Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

05 листопада 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначивши, що 02.11.2005 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/8711/74/9996, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами, строком до 01.11.2025 року. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 014/8711/74/9996 від 02.11.2005 року було укладено договір іпотеки від 02.11.2005 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 02.11.2005 року за реєстровим № 4641. Відповідач належним чином зобов'язання по поверненню коштів не виконував належним чином, а тому станом на 29.07.2014 року його заборгованість перед позивачем становить 310 919 грн. 80 коп. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд в рахунок, погашення заборгованості за кредитним договором № 014/8711/74/9996 від 02.11.2005 року звернути стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказавши, що згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд не може виносити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], оскільки дана квартира є забезпеченням валютного кредиту та єдиним житлом відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між 02.11.2005 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/8711/74/9996, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами, строком до 01.11.2025 року. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 014/8711/74/9996 від 02.11.2005 року було укладено договір іпотеки від 02.11.2005 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 02.11.2005 року за реєстровим № 4641. 22.02.2011 року до вищевказаного Кредитного договору між сторонами було укладено Додаткову угоду № 014/8711/74/9996/1 та Додаткову угоду № 014/8711/74/9996/2, якими змінено валюту виконання грошових зобов'язань з доларів США на гривні та відсоткову ставку з 12,5 на 15 % річних, а також пролонговано Кредитний договір до 01.07.2033 року, у зв'язку з чим Графік погашення було викладено у новій редакції. Тобто, посилання представника відповідача на те, що на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не заслуговують на увагу, оскільки валюта зобов'язання була змінена на гривні. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 статті 1050 ЦК України вказує, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати належних йому процентів. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] суму кредиту, що сторонами не оспорюється. У порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість станом на 29.07.2014 року в сумі 310 919 грн. 80 коп., що складається з: 279 380 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом; 21 470 грн. 93 коп. - заборгованість за відсотками; 10 067 грн. 94 коп. - пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Вiдповiдно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватись належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 2.1.1 Договору іпотеки, позивач у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором з додатковими угодами до нього, має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Стаття 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржника, а у разі невиконання вимог - звернути стягнути на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає право іпотекотримача, розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, в разі якщо вимоги іпотекотримача залишаться без задоволення. Стаття 217 ЦПК України передбачає право суду, який ухвалив рішення, визначити порядок його виконання. Враховуючи те, що заборгованість за кредитними договором у встановлений строк відповідачем не сплачена, позивач має право звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як сторона по справі на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених судових витрат, зокрема судового збору в сумі 3 109 грн. 19 коп.

Outcome: approved