Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

06 січня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивачка [PERSON] з вищевказаним позовом до [PERSON], про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, посилаючись на слідуючи обставини. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін- [PERSON], [INFO], у розмірі 1 /5 частини заробітної плати (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, посилаючись на ст. 182 СК України, просила врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та становище відповідача, який не має на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб тощо, просила винести рішення, яким збільшити розмір стягнутих аліментів, а саме: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частини заробітної плати (доходів) відповідача, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав, вважає, що позивачка не надала належних доказів обґрунтування своєї позиції. Просив врахувати дійсний стан здоров'я відповідача, який потребує лікування після отримання поранення в зоні АТО, знаходиться з вказаного приводу на відповідному диспансерному обліку, не працює, що потягло за собою значне утруднення його матеріального становища. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2004 року. Від шлюбних відносин мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO], що підтверджено рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.3). З вказаного рішення вбачається, що позов було задоволено частково, було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін- [PERSON], [INFO], у розмірі 1 /5 частини заробітної плати (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили, є чинним. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 СК України. Ст.181 СК України передбачає, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються слідуючи обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка вказала, що вона з сином вимушена проживати у своїх батьків, в той час як син навчається у віддаленому від проживання районі, внаслідок чого позивачка несе додаткові витрати на транспорт. Окрім того, вона сплачує гроші за відвідування сином секції з карате. В умовах тяжкого економічного стану в країні це негативно впливає на матеріальні можливості позивачки. В той же час, належних підтверджень вказаного позивачка не надала. Вона надала лише довідку про те, що син є дитиною, що часто хворіє (а.с.5, 7-8). З путівки для дітей з захворюваннями органів дихання нетуберкульозної етиології (а.с.6) вбачається, що син сторін отримував безоплатну путівку до санаторія з 11 жовтня 2016 року по 17 листопада 2016 року. В той же час, відповідач достатньо аргументовано довів, що стан здоров'я відповідача, як і матеріальне становище, значно погіршилось. Так, з консультаційного висновку спеціаліста від 20 січня 2017 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що відповідач з червня 2016 року хворіє внаслідок отримання акубаротравми, отриманої в зоні проведення АТО, мають місце наслідки оглушення, втрата слуху. Підтверджено діагноз: хронічна вертеброгенна люмбоішиалгія, помірні больовий та м'язовий тонічний синдроми, обумовлені остеохондрозом попереково-крижового відділу хребта, вегето-судинна дистонія зі змішаним типом, помірний цефалічний та астенічний синдроми, хронічна нейросенсорна туговухість 1 ст., пов'язана з акубаротравматичним впливом. Знаходиться на диспансерному обліку з вказаним діагнозом. Згідно довідки Центрального районного центра зайнятості м.Дніпра від 19 січня 2017 року відповідач не працює, з 24 листопада 2016 року знаходиться на обліку в РЦЗ. Довідкою Управління праці та соціального захисту населення підтверджено, що відповідач перебуває в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, що мають право на пільги, як учасник бойових дій, член сім'ї, на якого поширюються пільги- син [PERSON]. Довідкою КЗО «Середня загальноосвітня школа №37» Дніпропетровської міської ради підтверджено, що син сторін- Тараненко [PERSON], є учнем 6-а класу вказаного шкільного закладу та отримує пільги, як дитина, батько якої є учасником бойових дій в зоні проведення АТО з 01.09.2016р. по теперішній час, що спростовує посилання позивачки вказані в позові на неотримання пільг на дитину. Приймаються до уваги і посилання відповідача на те, що негативні зміни в економічному стані країни торкнулись і його, він також вимушений нести більші витрати на продукти, одяг, транспорт тощо. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Таким чином, суд, враховуючи досліджене, в межах наданих сторонами доказів по справі, приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни розміру стягнутих аліментів. Позивачкою не надано суду належних доказів обставин, викладених в позовній заяві, в той час, як відповідач довів, що стан його злоро'вя, матеріальне становище, дійсно погіршились. Враховуючи конкретні вищевказані обставини, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити, у зв'язку з необгрунтованістю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed