Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

06.08.2018 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.03.2009 року в розмірі 8344,27 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. Відповідно до розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.08.2018 року дану цивільну справу № 631/871/18 передано до Валківського районного суду Харківської області для розгляду по суті, куди надійшла 08.08.2018 року. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 31.03.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. З урахуванням положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 19.04.2015 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується ухвалою суду про смерть від 27.10.2016 року. На виконання вимог ст.ст.1268,1269,1281 ЦК України позивачем 19.12.2017 року була направлена претензія кредитора до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області. 03.03.2018 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON], яким було направлено лист-претензію, але ніяких дій до цього часу не виконано. В порушення умов кредитного договору [PERSON] не виконав свої зобовязання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Посилаючись на вимоги ст.ст.526,527,530,608,1218,1219,1220,1221,1223,1268,1270,1281, 1282 ЦК України, вважає, що [PERSON] порушив зобовязання за даним Договором, тому він набув права вимагати у спадкоємців повернення всієї суми кредиту. Як зазначає позивач, [PERSON] станом на дату смерті мав заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.03.2009 року в розмірі 8344,27 грн., яка складається із: -8344,27 грн. відсотки за користування кредитом. На даний час відповідачі ухиляються від виконання зобовязань, заборгованість за договором не погашають, що на думку позивача, є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». На підставі ухвали суду від 27.09.2018 року відкрито провадження у цивільній справі з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України та клопотанням представника позивача судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачам рекомендованим повідомленням, згідно довідки Укрпошти від 19.11.2018 року повернуто за закінченням терміну зберігання. Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подали, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 3300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, що підтверджується доданою до позовної заяви копією Заяви [PERSON] від 31.03.2009 року, Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Цивільні обовязки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області від 27.10.2016 року провадження у цивільній справі № 631/908/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито в звязку зі смертю відповідача. При цьому судом встановлено, що відповідно до копії актового запису про смерть №104 від 21.04.2015 року, складеного Нововодолазьким ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області [PERSON], [INFO], помер 19.04.2015 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.608,1218,1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно інформації Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області № 844/02-14 від 26.12.2017 року спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є син [PERSON] та дружина [PERSON], які проживають за адресою: [INFO]. Інших заяв до державної нотаріальної контори не надходило. За приписами ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 14.05.2018 року позивачем до відповідачів було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Ч.1 ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч.2 ст.1282 ЦК України разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на дату смерті, тобто 19.04.2015 року, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/н від 31.03.2009 року становить 8344,27 грн. Наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення суми кредиту відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved