Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

04 травня 2009 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 03 жовтня 2017 року звернулася до суду. Представники позивача за довіреністю (а.с. 20) у судове засідання не зявилися, разом із матеріалами справи подали суду заяву, у якій просили розглянути справу у їх відсутності, без фіксування судового процесу (а.с. 21). Представник відповідача - сільський голова [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про слухання справи за її відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 29). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 04 травня 2009 року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 215 від 16 березня 2017 року (а.с. 9), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Б-790/0-792/6-17 від 03 квітня 2017 року (а.с. 10), розпорядженням голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації № 178 від 30 червня 2005 року (а.с. 12), списком громадян [PERSON] сільської ради, яким передаються у власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) і видаються державні акти на право власності на землю (а.с. 13), випискою із списку громадян, членів КСП «Промінь», що додається до Державного акта на право колективної власності на землю № 243 від 05 жовтня 2016 року (а.с. 15) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2,18 умовних кадастрових гектара. Із повідомлення начальника відділу у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 20 вересня 2017 року (а.с. 11) слідує, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не видавався. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 22 січня 2008 року склала заповіт (а.с. 18), яким все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується відміткою [PERSON] сільської ради у цьому ж заповіті (а.с. 18) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48788296 від 16 серпня 2017 року (а.с. 36). Спадковою справою № 154/2017 (а.с. 31-38) доведено факт прийняття позивачем спадщини за заповітом після смерті [PERSON], а також обставина, що інших спадкоємців не виявлено і ніхто інший за оформленням спадкових прав не звертався. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 09 вересня 2016 року (а.с. 16) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с.17). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved