Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

05 січня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.12.1997 року між її матірю [PERSON] та батьком [PERSON], було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу 03.01.1999 року народилася вона, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АП № 135614 виданим відділом реєстрації актів громадського стану Нахімовського району м. Севастополя від 19.01.1999 року. Згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області в 2009 році шлюб між батьками було розірвано. Далі в позові зазначила, що з 01.09.2016 року вона навчається в Національному університеті «Одеської юридичної академії», що підтверджується довідкою навчального закладу № ВК-5 від 20.12.2016 року. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2020 року. Як вказала позивач, вона та її батько мешкають окремо, станом на сьогоднішній день працює в Гуляйпільській ветеринарній лікарні, на посаді водія. Заявниця зазначила, що на період навчання вона винаймає квартиру у м. Одеса, за проживання в якій сплачує 1500 грн. на місяць. Крім того, на придбання квитків з м. Одеса до м. Запоріжжя та з м. Запоріжжя до м. Гуляйполе, раз на два місяці витрачає 200 грн., в одну сторону на придбання продуктів харчування щомісяця 500 грн., на придбання канцелярських товарів, щомісяця - 100 грн., на придбання засобів особистої гігієни 200 грн., на роздруківку нормативних документів 200 грн., поповнення мобільного телефону 50 грн.. Допомагає їй тільки матір [PERSON]. Тому вона потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням зі сторони батька, у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. Прохає суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на час її навчання у розмірі 1/4 частини його доходу, починаючи від дня предявлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій прохала розглядати позов без її участі, так як вона не має можливості бути присутньою в судовому засіданні у звязку з віддаленістю її місця навчання від суду (а.с.8,11). Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення (а.с.16). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.12.1997 року між [PERSON] та відповідачем було зареєстровано шлюб. Згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області в 2009 році шлюб між батьками було розірвано. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АП № 135614, виданого 19.01.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нахімовського району м. Севастополя (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки Національного університету «Одеська юридична академія» м. Одеса № ВК-5 від 20.12.2016 року [PERSON] є студенткою І курсу денного відділення з 01.09.2016 року за рахунок бюджетних коштів. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2020 року (а. с. 4). Згідно виписки з рахунку позивача за номером контракту [NUMBER] встановлено, що вона отримує щомісячно стипендію в середньому розмірі 841,03 грн. (а.с.12). Відповідно до довідки про доходи відповідача від 24.01.2017 року встановлено, що він працює в Гуляйпільській районній державній лікарні ветеринарної медицини, форма працевлаштування основна, на посаді водія та отримав дохід з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року за винятком нарахувань у розмірі 11\~080,62 грн. (а.с.17). Позивач зареєстрована за адресою: [INFO] ( а.с.5). Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: вул. Піонерська (Весняна), буд. 40 «б», м. Гуляйполе Запорізької області (а.с.18-19). Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а саме, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями СК України визначення розміру аліментів відбувається в частковому відношенні від заробітку (доходу) батьків, однак сам розмір такої частки законом не встановлено. Він визначається судом у кожному конкретному випадку примусового стягнення аліментів. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тому, визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я позивача [PERSON] та відповідача [PERSON]. Сторони не вказали про наявність у них будь-яких захворювань. Також, судом враховується, що відповідач працює та отримує заробітну плату, про наявність у нього на утриманні будь-яких осіб не вказав, що слідує з матеріалів справи. Крім того встановлено, що повнолітня дочка навчається за рахунок бюджетних коштів, отримує стипендію. За таких обставин, суд вважає, що визнання відповідачем позову у відповідності до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивач та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивачка звернулася до суду із позовною заявою 05.01.2017 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання позивача потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved