Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

05 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики в сумі 63600 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно розписці від 19 січня 2011 року він передав [PERSON] позику в сумі 28000 гривень, згідно розписці від 22 січня 2011 року - 16000 гривень, згідно розписці від 23 січня 2011 року - 3600 гривень, згідно розписці від 07 лютого 2011 року - 16000 гривень, а всього він передав [PERSON] гроші в сумі 63600 гривень, які останній зобов'язався повернути не пізніше 01 липня 2013 року. Але у зазначений строк відповідач позичені кошти не повернув, від зустрічі з позивачем усіляко ухиляється, на телефонні дзвінки не відповідає, у зв'язку з чим він змушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в останнє судове засідання не прибув, надіславши заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, доводи, викладені у позові, підтверджує, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, содові повістки про виклик до суду двічі надсилались рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою проживання відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 19 січня 2011 року між [PERSON] (Позикодавець) з одного боку та [PERSON] (далі Позичальник) з іншого, був укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 3500 доларів США, що в еквіваленті станом на день укладення договору складало 28000 гривень. [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] суму позики 01 липня 2013 року. Факт отримання [PERSON] позики підтверджується доданою до позову розпискою останнього з його особистим підписом (а.с. 4). Крім того, 22 січня 2011 року між [PERSON] (Позикодавець) з одного боку та [PERSON] (далі Позичальник) з іншого, був укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що в еквіваленті станом на день укладення договору складало 16000 гривень. [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] суму позики 01 липня 2013 року. Факт отримання [PERSON] позики підтверджується доданою до позову розпискою останнього з його особистим підписом (а.с. 5). Крім того, 23 січня 2011 року між [PERSON] (Позикодавець) з одного боку та [PERSON] (далі Позичальник) з іншого, був укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 3600 гривень. [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] суму позики 01 липня 2013 року. Факт отримання [PERSON] позики підтверджується доданою до позову розпискою останнього з його особистим підписом (а.с. 6). Крім того, 07 лютого 2011 року між [PERSON] (Позикодавець) з одного боку та [PERSON] (далі Позичальник) з іншого, був укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що в еквіваленті станом на день укладення договору складало 16000 гривень. [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] суму позики 01 липня 2013 року. Факт отримання [PERSON] позики підтверджується доданою до позову розпискою останнього з його особистим підписом (а.с. 7). Таким чином, всього за договорами позики [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 63600 гривень. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обов'язків за договорами позики, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього відшукуваної позивачем грошової суми та її розміру. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг за договорами позики в сумі 63600 гривень тим самим задовольнивши позов. Приймаючи до уваги положення ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 612, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved