Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

06 грудня 2018 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі ТОВ - «Служба миттєвого кредитування») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення бору. Позовна заява мотивована тим, 24.09.2014 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та [PERSON] був укладений кредитний догорів №140924-110241, згідно умов якого вона отримала кредит в розмірі 500 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти в розмірі 500 грн. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 175 грн., у строк до 07.10.2014. Крім того, умовами договору визначено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до неї застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу. Відповідачу було надано кредитні кошти, однак остання порушила умови договору в частині повернення суми кредиту, у зв`язку з чим станом на 19.11.2018 виникла заборгованість в розмірі 15715 грн., з яких: 500 грн. - основний борг, 175 грн. - проценти за договором, 15040 грн. - пеня за договором. Відповідач ігнорує звернення позивача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, судовий збір в розмірі 1762 грн., та комісію банку - 17,62 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №140924-110241 від 24.09.2014 [PERSON] отримала в ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредит у розмірі 500 грн., строком до 07.10.2014, зі сплатою процентів за його користування у розмірі 175 грн. Умовамидоговору визначено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до нього застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 % за кожен день прострочення платежу (а.с.4-5). Відповідач порушила умови договору в частині повернення суми кредиту, у зв`язку з чим станом на 19.11.2018 виникла заборгованість в розмірі 15715 грн., з яких: 500 грн. - основний борг, 175 грн. - проценти за договором, 15040 грн. - пеня за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-34). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ст. 624 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем правомірних вимог договору, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2018 рік, складала 1762 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, необхідно стягнути з відповідача комісію банку за сплату судового збору, як витрати необхідні для розгляду справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved