Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

06 листопада 2020 року заявник [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із заявою про оголошення померлим її чоловіка [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог вказала, що з 2014 року її чоловік проживає окремо від неї в с. Добротів Надвірнянського району Івано-Франківської області. За цей час вони не спілкувались, але і шлюб не розривали. У липні 2019 року їй стало відомо, що [PERSON] помер у м. Тисмениця Івано-Франківської області. Поховання проводила мати померлого. З метою зняття чоловіка з реєстраційного обліку за місцем проживання, вона звернулась до Тисменського РВ ДРАЦС щодо видачі їй свідоцтва про смерть останнього, але 28.09.2020 року отримала відповідь, що актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. З вищевказаною метою вона звернулась до суду із завою про оголошення [PERSON] померлим. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що більше ніж 5 років тому її чоловік [PERSON] повернуся на батьківщину в с. Добротів Надвірнянського району Івано-Франківської області, але шлюб вони не розривали, він залишився зареєстрованим в її будинку. За цей час жодного разу до Шишацького району Полтавської області він не приїздив. На скільки їй відомо, чоловік працював будівельником та помер в 2019 році. Смерть [PERSON] до теперішнього часу офіційно не зареєстрована. Заявник отримала дублікат лікарського свідоцтва про смерть та звернулась з ним в усному порядку до Шишацького районного відділу ДРАЦС для реєстрації смерті. Проте отримала усну відмову від даного органу в зв`язку з тим, що вказаний дублікат оформлений з порушеннями. З якими саме порушеннями їй не уточнювали, дану відмову вона не оскаржувала. Будучи належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи, заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив наступні юридичні факти та правовідносини, що їх супроводжують. 15 грудня 2007 року виконавчим комітетом Воскобійницької сільської ради Шишацького району Полтавської області зареєстровано шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] , згідно даних паспорта громадянина України на його ім`я народився [INFO] в с. Добротів Надвірнянського району Івано-Франківської області. З 24 вересня 2010 року він зареєстрований в [ADDRESS] (після зміни нумерації [ADDRESS]) разом з дружиною [PERSON] (а.с. 5,10). Відповідно до пояснень заявника в 2014-2015 роках її чоловік [PERSON] залишив місце реєстрації та повернувся на батьківщину. Нетривалий час після цього спілкувався з заявником телефоном, також він підтримував стосунки з сестрою, яка проживає в с. Воскобійники Шишацького району Полтавської області. Саме від неї заявник отримувала інформацію про чоловіка та довідалась про його смерть. Аналогічні пояснення надали суду свідки [PERSON] та [PERSON] , проте останні не змогли детально назвали час відсутності [PERSON] за місцем реєстрації. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 85, виданого 24 липня 2019 року Обласним бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Івано-Франківської обласної державної адміністрації [PERSON] помер [INFO] в психосоціальному центрі ГО «Принцип+» в м. Тисмениця Івано-Франківської області. Копію лікарського свідоцтва про смерть та труп [PERSON] 24.07.2019 отримав його брат [PERSON] (а.с. 30-31). Як встановлено судом з ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.07.2019, за фактом смерті [PERSON] було розпочато кримінальне провадження № 12019090250000290 за ч.1 ст. 155 КК України. З тексту даної ухвали підтверджується місце смерті [PERSON] та встановлено, що останній проживав [ADDRESS] (а.с. 33-35). 17 вересня 2020 року [PERSON] зверталась до Тисменицького РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з заявою про отримання копії свідоцтва про смерть [PERSON] , але отримала відповідь від вказаної установи № 954/06.1-04-06 від 28.09.2020 про те, що смерть [PERSON] не зареєстрована (а.с.8-9). Аналогічну інформацію про відсутність актового запису про смерть [PERSON] отримано судом від Шишацького РВ ДРАЦ Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.20). Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Згідно п. 1 Глави 5 Розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно пунктів 6 та 8 вказаної Глави державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Якщо заява про державну реєстрацію смерті надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті, то державна реєстрація проводиться за наявності лікарського свідоцтва або фельдшерської довідки про смерть установленої форми на загальних підставах за заявою будь-якої особи, зазначеної у пункті 7 цієї глави, без складання висновку, але після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті. Таким чином, законодавством визначено порядок реєстрації факту смерті фізичної особи та необхідні для цього документи. При цьому основними документами, що є підставою для державної реєстрації смерті є саме лікарське свідоцтво (фельдшерська довідка) про смерть. Згідно ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Порядок реєстрації смерті фізичної особи визначений «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». В той же час положеннями ЦПК України та ЦК України визначено підстави та порядок оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Статтями 48 ЦК та 309 ЦПК України передбачено можливість появи фізичної особи, яка була оголошена померлою та дії суду в даному випадку. В той же час в разі біологічної смерті фізичної особи такі випадки виключаються. Тобто поняття смерті фізичної особи та оголошення її померлою не є тотожними, хоча й мають однакові правові наслідки. В даному випадку мова йде саме про біологічну смерть фізичної особи [PERSON] , яка підтверджується належним документом - лікарським свідоцтвом про смерть, але з невідомих суду причин юридичний факт смерті вказаної особи його рідними попри вимоги закону не зареєстрований, свідоцтво про смерть не отримано, що негативно впливає на права заявника, як дружини померлого. Натомість заявником обрано невірний спосіб захисту своїх прав шляхом оголошення [PERSON] померлим при наявності документального підтвердження того, що він помер [INFO] та до дня смерті проживав в с. Добротів Надвірнянського району Івано-Франківської області, а отже не можна казати про відсутність відомостей про місце його перебування протягом трьох років, чи наявність інших відомостей, передбачених ч.1 ст. 46 ЦПК України. На думку суду належним способом захисту прав заявника є отримання дублікату лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] та подальше звернення до органів ДРАЦС із заявою про реєстрацію смерті останнього. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити у задоволені вимог заявника.

Outcome: dismissed