Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

06 квітня 2021 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно двох малолітніх доньок: [PERSON] , 2009 р. народження та [PERSON] , 2007 р. народження та стягнення з нього аліментів на їх утримання. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх доньок: [PERSON] , 2009 р. народження та [PERSON] , 2007 року народження. Подружжя [PERSON] перебувало в зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2019 рік. З липня 2007 року вони перебували на обліку Фастівського міського центру соціальних служб у зв`язку зі складними життєвими обставинами, а з 16.08.2007 по 20.06.2008 [PERSON] знаходилась в КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом». З 2010 року подружжя [PERSON] стали проживати окремо, діти залишились проживати з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В 2015 році з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі по ј частини на кожну. З січня 2020 року малолітні [PERSON] та [PERSON] знаходяться на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, як діти, що перебувають в складних життєвих обставинах, а в лютому 2020 року дівчат влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сезенків». Батько малолітніх після залишення родини в 2010 році, не приймає жодної участі у вихованні, утриманні та забезпеченні дітей, аліменти не сплачує та має іншу сім`ю. 22 квітня 2021 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до канцелярії суду надала письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлений судом належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про їх народження [NUMBER] від 14 серпня 2007 року та Серія [NUMBER] від 16 липня 2009 року (а.с.15-16). Мати малолітніх є [PERSON] . Родина [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , де мати [PERSON] є власником 1/6 частини даної квартири, також, за даною адресою мають реєстрацію і малолітні діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-18). Шлюбні відносини у подружжя не склалися, з 2010 року батьки стали проживати окремо, діти залишились проживати з матір`ю. Згідно виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2015 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2019 року (а.с.13). Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до наказу №1, №2 від 09.01.2020 знаходяться на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.21-22). Родина малолітніх перебуває під соціальним супроводом Фастівського міського центру соціальних служб, як така, що перебуває у складних життєвих умовах. 03.02.2020 за заявою [PERSON] малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сезенків» (а.с.32). Згідно вироку Фастівського міськрайонного суду від 30 листопада 2020 року матір дівчаток [PERSON] засуджено у вчиненні злочину передбаченого ст.117 КК України (а.с.28-31). Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно пояснення, наданого відповідачем [PERSON] представникам соціальних служб, то відповідач пояснив, що він не має бажання особисто піклуватися та виховувати доньок. А згідно довідки-розрахунку Великоолександрівського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 08.02.2021, за [PERSON] наявна заборгованість по сплати аліментів в розмірі 111393,61 грн.(а.с.24-25). З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку, батько малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, не виявляє уваги та турботи, аліментів не сплачує. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради №06-23/1212 від 23.03.2021, що врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №4 від 03.03.2021, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] який проживає за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вважати доцільним позбавити та таким, що відповідає інтересам дітей (а.с.6-10). В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує Висновок №06-23/1212 від 23.03.2021, рішення комісії з питань захисту прав дитини, які вважають доцільним та такими, що відповідає інтересам дітей, позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується Висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх доньок. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своїх дітей не займається і ухиляється від своїх обов`язків по їх утриманню та вихованню, оскільки не цікавиться їх життям та здоров`ям, не спілкується з ними та не має наміру підтримувати їх та турбуватися про них, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а позбавлення батьківських прав відповідача забезпечить належний захист дітям, а саме їх життю та здоров`ю. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати покази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved