Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

05 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 08 серпня 2009 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Рено Кліо», державний номерний знак [NUMBER], під його керуванням, в результаті якої його автомобіль отримав механічні пошкодження на загальну суму 15 348 грн. 38 коп. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2009 року винним у ДТП визнано [PERSON], який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у закритому акціонерному товаристві «Фінансова група «Страхові традиції» (далі - ЗАТ «ФГ «Страхові традиції»). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2010 року з цього товариства на користь позивача стягнуто: матеріальні збитки у розмірі 15 348 грн. 38 коп., вартість експертного дослідження у розмірі 475 грн., комісію за платежі у розмірі 5 грн., державне мито у розмірі 158 грн. 28 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. Проте рішення суду товариство не виконало, збитки не відшкодувало, а постановою господарського суду м. Києва від 17 січня 2013 року дане товариство визнано банкрутом. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) матеріальні збитки, завдані у результаті ДТП, у розмірі 15 348 грн. 38 коп., вартість експертного дослідження у розмірі 475 грн. та комісію за платежі у розмірі 5 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року, позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 15 348 грн. 38 коп., вартість експертного дослідження у розмірі 475 грн., комісію за платежі у розмірі 5 грн. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 лютого 2015 року Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 березня 2014 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити з мотивів, що зазначені в поданому до суду позові. Представник відповідача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 25 лютого 2015 року .Просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 10 ЦПК України. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 25.11.10 р. , що набрало законої сили стягнуто з ЗАТ» Фінансова група» Страхові традиції» на користь позивача [PERSON] в загальному 16 106 грн. у відшкодування збитків та судових витрат. По справі було видано виконавчий лист та постановою державного виконавця від 06.10.11 р. відкрито виконавче провадження. Постановою господарського суду м. Києва від 17 січня 2013 року ЗАТ» Фінансова група» Страхові традиції» було визнано банкрутом. 27.06.13 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України « Про виконавче провадження « та в цей же день копія постанови була скерована позивачу. Згідно ч. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у редакції, що діяла на момент визнання ЗАТ «ФГ «Страхові традиції» банкрутом, після офіційного оприлюднення ухвали про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті судової влади України всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із ст. 14 цього Закону. Відповідно до ч. 1,2 ст. 14 зазначеного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не звертався до господарського суду із заявою щодо грошової вимоги до ЗАТ « ФГ Страхові традиції» , що ствердив в судовому засіданні і його представник . Голослівним, на думку суду є твердження представника позивача про те, що з такою заявою повинен був звертатись державний виконавець, на виконанні якого перебував виконавчий лист. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed