Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

05.04.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають у цивільному шлюбі. Від шлюбу мають трьох дітей: доньку [PERSON], 01.03.2002 р. н., доньку [PERSON], 21.01.2006 р. н., сина [PERSON], 14.09.2015 р. н., які проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. Однією сімєю позивач з відповідачем на сьогоднішній день не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.11.2006, відповідач сплачує аліменти на двох старших дітей, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. У звязку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], 14.09.2015 р. н. в розмірі 1/3 частки щомісячного доходу. В судове засідання позивач не зявилася, на адресу суду надійшла письмова заява, в якій [PERSON] просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. \~ Дослідивши матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження І-КГ №205291, виданого 24.09.2015, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], 14.09.2015 р. н., який проживає з матірю [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.11.2006, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON], 01.03.2002 р. н. та [PERSON], 21.01.2006 р. н. в розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 12.09.2006 і до досягнення дітьми повноліття. На даний час всі діти, в тому числі малолітній [PERSON], 14.09.2015 р. н., проживають з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Голопристанської міської ради від 14.04.2017 №782, будь-яких доказів надання допомоги на утримання дитини батьком [PERSON] суду не надано. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved