Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

06.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] вказуючи на те, що Рішенням суду Бердянського району №2-169/93 від 8 жовтня 1993 р. за нею було визнано право власності на 1/2 частину житлового дому за адресою: [ADDRESS]. Інша частина вищевказаного житлового дому дісталась дочкам мого покійного чоловіка. У 1995 році, дочки її чоловіка, яким на праві власності належала 1/2 частина будинку за рішенням Бердянського районного суду № 2-169 від 1993 р., за договором дарування відчужили її [PERSON], який невдовзі помер. Даний правочин не стосувався моєї частини вказаного нерухомого майна. На теперішній час на вхідних дверях належній [PERSON] частині будинку висить замок, якій не хочуть знімати сусіди [PERSON] та її син [PERSON] [PERSON] просила суд: усунути перешкоди в користуванні нею 1/2 частиною житлового будинку, за адресою [ADDRESS], який належить ній на праві власності. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON], зняти замки з вхідних дверей будинку за адресою: [ADDRESS] і не чинити перешкод у здійсненні нею, права власності щодо вказаного житла, забезпечивши вільний доступ до нього. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, адвокат Линник С.В. підтримали позов, просили його задовольнити на підставі викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] пояснив, що його мати [PERSON] є людиною похилого віку, 1927 року народження, тому не може бути присутній в судовому засіданні. Позов відповідач не визнав та пояс нив, що замок на дверях [PERSON] повісив [PERSON] Ключі від замка знаходяться у нього [PERSON] Він не пускає [PERSON] в будинок, так як зі слів дочки померлого [PERSON], йому відоме, що [PERSON] продала свою частку будинку. Але підтверджуючи документи він надати не може. Він користується городом, якій належить до будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], повідомлена належним чином про дату та місце розгляду справи, до суду не з'явилася, тому справу розглянуто за її відсутністю. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. Ухвалою суду Бердянського району №2-169/93 від 8 жовтня 1993 р. була затверджена мирова угода та визнано право власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). В довідці №416 від 26.08.2015 року директор КПТІ БМР зазначив, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано: по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Таким чином доведено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Свідкі [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що на вхідних дверях в частину житлового будинку, яка належить [PERSON] по [ADDRESS], висить замок, через що вона не може зайти в будинок. Згідно ст. 317 ЦК України: 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON] підтвердив суду, що ключі від замка, якім зачинені двері в житловий будинок належний [PERSON] знаходяться у нього. Він дійсно не пускає [PERSON] до будинку, так як вважає, що вона не є його власником. Враховуючи, що в супереч вимогам ст. ст. 10,60 ЦПК України відповідач [PERSON] не довів обґрунтованість своїх дій по забороні у використанні [PERSON] належним ній будинком, зокрема, не надав доказів, що вона позбавлена права власності на нього, або наявність спору про право власності на даний житловий будинок з боку інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved