Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

06 липня 2017 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою в якій просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя», розташованого в с. Октябрське Красноградського району Харківської області розміром 6,37 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим на підставі рішення Красноградської районної державної адміністрації Харківської області № 200 від 17 вересня 1996 року, зареєстрованим 20 березня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 826. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині у [PERSON] немає. Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 25 травня 2017 року, яке набрало законної сили 06 червня 2017 року позивачеві визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю 3 місяці, у відповідності до якого позивачем було подано нотаріусу відповідну заяву. Однак, через зміст вчиненого [PERSON] 24 травня 2002 року заповіту, яким вона заповіла позивачеві не право на належну їй земельну частку (пай), а сам сертифікат, який посвідчує це право, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення в його обгрунтування. Представник відповідача - Рівзуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій визнає позовні вимоги та просить проводити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Красноградському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Суд, взявши до уваги думку позивача, відповідача, третьої особи, викладені у їх відповідних заявах, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданогона підставі рішення Красноградської районної державної адміністрації Харківської області № 200 від 17 вересня 1996 року, зареєстрованого 20 березня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 826 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя», розташованого в с. Октябрське Красноградського району Харківської області розміром 6,37 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 11). Як вбачається із заповіту, вчиненого [PERSON] 24 травня 2002 року, належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) що знаходиться в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя», розташованого в с. Октябрське Красноградського району Харківської області , або державний акт на землю згідно цього сертифікату, а також майновий сертифікат вона заповіла [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 13 квітня 2017 року виконавчим комітетом Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області, [PERSON], померла [INFO] року, актовий запис № 20 в селі Крамарівка Коломацького району Харківської області (а.с. 12). Відповідно до довідок Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області № 204 та № 205 від 18 квітня 2017 року, [PERSON], яка померла [INFO] року, на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] де також були зареєстровані її онуки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 13-14). Як вбачається з постанови державного нотаріуса № 151/02-31 від 18 квітня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року з підстав пропуску визначеного ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, а також через зміст вчиненого [PERSON] 24 травня 2002 року заповіту, яким вона заповіла позивачеві не право на належну їй земельну частку (пай), а сам сертифікат, який посвідчує це право (а.с. 15). Згідно з рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 25 травня 2017 року, яке набрало законної сили 06 червня 2017 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] яка померла [INFO] року, тривалістю три місяці (а.с. 16). Згідно листа Першої харківської державної нотаріальної контори від 19 червня 2017 року № 205/02-14, заяву [PERSON] про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] отримано та зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 48, спадкова справа № 8/2017 (а.с.18). Згідно зі ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст.ст. 1231-1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги вище перелічені обставини, а також те, що [PERSON], на момент смерті мала право земельну частку (пай) із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя», розташованого в с. Октябрське Красноградського району Харківської області розміром 6,37 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала їй відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданогона підставі рішення Красноградської районної державної адміністрації Харківської області № 200 від 17 вересня 1996 року, зареєстрованого 20 березня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 826, а також на випадок своєї смерті зазначений сертифікат, вона заповіла [PERSON], який прийняв спадщину, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача стосовно визнання за позивачем, в порядку спадкування за заповітом, права на вказану земельну частку (пай), що за життя належав [PERSON]

Outcome: approved