Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

06.02.2019 року до Мар'їнського районного суду Донецької області суду звернулася позивач із позовом до [PERSON] про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що їй та її молодшій доньці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім позивача та онуків позивача, зареєстрована, але не мешкає донька позивача - відповідач [PERSON], оскільки вона мешкає в м.Донецьку, а позивач вимушена сплачувати всі комунальні платежі самостійно і за доньку також. У зв'язку із чим позивач змушена була звернутися із цим позовом до суду. Ухвалою суду від 07.02.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання, яке було призначено на 05.03.2019 року не з'явився позивач [PERSON], надала разом із позовною заявою заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. У судове засідання, яке було призначено на 05.03.2019 року з'явилася відповідач [PERSON], позовні вимоги визнала та пояснила суду, що дійсно не проживає за місцем реєстрації, оскільки мешкає та працює в м.Донецьку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. З копії свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2001 року вбачається, що будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON]. З оригіналу довідки Богоявленської сільської ради Мар'їнського району Донецької області № 56/02-26 від 25.01.2019 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована, але не проживає з 2015 року за адресою: [ADDRESS]. Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому приміщенні, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] понад один рік, та враховуючи також і те, що відповідач позов визнав, викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідача особою, що втратив право користування житловим приміщенням. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 768,40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved