Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

06.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 28.02.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різне сприйняття світу та різні підходи до виховання малолітніх дітей, на підставі чого відбувалися сімейні сварки, в результаті чого вони втратили почуття взаємної любові, шлюбні відносини не підтримують з 13 листопада 2016 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет, діти проживають з матір`ю, відповідач грошових коштів на утримання дітей не надає. Ухвалою суду від 15.03.2019 року відкрито провадження в справі, ухвалою від 04.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, пояснивши, що спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки чоловіка та жінки, різне сприйняття світу та різні підходи до виховання малолітніх дітей, на підставі чого відбувалися сімейні сварки, в результаті чого вони втратили почуття взаємної любові, шлюбні відносини не підтримують з 13 листопада 2016 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет, діти проживають з матір`ю, відповідач грошових коштів на утримання дітей не надає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки до суду невідомі, повертаються конверти за закінченням встановленого терміну зберігання разом з рекомендованим зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 28 лютого 2014 року між [PERSON] до [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом №201, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , [PERSON] . Від шлюбу народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про шлюб. Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки чоловіка та жінки, різне сприйняття світу та різні підходи до виховання малолітніх дітей, на підставі чого відбувалися сімейні сварки, в результаті чого вони втратили почуття взаємної любові, шлюбні відносини не підтримують з 13 листопада 2016 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет, діти проживають з матір`ю, відповідач грошових коштів на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони втратили почуття один до одного, мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя для збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved