Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

06.06.2018 року комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію на суму 15046,90грн., трьох відсотків річних на суму 285,62грн. та індексу інфляції на суму 1218,95грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. Відповідач проживає в квартирі, яка належить до приватного житлового фонду, отримує послуги, які надає позивач, однак кошти за них не сплачує, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.. В судове засідання представник позивача не з'явилася, натомість надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив. Як свідчить довідка управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 16.07.2018 року та довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 16.07.2018 року відповідач зареєстрований за адресою, вказаною в позові, а саме: [ADDRESS], з 27.05.2002 року. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] Відповідно до довідки АБ № 476721 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, один з видів діяльності якого - послуги теплопостачання. До квартири, в якій проживає відповідач, комунальним підприємством «Теплокомуненерго» постачається теплова енергія. Між позивачем та відповідачем склалися договірні правовідносини з приводу надання послуг теплопостачання, про що свідчить відкритий на ім'я відповідача особовий рахунок [NUMBER]. У зв'язку з тим що відповідач несвоєчасно розраховується за надані позивачем послуги, виникла прострочена заборгованість по оплаті за отриману теплову енергію, яка за розрахунком позивача станом на 01 травня 2018 року становить 15046 грн. 90 коп. Заяв про відмову від користування послугами від споживача у справі на адресу позивача не надходило. Сума заборгованості підтверджується відповідними розрахунками, долученими КП «Теплокомуненерго» до позовної заяви. При вирішенні спору суд керується п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005р. № 630, згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Як передбачено п. 18 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання( ч.1ст.625 ЦК України). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Оскільки відповідач несвоєчасно розраховувався за надані позивачем послуги, суд погоджується з обґрунтованим розрахунком розміру інфляційних нарахувань та 3 % річних, що доданий позивачем до позовної заяви. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Суд вважає, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті заборгованості за надані послуги. За викладених обставин суд вважає, що сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. За викладених обставин суд вважає, що борг в сумі 15046 грн. 90 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь КП «Теплокомуненерго». Також підлягають стягненню нараховані позивачем 3 % річних в сумі 285 грн. 62 коп. та індекс інфляції в сумі 1218 грн. 95 коп. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved