Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

06 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову вказував, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з вищевказаного житлового будинку [ADDRESS] . Нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини в зв`язку з тим, що документи мають розбіжності у нумерації будинку та унеможливлює встановлення точної адреси об`єкта, що підлягає успадкуванню. При видачі свідоцтва про право власності на житло від 14 листопада 1989 року виконкомом Пересадівської сільської ради народних депутатів було допущено описку у номері будинку, а саме замість [ADDRESS] зазначений [ADDRESS]. Однак на земельній ділянці [ADDRESS] , зареєстрованої за [PERSON] , не має будинку. При зверненні до сільської ради позивачу було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло, в зв`язку з чим, він звернувся до суду та просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника адвоката Гроднової А.М. надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач - Михайло-Ларинська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності свого представника. Третя особа - приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області - Сапега Олена Петрівна в судове засідання не з`явилася про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). У відповідності до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). Згідно довідки виконавчого комітету Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 02 березня 2020 року №174 на день відкриття спадщини, тобто на 17 листопада 2011 року позивач [PERSON] був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою в [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до заповіту, складеного 15 серпня 2001 року та посвідченого секретарем Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області- Кармановою О.Ю., на випадок своєї смерті [PERSON] заповідала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованийв [ADDRESS] та все майно де б воно не знаходилося з чого б воно не складалося (а.с.12). Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі змісту ст.1233 ЦК України вбачається, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Дослідивши копію спадкової справи № 137/2017, після смерті [PERSON] , судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після її смерті до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. звернувся [PERSON] . Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П., позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташованийв [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] було відмовлено, в зв`язку з тим, що у документі, що підтверджує право власності [PERSON] на нерухоме майно, а саме у копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, номер будинку вказаний - 8, а не 7 (а.с.9). Виходячи з даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо власника та наявності обмежень чи обтяжень на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні (а.с.21). У відповідності до довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», від 29 липня 2020 р., технічна інвентаризація на житловий будинок [ADDRESS] ніколи не проводилась. Технічна інвентаризація на житловий будинок [ADDRESS] ніколи не проводилась. В матеріалах інвентаризаційної справи міститься тільки свідоцтво про право власності від 14.11.1989р.(а.с.157). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на жилий будинок виданого 14 листопада 1989 року виконкомом Пересадівської сільської Ради народних депутатів, власником цілого жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.158). Згідно повідомлення Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 02 березня 2020 року, при зверненні до сільської ради позивачу було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (а.с.16). Відповідно довідки виконавчого комітету Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 02 березня 2020 року №175, згідно погосподарського обліку в межах села Михайло-Ларине ніколи не було та відсутнє на даний час домогосподарство з адресою [ADDRESS] (а.с.14). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, об`єктом нерухомого майна за адресою : [ADDRESS] , є земельна ділянка площею 0,1954 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), власником якої є [PERSON] (а.с.22-23). Як вбачається з заяви [PERSON] , направленої на адресу суду, йому належить земельна ділянка, розташованав [ADDRESS] , яка вільна від забудови. Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] , на момент смерті на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , а відтак після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки на зазначене нерухоме майно. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. При ухваленні рішення судом також враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved