Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

05.04.2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 95,60 кв.м, житловою площею 59,70 кв.м з господарськими будівлями згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті чоловіка у встановленому законом порядку звернулася до Валківської державної нотаріальної контори, де 13.10.2017 року відкрита спадкова справа №190/2017, зареєстрована за [ADDRESS] 550. Крім позивача спадкоємцем першої черги є діти позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , які від належних їм часток відмовились, про що 13.10.2017 року подали заяви до нотаріальної контори. До складу спадкового майна входить три земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення, щодо яких позивачем оформлені спадкові права та одержані Свідоцтва про право на спадщину, а також житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , в якому проживали всією сім`єю та на даний час продовжує проживати позивач. Вказала, що будинок придбаний у [PERSON] в 1973 році, в зв`язку з чим набувачу будинку [PERSON] надано в користування земельну ділянку, на якій знаходився будинок. 28.10.1975 року рішенням виконавчого комітету Гонтово Ярської сільської ради Валківського району Харківської області [PERSON] надано дозвіл на побудову нового будинку, у зв`язку з тим, що старий будинок виявився непридатним для життя. Отримавши всі дозвільні документи, які були необхідні на той час, розпочали будівництво, яке закінчилось в 1978 році. Оскільки оформленням всіх документів займався чоловік, лише після його смерті в нотаріальній конторі дізналася, що реєстрація права власності не проводилася, тому не можливо оформити спадкові права в позасудовому порядку. На думку позивача, будинок не підпадає під поняття «самочинне будівництво», враховуючи положення ст.105 ЦК УССР (в редакції, яка діяла на час будівництва) в якій вказано, що самочинним є житловий будинок, побудований без встановленого дозволу, чи без належного затвердженого проекту, чи з істотним відступом від проекту. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 11.04.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача адвокат Куляшова С.М. позов підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача сільський голова Корсун Л.М. надала відзив на позовну заяву, якому вказала, що заперечень проти задоволення позову не має, просить розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали нотаріально посвідчені заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи ВДНК в Харківській області не заперечує проти розгляду в судовому порядку даної цивільної справи, не має запре речень щодо складу суду та позитивного вирішення питання в судовому порядку, просить заяву розглянути без присутності представника ДНК через виробничу необхідність. Інші учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, клопотань про відкладення справи не заявили. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , що слідує із даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області 19.07.2017 року, актовий запис №1. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [NUMBER] .05.2017 року Виконавчим комітетом Гонтово-Ярської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис № 05. Із інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області №606/02.14 від 08.05.2019 року вбачається, що після смерті [PERSON] 13.10.2017 року відкрита спадкова справа № 190/2017 рік на підставі поданої його дружиною [PERSON] заяви про прийняття спадщини. Спадкоємці за законом 1 черги діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від належних їм часток у спадщині відмовились, про що 13.10.2017 року подали до нотаріальної контори заяви, які зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 551,552,553,554. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 08.05.2019 року до нотаріальної контори не надходили. Щодо окремого майна (земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення) спадкові права вже оформлені та одержані свідоцтва про право на спадщину. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , що підтверджується даними технічного паспорта, виготовленого 29.10.2018 року КП «Валківське бюро технічної інвентаризації», згідно якого власником житлового будинку значиться [PERSON] . Згідно довідки про право особистої власності робітника або службовця на жилий будинок, що видається в зв`язку з відчуженням будинку або його частини, в 1973 році [PERSON] як набувачу будинку надано в користування земельну ділянку, на якій знаходиться будинок. Рішенням Виконавчого комітету Гонтово-Ярської сільської ради Валківського району Харківської області №4 від 28.10.1975 року [PERSON] надано дозвіл на побудову нового будинку замість старого на земельній ділянці [ADDRESS] , а 12.09.1976 року надано дозвіл на проведення робіт з індивідуального житлобудівництва в [ADDRESS] Харківської області на підставі рішення виконавчого комітету Валківської районної ради №463 від 08.10.1975 року. Разом з тим, як вбачається з інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за [PERSON] будь-якого права власності не зареєстровано. Враховуючи викладене, в нотаріальному порядку неможливо оформити спадкові права на належний [PERSON] житловий будинок з будівлями по [ADDRESS] через відсутність державної реєстрації його права власності на це нерухоме майно. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідноз ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Ст.325 ЦК України передбачає, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати. Право власності відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом та вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч.2 цієї статті встановлює, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту закінчення будівництва (створення майна). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлим права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності на спадщину, яка залишилася після смерті чоловіка [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність державної реєстрації права власності.

Outcome: approved