Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

05 листопада 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з рахунку, на який нараховується заробітна плата та доповнивши свої позовні вимоги просить: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 29.08.2019 року ВП №52501455 про арешт коштів боржника, зняти арешт з його коштів, що знаходяться на рахунках: № IBAN [NUMBER], № IBAN [NUMBER], відкритих у Акціонерному товаристві «Полікомбанк», накладених постановою державного виконавця про арешт коштів боржника ВП № 52501455 від 29.08.2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що йому стало відомо, що його банківський рахунок, на який нараховується заробітна плата заблоковано, а саме накладено арешт. До накладення арешту йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження, він не отримував ані рішень суду, ані постанов державного виконавця. Він звернувся до відповідача з проханням зняти арешт з рахунку, на який нараховується заробітна плата, але йому відмовили. Оскільки накладення арешту на його зарплатний рахунок порушує його право власності на належні йому кошти, він змушений звернутись до суду. У судове засідання від позивача надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. У судове засідання представник відповідача не прибув, повідомлений належним чином про день та час судового розгляду, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, відзиву на позов не надано. Враховуючи позовні вимоги позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, беручи до уваги відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи та відзиву не подав, суд приходить до висновку про можливість заочно розглянути справу відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що у вересні 2019 року позивач намагався отримати свою заробітну плату з картки АТ «Полікомбанк», з рахунку № IBAN [NUMBER], який відкритий для зарахування заробітної плати і не зміг отримати належні йому кошти через накладений на них арешт. Арешт також було накладено на рахунок № IBAN [NUMBER], відкритий у цьому ж банку для отримання державної соціальної допомоги. До накладення арешту позивачу не було відомо про відкриття виконавчого провадження, він не отримував ані рішень суду, ані постанов державного виконавця. 07.10.2019 року позивач звернувся до відповідача з проханням зняти арешт з рахунку, на який нараховується заробітна плата та державна соціальна допомога, але йому відмовили. 21.10.2019 року він знову звернувся до відповідача з тих самих мотивів, але і на цей раз отримав відмову. Оскільки відповідач наклавши арешт на зарплатний рахунок позивача, фактично позбавлено заробітної плати, що порушує його права, він змушений був звернутись до суду. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 2 ст. 321 ЦК передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Порядок звернення стягнення на заробітну плату передбачений розділом IX Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч .3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Накладення арешту на заробітну плату позивача порушує право власності на належні позивачу кошти, оскільки у нього відсутні інші доходи, право, передбачене ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці». За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про зняття арешту з рахунку, на який нараховується заробітна плата, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. За таких обставин, відповідачу необхідно роз`яснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Outcome: approved