Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

05.07.2019 року позивач звернулася до суду з цим позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обгрунтовані тим, що вона є власниками вищевказаної квартири, а відповідач, який зареєстрований у цій квартирі, є її сином. Починаючи з 2012 року відповідач веде аморальний спосіб життя, постійно вчиняє сварки, зловживає спиртними напоями, бере кредити у банківських установах та не сплачує їх. Два рази відбував покарання у місцях позбавлення. Відповідач ніде не працює та не сплачує комунальні послуги. Самостійно відповідач не бажає знятись з реєстрації у спірній квартирі. 12.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснила, що вона близько трьох років проживає у с. Стаївка. На даний час відповідач не проживає за місцем реєстрації, займається бродяжництвом. За час проживання останній занедбав квартиру, знищив наявне у ній майно. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Установлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Червоноградською держнотконторою 17.11.1995 року за реєстровим №1-3609. Відповідно до копії довідки Відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 26.06.2019 року № 6784 у квартирі за адресою: [ADDRESS] . зареєстровані сторони у справі. Згідно з наявними у матеріалах справи копіями квитанцій, у період з травня по червень 2019 року позивач здійснювала оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1-3 статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги те, що позивачем не доведено відсутність відповідача, який є членом сім`ї власника майна за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірною квартирою. Інші обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, не доведені й можлива наявність таких не може бути підставою для задоволення позову.

Outcome: dismissed