Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

05.02.2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.02.2018 року матеріали вказаної позовної заяви було передано до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю та справа була розподілена судді Рибаку М.А.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 року позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені було роз`єднано в самостійні провадження (по кожному позивачу). Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва Марчук М.В. щодо повторного автоматичного розподілу справи №01-08-35 від 31.01.2019 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.02.2019 року в провадження судді Притули Н.Г. надійшла зазначена цивільна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року прийнято до розгляду вказану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. В позовних вимогах [PERSON] просив: стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 2 199 108,15 грн. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01.02.2016 року між позивачем та ТОВ «ВКФ Фарби України» було укладено Договір №14/4/ШК купівлі-продажу майнових прав, згідно з умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання забезпечити будівництво та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0046, право на спорудження якого виникло в нього на підставі Договору №28/05 - ФЗ/14 від 28.05.2014 року, укладеного з Державним ВНЗ «Київський індустріальний коледж», та передати позивачу майнові права на об`єкт нерухомості - розташовану в будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] , загальною площею 26,43 кв.м. При цьому, за умовами п.п. 4.2, 4.3, 4.3.1 договору позивач зобов`язався оплатити майнові права на квартиру [ADDRESS] , орієнтовна вартість яких складає 340 947,00 грн., перерахувавши кошти на поточний рахунок відповідача до 11.02.2016 року частинами у визначеному порядку. Разом з тим, позивач вказує, що незважаючи на повну сплату ним вищенаведеної суми коштів та обумовлену сторонами у договорі дату завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва (2 квартал 2017 року), відповідач в зазначений термін будівництво будинку не завершив, та, відповідно, не ввів його в експлуатацію. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня у розмірі 3% загальної вартості замовлення (об`єкту нерухомості), що становить 2 199 108,15 грн. за період з 01.07.2017 року по 31.01.2018 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Разом з тим, 26.09.2019 року до суду надійшли пояснення представника відповідача, в яких він просив відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі, з тих підстав, що в даному випадку, на думку відповідача, з його боку відсутні будь-які порушення за спірним договором, так як будинок як об`єкт капітального будівництва не введений в експлуатацію, його будівництво не завершено, при цьому, сторонами правочину не здійснено остаточні розрахунки за договором, які передбачені ним після введення будинку в експлуатацію, а тому відповідач вважає, що на даний час відсутні будь-які підстави, обумовлені спірним договором, для передачі майнових прав на квартиру в будинку позивачу. Водночас, відповідач посилається на те, що, оскільки за ним відсутні грошові зобов`язання за спірним договором, в даному випадку, немає підставдля застосування санкцій у вигляді стягнення пені. Вислухавши думку представника позивача, врахувавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 01.02.2016 року між [PERSON] (далі - Покупець) та ТОВ «ВКФ Фарби України» (далі - Продавець) було укладено Договір №14/4/ШК купівлі-продажу майнових прав, згідно з умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання забезпечити будівництво та введення в експлуатацію в 2 кварталі 2017 року Об`єкта капітального будівництва - житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:050:0046, право на спорудження якого виникло в нього на підставі Договору №28/05 - ФЗ/14 від 28.05.2014 року, укладеного з Державним ВНЗ «Київський індустріальний коледж», та передати позивачу майнові права на об`єкт нерухомості - розташовану в будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] , загальною площею 26,43 кв.м. При цьому, за умовами п.п. 4.2, 4.3, 4.3.1 Договору позивач зобов`язався оплатити майнові права на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , орієнтовна вартість яких складає 340 947,00 грн., перерахувавши кошти на поточний рахунок відповідача до 11.06.2016 року частинами у визначеному порядку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] свої зобов`язання за Договором виконав, а саме здійснив повну оплату вартості Договору у розмірі 340 947,00 грн. що підтверджується Довідкою відповідача від 15.02.2016 року про 100% фінансування за Договором № 14/4/ШК. Будівництво та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва відповідач зобов`язався забезпечити у термін - 2 квартал 2017 року відповідно до п.п. 2.4., 5.2.5. Договору. Проте, будь-яких доказів які б підтверджували факт виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо будівництва та введення в експлуатацію будинку в строки, обумовлені сторонами у договорі, суду надано не було і матеріали справи їх не містять. Крім того, у своїх поясненнях відповідач зазначає, що фактично, наразі, будівництво будинку не завершено, а об`єкт не був зданий в експлуатацію. Таким чином з боку відповідача має місце невиконання умов Договору №14/4/ШК. В свою чергу, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 7.1. Договору, у випадках невиконання або неналежного виконання зобов`язань за даним Договором, винна Сторона відшкодовує потерпілій Стороні всі збитки, спричинені такими її винними діями (бездіяльністю) згідно чинного законодавства. Слід зазначити, що відповідно до преамбулиЗакону України «Про захист прав споживачів», він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і споживачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Водночас, в Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено певних меж його дії, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи із принципів цивільного судочинства і наявності у спірних правовідносинах сторони, як особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Такі відносини можуть виникати з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать закону. Отже, аналізуючи предмет та умови вищезазначеного Договору, наявні підстави для висновку, що договір являється договором купівлі-продажу з розстроченням платежу покупцем майбутнього житла, і за своєю суттю практично схожий з Договору купівлі-продажу (забезпечувальний платіж, передплата (фактично, інвестиція у будівництво) житлового приміщення, якого ще не існує, встановлений термін укладення Основного договору - фактично, завершення будівництва та отримання правовстановлюючих документів, визначення характеристик майбутнього житла, та будівельних робіт, які мають бути виконані, тощо). Таким чином, правовідносини за обома вищезазначеними видами договорів і, зокрема, відносини відповідача (виконавця робіт (послуг) зі спорудження Об`єкта нерухомості та позивача (замовника та покупця) за своїм характером належать до сфери регулювання Закону України «Про захист прав споживачів». В свою чергу, нормами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» врегульовано, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За таких обставин, позивач, як споживач, вправі вимагати від відповідача стягнення неустойки, передбаченої ч. 5 ст. 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів» у вигляді пені в розмірі 3 % загальної вартості замовлення. При цьому, судом перевірений наданий позивачем розрахунок пені становить 2 199 108,15 грн. В той же час суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення пені з 01.07.2017 року (так як строк введення об`єкта в експлуатацію ІІ квартал 2017 року), що передбачена ч. 5 ст. 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів», підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1 184 135,16 грн. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 8810,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial