Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

07.02.2020 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2013р. з позивача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку починаючи з 08.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Також рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.02.2014 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку починаючи з 23.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час у позивача змінився сімейний стан, так як він проживає у цивільному шлюбі з гр. [PERSON] та її сином [PERSON] [INFO]. Крім того змінився стан здоров`я, оскільки позивач у 2019 році отримав тяжку виробничу травму та з 07.11.2019 року встановлена друга група інвалідності довічно з втратою професійної працездатності 75 відсотків. 07.11.2019 року була надана індивідуальна програма реабілітації інваліда, на лікування та реабілітацію витрачається значна частина коштів. Також позивач зазначає, що на його утриманні знаходяться його батьки [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами. У зв`язку з чим позивач просить: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з 1/6 частини на 1/10 частину зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з 1/5 частини на 1/10 частину зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, 31.07.2020 року на адресу суду надійшла заява від адвоката Макєєва О.В., про розгляд справи без його участі та без участі позивача, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також їх представник - адвокат Карамян Е.Ф. також не з`явились в судове засідання. Відповідно до заяви представника відповідачів від 18.06.2020 року, останній просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та в усіх наступних без його участі. Частково визнав позовні вимоги [PERSON] та просив зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] з 1/6 частини доходів на 1/8 частину, а на користь [PERSON] - з 1/5 частини доходів на 1/6 частину зі всіх видів заробітку. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-8). Також рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.02.2014 року стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.01.2014 року і до досягнення сином повноліття (а.с.9). З довідки №2 від 21.01.2020р. та Акту №1 від 21.01ю2020 року ОСББ «Прометей» вбачається, що позивач мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані та мешкають [PERSON] та син останньої - [PERSON] [INFO]. (а.с.10, 11). Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності ІІ гр. трудове каліцтво/профзахворювання з 07.11.2019 року довічно, що вбачається з довідки Добропільського об`єднаного Управління ПФУ Донецької області №165/07 від 20.01.2020 року (а.с.14). Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 12 ААА №087558 від 07.11.2019 року [PERSON] встановлено 75% відсотків втрати працездатності з 07.11.2019 року безстроково з призначенням медикаментозного лікування та санітарно-курортного лікування (а.с.15). Довідкою МСЕК серії 12 ААБ №416577 від 07.11.2019 року [PERSON] довічно призначена друга група інвалідності з причини трудового каліцтва, дозволена робота тільки в спеціально створених умовах, рекомендовано спостереження у невролога (а.с.16). Також позивачу призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда №633 (а.с.17-19). Відповідно до довідки про доходи наданої Управлінням ВДФСС України в Донецькій області від 17.01.2020 року, [PERSON] одержує страхові виплати, які з січня 2019 року по грудень 2019 року склали 207332,86 грн., та які складаються з щомісячних сум страхових виплат, виплат на лікування (лікарні), які проходить потерпілий, виплати на придбання медикаментів, виплати по тимчасовій непрацездатності, сума виплат на лікування та медикаменти складає 76285,46 грн. (а.с.20). Довідкою відділу освіти Добропільської міської ради вбачається, що [PERSON] працює у відділі освіти Добропільської міської ради на посаді вчителя та її дохід за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року склав 59886,95 грн. (а.с.51). Довідкою №477 від 05.03.2020 року встановлено, що відповідач [PERSON] за період з 1 кварталу 2019 року по 04 квартал 2019 року отримала доходи з ПАТ «ДТЕК «Добропільська ЦЗФ», ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», які складають 126182,04 грн. (а.с.55). З інформаційної довідки Добропільського МРВ ДВС №17.27-27531 від 05.06.2020 року вбачається, що у відділі виконавчі провадження щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO]. не перебуває і не перебувало. Співмешканка позивача, гр. [PERSON] відповідно до форми ОК-5 наданої Добропільським об`єднаним Управлінням ПФУ в Донецькій області, за 2019 рік мала дохід в розмірі 142567,05 грн., а за січень-травень 2020 року - в розмірі 47848,97 грн. Позивач зазначає, що його матеріальне становище змінилось, оскільки він на даний час не працює та отримав другу групу інвалідності у зв`язку з виробничою травмою, а також змінився його сімейний стан, оскільки мешкає разом з гр. [PERSON] . Тому і просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідачів на утримання його дітей. Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Розглядаючи питання чи змінився матеріальний або сімейний стан позивача, а також стан його здоров`я, суд, враховує наступне. Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджено належними документами, позивач є інвалідом другої групи довічно у зв`язку з виробничою травмою та має загальну втрату працездатності в розмірі 75% відсотків, йому дозволена праця у спеціально створених умовах, на даний час останній не працює та потребує медикаментозного лікування та санітарно-курортного лікування (а.с.15, 16), єдиним джерелом його доходу є страхові виплати (а.с.20), які складаються з щомісячних сум страхових виплат, виплат на лікування (лікарні), які проходить потерпілий, виплати на придбання медикаментів, виплати по тимчасовій непрацездатності, загальна сума вказаних доходів за 2019 рік склала 207332,86 грн., з яких сума виплат на лікування та медикаменти склала 76285,46 грн. Також позивачу призначена індивідуальна програма реабілітації інваліда (а.с.17-19). Також матеріалами справи підтверджено, що позивач проживає з гр. [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 11). Щодо утримання позивачем своїх батьків [PERSON] та [PERSON] , до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу не долучено. Натомість до справи було долучено пенсійні посвідчення батьків позивача [NUMBER] серії [NUMBER] від 13.02.2015 року(довічно) та [NUMBER] серії [NUMBER] від 13.01.2010 року(довічно), які свідчать про отримання останніми пенсійних виплат, таким чином, суд не бере до уваги посилання позивача про те, що на його утриманні знаходяться його батьки. Вивчивши та проаналізувавши вищевказані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що матеріальний стан та стан здоров`я позивача, як платника аліментів дійсно змінився, він фактично не працює, оскільки втратив роботу через стан здоров`я у зв`язку з виробничою травмою, сплачує аліменти на двох дітей в загальному розмір 36,6% від його доходів, тому єдиним його доходом є пенсія по інвалідності. Крім того позивач мешкає разом з гр. [PERSON] однією сім`єю, що сторонами по справі не заперечувалось. Таким чином в судовому засіданні достеменно встановлено, що на теперішній час матеріальний стан позивача змінився, а також змінився стан його здоров`я та сімейний стан. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд наголошує на тому, що зобов`язання утримувати дітей покладено на обох батьків, оскільки відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищевикладеного суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, погіршення матеріального становища позивача, зміну сімейного стану та стану здоров`я, а також те, що мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог на зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачів на утримання їх спільних дітей.

Outcome: approved