Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

05 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача. В судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що рішенням Слобідської сільської ради від 10 серпня 2009 року № 290 йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості для подальшої передачі у власність орієнтовної площею 0,25 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. Однак рішення ради від 10 серпня 2009 року № 290 позивач на руки не отримав по тієї причині, що сільській голова поставив йому умову, що рішення [PERSON] отримує після того як збудує паркан навколо сільського кладовища. На виділеній земельній ділянці позивач збудував фундамент для будівництва будинку. На початку травня 2016 року сільський голова с. Слобідка почав чинити перешкоди позивачеві щодо користування виділеною йому земельною ділянкою. З привод неправомірних дій сільського голови, [PERSON] звернувся до правоохоронних органів. Після отримання висновку по його заяві він дізнався, що рішенням Слобідської сільської ради від 27 червня 2013 року скасовано попереднє рішення ради від 10 серпня 2009 року № 290. Вважає, що відповідач не мав повноважень щодо скасування свого попереднього рішення, яке є ненормативним актом Представник відповідача Федотов М.М. заперечив по суті позову, просить відмовити в задоволенні вимог позивача. Зазначив,що 10 серпня 2009 року прийнято рішення Слобідської сільської ради, яким позивачеві надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості для подальшої передачі у власність орієнтовної площею 0,25 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідно до статті 118 ЗК України земельній ділянки із земель державної і комунальної власності передаються громадянам у власність за проектами землеустрою, а у рішенні сільської ради було зазначено надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, а також враховуючи, що позивач виділеною земельною ділянкою не користувався, тому 27 червня 2013 року було прийнято рішення про скасування рішення ради від 10.08.2009 року. При прийняття рішення сільська рада діяла в межах свої повноважень, передбачених статтею 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні ». Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням 22 - ої сесії 5- го скликання Слобідської сільської ради від 10 серпня 2009 року № 290 позивачеві надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості для подальшої передачі у власність орієнтовної площею 0,25 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. ( а.с.20). Проте рішенням 18-ої сесії 6-го скликання від 27 червня 2013 року сільська рада скасувала своє рішення № 290. ( а.с. 19) Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закон України « Про місцеве самоврядування в Україні » № 280/97-ВР питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Згідно з частиною десятою статті 59 зазначеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування. У той же час у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року ( справа № 6-71цс12) , яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Оскільки рішення Слобідської сільської ради від 10 серпня 2009 року № 290 є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпали свою дію фактом його виконання, воно не може бути в подальшому скасовано органом місцевого самоврядування. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved