Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

06 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, у якому зазначає, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Ще за життя батько склав заповіт, який 21.01.2015 було посвідчено приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 126. Згідно із вказаним заповітом, усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося він заповідав позивачу. Після смерті батька, позивач у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але 27.10.2017 державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Меренковим Ю.В. було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, згідно якої позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу квартиру після смерті [PERSON], тому позивач звернулася до суду з цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO] року, зокрема на квартиру [ADDRESS] (а.с. 3-6). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено попереднє судове засідання (а.с. 46). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 грудня 2017 року призначено по справі підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 82). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 90). Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі та без участі позивача, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 116). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу розглянути без його участі (а.с. 135). Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9, 10). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1998 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної сумісної власності громадянам [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (а.с. 11). [INFO] року мати позивача [PERSON] померла у місті Рубіжне Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Згідно копії заповіту від 21 січня 2015 року [PERSON] заповідав усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося [PERSON] (а.с. 15-16). [INFO] року батько позивача [PERSON] помер у місті Рубіжне Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Меренкова Ю.В. від 21.10.2017, при вивченні наданих спадкоємицею документів, необхідних для оформлення спадщини було з'ясовано, що згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області за вих. № 46862 від 07.06.2017, разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані її син [PERSON] та її чоловік [PERSON], які теж є спадкоємцями першої черги та вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані та постійно проживали із спадкодавцем за однією адресою, а тому нотаріус не може видати спадкоємиці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на цілу квартиру (а.с. 23). Згідно листа завідувача Рубіжанської державної нотаріальної контори Меренкова Ю.В. № 114/01-16 від 02.04.2018, після смерті [PERSON], який помер [INFO] до Рубіжанської ДНК Луганської області із заявою про прийняття спадщини звернулась його дочка - [PERSON], [INFO] народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Було заведено спадкову справу № 176/2017 року. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї до Рубіжанської ДНК та приватних нотаріусів Рубіжанського міського нотаріального округу не звертались, тобто спадкові справи не заводились (а.с. 127). Згідно копії рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.02.2014 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном задоволені, усунуто перешкоди [PERSON] в користуванні житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] та при розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з серпня 2005 року. Рішення набрало законної сили 11.03.2015 (а.с. 20-21). Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, на момент смерті матері позивача, відповідач лише був зареєстрований у спадковій квартирі, але фактично не проживав, із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався, спадщину після смерті матері не прийняв. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач надіслав суду письмову заяву, яка приєднана до справи, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов повністю та видача свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я позивача не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», враховуючи відсутність інших спадкоємців, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved