Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

05 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 22044,75 гривень, свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 січня 2016 року [PERSON] одержала у позивача в борг гроші у сумі 19500,00 гривень, які зобов'язувалася повернути до 10.02.2016 року, про що власноруч написала розписку, проте у визначений строк борг не повернула, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом та просити стягнути борг з урахуванням інфляції в розмірі 1959,75 гривень та 3% річних 585,00 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати. В призначене судове засіданні позивач не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В призначене судове засіданні відповідач не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася судом за зареєстрованим місцем проживання згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу: [ADDRESS], виклик в судове засідання повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Інших відомостей про місце перебування чи місце роботи відповідача у суду немає. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 09.01.2016 року отримала від [PERSON] гроші в сумі 19500,00 гривень та зобов'язувалася їх повернути до 10.02.2016 року, про що в матеріалах справи міститься оригінал розписки відповідача (а.с. 37). Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про укладення договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 19500,00 гривень, які вона зобов'язувалася повернути до 10.02.2016 року. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не повернув борг, доказів в спростування цих обставин відповідачем суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала свого обов'язку з повернення позики у встановлений строк в сумі 19500,00 гривень, чим припустила порушення умов договору позики, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки та надання її до справи. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором позики, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних від простроченої суми. З розписки вбачається, що строк виконання зобов'язання відповідача з повернення боргу позивачу становить 10 лютого 2016 року, розмір процентів в розписці встановлений не був, позивачем зроблений розрахунок 3% річних за період з 10.02.2016 року по 01.04.2016 року у розмірі 585,00 гривень, тобто до дати звернення до суду, що становить 50 днів з розрахунку суми боргу у 19500,00 гривень (а.с. 4). Також, позивач має право вимагати від відповідача сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 10.02.2016 року. Позивачем надано розрахунок інфляційних у розмірі 1959,75 гривень за період з 10.02.2016 року по 01.04.2016 року, з яким суд погоджується (а.с. 4). За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов договору позики щодо своєчасного і повного повернення боргу, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 22044,75 гривень (19500,00 + 585,00 + 1959,75) обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів виконання умов договору позики та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано, також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві. Відповідачем не подано до суду заперечень проти позову відповідно до ст. 128 ЦПК України, контрозрахунку позовних вимог. Підсумовуючи наведене вище, суд задовольняє позов повністю та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики станом на 01.04.2016 року у загальній сумі 22044,75 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved