Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

06 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 15 червня 2016 року зазначив, що 31 липня 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], а також майновий сертифікат. На підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] 1 грудня 2004 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 7,76 га, яка належала їй на підставі державного акту серії [NUMBER]. У встановлений законом строк він подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач зазначає, що крім нього, заяву про прийняття спадщини нотаріусу подав рідний брат спадкодавця [PERSON]. Посилаючись на ці обставини, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки розміром 7,46 га, розташованої на території Забарівської сільської ради Саратського району, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER]. Позивач та його представник [PERSON] у судовому позов підтримали та просили його задовольнити. Представник Забарівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 108). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON], проти задоволення позову не заперечував. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, 20 березня 2017 року до суду не з'явився (а.с.104. Заслухавши позивача та його представника, пояснення третіх осіб [PERSON] та [PERSON],дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Ст.ст. 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1262 ЦК України встановлює, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За змістом ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем Забарівської сільської ради Саратського району Одеської області 31 липня 2002 року, [PERSON], призначила [PERSON] спадкоємцем належного їй сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), а також майнового сертифікату (а.с. 6). Судом встановлено, що після складання заповіту належні [PERSON] земельні частки (паї) були виділені в натурі (на місцевості) і 01 грудня 2004 року взамін зазначеного сертифікатусерії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) та взамін сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) їй було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 7,46 га, розташовану на території Забарівської сільської ради Саратського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). Ця обставина, крім пояснень сторін, підтверджується також довідкою відділу Держгеокадастру у Саратському районі Одеської області за № 26-1524-0.13-793/2-16 від 17 травня 2016 року (а.с.8). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. [PERSON] до дня своєї смерті проживала в [ADDRESS] (а.с. 19). Як видно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] в с. Забари Саратського району Одеської області (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.7). Зазначена земельна ділянка не охоплена заповітом [PERSON], посвідченим секретарем Забарівської сільської ради Саратського району Одеської області 31 липня 2002 року, а тому відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом зазначеної земельної ділянки одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а саме третя особа [PERSON], рідний брат [PERSON], який відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем за законом другої черги. Третя особа [PERSON], як спадкоємець за законом 15 березня 2016 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 15 березня 2016 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Сулаков І.І. відкрив спадкову справу за заявою [PERSON] 05 травня 2016 року позивач, як спадкоємець за заповітом також подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 32-47). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 9). Оскільки належна [PERSON] земельна ділянка не охоплена заповітом, тому вона повинна спадкуватися спадкоємцями за законом на загальних підставах. За таких обставин суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed