Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

06.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Роменської виправної колонії № 56 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права засудженого на таємницю кореспонденції з суду. Свої вимоги мотивував тим, що він є засудженим до довічного позбавлення волі і відбуває покарання у Роменській виправній колонії № 56 з 04.05.2005 року. 14.12.2017 року відповідач вручив йому лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2016 року № 585/3856/16-ц/25056/2016 в якому йому повідомлялось, що справа за його позовом до Роменської ВК № 56 про відшкодування моральної шкоди ( 585/3856/16-ц) 28.11.2016 року була направлена з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Сумської області та станом на 02.12.2016 року до суду не повернута. Тому надати рішення суду , згідно його заяви від 30.11.2016 року, не має змоги. Даний лист суду відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі 14.12.2016 року за № 5446 у відкритому вигляді, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі. Крім того, 07.03.2017 року відповідач вручив йому лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2017 року № 585/843/17/4462/2017 в якому йому повідомлялось, що суд направляє на його адресу копію ухвали від 02.03.2017 року. Лист знаходився у відкритому поштовому конверті , адресованого судом безпосередньо на його ім'я. Даний лист відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб , які тримаються в установі 07.03.2017 року за № 744 у відкритому вигляді , про що свідчить штемпель колонії. Тому просив стягнути з державної установи Роменська ВК № 56 на його користь моральну шкоду у сумі 8000 грн. , заподіяної йому внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції з Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2016 року № 585/3856/16-ц/ 25056/2016 та від 02.03.2017 року № 585/843/17/4462/2017 , адресованої на його ім'я. Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 8 грудня 2017 року було відкрито провадження по даній справі. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2018 року було прийнято відмову від позову [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції з Роменського міськрайонного суду від 02.12.2016 року № 585/3856/16-ц/25056/2016. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідача - в судове засідання не з'явилася. Від неї до суду надійшла заява, в якій просила справу слухати без її участі. В попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала , свої заперечення мотивувала тим, що 7 березня 2017 року представником ВК № 56 у канцелярії суду було отримано на руки у відкритому вигляді вхідну кореспонденцію. Серед отриманої кореспонденції знаходилося повідомлення адресоване ВК № 56 для вручення засудженому [PERSON] у якому повідомлялося про направлення ухвали. Це повідомлення було передано працівниками суду без конверта, тому згідно вимог Наказу МЮУ № 101/5 від 17.01.2017 року було зареєстроване в канцелярії установи. Посилання позивача на те, що йому надавалася психологічна допомога, в зв'язку з порушенням його права є безпідставними, оскільки як вказано в позові він почав отримувати психологічні страждання у грудні 2016 року, а заява про надання психологічної допомоги датована 08.02.2017 року, тобто з часу отримання психологічних страждань та звернення за допомогою минуло 2, 5 місці, і це підтверджує відсутність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача. Посилання засудженого на втрату працездатності є безпідставним, оскільки позивач не працює, знаходиться на повному державному утриманні, тому ніяких додаткових зусиль для виживання не потребує. Крім того, до позовної заяви позивач додає копію конверта № 4200005528384, у якому , за його словами, ВК № 56 06.03.2017 року отримала його кореспонденцію , відкрила конверт, зареєструвала їх, а потім передала йому у відкритому вигляді. В той же час дані твердження не відповідають дійсності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює в Роменській ВК № 56. [PERSON] відвідував його. Чи звертався [PERSON] до психолога йому не відомо і він цього вже не пам'ятає. Суд, заслухавши учасників процесу, свідка та дослідивши матеріали справи, вважає що вимоги позивача задоволенню не підлягають . В судовому засіданні встановлено , що [PERSON] засуджений до довічного позбавлення волі і відбуває покарання в Роменській виправній колонії № 56 Державного департаменту України з виконання покарань в Сумській області. 07.03.2017 року [PERSON] від адміністрації ВК № 56 отримав лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2017 року, а саме: супровідний лист № 585/843/17/4462/2017 про направлення ухвали суду від 02.03.2017 року адресований Роменській ВК № 56 (а.с.6). Даний лист суду 07.03.2017 року відповідач зареєстрував в журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі, про що свідчить штемпель колонії № 744 (а.с.6). Вказане також підтверджується журналом реєстрації вхідної кореспонденції засуджених № 1262 (а.с.90-93), який був досліджений в судовому засіданні та розпискою , в якій мається підпис працівника ВК № 56 про отримання вказаної кореспонденції 06.03.2017 року (а.с.96). Оригінал даної розписки знаходиться в матеріалах справи № 585/843/2017 року. Дані обставини визнала в судовому засіданні представник відповідача та підтвердила, що дійсно 06.03.2017 року нею було отримано на руки у відкритому вигляді вхідну кореспонденцію з Роменського міськрайонного суду Сумської області, адресовану державній установі «Роменська виправна колонія № 56» (для вручення засудженому [PERSON].). Факт отримання кореспонденції було засвідчено підписом в розписці, яку було повернуто суду, а в подальшому дану кореспонденцію було зареєстровано в журналі реєстрації вхідної кореспонденції № 1262. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані учасниками справи , не підлягають доказуванню. Оскільки представником відповідача в судовому засіданні було визнано факт реєстрації вхідної кореспонденції в журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі за № 744, тому відповідно до ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони визнані сторонами по справі. Згідно довідки старшого секретаря суду від 16.04.2017 року в матеріалах справи № 585/843/2017 року відсутні дані про те, що кореспонденція за № 585/843/17/4462/2017 направлялася на ім'я засудженого [PERSON] рекомендованим листом (а.с.53). Посилання позивача на те, що даний лист було направлено на його ім'я та в запечатаному конверті, рекомендованим листом ( а.с.6), на якому мається поштовий штемпель 02.03.2017 року та наліпка з номером рекомендованого відправлення 4200005528384 , суд не може взяти до уваги, так як вони спростовуються оригіналом повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.96). З даного повідомлення вбачається , що вказану кореспонденцію 06.03.2017 року було отримано представником колонії на руки у відкритому вигляді, а не рекомендованим листом, оскільки на даному повідомлені відсутня наліпка, яка б підтверджувала , що вказана кореспонденція була направлена саме рекомендованим листом. Згідно системи документообігу суду АСДС лист за вихідним номером 585/843/17/4462/2017 від 02.03.2017 року було зареєстровано в канцелярії суду 03.03.2017 року (а.с.95), а тому він не міг бути зареєстрований на пошті 2.03.2017 року, як це вказано на доданому [PERSON] конверті з поштовою відміткою від 02.03..2017 року. Тобто кореспонденція за № 585/843/17/4462/2017 від 02.03.2017 року , яка була зареєстрована в АСДС 03.03.2017 року та яка була зареєстрована Роменською ВК № 56 в журналі реєстрації вхідної кореспонденції під № 744 07.03.2017 року, не могла перебувати в запечатаному конверті, на якому мається поштовий штемпель 02.03.2017 року та наліпка з номером рекомендованого відправлення 4200005528384. Тому суд прийшов до висновку, що дану кореспонденцію представником колонії було отримано для вручення засудженому [PERSON] у відкритому вигляді, а не рекомендованим листом. Частинами 3, 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1186-VI від 08.04.2014), визначено, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду. Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки судом встановлено, що листи з суду представнику відповідача для вручення засудженому [PERSON] надавалися у відкритому вигляді, і не встановлено , що адміністрація Роменської ВК № 56 здійснила умисні дії, щодо перегляду кореспонденції [PERSON] за № 585/843/17/4462/2017 від 02.03.2017 року , надісланої йому з Роменського міськрайонного суду Сумської області, то це свідчить про відсутність протиправних дій відповідача про перегляд кореспонденції при передачі відкритих листів з суду на адресу [PERSON] і є підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому витрати по сплаті судового збору в даній справі необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed