Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

05 лютого 2014 року до Старобешівського районного суду Донецької області звернувся позивач [PERSON] з позовом доФермарське господарство «Водолій» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Позивач [PERSON] у своїй позивні заяві зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.08.2013 року, є власником земельної ділянки площею 14,1771 га, що розташована за адресою: Донецька область, Старобешівський район, Старобешівська селищна рада, цільове призначення (використання) якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424555100:02:000:0057. Раніше, зазначена земельна ділянка належала покійному чоловікові [PERSON], який помер [INFO]. За життя, [PERSON] 09.01.2008 року укладено договір оренди належної йому земельної ділянки із ФГ «Водолій». Згідно п. 40 Договору оренди земельної ділянки від 09.01.2008 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов або розірвання договору після закінчення сільськогосподарського року. Після переходу права власності на земельну ділянку, вона звернулась до відповідача із вимогою повернути ділянку у ії володіння, але посилаючись на договір оренди, що укладений із ії чоловіком, надано відмову. У судовому засіданні позивачка позов підтримала за вказаними у позовній заяві мотивами та обставинами, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову на підставі та обставинах, що викладені у запереченнях проти позову. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON], про розірвання договору оренди земельної ділянки, на підставі поданих доказів не знайшли своє підтвердження, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.3 ст..11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] на пропозицію суду надати додаткові докази та документи, в тому числі заявляти клопотання про витребування доказів та документів, якщо існують труднощі в їх отриманні та користуватись правовою допомогою, повідомила суд, що не бажає заявляти будь - які клопотання, свої права та інтереси в суді буде захищати самостійно. Враховуючи викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК України, вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, клопотання про доручення до справи та витребування додаткових доказів сторони в судовому засіданні на заявляли. Судом встановлено, що між [PERSON] та Фермерським господарством «Водолій» укладено договір оренди земельної ділянки від 09 січня 2006 року, що зареєстрований Старобешівським районним відділом Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», предметом договору є земельна ділянка площею 12,5438 га з них ріллі 12,5438 строк дії договору 10 років. В судовому засіданні судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2013 року, спадкоємцем померлого [PERSON], [INFO], є його дружина [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видано свідоцтво від 15 серпня 2013 року, складається з земельної ділянки площею14,1711 га., та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ІУ-ДН №072908від 17 жовтня 2002 року. Судом встановлено, що на пропозицію суду надати докази, що підтверджує звернення позивача [PERSON] до відповідача ФГ «Водолій» з вимогою про розірвання договору оренди земельної ділянки та пропозицією про виплату компенсації затрат орендаря по підготовці земельної ділянки на наступний рік, суду позивач [PERSON] не надала, повідомила, що вказані доказі відсутні. В судовому засіданні встановлено, що представник відповідача Фермерське господарство «Водолій» повідомив суд, що господарством за період з серпня 2013 по кінець жовтня 2013 року включно, було здійснено дискування земельної ділянки, внесення мінеральних добрив та зорано земельну ділянку, загальна вартість вищезазначених робіт становить 10440 гривень, довідка надана суду. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не заперечувала проти інформації, що викладена в довідці, що видана ФГ «Водолій» за №8 від 05.03.2014 року, в якій зазначені види робіт, що виконані орендарем в період з серпня по жовтень 2013 року, включно. Судом встановлено, що відповідно до пункту 40 Договору оренди земельної ділянки від 09 січня 2006 року сторони дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов або розірвання договору після закінчення сільськогосподарського року з виплатою компенсації затрат по підготовці земельної ділянки на наступний рік оренди )посів озимих культур, оранка ділянки та інше). Відповідно до Академічного тлумачного словника української мови, Сільськогосподарський рік - час від початку землеробських робіт до збирання врожаю. Відповідно до части 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Виходячи з наданих доказів, суд дістається висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки від 09 січня 2006 року, що був укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Водолій» не підлягають задоволенню, так як позивачка [PERSON] належними та допустимими доказами не довела, що зверталися доФГ «Водолій», після закінчення сільськогосподарського року з вимогою про розірвання вищезазначеного договору оренди землі, пропонувала після закінчення сільськогосподарського року виплату компенсації затрат орендарю по підготовці земельної ділянки на наступний рік оренди, позивачем позов подано до суду 05 лютого 2014 року, в період дії сільськогосподарського року, коли відповідачем вже в період з серпня по жовтень 2013 року включно, були проведенні роботи по підготовці земельної ділянки (дискування, внесення мінеральних добрив, оранка), тобто коли сільськогосподарський рік розпочався.

Outcome: dismissed