Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

05 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначив, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 17 серпня 2003 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, Донецького обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 970. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, позивачкою по справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що між ним та позивачкою постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинились, після чого сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна між позивачем та відповідачкою не виникло. У судове засідання сторони не зявились, про що позивач надіслав до суду заяву про заочний розгляд справи у його відсутність, та що він наполягає на розірванні шлюбу.\~Позивач впевнений, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може.\~ Відповідачка, повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, але в телефонній розмові повідомила, що зявитися в судове засідання не має можливості, разом з тим з позовними вимогами [PERSON] згодна у повному обсязі, просила суд задовольнити заяву чоловіка та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про розірвання шлюбу такою, що належить задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 17 серпня 2003 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, Донецького обласного управління юстиції,\~актовий запис № 970, серії 1-НО № 214026, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Також, згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 061512 від 28 лютого 2006 року (а.с.5), від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, позивачкою по справі, та згідно з заявою позивача, надалі буде проживати разом з відповідачкою. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ \~ Судом встановлено, що з вересня 2015 року\~шлюбні відносини\~\~між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо.\~ На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що\~\~їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може.\~\~ Таким чином,\~\~встановлено, що\~\~подальше спільне життя\~\~подружжя та збереження шлюбу суперечить\~\~інтересам\~\~подружжя, що має\~\~вагоме значення. Також згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідачки на його користь сплачені судові витрати, а тому суд це питання й не розглядає. У звязку з тим, що позивачем при подачі позовної заяви не вірно сплаченні судові витрати, суд вважає за необхідне достягнути з позивача на користь держави 65,20 гривень. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved