Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

06.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1400 грн щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на її особисте утримання в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем, а також на його ухилення від надання матеріальної допомоги на утримання сина та її особисте утримання. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідач не зявився вдруге, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача, 03.03.2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 12.11.2014 року сторони перебувають у шлюбі, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як випливає з пояснень позивача, сторони тривалий час проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем їхній шлюб підлягає розірванню. Згідно статті 180 Кодексу батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Виходячи з приписів частини другої статті 84 Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи ту обставину, що відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини та не здійснює утримання позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини та позивача. Частиною першою статті 184 Кодексу встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як пояснила позивач, відповідач офіційно не працевлаштований і не має регулярного заробітку, що є підставою для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Водночас, суд погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів, які вона просить стягнути на утримання малолітнього сина та її особисте утримання, який, з огляду на сучасну економічну ситуацію в Україні та значний рівень інфляції, забезпечить належне утримання дитини та її гармонійний розвиток. За таких обставин, предявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved