Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

05 червня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, зняття з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 1997 року. У спірній квартирі крім неї зареєстровані: її сини [PERSON] та [PERSON] , невістка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] (відповідач у справі). Відповідач не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, витрат по утриманню квартири не несе, її особистих речей в ній немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чиниться. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її реєстрації за цією адресою. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року до участі в справі залучено третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Зазначили про те, що відповідач не проживає в квартирі вже понад 3 роки. Остання залишила спірну квартиру добровільно, перешкод у користуванні їй не чиниться. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримав поданий позов та просив його задовольнити. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі (а.с. 92). Суд за згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 1997 року (а.с. 6). Іншими співвласниками цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності від 15 серпня 1997 року є [PERSON] та [PERSON] . У спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] , її сини [PERSON] та [PERSON] , невістка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] (відповідач у справі), що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 56892437 від 26 січня 2021 року (а.с. 90). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивач посилається на те, що відповідач не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, витрат по утриманню квартири не несе, її особистих речей в ній немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чиниться. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У матеріалах справи містяться акти про не проживання особи від 22 квітня 2019 року, 03 травня 2019 року та 17 травня 2019 року, з яких вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає протягом тривалого часу (більше року) (а.с. 7-9). З довідок, виданих КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 22 квітня 2019 року, 03 травня 2019 року та 17 травня 2019 року, встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу (більше року) не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 10-12). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню. Позивач також просить зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 768 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: partial