Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

06 березня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров'я, фізичним, моральним та духовним розвитком. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався через оголошення у пресі. Представник Органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та надав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] є батьком дитини (а/с 8). Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а/с 9-10). Також, заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] - в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а/с 11-12). Згідно довідки від 01 березня 2017 року № 48234996, виданої Деснянським відділом державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області вбачається, що позивач не отримувала від відповідача аліментів згідно рішення суду з 25 червня 2015 року по 28 лютого 2017 року (а/с 13). Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача по аліментах станом на 01 березня 2017 року складає 17008 грн. (а/с 14, 15, 16). Відповідно до довідки від 22 лютого 2017 року № 18, виданої Загальноосвітньою спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів фізико-математичного профілю № 12 м. Чернігова, за період навчання [PERSON] у 1-Б класі мати регулярно відвідувала батьківські збори, шкільні свята, цікавилася здоров'ям сина. Батько, [PERSON], зі слів класного керівника [PERSON] не приймав участі в шкільному житті, батьківські збори не відвідував, навчанням дитини не цікавився. Батько участі у вихованні і навчанні дитини не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина (а/с 17). Позивач зазначила, що відповідач з червня 2013 року спілкувався з сином декілька разів в телефонному режимі, а бачився з ним лише один раз. Також, позивач вказала, що всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному її утриманні, для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Таким чином, відповідач вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, не цікавиться станом здоров'я дитини, її фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Вихованням і утриманням дитини займається позивач, що підтверджується матеріалами справи. Також, служба у справах дітей своїм висновком, що затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24 квітня 2017 року за № 72, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких підстав, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї. Враховуючи викладене,

Outcome: approved