Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

05 червня 2019 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що у Малолюбашанській сільській раді на обліку сімей, які опинились у складних життєвих обставинах із квітня 2019 року перебуває сім`я [PERSON] та [PERSON] , які мають малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] має дочку [PERSON] , [INFO] (відомості про батька дитини записані у свідоцтві про її народження відповідно до ч.2 ст.135 СК України). Причиною взяття сім`ї на облік є те, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що пов`язані із вихованням та утриманням дітей. Сім`я з листопада 2018 року проживала у будинку [PERSON] у селі Маща Костопільського району Рівненської області. Батьки ведуть нездоровий спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, не працюють. Мати має низький виховний потенціал, не прибирає в будинку, не дотримується правил гігієни, не навчає цьому дітей. Діти неохайні і недоглянуті. Дитячі речі, постільна білизна, матраци у занедбаному стані та брудні. У дітей відсутні іграшки, дитячі розвиваючі ігри та книжки. Заклади дошкільної освіти діти не відвідують з вини батьків. Дочка [PERSON] , яка досягла семирічного віку школу не відвідує. У сім`ї часто відбуваються суперечки, бійки та сварки, психологічна атмосфера напружена через постійні конфлікти між подружжям, що негативно впливає на психоемоційний стан розвиток дітей. Батьки не цікавляться здоров`ям дітей, дочка [PERSON] має вади мовлення, син [PERSON] - косоокість, однак батьки до лікарів не звертались. Сім`я на обліку у сімейного лікаря не стоїть, ніхто за медичною допомогою не звертався. З 12 травня 2019 року ситуація погіршилась до критичного стану, опинилась на вулиці через недбале ставлення до житла, яке винаймали. Тимчасово їх прихистила жителька села Маща, яка має вкрай негативну репутацію. У зв`язку з тим, що у сім`ї [PERSON] виникла реальна загроза для життя та здоров`я дітей, виконавчим комітетом Малолюбашанської сільської ради було прийнято рішення № 89 від 23 травня 2019 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей». [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] влаштовані до Рівненського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. [PERSON] тимчасово влаштовано до дитячого відділення центральної районної лікарні. У зв`язку з наведеним позивач в інтересах малолітніх дітей в порядку ст.170 СК України звернувся із даним позовом до суду, просив ухвалити рішення про відібрання у [PERSON] . малолітню дочку [PERSON] , а також відібрати у [PERSON] і [PERSON] їх спільних малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], без позбавлення батьківських прав, а також із врахуванням збільшених позовних вимог стягнути з батьків аліменти на утримання малолітніх дітей у сумі по 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. Ухвалою від 07 червня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31 липня 2019 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що діти по даний час продовжують утримуватись у Рівненському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Молодша дочка [PERSON] на даний час проживає у тітки (сестри відповідача), яка опікується нею, готує документи щодо офіційного встановлення опіки. З часу пред`явлення позову батьки дітьми не цікавились. Після з`ясування судом обставин справи та дослідження доказів, від представника позивача до суду надійшла заява про продовження розгляду без її участі. Відповідачі в судове засідання жодного разу не з`явились, про час та місце проведення судових засідань повідомлялись належним чином (особисто отримали під розписку в суді позовну заяву та повідомлення про виклик до суду). Правом подачі відзиву не скористались. Інших заяв, в тому числі щодо поважності причин неявки або розгляду справи без їх участі не подавали. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. За дослідженими доказами судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Опитана в судовому засіданні мати відповідача [PERSON] - [PERSON] вказала, що особисто опікується іншими чотирма дітьми своєї дочки. Однак через поважний вік, відсутність коштів, а також достатньої житлової площі, не має можливості взяти до себе решту молодших дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON]. Допомагала своїй дочці утримувати дітей як могла. Знайшла для них квартиру для проживання у місті Володимир-Волинському. Проте дочка на даний час зникла, своїх дітей та матір не провідує, не відповідає на телефонні дзвінки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що є власником будинку [ADDRESS] , який безкоштовно надав для проживання сім`ї [PERSON] . Однак зауважив, що батьки не працювали, зловживали алкоголем, за дітьми взагалі не доглядали. За час проживання у будинку привели його до занедбаного стану, а після виселення залишили великі борги внаслідок не проведення розрахунків за використані електроенергію, газ, несплати інших наданих комунальних послуг. Діти були недоглянуті, брудні, без одягу та продуктів харчування. Опитана як свідок в судовому засіданні медична сестра Мащанської моноамбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON] вказала, що з початку проживання у селі Маща Костопільського району Рівненської області, сім`я [PERSON] за медичною допомогою не звертались, на облік у сімейного лікаря постановлені не були. Причиною цього є те, що мати та батько ігнорували прохання лікаря привести дітей для їх медичного огляду. Відповідно у амбулаторії були відсутні їхня медична документація, не проведені щеплення. Опитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є дільничим офіцером поліції Костопільського ВП ГУНП у Рівненській області зазначив, що проводив профілактичну роботу із членами сім`ї [PERSON]. Батько [PERSON] не працює, систематично знаходився в стані алкогольного сп`яніння. В сім`ї були відсутні продукти харчування. Діти батьками не доглядались, не мали належного одягу. Умови їх проживання були антисанітарними. Заступник Малолюбашанського сільського голови Круліковський О.В., надаючи пояснення в судовому засіданні вказав, що з листопада 2018 року сім`я [PERSON] проживала у селі Маща. Батьки фактично відмовились від утримання та виховання дітей, які проживали у злиднях, не мали їжі та одягу. Внаслідок цього виникла загроза їх життю. У зв`язку з цим орган опіки та піклування Малолюбашанської сільської ради втрутився у ситуацію [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Рівненського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Молодшу [PERSON] тимчасово влаштовано до дитячого відділення центральної районної лікарні. Після цього батьки дітей не відвідували. Дані пояснення також в судовому засіданні підтвердила представник служби у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації Волинець В.О., яка зазначила також, що батьки [PERSON] фактично самоусунулись від виховання та утримання своїх дітей. Представник комунального закладу «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Якобчук С.В. , а також психолог вказаного центру Франчук Н.В. вказали, що протягом всього часу перебування дітей у центрі, мати лише спочатку двічі їх відвідала, а потім перестала. Фактично із родичів дітьми цікавиться лише їх бабуся [PERSON] та тітка, яка взяла до себе молодшу [PERSON]. Наданими до суду копіями свідоцтв про народження дітей встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , а батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Копіями актів обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім`ї від 27 грудня 2018 року, 17 січня, 21 лютого, 12 березня, 26 березня, 15 квітня, 22 травня 2019 року підтверджується те, що сім`я Себестянович проживала у селі Маща Костопільського району Рівненської області. Під час обстеження комісією отримувались скарги від сусідів на неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків. Взимку в будинку було холодно, запас палива та продуктів харчування мінімальний. Санітарний стан житлового приміщення незадовільний, в будинку було брудно та неохайно. Діти разом із батьками спали в одній кімнаті, не мали місця для ігор та дозвілля хоч в користуванні було ще дві кімнати, яких батьки не привели до належного для проживання стану. Батьки не реагували на рекомендації комісії щодо укладення медичних декларацій із сімейним лікарем. Із травня 2019 року проживали у будинку від`єднаному від електро та водопостачання, санвузол був відсутній. Старша дочка [PERSON] не залучена до навчання. Актом обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім`ї від 24 травня 2019 року встановлено, що [PERSON] виселив сім`ю [PERSON] із свого будинку через аморальну поведінку, недбале відношення до найманого майна та чисельні скарги сусідів. [PERSON] тимчасово переїхали жити до будинку [PERSON] площею 20 м2, без електро та водпостачання, санвузла. Батька вдома не було, з пояснень матері він приїздив лише на вихідні. У [PERSON] встановлено вади мовлення, а [PERSON] ознаки косоокості. Дітей було переодягнено та доставлено до Ксотопільської центральної районної лікарні у зв`язку із висновком комісії щодо факту реальної загрози життю та здоров`ю дітей. Довідкою виконавчого комітету Малолюбашанської сільської ради Костопільського району № 392/03 від 28 травня 2019 року стверджується, що сім`я [PERSON] проживала без реєстрації в будинку [ADDRESS] . Поясненнями [PERSON] від 27 травня 2019 року встановлено, що фактично вона є матір`ю вісьмох дітей, стосовно чотирьох з яких була позбавлена батьківських прав. Просила не позбавляти її батьківських прав щодо молодших дітей. Інформаціями-характеристками [PERSON] та [PERSON] стверджується, що місцем проживання вони зарекомендували себе з вкрай негативної сторони. Не виконують обов`язки по веденню домашнього господарства, до виконання батьківських обов`язків ставляться безвідповідально. Згідно довідки фельдшерсько-акушерського пункту с. Маща Костопільського району Рівненської області від 30 травня 2019 року, діти на облік до сімейного лікаря постановлені не були та медичної допомоги не отримували, хоч батькам неодноразово надавались такі рекомендації. Довідкою Мащанського ліцею Малолюбашанської сільської ради № 102 від 29 травня 2019 року стверджується, що [PERSON] у даному навчальному закладі не навчається. Згідно повідомлення служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 194/2-19 від 29 травня 2019 року встановлено, що [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно 4 дітей за ухилення від виконання батьківських обов`язків: -у 2008 році відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ( батька [PERSON] позбавлено батьківських прав у 2018 році); -у 2010 році відносно сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] (батька [PERSON] позбавлено батьківських прав у 2011 році). Усі діти перебувають під опікою бабусі [PERSON] . У 2009 році у [PERSON] померла дитина. Крім того, [PERSON] перебувала у місцях позбавлення волі через крадіжки. Після народження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знову почали надходити повідомлення від сусідів про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] . Соціальними службами встановлено, що вона зловживала алкогольними напоями, збирала гучні компанії, залишала дітей вдома без нагляду на ніч. Діти завжди були брудними, із стійким неприємним запахом сечі. У житлі не завжди були продукти харчування, які відповідають віковим особливостям дитини. Сім`я часто змінювала місце проживання, оскільки в орендованому житлі залишали борги за комунальні послуги та антисанітарні умови. Батька часто помічали в стані алкогольного сп`яніння. Розпочато підготовку позову щодо позбавлення їх батьківських прав, проте сім`я переїхала. Повідомленням управління соціального захисту населення № 1507 від 22 травня 2019 року, а також копією паспорта [PERSON] стверджується про те, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На обліку в управлінні не перебуває і ніяких видів допомог та компенсацій не отримує. Заслухавши учасників судового розгляду, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідачів неодноразово попереджали про необхідність забезпечення дітям необхідних умов для проживання, виховання, однак проведені профілактичні бесіди позитивного результату не дали, відповідно до актів обстеження умов проживання в будинку постійна антисанітарія, діти не забезпечені ні одягом, ні їжею. Після поміщення дітей до Рівненського комунального закладу «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» батьки взагалі перестали цікавитись дітьми. Жодної допомоги їм, навіть моральної підтримки не надають. Достеменно знаючи про розгляд даної справи в суді жодного разу не поцікавились її рухом та результатами. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. На підставі ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно п.п.2-5 ч.1 ст.164 та ч.1 ст.170 СК України, підставами для відібрання дитини можуть бути: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі ч.5 ст.150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Крім того, як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вищевикладене є підставою для відібрання дітей у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав, а також стягнення з них аліментів на утримання дітей. Відповідно до ст.191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідачів в дохід держави. На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 170 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved