Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з позивачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпусті по догляду за дитиною, відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів В судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви про розгляду справи без їх участі, позивач свої вимоги підтримала, відповідач позов визнав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 04 грудня 2013 року Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1798, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим Київським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ 01 квітня 2014 року, актовий запис № 352 (а.с.6). Неповнолітня дитина проживає разом з батьками, проте відповідач добровільно фінансової допомоги на утримання доньки не надає. Визнавши позов, від погодився із стягненням з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі, зазначеному в позовній заяві. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи те, що неповнолітня дитина, потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем участі в утриманні дитини в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. Судові витрати по справі, понесені позивачем, становлять 243,60 грн. сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved