overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON]. Відповідач [PERSON] є її батьком. Вінухиляється від виконання своїх обов'язків з її виховання та утримання, не піклуються про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Посилаючись на викладене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неї. Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у пресі в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважала його таким, що відповідає інтересам позивачки. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а. с. 5), відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], [INFO]. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.06.2016р. вбачається, що матір позивачки [PERSON] померла [INFO] (а. с. 7). Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, крім інших, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи, що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька чи матері в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що з 2004 року з боку відповідача не було жодного випадку прояви уваги до дитини, зустрічі з нею, надання будь-якої допомоги і тим більше виховання. Це свідчить про те, що жодних батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки [PERSON] не виконував і не виконує. Викладене підтверджується висновком виконавчого комітету Очаківської міської ради від 13 грудня 2016 року (а. с. 30-31), яким визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам позивачки. Проаналізувавши наведене вище, суд вважає позов [PERSON]обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 18 березня 1995 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з 2003 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Просила шлюб розірвати, оскільки він носить формальний характер. Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, на розірванні шлюбу наполягала. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не мала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 18 березня 1995 року, який зареєстрували у Зміївському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 263880. (а.с. 6) Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Крім того, суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що діти проживають з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 1 000 грн. на кожного, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність. Змінила позовні вимоги: просила стягнути з відповідача на утримання двох дітей 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій змінені позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу в його відсутність. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER], виданих 26 липня 2016 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, батьками [PERSON] та [PERSON], [INFO], є сторони. Діти постійно проживає з матір'ю - позивачкою по справі, що підтверджується довідкою №809 від 13.12.2016 року, виданою ФОП [PERSON] Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, однак сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та розміру аліментів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і підлягаючими повному задоволенню в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України. Врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача, з нього на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

04 листопада 2016 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області надійшла вищеназвана позовна заява в якій позивач просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник під час судового розгляду підтримали позовні вимоги та просять задовольнити позов в повному обсязі, в подальшому до суду не з'явились просять справу розглянути в їх відсутності. Представник відповідача сільська рада в судове засідання не з'явився, при цьому направила заяву з якої видно, що справу просить розглянути без участі відповідача відповідно до чинного законодавства. Третя особа підтримає позовні вимоги позивача. Представники третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, просять справу розглянути в їх відсутності. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Так судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серією [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі РС Одеського МУЮ ГТУЮ в Одеської обл., актовий запис № 1413 від 03.02.2015 року, яка є бабуся позивача, факт родинних відносин підтверджується матеріалами спадкової справи № 178/2015 року від 22.06.2015 року. Після її смерті залишилась спадщина. Позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, в зв'язку з тим, що позивач тривалий час збирав та отримував документи, які підтверджували родинні відносини та правова несвідомість, тому суд вважає, що наявність даних документів та необізнаність позивача, є поважною причиною для пропущення строку для прийняття спадщини. Спадкоємцями першої черги є [PERSON], інших спадкоємців в ході розгляду цивільної справи судом не встановлено, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Заборон та арештів на спадкове майно з боку інших осіб на час розгляду справи не має, що підтверджується інформаційною довідкою від 27.07.2017 року. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що причини пропущення строку для прийняття спадщини позивачкою є поважними, а позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що вини відповідача у поданому позові не має, а тому судові витрати по справі розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

04 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.11.2016 р. о 19 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.11.2016 р. о 19 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кабанця. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює маячні ідеї створення нових країн. Агресивний до співробітників відділу освіти Павлоградського міськ. Ради. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна фрма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

04 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 11 листопада 2013 року у розмірі 38314 грн. 01 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 3400 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на суму з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2016 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 38314 грн. 01 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 7140 грн. 44 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 26422 грн. 90 коп.; заборгованості за пенею за прострочення зобов'язання - 2450 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу - 1800 грн. 67 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

04 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 14 червня 2011 року у розмірі 40372 грн. 82 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8300 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на суму з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2016 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 40372 грн. 82 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 8369 грн. 26 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 29504 грн. 85 коп.; заборгованості за пенею за прострочення зобов'язання - 100 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; відсоткової складової штрафу - 1898 грн. 71 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 січня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 24 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 45\~408,72 грн., що складається з заборгованості за кредитом 5\~454,62 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 34\~265,59 грн., заборгованості за пенею та комісією 3\~050,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2\~138,51 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 січня 2013 року на загальну суму 45\~408,72 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачем з 29 вересня 2001 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Конотопським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 410. Від даного шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з березня 2014 року через різні погляди на спільне життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду заяви з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-БП № 105943, виданого повторно 20 травня 2016 року Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Сумській області про те, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували 29 вересня 2001 року шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 410 Конотопським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно свідоцтва про народження серії І-БП № 050433, виданого 15 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Конотопського міського управління юстиції Сумської області, [PERSON] народилась 29.10.2002 року, та її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON], актовий запис № 512. Відповідно свідоцтва про народження, виданого 15 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] народилась 07 жовтня 2010 року, та її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON], актовий запис № 2662. Спір майнового характеру та про місце проживання неповнолітніх дітей на час розгляду справи між сторонами не виникав. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2014 році. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved