Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

06.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на земельну ділянку кадастровий номер 6822182600:04:003:0015 площею 0,2900 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, та гараж №47 у м. Ізяслав по вул. М.Микитюка (колишня вул. Жовтнева), гаражний масив «Харчомаш», в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 18.08.2017 року. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку та гараж, оскільки за життя [PERSON] не оформив право власності на вказане майно згідно вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 08.06.2018 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху. Вказані в ухвалі недоліки були усунуті позивачем. Ухвалою суду від 25.06.2018 року позовна заява [PERSON] була прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження. 11.07.2018 року на адресу суду від ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву. У зазначеному відзиві представник відповідача звернув увагу суду на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.04.2016 року № 22-10468-СГ було надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,29 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. В подальшому, [PERSON] було отримано проект землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки. Після цього всі документи було подано до Центру надання адміністративних послуг при Ізяславській РДА щодо подальшого оформлення права на вищевказану земельну ділянку та присвоєння кадастрового номера земельної ділянки. Проте [PERSON] помер 18.08.2017 року, не завершивши оформлення права власності. З врахуванням зазначеного, просив відмовити в задоволенні позову [PERSON], як спадкоємця щодо майна [PERSON], оскільки у останнього право власності на вказану земельну ділянку ще не виникло. \~ \~ \~ \~31.07.2018 року позивачем через канцелярію суду під час підготовчого провадження подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки з кадастровим номером 6822182600:04:003:0015 площею 0,2900 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 18.08.2017 року. Також просив визнати за ним право власності на гараж у м. Ізяслав по вул. Миколи Микитюка, (колишня вул. Жовтнева), гаражний масив «Харчомаш», гараж №47 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 18.08.2017 року. Ухвалою суду від 13.08.2018 року вказана заява позивача про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду. Згідно ухвали суду від 11.09.1018 року було закрите підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. Крім того, 05.10.2018 року до початку слухання справи по суті через канцелярію суду представник позивача звернувся до суду із письмовою заявою, якою просив позовну заяву в частині позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на гараж №47 у м. Ізяслав по вул. М.Микитюка в гаражному масиві «Харчомаш» залишити без розгляду. Ухвалою суду від 05.10.2018 року вказану заяву представника позивача задоволено, зазначені вимоги залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з врахуванням поданих уточнень, в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представник Клубівської сільської ради Ізяславського району в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до поданої через канцелярію суду заяви просив слухати справу за його відсутності, вказав, що не заперечує щодо вимог позивача. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судовому засіданні вказала, що не заперечує щодо уточнених вимог позивача. Представник Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області в проти позовних вимог не заперечувала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON]А серії ІІ-БВ №449031 від 07.08.1987 року, вбачається, що його батьком значиться [PERSON] Зі свідоцтва про смерть серії І-БВ №309442 від 19.08.2017 року вбачається, що [PERSON] помер 18.08.2017 року, актовий запис за №152. Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач є сином померлого [PERSON] За життя, 21.01.2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області [PERSON], за яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося б, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, своєму сину [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 21.01.2013 року. На запит суду приватний нотаріус Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] листом №292/01-16 від 02.07.2018 року повідомив, що в його провадженні знаходиться спадкова справа до майна [PERSON], який помер 18.08.2017 року. У справі міститься заява про прийняття спадщини, яку подав [PERSON] та заява про відмову від прийняття спадщини, яку подала [PERSON]. Також у справі міститься заповіт №47 від 21.01.2013 року, згідно якого все майно заповідане [PERSON] У справі було видане свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири в [ADDRESS]. Крім того, зазначене підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.03.2018 року №863. Тобто позивач після смерті спадкодавця [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Повідомленням приватного нотаріуса Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON]П №143/01-16 від 27.03.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] за життя не оформив право власності на майно. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Чинним земельним законодавством передбачені певні етапи набуття земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до норм безоплатної приватизації, а саме: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; виготовлення проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою; внесення відомостей до Державного земельного кадастру; затвердження та передача у власність земельної ділянки; внесення відомостей про право власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. [PERSON] земельно аграрним центром «Карат» оформлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6822182600:04:003:0015, площею 0,2900 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населених пунктів на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Проте, за життя [PERSON] не звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо затвердження документації із землеустрою та відповідно Головним управлінням не приймався наказ про передачу у власність [PERSON] вказаної земельної ділянки. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6805271782017 від 21.08.2017 року щодо форми власності земельної ділянки кадастровий номер 6822182600:04:003:0015 інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, площа земельної ділянки 0,2900 га. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спадкодавцем [PERSON] за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної Постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, прийнявши фактично спадщину після смерті [PERSON], який помер 18.08.2017 року, набув право на спадкування усіх його прав та обов'язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлому за життя відповідним розпорядженням, однак за відсутності зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім'я померлого, він позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved