Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

05 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у Відділі РАЦС по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 389 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2006. Прізвище після розірвання шлюбу відновити на дошлюбне - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що між нею та відповідачем, 20.10.2006 зареєстрований шлюб у Відділі РАЦС по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 389 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2006. Від шлюбу сторони дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Фактично втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Ухвалою від 29.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Судові засідання в цій справі призначалися на 20.05.2021, 03.06.2021, 29.06.2021, 16.07.2021. Позивач подала заяву (вх. № 16217/21-Вх), в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримує, разом з тим уточнила, що не підтримує позовні вимоги в частині зміни прізвища на дошлюбне - [PERSON] , просить вимоги в цій частині залишити без розгляду. Відповідач в судові засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про місце, час і дату проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 20.10.2006 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі РАЦС по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 389 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2006. Від вказаного шлюбу спільних дітей немає. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В силу ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивач відмовилася від позовних вимог щодо відновлення дошлюбного прізвища, суд залишає такі без розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 908,00 гривень у користь позивача.

Outcome: approved