Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

06 лютого 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій просив суд: витребувати з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] та зобов`язати повернути [PERSON] , належне йому на праві приватної власності, майно, згідно переліку: Палець РМШ у кількості 45 000 шт. Каток у кількості 135 шт. Підшипник 30325 у кількості 8 000 шт. Підшипник 30525 у кількості 6 000 шт. Поршень СБ 0104 у кількості 300 шт. Поршень ЗИЛ 131 у кількості 100 шт. Стартер СТ 721 у кількості 10 шт. Стартер СТ 722 у кількості 10 шт. Стартер СТ 724 у кількості 10 шт. Двигун Д-12 у кількості 2 шт. Двигун ЯМЗ-240 у кількості 2 шт. Двигун ЧЄ-12 у кількості 1 шт. Двигун ЧЄ-6 у кількості 1 шт. Електроприлад РР-390 у кількості 45 шт. Едму у кількості 100 шт. Головка блоку циліндру у кількості 2 шт. Направляюча головки у кількості 500 шт. Якір стартеру СТ 721 у кількості 10 шт. Рубашка водного охолодження у кількості 2 шт. ТНВД у кількості 8 шт. Розпилювач у кількості 700 шт., що зберігається за адресою: м. Харків, вул. Чувашська, б.3, бокси 1, 2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 листопада 2015 року він - [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько- механічний завод» договір поставки № 12-2311/15, згідно якого, отримав у власність Товар в певній кількості та відповідної якості, згідно Специфікації: Палець РМШ у кількості 45 000 шт. Каток у кількості 135 шт. Підшипник 30325 у кількості 8 000 шт. Підшипник 30525 у кількості 6 000 шт. Поршень СБ 0104 у кількості 300 шт. Поршень ЗИЛ 131 у кількості 100 шт. Стартер СТ 721 у кількості 10 шт. Стартер СТ 722 у кількості 10 шт. Стартер СТ 724 у кількості 10 шт. Двигун Д-12 у кількості 2 шт. Двигун ЯМЗ-240 у кількості 2 шт. Двигун ЧЄ-12 у кількості 1 шт. Двигун ЧЄ-6 у кількості 1 шт. Електроприлад РР-390 у кількості 45 шт. Едму у кількості 100 шт. Головка блоку циліндру у кількості 2 шт. Направляюча головки у кількості 500 шт. Якір стартеру СТ 721 у кількості 10 шт. Рубашка водного охолодження у кількості 2 шт. ТНВД у кількості 8 шт. Розпилювач у кількості 700 шт. Загальна вартість товару складає 2 010 400, 00 грн. Поставка товару, згідно Акту приймання-передачі до Договору поставки № 12-2311/15 від 23.11.2015 р. відбулася 07 грудня 2015 року. Напередодні, щоб куплене [PERSON] майно можна було розмістити у відповідних приміщеннях, 04 грудня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір відповідального зберігання б/н. Згідно положень даного договору та акту прийомки-передачі, [PERSON] передав 07.12.2015 року [PERSON] , а він прийняв на відповідальне зберігання відповідне майно, чітко визначене в акті прийомки-передачі із зазначенням його вартості за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що приблизно в січні 2016 року він приїзжав на склад і переконався, що його майно зберігається за вказаною адресою в тій же кількості. [PERSON] показував позивачу договір між ним та тимчасово виконуючим обов`язки директора Філії Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал», [PERSON] № 12-16 про надання під`їзних шляхів та тимчасове переміщення продукції на складі для перезавантаження на автотранспорт. Протягом строку, встановленого у договорі зберігання [PERSON] зберігав передані йому речі протягом майже 4 місяців. Позивач зустрічався з ним, регулярно платив за договором. В квітні 2015 року в позивача виникла необхідність забрати декілька речей для продажу, про що він хотів повідомити зберігача [PERSON] , проте з початку квітня втратив з ним зв`язок. Оскільки зв`язатися зі зберігачем, [PERSON] позивач не зміг, він приїхав за місцем зберігання свого майна за адресою: [ADDRESS] . 3 приблизно в кінці квітня. За цією адресою, йому повідомили, що дійсно [PERSON] має право користування приміщеннями за договором про надання послуг з кінця 2015 року, проте його склади опечатані правоохоронними органами, а деяке майно арештоване та вивезене. Щодо майна, належного позивачу повідомили, що воно знаходиться на місці, проте доступу до нього позивачу надати не можна без рішення суду щодо [PERSON] . Позивач довідався, що Новобаварським ВП ГУ НП України в Харківській обл. розслідується кримінальне провадження за ст..185, ч.1 КК України. Строк дії договору відповідального зберігання скінчився 07.12.2016 року. Отже, на думку позивача, [PERSON] фактично без правової підстави з 07.12.2016 року володіє належним йому на праві приватної власності майном, порушуючи свої зобов`язання за договором відповідального зберігання, ухиляється або навмисно не повертає належне йому майно. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2018 року провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння в частині вимог до [PERSON] - закрито. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року клопотання позивача [PERSON] про заміну неналежного відповідача належним у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено частково. Залучено до участі у цивільній справі №639/628/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння в якості відповідача у справі - [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 30 травня 2018 року від відповідача по справі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Так, відповідач вважає, що пред`являючи позов до нього, [PERSON] , позивач не надав жодного доказу існування між ним та позивачем будь-яких правовідносин. Відповідач ніколи не мав жодних правовідносин з позивачем, й навіть не знайомий з ним. Більше того, надані позивачем документи свідчать про те, що він начебто мав правовідносини з іншою особою, а саме з [PERSON] . Як встановлено судом, [PERSON] помер у грудні 2014 року, а з позову та доданих до нього документів випливає, що позивач начебто уклав договори у грудні 2015 року, тобто через рік після смерті [PERSON] . Посилання позивача на те, що належне йому майно знаходиться начебто за адресою: [ADDRESS] , також є неґрунтовними, оскільки жодних доказів того, що зазначене в позові майно знаходиться на вказаному позивачем складі також не надано. Більш того, у позові позивач вказує на те, що належне йому майно на вищевказаний склад передавав, начебто, [PERSON] , але при цьому до свого позову додав копію акту прийому-передачі до договору відповідального зберігання від 04.12.2015 року, який був підписаний між [PERSON] та [PERSON] , після смерті останнього. Відповідач зазначає, що вказаний у позові договір відповідального зберігання існує, але укладений він був 31 грудня 2015 року, між ним, [PERSON] та ФДП МОУ «Укрвійськбуд» «Харківський філіал» та називається Договір про надання послуг № 12-16, а громадянин [PERSON] не має жодного відношення ні до приміщень, про які йде мова у позові, ні до майна, що в них знаходиться. Крім того, [PERSON] на даний час перебуває у Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» та у Жовтневому районному суді м. Харкова розглядається кримінальна справа № 639/1256/18 за обвинуваченням [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України. Відповідно до обвинувального акту, [PERSON] разом з іншими особами вчинив розбійний напад на склад, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач також посилається на те, що співвідповідачем є також [PERSON] , який працює директором ФДП МОУ «Укрвійськбуд» «Харківський філіал», але позов чомусь пред`явлено до нього як до фізичної особи, але при цьому [PERSON] не є ні власником приміщень, у яких знаходиться майно, ні стороною за наданими позивачем договорами. За таких обставин, задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, на думку відповідача, є неможливим, оскільки позивач не надав жодного доказу обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. 13 червня 2018 року від позивача по справі надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] в особі представника, 20.03.2018 р. було подано заяву про залучення його до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та додано документи, які підтверджують правовідносини між [PERSON] та власником складу, на якому знаходиться спірне майно. Також додані документи на право власності на Двигун ЯМЗ-238, ТТН на 644 піт. пальців прогумованих почищених та 1713 піт. пальців прогумованих, проте не надано доказів, що цей товар має відношення до справи взагалі, а тим більше до майна, що є предметом спору, оскільки зазначений товар не містять індивідуальних ознак даного товару та не доведено, що він зберігається за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зазначає у відзиві про підроблення Договору відповідального зберігання. Дані висловлювання не підтверджені жодними доказами. Окрім того, [PERSON] особисто або через свого представника не заявив зустрічної позовної заяви про визнання договору відповідального зберігання недійсним, не подано доказів порушення кримінального провадження щодо цього факту. Тому на даний момент Договір відповідального зберігання не оспорений, не визнаний недійсним в цивільному судочинстві, не порушено кримінального провадження та не визнано підробленим у кримінальному провадженні. Майно, яке [PERSON] просить суд витребувати з чужого незаконного володіння, було передано [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору відповідального зберігання, доказів недійсності якого так як і доказів відсутності правовідносин між [PERSON] та [PERSON] стороною відповідача не надано. 02 липня 2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він зазначає, що жодних правовідносин він з позивачем та другим відповідачем не має. Позовні вимоги до нього не підтверджуються жодними документами, а тому позовна заява задоволенню не підлягає. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 липня 2018 року клопотання позивача [PERSON] про залучення до участі у справі 3-тьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - задоволено. Залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якості 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача - Філію державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Чувашська, буд. 3. 13 липня 2018 року від представника третьої особи Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що Філія державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал» не є юридичною особою, а є відокремленим структурним підрозділом - філією державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», а тому не може бути третьою особою у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2018 року у справі №639/628/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] було встановлено, що позов до [PERSON] подано до Жовтневого районного суду м. Харкова 06.02.2018 року, тоді як останній помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 18225 від 22.12.2014. Таким чином, правочини укладені з [PERSON] після 21.12.2014 року є нікчемними, а також свідчать про підроблення документів (договір відповідального зберігання від 04.12.2015 року додаток №8 до позовної заяви). По-третє, специфікація до договору поставки №12-2311/15 від 23 листопада 2015 року, додаток 1 до договору поставки №12-2311/15 від 23.11.15 р. та акт приймання-передачі товару від 07.12.2015 року до договору поставки №12- 1311/15 від 23 листопада 2015 року не містить індивідуальних ознак товарів, за якими можливо ідентифікувати. До позовної заяви не додано доказів оплати позивачем вартості товарів. Наведене також свідчить про фіктивність або удаваність правочину. По-четверте, матеріали справи не містять належним чином засвідчених копій документів, або оригіналів, копії яких подані позивачем та відповідачем, в порушення положень ст. 95 ЦПК України, але містять копії, які свідчать про підробку документів. По-п`яте, відсутні будь які докази, що підтверджують відносини позивача та [PERSON] , якого ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2018 року у справі №639/628/18 було залучено в якості відповідача, що по суті не є залученням співвідповідача, заміною неналежного відповідача в порядку ст. 51 ЦПК України. Вимоги [PERSON] до [PERSON] можуть розглядатися виключно в окремому (іншому) провадженні, що може бути відкрите при зверненні до суду [PERSON] з відповідними вимогами до [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 липня 2018 року клопотання представника відповідача про виклик свідка в судове засідання задоволено. Вирішено викликати в судове засідання та допитати в якості свідка [PERSON] , який є керівником ТОВ «Лозовський ковальсько-механічний завод» (Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, буд. 24). Ухвалою Жовтневогорайонного суду м. Харкова від 16 липня 2018 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Філія державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал» про витребування майна з чужого незаконного володіння. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Представники позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 13.02.2018 року, та Вінник Д.А. , який діє на підставі Ордеру серії ХВ № 704 104 від 30.04.2018 року, в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі Довіреності від 13.03.2018 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, в подальшому в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи - Цибулько Д.О., в судовому засіданні при розгляді позову покладався на розсуд суду та посилався на обставини викладені у відзиві, в подальшому в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що 23 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод», в особі генерального директора Черномаз В.І. (постачальник) та [PERSON] (покупцем) було укладено Договір поставки № 12-2311/15. (т.1, а.с. 12-15) Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору постачальник зобов`язується в порядку і терміни, встановлені цим Договором, передати у власність покупцеві товари, в певній кількості, відповідної якості, згідно сертифікації, що є невід`ємним Додатком до Договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених в цьому Договорі. Даний договір підписано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Специфікації до Договору поставки № 12-2311/15 від 23 листопада 2015 року, переданню підлягає наступний товар: Палець РМШ у кількості 45 000 шт. Каток у кількості 135 шт. Підшипник 30325 у кількості 8 000 шт. Підшипник 30525 у кількості 6 000 шт. Поршень СБ 0104 у кількості 300 шт. Поршень ЗИЛ 131 у кількості 100 шт. Стартер СТ 721 у кількості 10 шт. Стартер СТ 722 у кількості 10 шт. Стартер СТ 724 у кількості 10 шт. Двигун Д-12 у кількості 2 шт. Двигун ЯМЗ-240 у кількості 2 шт. Двигун ЧЄ-12 у кількості 1 шт. Двигун ЧЄ-6 у кількості 1 шт. Електроприлад РР-390 у кількості 45 шт. Едму у кількості 100 шт. Головка блоку циліндру у кількості 2 шт. Направляюча головки у кількості 500 шт. Якір стартеру СТ 721 у кількості 10 шт. Рубашка водного охолодження у кількості 2 шт. ТНВД у кількості 8 шт. Розпилювач у кількості 700 шт. Загальна вартість товару складає 2 010 400, 00 грн. (т. 1, а.с. 16) Як вбачається з Акту приймання-передачі товару до договору поставки № 12-2311/15 від 23 листопада 2015 року від 07.12.2015 року, постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод», в особі генерального директора [PERSON] поставив та передав у власність покупцеві, [PERSON] товар в кількості, відповідної якості, згідно специфікації, а покупець - [PERSON] оплатив загальну суму вартості Товару та прийняв Товар в кількості, відповідної якості, згідно специфікації у постачальника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод». (т.1, а.с. 17) Вказаний акт підписано генеральним директором Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 24 травня 2018 року адвокатом Жук А.С. було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» запит про надання інформації відносно того, чи укладався договір поставки №12-2311/15 від 23.11.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» та [PERSON] , чи підписувалася специфікація та акт приймання-передачі до цього договору та чи поставлявся будь-який товар [PERSON] (т.1, а.с. 194-195, 196, 197, 198, 199-200) Як вбачається з відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» від 30.05.2018 року № 34/457, на запит адвоката Жука А.С. вих. № 24-05/18 від 24.05.2018 року (вх. ТОВ «ЛКМЗ» № 1625 від 29.05.2018 р.), вони повідомляють, що Договір поставки з реєстраційним № 12-2311/15 від 23 листопада 2015 року ні з громадянином [PERSON] ні з будь-яким іншим громадянином чи суб`єктом підприємницької діяльності підприємством не укладався. Колишній Генеральний директор Товариства - [PERSON] , за результатами огляду надісланої копії Договору поставки №12-2311/15 від 23 листопада 2015 року, проінформував, що підпис від його імені не є автентичним його особистому підпису, тобто є підробленим на усіх без винятку аркушах вищевказаної копії Договору та додатках до нього. (т.1, а.с. 155) В матеріалах справи міститься ще одна відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» від 25.06.2019 року № 15/06/435, на запит адвоката Вінника Д.А. від 15.06.2018 року вх. № 836, відповідно до якої, запит Адвоката Жука Андрія Сергійовича за вих. № 24-05/18 від 24.05.2018 р., вх. ТОВ «ЛКМЗ» № 1625 від 29.05.2018 р. до ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» не надходило, відповіді за вих. № 34/457 від 30.05.2018 р. за підписом Генерального директора [PERSON] від ТОВ «ЛКМЗ» не надавалося. Інформація, зазначена в доданій до запиту копії, про те, що Договір поставки із громадянином [PERSON] та ТОВ «ЛКМЗ» не укладався, не відповідає дійсності. Інформація, зазначена в доданій до запиту копії, стосовно тверджень про достовірність підпису колишнього генерального директора [PERSON] , не відноситься до відома та компетенції Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод». (т.1, а.с. 170) З метою встановлення дійсних обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться різні за змістом відповіді ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод», судом було викликано та допитано в якості свідка [PERSON] - генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод». Свідок [PERSON] , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі пояснень та за дачу неправдивих пояснень, пояснив, що [PERSON] та [PERSON] він не знає. Запит від адвоката Жук А.С. надходив на завод та на нього він надавав відповідь, інформація, яка зазначена у відповіді, відповідає дійсності. Запит від адвоката Вінника Д.А. на завод не надходив та відповіді на нього [PERSON] не надавав. Підпис який стоїть в відповіді на запит адвоката Вінника Д.А. не є підписом [PERSON] , а підрозділу 435 на заводі не існую. Свідок зазначив, що з [PERSON] договір на придбання продукції не укладався. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 23 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод», в особі генерального директора [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (покупцем) було укладено Договір поставки № 12-2311/15, а матеріали справи спростовують зазначене позивачем. Надалі представник позивача посилається на те, що з метою зберігання придбаного позивачем майна, через інтернет почали пошуки складських приміщень та так знайшли [PERSON] 04 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] ( який проживає за адресою: [ADDRESS] ) було укладено Договір відповідального зберігання. (т.1, а.с. 18-20) Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, в порядку та на умовах, визначеним цим Договором згідно відповідних документів, які є невід`ємною частиною цього Договору, поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання сільськогосподарську техніку у відповідній кількості та вартості згідно акту прийомки-передачі. Вказаний договір було підписано [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Акту прийомки-передачі до договору відповідального зберігання від 04.12.2015 року від 07.12.2015 року, [PERSON] (поклажодавець) з одного боку, та [PERSON] (зберігач) з другого боку, уклали цей Акт прийомки-передачі до договору відповідального зберігання від 04.12.2015 року, згідно якого в порядку та на умовах, визначених Договором відповідального зберігання від 04.12.2015 року, поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання за адресою: [ADDRESS] , наступне майно: Палець РМШ у кількості 45 000 шт. Каток у кількості 135 шт. Підшипник 30325 у кількості 8 000 шт. Підшипник 30525 у кількості 6 000 шт. Поршень СБ 0104 у кількості 300 шт. Поршень ЗИЛ 131 у кількості 100 шт. Стартер СТ 721 у кількості 10 шт. Стартер СТ 722 у кількості 10 шт. Стартер СТ 724 у кількості 10 шт. Двигун Д-12 у кількості 2 шт. Двигун ЯМЗ-240 у кількості 2 шт. Двигун ЧЄ-12 у кількості 1 шт. Двигун ЧЄ-6 у кількості 1 шт. Електроприлад РР-390 у кількості 45 шт. Едму у кількості 100 шт. Головка блоку циліндру у кількості 2 шт. Направляюча головки у кількості 500 шт. Якір стартеру СТ 721 у кількості 10 шт. Рубашка водного охолодження у кількості 2 шт. ТНВД у кількості 8 шт. Розпилювач у кількості 700 шт. Загальна вартість товару складає 2 010 400, 00 грн. (т. 1, а.с. 21) Вказаний акт підписано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ч. 1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Стаття 949 ЦК України встановлює обов`язок зберігача повернути річ, а саме: Зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі. Тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута поклажодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків. Представник позивача зазначає, що строк дії договору відповідального зберігання скінчився 07.12.2016 року. [PERSON] не повернув позивачу належне йому майно після закінчення строку дії договору, а тому на думку представника позивача [PERSON] фактично, без правової підстави з 07.12.2016 року володіє належним йому на праві приватної власності майном, порушуючи свої зобов`язання за договором відповідального зберігання, ухиляється або навмисно не повертає належне йому майно, яке він і просить витребувати у відповідачів. Разом з тим, в матеріалах цивільної справи міститься копія Актового запису про смерть № 18225, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 22 грудня 2014 року, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який за життя проживав за адресою: [ADDRESS] помер [INFO] . (т.1, а.с. 64) Тобто, судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який за життя проживав за адресою: [ADDRESS] , з яким позивач [PERSON] нібито уклав Договір відповідального зберігання від 04.12.2015 року, Акт прийомки-передачі до договору відповідального зберігання від 04.12.2015 року від 07.12.2015 року, на час їх укладання вже помер, а тому дійсно встановити з ким саме було укладено зазначені документи у суду немає можливості. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року залучено до участі у цивільній справі №639/628/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння в якості відповідача у справі - [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що ніяких Договорів з позивачем [PERSON] відповідач не укладав, позивача не знає та ніколи не бачив. Дійсно, 31 грудня 2015 року між ФОП [PERSON] та Філією державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал» в особі ТВО директора [PERSON] було укладено Договір № 12-16 про надання послуг, дію якого в подальшому було продовжено. (т.1, а.с. 68-69, 70, 130, 131) Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, виконавець, в період дії цього Договору і на вказаних в ньому умовах, надає замовникові послуги надання автомобільних під`їзних шляхів і тимчасовому розміщенню продукції на складі для перевантаження на автомобільний транспорт. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. На виконання умов Договору № 12-16 про надання послуг від 31.12.2015 року між ФОП [PERSON] та Міністерством оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал» укладалися Акти надання послуг протягом 2015 - 2016 р.р., серед яких вантажовідправником, зокрема, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод». Однак перелік майна, яке відвантажувалося не співпадає з переліком майна, зазначеному в Договір поставки № 12-2311/15 від 23.11.2015 року та Договорі відповідального зберігання 04.12.2015 року. (т.1, а.с. 71, 72, 73, 74,75, 76, 77, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 132, 133, 134, 135, 136) Отже, посилання позивача [PERSON] на те, що належне йому на праві власності майно знаходиться на складі по [ADDRESS] . Харкові не знайшло свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В супереч вказаним вимогам закону, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що дійсно 23 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод», в особі генерального директора [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (покупцем) було укладено Договір поставки № 12-2311/15. Окрім того, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що між ним та саме відповідачем [PERSON] було укладено Договір відповідального зберігання від 04 грудня 2015 року, тоді як стороною договору, який уклав позивач є [PERSON] , який на момент укладання договору - помер. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Клопотань про призначення експертизи, для встановлення дійсності підписів, які містяться у договорах, сторонами по справі заявлено не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Філія державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «Харківський філіал» про витребування майна з чужого незаконного володіння слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи те, що позивачу було відмовлено у задоволенні його позовних вимог, та враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем по справі. Під час судових дебатів представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив суд постановити окрему ухвалу відносно позивача [PERSON] , оскільки на його думку в діях позивача вбачається склад злочину. Відповідно до ч.1 ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановлює ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Однак, суд не знаходить підстав для постановлення окремої ухвали відносно позивача [PERSON] . При цьому роз`яснює відповідачу та його представнику їх право на звернення до правоохоронних органів з відповідної заявою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed