Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

07.03.2017р. орган опіки та піклування - Шосткинської районної державної адміністрації звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно їхнього спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання цих дітей. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяють належної уваги своїм дітям, не займаються їхнім вихованням. В ході розгляду справи позивач відмовився від позовних вимог до [PERSON] , у зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] , звільнившись з місць позбавлення волі, створив належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку його дитини, і рішенням комісії з питань захисту прав дитини погоджено передачу малолітнього [PERSON] , [INFO] батьку. Ухвалою суду від 14.02.2020р. дану відмову від частини позовних вимоги прийнято і закрито провадження у частині позовних вимог до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] та стягнення аліментів на утримання цієї дитини. 16.06.2020р. представник відповідача [PERSON] звернулась до суду з відзивом на позов, за змістом якого зазначила, що [PERSON] не вчиняла жодних дій, перелічених в ст. 164 СК України, які можуть бути підставою для позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Хоча [PERSON] наразі й перебуває в місцях позбавлення волі, проте не за вчинення злочину відносно дітей, та така обставина жодним чином не може негативно характеризувати її як матір. За словами відповідача, діти є єдиною цінністю у її житті та вона бажає виправити помилки щодо їхнього виховання та ставлення до них. Представник акцентує увагу суду на тому, що [PERSON] , перебуваючи в складних життєвих та матеріальних умовах, не залишила своїх дітей на призволяще, не віддала їх до дитячого будинку і хоча житлові умови не відповідали стандартам, однак діти мали житло, були нагодовані, хоча й купувались недорогі продукти харчування, що свідчить про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги про позбавлення батьківських прав лише матері [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] , а також про стягнення з неї аліментів на їх утримання з підстав викладених у позові, додатково зазначила, що [PERSON] вже неодноразово надавалась можливість змінити своє ставлення до виховання дітей, остання погоджувалась, однак нічого для цього не робила. Навіть після відібрання дітей жодного разу їх не навідала. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Зазначає, що її довірителька перебувала в складних життєвих обставинах, забезпечувала своїх дітей як могла. Наразі вона усвідомила свої помилки у вихованні дітей та має намір їх виправити. Відповідач просила не позбавляти її батьківських прав, зазначила, що бажає зайнятись вихованням дітей, намагатиметься налагодити з ними спілкування, перебуваючи у виправній колонії, допомагати їм фінансово. Також обіцяла виправитись та вести нормальний спосіб життя. Заслухавши думки учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] /т.с. 1 а.с. 7, 8/. На даний час [PERSON] перебуває в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а [PERSON] проживає разом з батьком. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком Шосткинської районної державної адміністрації № 01-15/500 від 23.02.2017р. /т.с 1 а.с. 28/ визнано за доцільне звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, зокрема [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та стягнення з неї аліментів на їх утримання. Так, зі змісту висновку вбачається, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] . У жовтні 2015 року органом опіки та піклування вже був направлений позов до суду про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, але після переїзду сім`ї в с. Крупець на деякий час ситуація нормалізувалась, а тому позов був залишений без розгляду. За час проживання [PERSON] та [PERSON] з дітьми у с. Крупець Шосткинського району, родина неодноразово відвідувалась спеціалістами служби у справах дітей. Після того, як [PERSON] був засуджений до позбавлення волі, [PERSON] разом з дітьми та батьком зареєструвалась за адресою: [ADDRESS] , але в даному будинку фактично не мешкала, а жила на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , де стан житла не відповідав санітарно-гігієнічним нормам, діти мали недоглянутий вигляд. За заявою матері, діти знаходились на обстеженні у Шосткинській лікарні. Протягом 8 днів [PERSON] не відвідувала дітей, не цікавилася їхнім здоров`ям, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим діти були направлені до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення. Протягом тривалого часу службою у справах дітей Шосткинської райдержадміністрації спільно з Шосткинським районним центром соціальних служб сім`ї, дітей та молоді здійснювався контроль за умовами проживання і виховання дітей. Також систематично проводилася профілактична та роз`яснювальна робота з матір`ю, [PERSON] , щодо відповідальності за життя, здоров`я і розвиток дітей, необхідність створення сприятливих умов для їхнього проживання та розвитку. Але в результаті соціального інспектування було виявлено, що покращення умов проживання дітей не відбулося, все залишилось на рівні обіцянок. З приводу неналежного виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей з [PERSON] неодноразово проводились роз`яснювальні та профілактичні бесіди, двічі питання щодо виховання та утримання дітей в сім`ї [PERSON] розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини (19.05.2016р. та 08.11.2016р.), проте позитивного результату такі заходи не дали. Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку та відповідність інтересам дітей відповідача, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», за змістом яких позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За змістом п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду № 3 від 30.03.2007р. ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що у 2015 році органом опіки та піклування Шосткинської міської ради вже було ініційовано питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , однак, у зв`язку з нормалізацією сімейних обставин, такий позов ухвалою суду від 14.12.2015р. у справі № 589/4384/15-ц / т.с. 1 а.с. 16/ за заявою позивача був залишений без розгляду. Проте [PERSON] належних висновків з цього не зробила та, через деякий час після того як [PERSON] взяли під варту в листопаді 2015 року, фактично перестала виконувати свої батьківські обов`язки. Так, з акту обстеження від 06.05.2016р. /т.с. 1 а.с. 21/ умов проживання за адресою: [ADDRESS] вбачається, що в цілому умови проживання задовільні: дерев`яний будинок, який складається з двох кімнат та веранди, у дітей окремі ліжка, є телевізор, іграшки, діти забезпечені продуктами харчування, разом з тим санітарно-гігієнічний стан є незадовільним: у будинку брудно, відсутня постільна білизна, а мати [PERSON] зловживає спиртними напоями. Як вбачається з відомостей, наданих Шосткинським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шосткинської районної державної адміністрації від 20.02.2017р. / т.с. 1 а.с.12/ [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] протягом 2016 року проживала у будинку [ADDRESS] . В будинку не дотримувались санітарно-гігієнічні норми, [PERSON] не працювала, перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримувала державну соціальну допомогу при народженні дитини. З [PERSON] неодноразово проводились співбесіди, зокрема щодо необхідності приведення приміщення будинку до санітарно-гігієнічних норм, недопущення зловживання тютюном та алкогольними напоями, усвідомленого та відповідального батьківства тощо, запропоновано сприяння у лікуванні алкогольної залежності, проконсультовано про можливість отримання безкоштовних соціальних послуг у Шосткинському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шосткинської районної державної адміністрації, однак [PERSON] належних висновків не зробила, не прислухалась до жодних рекомендацій та порад працівників Шосткинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, та у другому півріччі 2016 року виїхала разом з малолітніми дітьми з с. Крупець. За місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] , [PERSON] з дітьми не проживала та умов для їх проживання у будинку не створено, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами від 02.11.2016р. та від 14.02.2017р. /т.с. 1 а.с. 22, 23/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.11.2016р. /т.с. 1 а.с. 25/ в квартирі [ADDRESS] , де проживали без реєстрації [PERSON] з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, брудно, відсутні меблі. 07.11.2016р. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей з заявою, у якій просила помістити її дітей [PERSON] та [PERSON] на обстеження в дитячу лікарню до нормалізації соціально-побутових питань /т.с. 1 а.с. 19/. Проте за час перебування дітей у медичному закладі [PERSON] їх не навідувала, у зв`язку з чим були складені відповідні акти від 14.11.2020р. /т.с. 1 а.с. 9, 10/ щодо дітей [PERSON] та [PERSON] , як таких, що покинуті в закладі охорони здоров`я. В подальшому, рішенням органу опіки та піклування Шосткинської районної державної адміністрації від 18.11.2016р. було встановлено, що мати малолітніх [PERSON] та [PERSON] залишила їх в КЛПЗ «Шосткинська дитяча лікарня», тиждень не відвідувала, не цікавилась їх здоров`ям і розвитком, тим самим самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Відтак було прийнято рішення про направлення цих дітей до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення. 11.09.2019р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було погоджено передачу малолітнього [PERSON] батьку - [PERSON] . Як зазначала в судовому засіданні представник позивача, [PERSON] жодного разу не відвідала своїх дітей ані в лікарні, ані в спеціалізовану будинку дитини. Остання такі обставини під час розгляду справи підтвердила, але обіцяла виправитись. З урахуванням викладеного у сукупності та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи матір`ю малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню цих дітей, що й стало передумовою звернення позивача до суду з даним позовом. Вказані обставини підтверджуються також й показами свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] (старший інспектор ювенальної поліції Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області) суду повідомила, що сім`ю [PERSON] вона знає близько 3-4 років, з останньою регулярно проводить бесіди щодо виховання її дітей. Свідок зазначила, що [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] у 2014 році або 2015 році (більш точно свідок не пам`ятає) проживала у свого батька - [PERSON] по [ADDRESS] , та за вказаної адресою умови проживання не були задовільні - відсутні газ та світло. Неодноразово свідок відвідувала сім`ю з представниками служби у справах дітей, на [PERSON] були складені адміністративні протоколи за неналежне виконання батьківських обов`язків, їй ставились певні умови, які вона повинна була виконати для покращення умов життя дітей, остання погоджувалась, однак їх не виконувала. В подальшому [PERSON] з дітьми переїхала до с. Крупець, де проживала у будинку матері свого співмешканця [PERSON] , який на той час перебував в місцях позбавлення волі. Умови в будинку були задовільними, однак [PERSON] не підтримувала в будинку чистоту, зловживала спиртними напоями, не приділяла належної уваги дітям, у зв`язку з чим відносно неї знову складались адміністративні протоколи за неналежне виконання батьківських обов`язків. За словами свідка, восени 2016 року [PERSON] з дітьми переїхала проживати до м. Шостка на орендовану квартиру по [ADDRESS] , в якому вона жила з дітьми був приведений нею в непридатний для життя стан. В зазначеній квартирі родина [PERSON] також регулярно відвідувалась. Квартира була непридатна для проживання в ній дітей - брудно, запах цигарок, присутні сторонні чоловіки в стані алкогольного сп`яніння, спальні місця для дітей не влаштовані, самі діти виглядали неохайно, старша дитина не ходила до дитячого садка. Діти були відібрані та поміщені спочатку до лікарні, а потім до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, при цьому коли дітей забирали від матері вони були спокійні та емоцій не проявляли. Також свідок [PERSON] (представник служби у справах дітей Шосткинської міської ради) суду повідомила, що сім`я [PERSON] з 2015 року перебуває на обліку, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. До служби у справах дітей постійно, зокрема з лікарні, надходили повідомлення щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків, ведення нею аморального способу життя. Неодноразово за участі поліції проводились перевірки умов їхнього життя, з [PERSON] проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , однак безрезультатно. [PERSON] запрошувалась на засідання комісії з захисту прав дітей, завжди погоджувалась, однак жодного разу на засідання не з`явилась. У 2015 році служба у справах дітей вже зверталась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , однак родина переїхала мешкати до с. Крупець та у зв`язку з покращенням ситуації позов був залишений без розгляду, після чого [PERSON] й надалі нехтувала виконанням своїх батьківських обов`язків. Як зазначає свідок у 2016 році до служби у справах дітей надійшла інформація, що [PERSON] з дітьми знову прибула на місце проживання до м. Шостка та живуть вони в найманому житлі за адресою: [ADDRESS] . За словами свідка, стан цього житла не відповідав санітарно-гігієнічним нормам. В квартирі було брудно, були присутні сторонні нетверезі чоловіки, квартира не облаштована необхідними для дітей меблями, діти неохайні, не забезпечені в достатній кількості їжею. [PERSON] робились зауваження, вона з ними погоджувалась, обіцяла виправитись, однак нічого не робила, позитивних змін не настало. Свідок [PERSON] (батько [PERSON] ) суду пояснив, що певний період часу донька зі співмешканцем [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON] проживали разом з ним у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] зловживав спиртними напоями, а [PERSON] лише іноді вживала пиво. Ані донька, ані її співмешканець не працювали, жили за рахунок соціальної допомоги на дітей, за квартиру було нічим платити, а тому виникла необхідність переїхати жити до с. Крупець в будинок матері [PERSON] . Після того як [PERSON] був ув`язнений, свідок допомагав доньці у побуті, готував їжу для дітей, доглядав за ними, коли [PERSON] йшла з дому у власних справах. В подальшому свідок обміняв належну йому квартиру на будинок у сел. Вороніж та став там проживати, а [PERSON] з дітьми переїхали жити до знайомої в м. Шостка, однак про умови проживання та побут сім`ї в м. Шостка свідку не відомо. За переконанням свідка, [PERSON] добре відносилась до дітей та переймалась коли їх забрали. Свідок [PERSON] (мати співмешканця [PERSON] - [PERSON] ) суду підтвердила, що дійсно в її будинку у с. Крупець Шосткинського району проживала [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] . За словами свідка, інколи в будинку було неприбрано, у 2015 році приходили представники служби у справах дітей, але з якого приводу свідку не відомо. Свідок згадує, що ще до ув`язнення [PERSON] молодший син [PERSON] потрапив до лікарні та поряд з ним весь час у лікарні був саме батько [PERSON] , а не мати. За словами свідка, за час проживання у с. Крупець [PERSON] призвела хату до непридатного стану, зимувати в ній вже було неможливо. З цього приводу свідок зробила [PERSON] зауваження, а остання припинила спілкування зі свідком та згодом переїхала проживати в м. Шостка. Останній раз свідок бачила дітей у липні 2016 року, вони були під наглядом діда, [PERSON] вдома не було, діти були не досить охайні, проте не голодні. Сама [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факту зловживання нею алкогольними напоями та неналежного виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . В той же час просила не позбавляти її батьківських прав, обіцяла виправитись та розпочати вести нормальний спосіб життя. Слід зазначити, що при наявності заперечень з боку [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав, під час розгляду справи позитивних змін у поведінці останньої по відношенню до її малолітніх дітей не настало. З часу направлення дітей [PERSON] до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини (листопад 2017 року) та до направлення останньої до виправної колонії для відбуття покарання минуло близько трьох років та за цей період [PERSON] дітей не відвідувала, не піклувалась про їхній фізичний і духовний розвиток, не виявляла інтересу до їхнього внутрішнього світу, не спілкувалася з дітьми, не приділяла їм належної уваги та турботи. Вказані обставини знайшли підтвердження в ході розгляду даної справи. Прагнення [PERSON] позбутися шкідливих звичок, виправити своє ставлення до дітей та їх виховання, здійснити покращення умов їх життя, висловлені останньою в судових засіданнях, так і залишилися формальними та за час розгляду справи не набули форми спрямованих дій. Поведінка [PERSON] та обставини, що стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, не змінились, позитивні зміни не настали. При цьому, судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення матері від їх виконання. Така поведінка [PERSON] не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок органу опіки та пуклування Шосткинської районної державної адміністрації вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітніх дітей, він узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. Виключність підстав для такого рішення є доведеною. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу можливість поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки та ставлення до дітей. За приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, в редакції яка діяла до 08.07.2017р., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути нижче ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017р. №2037-VIII, яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, має зобов`язання по сплаті аліментів ще на двох дітей за заочним рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2010р. (справа № 2-3031/2010), а також те, що доказів, що [PERSON] внаслідок незадовільного стану здоров`я або інших обставин, які мають істотне значення, не спроможна сплачувати аліменти суду не надано. За таких підстав, суд вирішує стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей за період з 07.03.2017р. по 07.07.2017р. в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а з 08.07.2020р. до досягнення дітьми повноліття у тому ж розмірі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved