Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

06.06.2016р. представник [PERSON] [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] (третя особа [PERSON]М.) про визнання договору поруки недійсним (а.с. № 3-5). В обґрунтування позовних вимог, представник позивачки [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги № 08/16 від 19.05.2016р. - а.с. № 10) в позовній заяві та в наданій суду 14.09.2016р. заяві посилався на те, що на розгляді в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про стягнення із [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] коштів збережених без достатньої правової підстави. В рамках даної справи, позивачка дізналася про наявність договору поруки від 14.09.2009р., який укладений між [PERSON] та [PERSON], згідно якого останній поручається за виконання [PERSON] зобовязань по передачі [PERSON] грошових коштів. Враховуючи, що між [PERSON] та [PERSON] жодних усних домовленостей та договорів не було укладено, то представник позивачки вважав недійсним договір поруки від 14.09.2009р., укладений між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] зобовязання з передачі [PERSON] грошових коштів в національній та іноземній валютах, прийнятих нею від [PERSON] Просив позов задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в судовому засіданні з винесенням заочного рішення за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 32-33). Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, згідно положень ст. 74 ЦПК України, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача [PERSON] (а.с. № 14) та шляхом надіслання судових викликів за останнім відомим місцем проживання відповідача [PERSON] та розміщення оголошення про його виклик оскільки зареєстрованим в Дніпропетровській області він не значиться (а.с. № 3,16) . В матеріалах справи наявні конверти, які повернулися з позначкою «за закінченням терміну зберігання» з місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] (а.с. № 22, 30), поштові повідомлення про отримання [PERSON] судових повісток (а.с. № 28, 29) та газета про розміщення оголошення щодо виклику відповідачів в судове засідання (а.с. № 31). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 18.03.2016р. - а.с. № 26) в наданій суду заяві, позовні вимоги вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 35). В наданих суду поясненнях, представник третьої особи зазначив, що в межах правовідносин [PERSON] та [PERSON] жодних договорів поруки 14.09.2009р. між [PERSON] та [PERSON] не укладалося. Крім того, [PERSON] не був присутнім при укладені спірного договору поруки між [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 34). За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивачки та представника третьої особи та враховуючи, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату та час слухання справи, в судове засідання не зявилися, заперечень з приводу позовних вимог суду не надали, то суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення суду. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в травні 2016р. із документів отриманих з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, позивачка дізналася про наявність договору поруки від 14.09.2009р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] зобовязання з передачі [PERSON] грошових коштів в національній та іноземній валютах, прийнятих нею від [PERSON] (а.с. № 1, 34 зворотна сторона). В своїй позовній заяві, яка надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ ( справа № 202/3098/16-ц а.с. 7), [PERSON] посилається на те, що між ним та [PERSON] було укладено усну домовленість про зобовязання здійснити передачу в майбутньому грошових коштів [PERSON] на виконання якої, відповідач передав позивачці 2\~063\~457 дол. США, 109\~350грн. та 174\~000євро. ( а.с. № 37-44). Оскільки порука крім того, що є видом забезпеченням виконання зобовязань, також має договірний характер, то на неї поширюються загальні положення щодо істотних умов договору, встановлені ч. 1 ст. 638 ЦК України. З договору поруки від 14.09.2009р. вбачається, що він не містить істотних умов, а саме, не містить визначення зобовязання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема, реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо. Договір поруки містить протиріччя щодо даних поручителя, а саме, він по тексту зазначається як [PERSON], в той час як підписаний договір [PERSON]. Із позовної заяви, що надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, вбачається, що фактично в письмовій формі договору не було укладено, а була досягнута попередня усна домовленість між [PERSON] та [PERSON] про здійснення передачі в майбутньому грошових коштів [PERSON] (а.с. № 37). Представники позивачки та третьої особи в наданих суду 14.09.2016р. заявах заперечують укладення між [PERSON] та [PERSON] договору щодо здійснення передачі в майбутньому грошових коштів [PERSON] (згідно пояснень представника третьої особи, [PERSON] є боржником [PERSON] та в межах їх правовідносин договір поруки 14.09.2009р. не укладався) (а.с. № 32, 34). Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч.\~1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13, 5 та 6 ст.\~203 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Враховуючи, вищевикладене, а також те, що було відсутнє волевиявлення [PERSON] при укладені правочину на забезпечення виконання якого, 14.09.2009р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, то договір поруки від 14.09.2009р., укладений між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] зобовязання з передачі [PERSON] грошових коштів в національній та іноземній валютах, прийнятих нею від [PERSON], суд вважає за можливе визнати недійсним. Задовольняючи позовні вимоги, судом враховано й те, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату та час слухання справи, жодних належних доказів укладення між [PERSON] та [PERSON] договірних відносин не надали. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, то суд на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 275грн.60коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved