Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

06 липня 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку в будинку за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4234848 від 31.05.2013 р. та свідоцтвом № [NUMBER] від 18.05.2015 р. про право власності на земельну ділянку, що знаходиться за цією ж адресою. Відповідно до записів будинкової книги, в будинку зареєстровані, окрім позивачки, ще її сини [PERSON] та [PERSON] , а також невістка - [PERSON] (дружина [PERSON] ). Син позивачки - [PERSON] та невістка [PERSON] перебувають за кордоном, вони не проживають з нею та не допомагають у веденні господарства, а їх реєстраиія в будинку не дозволяє [PERSON] розпоряджатись майном на власний розсуд та значно обмежує її законні права. У зв`язку із чим, вона змушена була звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити. Представник позивачки у судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідачам надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, можливо слухати у їх відсутності. Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 09 липня 2018 року суддею Залізничного районного суду м. Львова відкрито спрощене провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання та запропоновано відповідачам протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. 16 липня 2018 року на адресу суду від відповідачів повернились рекомендовані листи з відміткою про вручення. Однак станом на 27.07.2018 року відзиву на позовну заяву стороною відповідача не подано. \~ \~ \~ \~Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2018 року призначено судове засідання по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. \~ \~ \~ \~У судове засідання, що було призначено на 27.05.2019 року сторони не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Суд ухвалив проводити розгляд справи у заочному порядку без участі відповідача, який будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а матеріалів справи є достатньо для розгляд справи по суті. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247ЦПК України\~в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4234848 від 31.05.2013 р. та свідоцтвом [NUMBER] від 18.05.2015 р. про право власності на земельну ділянку, що знаходиться за цією ж адресою. Відповідно до записів будинкової книги, в будинку зареєстровані, окрім позивачки, ще її сини [PERSON] та [PERSON] , а також невістка - [PERSON] (дружина [PERSON] )./а.с.10-15/ Син позивачки - [PERSON] та невістка [PERSON] перебувають за кордоном, вони не проживають з нею та не допомагають у веденні господарства, а їх реєстраиія в будинку не дозволяє [PERSON] розпоряджатись майном на власний розсуд та значно обмежує її законні права. Відповідно до актів від 16 жовтня 2017 p., 18 травня 2018 p., 02 липня 2018 p., складених депутатом Рудненської селищної ради Сольським Б.P., встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але з 1993 р. фактично по цій адресі не з`являються та не проживають./а.с.16-18/ Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно зі\~ст. 319 ЦК України\~володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Що стосується сина позивачки, то відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, а тому втратив право на користування жилим приміщенням. Що стосується вимоги позивачки про зняття відповідачів з реєстраційного обліку в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 2, то суд приходить до переконань про те, що у задоволенні такої слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до положень\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, наявність остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідними державними органами при пред`явленні їм такого рішення без додаткового зобов`язання рішенням суду здійснити державними органами такі дії. Наведена позиція, зокрема, відображена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». За наведених обставин у задоволенні позовних вимог про зняття відповідачів з реєстрації за місцем проживання необхідно відмовити, оскільки позивачка у своїй позовній вимозі просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування спірною квартирою, у той час коли, реалізуючи свої повноваження державний орган зобов`язаний після набрання цим рішенням стосовно визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти цю особу з реєстраційного обліку без будь-якого зазначення про це в рішенні суду.

Outcome: partial