overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

04 січня 2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 березня 2013 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №27. Під час перебування у шлюбі у них народилась донька Анастасія, [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявився, хоча належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 березня 2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №27. Під час перебування у шлюбі у них народилась донька Анастасія, [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

04 січня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 10 серпня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені три роки тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просив його задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №288251, виданого 10 серпня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 10 серпня 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №196. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін «Сватко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

04 січня 2018 року публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі ПАТ «Кредобанк») в особі свого представника (за довіреністю) Невідомої Т.М. пред'явило вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. Між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 12.01.2015 р. було укладено декілька заяв-догово- рів про надання комплексних банківських послуг: № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER] на підставі договору пакетного обслуговування, згідно з якими та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

04 січня 2019 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 15 січня 2011 року Парутинською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в\~підготовче судове\~засідання не\~зявилися.\~Позивач та\~відповідачканадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачка вказала, що позов визнає повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 січня 2011 року Парутинською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис за № 01 (а. с. 3), від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON],\~[INFO],[PERSON] та [PERSON],\~[INFO],що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 4-6). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

04 січня 2019 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Разом, як сім'я, з відповідачем прожили тільки три роки. У 2016 році після народження дитини припинили спільне проживання, дитина залишилися проживати з нею. Оскільки позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дочку, відповідач не надає допомоги на утримання такої, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі по 1200,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутності. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 320507 від 20 липня 2016 року (а.с. 6). Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дочку, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, те що відповідач здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, те що діти проживають з матірю, яка не має змоги повністю самостійно їх утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. По справі слід провести розподіл судових витрат між сторонами в порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

04 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню доньку. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими зареєстровано 12 липня 2008 року. Відповідно довідки Гадяцької міської ради від 26.11.2018 року [PERSON] проживає з матір'ю та батьком. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а саме батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей, тому з відповідача слід стягти аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

04 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 25 листопада 2000 року в с.Мартинівка Гадяцького району, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано рішенням Гадяцького районного суду від 26.01.2015 року. Згідно довідки державного навчального закладу «Гадяцьке вище професійне аграрне училище» від 23.11.2018 року №721 [PERSON] навчається в даному закладі на денній формі навчання за професією «Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних. Оператор компютерного набору» з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, стаття 200 СК України не передбачає мінімального розміру аліментів для повнолітньої дитини, тому в частині визначення аліментів в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку слід відмовити. З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів у частці, яка складає 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки батько зобовязаний утримувати свою повнолітню дочку, що навчається. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач за даним позовом звільнена від сплати судових витрат, тому згідно\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує їх з відповідача на користь держави в сумі 784,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

04 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 29 жовтня 2016 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 150, мотивуючи свій позов тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на нього, відсутність взаєморозуміння між подружжям, що з часом призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства наприкінці 2018 року, сім'я розпалась остаточно, подальше сімейне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, судові витрати просить залишити за ним. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER], виданим Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 150 (а.с.10). Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтв про народження [NUMBER], актовий запис № 243 та [NUMBER], актовий запис № 244 (а.с.12,13). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, подружжя мешкає окремо, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

04 січня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2010 року. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує на те, що відповідач офіційно працює, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2010 року (а.с. 5). Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с. 2, 3). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ст.. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

04 січня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1250 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 11.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БВ № 134410 від 18.02.2003 року відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серії І-БВ №060609 від 07.08.2007 року відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 04.01.2019 року №24, до складу сімї позивача [PERSON] входять неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON]. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач офіційно не працевлаштований, згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який на думку суду, має становити по 1250 грн. щомісячно на кожну дитину, на утримання дітей, яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судові витрати\~підлягають стягненню\~з відповідача.

Outcome: approved