Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

07.02.2020 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що [INFO] помер дід позивачки [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що позивачка постійно проживала зі спадкодавцем, була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] та фактично прийняла спадщину, вона звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власової С.Я. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда, проте постановою нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що не були надані оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру, у зв`язку з цим позивачка звернулась до суду за захистом своїх спадкових прав. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [INFO] помер дід позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.06.2018 року, серія [NUMBER] , видане Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГУТУЮ у Миколаївській області, актовий запис 4 від 06.03.2018 року. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Спадкове майно належало спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської Ради м. Миколаїв 11 березня 2002 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 5 березня 2002 року № 4429-р, право власності зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.07.2003 року реєстраційний номер 1918626. Одна друга частка в праві спільної часткової власності на квартиру належала дружині спадкодавця, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, та одна друга частка в праві спільної часткової власності на квартиру належала спадкодавцю [PERSON] . Родинний зв`язок між позивачкою та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (прізвище до шлюбу « [PERSON] ») [NUMBER] від 22.10.1985р., витягом № 00024548038 від 13.11.2019р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу між батьком та матір`ю Позивача, яка є донькою спадкодавця, витягом № 00024523422 від 12.11.2019р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження матері позивачки [PERSON] , батьком якої є спадкодавець, витягом № 00024540210 від 13.11.2019р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] (дідом та бабою позивачки). У зв`язку з тим, що позивачка постійно проживала зі спадкодавцем, була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] та фактично прийняла спадщину, вона звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власової С.Я. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда, проте постановою нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що не були надані оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру, у зв`язку з цим позивачка звернулась до суду за захистом своїх спадкових прав. Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» від 1993 р., зі змінами, п.4.14, 4.15 глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 р., зі змінами, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст.ст. 328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи із зазначеного, позивачка, як онука спадкодавця, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має право на спадкове майно, на квартиру [ADDRESS] . Виходячи з інформації, яка міститься у спадковій справі, що була витребувана у приватного нотаріуса ММНО Власової С.Я., інших спадкоємців, які б вступили у спадщину на виконання вимог ст. 1270 ЦК України, крім позивача, немає. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог законодавству України, суд дійшов висновку про можливість визнання за позивачкою [PERSON] права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved