач зазначених товарів без їх фактичного отримання, оскільки відповідачем було зазначено, що без їх підписання немає можливості отримати їх на складі. Товар за спірними договорами [PERSON] отримано частково та частково були сплачені нею кошти за їх придбання. Згодом [PERSON] звернувся до суду про стягнення з неї заборгованості за спірними договорами. Вважає, що дії підприємця є незаконними, він ввів її в оману шляхом нечесної підприємницької діяльності, тому просить визнати вказані договори недійсними. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судові засідання не зявлявся, надавав заяви про розгляд справи за його відсутності, однак судом було визнано його явку обовязковою. На численні виклики та попередження [PERSON] не реагував, в судові засідання не зявлявся. [PERSON] в судовому засідання заперечувала проти задоволення первісного позову, свої вимоги за зустрічною позовною заявою та за своїм позовом підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити. Зясувавши думку присутніх учасників процесу, обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, вимоги обєднаного позову [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а вимоги зустрічної позовної заяви підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу певних товарів № 01125 від 27.12.2012 року, 149 від 29.12.2012 року, № 1717 від 17.10.2013 року, № 772 від 03.11.2013 року, № ХР-05 від 14.06.2014 року, № Х-0055 від 24.09.2014 року, б/н від 21.11.2014 року та № ХР-500 від 21.11.2014 року. Як додатками до вказаних договорів того ж дня, що й договори, були підписані акти прийому-передачі зазначених товарів. Однак, як зазначає [PERSON], товар за договорами вона отримала не весь, [PERSON] по телефону весь час обіцяв доставити його, але так цього і не зробив. Натомість пізніше отримала повістку до суду з вимогами [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за вказаними договорами. [PERSON] вважає дії підприємця незаконними, які кваліфікуються законодавством як нечесна підприємницька діяльність, тому просить визнати спірні договори недійсними. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобовязується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого користування, не повязаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ст. 698 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, як вбачається з вищевикладеного, спірними договорами відповідачем порушено принцип добросовісності, умови договору призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін та умови договору завдають шкоди споживачеві. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ст. 236 ЦК правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи те, що укладені договори порушують права позивача, як споживача, їх умови є несправедливими щодо [PERSON], а також те що, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] була введена в оману відповідачем внаслідок ненадання необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації щодо умов виконання договорів, позовні вимоги в частині визнання договорів купівлі-продажу № 01125 від 27.12.2012 року, № 149 від 29.12.2012 року, № ХР-05 від 14.06.2014 року, № Х-0055 від 24.09.2014 року, б/н від 21.11.2014 року та № ХР-500 від 21.11.2014 року недійсними є обґрунтованим. В іншій частині, щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 1717 від 17.10.2013 року, № 772 від 03.11.2013 року та № ХР-500 від 21.11.2014 року позовні вимоги є не обґрунтованими, оскільки в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що за цими договорами товар нею був отриманий. На численні пропозиції надати суду належний та детальний розрахунок заборгованості, [PERSON] будь-яких пояснень не надав. За наведених обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено ґрунтовності своїх вимог.

Outcome: partial