Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.04.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке у\~подальшому стало\~іменуватися як\~АТ КБ\~«ПриватБанк»,та [PERSON] укладено кредитний договір № SUXRRX10100012, відповідно до\~якого останній\~отримав кредит\~у розмірі\~2340,00\~грн.\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~12\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~Відповідач підтвердив,\~що підписана\~заява разом\~з Умовами\~надання кредиту\~фізичним особам\~ «Розстрочка»\~складає між\~ним та\~банком договір.\~У зв'язку\~з невиконанням\~умов договору\~станом на\~23.10.2015\~утворилась заборгованість\~у розмірі\~37600,14\~грн.,яку просить стягнути позивач із відповідача та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що в 2007 році він брав кредит для придбання телефону, який коштував 2300 грн., знявши одразу всю суму. Останній раз вносив кошти на погашення кредиту у грудні 2007 року, чи на початку 2008 року. Вважає, що вимоги про стягнення з нього заборгованості є безпідставними, оскільки заявлені за межами встановленого строку позовної давності. Строк погашення кредиту в повному обсязі визначений останнім днем місяця вказаного на картці. Відповідно до платіжної картки, виданої відповідачу, граничною датою є травень 2010 року. Тобто 01.06.2010 сплинув термін дії картки. Однак позивач своїм правом на звернення до суду із позовом позивач скористався лише в листопаді 2015 року, зі спливом майже 5 років. Ухвалою суду від 30.10.2018 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено. Заочне рішення від 27 листопада 2015 року у справі №583/3592/15-ц провадження №2/583/1333/15, винесене у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. Справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 23.02.2018, за клопотанням відповідача, зобовязано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати довідку стосовно номера карткового рахунку, дати відкриття та термін дії картки, виданої відповідно укладеного договору № SUXRRX10100012 від 18.04.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та чи відкривалася нова картка по вказаному договору, якщо так, то також вказати дату її відкриття, номера карткового рахунку, та термін її дії; надати розгорнуту інформацію щодо руху по картці, графік платежів визначений банком для оплати відповідачем заборгованості по сплаті за придбаний мобільний телефон. Суд, заслухавши думку відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що 18.04.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № SUXRRX10100012, шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір. На підставі зазначеного договору [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 2340,00 грн. на строк 12 місяців, з 18.04.2007 по 17.04.2008 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 57,33 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 390,00 грн. в обмін на зобов'язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки: щомісячної сплати з «20» по «25» число кожного місяця щомісячного платежу у сумі 365,42 грн. Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України. У пункті 3.2.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є невідємною частиною кредитного договору, визначено, що позичальник зобовязується, зокрема, погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви позичальника Згідно пункту 3.2.3 Умов позичальник зобовязався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до даних умов та тарифів; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до пункту 3.2.5 Умов, зокрема, позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх рахунків у валюті кредиту, або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Пунктом 4.1 Умов передбачено, що за користування кредитом, у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту, позичальник щомісяця в період оплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах та заяві позичальника. Відповідно до п. 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від суми заборгованості. В обґрунтування позовних вимоги позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № SUXRRX10100012 від 18.04.2007, згідно якого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 23.10.2015 становила 37600,14 грн., та складається із: 648,97 грн. - заборгованості за кредитом, 10730,38 грн. - заборгованості за процентами, 171,99 грн. - заборгованості за комісією, 23782,13 грн. - пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1766,67 грн. штрафу (процентна складова). Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За правилами статей 526, 530, 610\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Відповідачем по справі в судовому засіданні заявлено про застосування строків позовної давності. Статтею 256\~ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами укладено строком на 12 місяців з 18.04.2007 по 17.04.2008 включно. Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафу) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю пять років. Судом встановлено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) відповідачем не підписані, крім того, текст заяви позичальника про надання кредиту не містить умови щодо встановлення пятирічного строку позовної давності. Згідно із частинами першою, другою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У звязку із відсутністю підпису позичальника про ознайомлення з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, останній своєї згоди на збільшення трирічного строку позовної давності не дав. З виписки по рахунку, наданої позивачем, за період з 18.04.2007 по 27.11.2018 вбачається, що останній платіж [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 26.12.2007, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались. Таким чином, починаючи з 25.01.2008, тобто з дня прострочення повернення чергової частини боргу, у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право пред'явити до [PERSON] вимогу про виконання зобов'язання за кредитним договором від 18.04.2007. В свою чергу, Банк звернувся з вимогою до відповідача, лише 30.10.2015, більше ніж через 7 років. За таких обставин, з огляду на те, що відповідач просив застосувати строк позовної давності, матеріали справи містять відомості про те, що останній платіж [PERSON] було здійснено 26.12.2007, а до суду з позовом банк звернувся 30.10.2015, то суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати повязані з розглядом справи покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed