Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

05 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, згідно якого просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 167 200,00 гривень. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначила, що 07 лютого 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого, відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із вимогою про повернення боргу, проте відповідачем вказані вимоги залишені без відповіді. В обумовлений сторонами строк відповідач суму боргу не повернула, в зв'язку з чим позивач, змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань,а також письмових заперечень на позов до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто через неявку відповідача, враховуючи письмову заяву представника позивача з цього приводу, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними задачами судочинства є: законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Згідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства й вирішив справу згідно із законом на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З врахуванням положень ст.ст. 11, 509, 626, 639, 1046 ЦК України суд вважає встановленим, що сторони знаходяться в зобов'язальних договірних відносинах які кваліфікуються судом як позикові. Як вбачається з наданих суду документів, зокрема копії розписки та пояснень позивача, між позивачем і відповідачем 07 лютого 2012 року було укладено договір позики, предметом якого було позика грошових коштів у сумі 10 000 доларів США, що в еквіваленті складає 167 200,00 гривень грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач суму боргу не повернула, що підтверджується фактом пред'явлення позивачем копії названої розписки без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документу у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 167 200,00 гривень підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову . На підставі викладеного,

Outcome: approved