Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

05 квітня 2021 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Служби у справах дітей Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області, у якій позивач просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . Відомості про батька дитини записано за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 29.03.2021 до служби у справах дітей надійшла усна інформація про ситуацію, у якій опинилася [PERSON] , а саме: дитина жебракує, просить у людей гроші та їжу. Дитина друзів-однолітків не має, із дітьми не спілкується, увесь вільний час перебуває зачинена вдома, або в компанії материних приятелів, які зловживають спиртними напоями. 23.02.2021 Служба у справах дітей отримала повідомлення від сусідів, що дитина не доглянута, голодна, занедбана. 25.02.2021 комісією Служби у справах дітей було проведено обстеження житлово-побутових умов родин [PERSON] , в результаті якого виявлено, що в квартирі зареєстровано 4 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .В квартирі наявне електропостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення, індивідуальне опалення. Мати дитини не працює, перебуває на обліку у Балаклійській районній філії Харківського обласного центру зайнятості. У квартирі постійно збираються компанія чоловіків, які вживають спиртні напої. У квартирі не прибрано, стоїть міцний запах перегару, матеріально-побутові умови не відповідають вимогам для проживання малолітньої, стан приміщень не відповідає санітарним нормам. З 26.02.2021 на обліку служби у справах дітей Донецької селищної ради перебуває малолітня [PERSON] , як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Рішенням виконавчого комітету Донецької селищної ради №39 від 30.03.2021 було негайно відібрано дитину від матері, для влаштування в Комунальному закладі «Балаклійський центр соціальної підтримки дітей та сімей Балаклійської міської ради Харківської області». Для проживання дітей у помешканні відповідача належних умов не створено, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Взаємовідносини між членами сім`ї незадовільні, емоційно напружені. Дитина живе в атмосфері стресу, постійного психологічного та фізичного тиску. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою судді Храмцова В.Б. від 20.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку з вибуттям судді Храмцова В.Б. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.09.2021 зазначена справа надійшла у провадження судді Тімонової В.М. 04.10.2021 від представника відповідача - адвоката Новікової А.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначено, що відповідач ніколи не усувалась від виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] . Її донька завжди нагодована, вдягнена за сезоном у нові та охайні речі. Кожного навчального дня вона відводить доньку до школи та слідкує за її навчанням. Відповідач має гарні побутові умови, а саме: трикімнатну квартиру з електропостачанням, газопостачанням, водопостачанням та водовідведенням, індивідуальним опаленням. Відповідач має постійну матеріальну та речову допомогу від старшої доньки [PERSON] . Вказала, що донька відповідачки ніколи не жебракувала, а через затримку у розвитку її могли не вірно зрозуміти у магазині біля будинку де вони проживають. Через хворобу вона не може возити доньку регулярно до психіатра та невропатолога до м. Балаклія та м. Харкова, але раніше вона постійно возила доньку до усіх необхідних лікарів. Раніше жодних нарікань до відповідача з питань виховання дітей не було, сама вона раніше не судима, проблем із алкоголем не має. Вважає, що позовна заява невмотивована, відсутні докази обставин на які посилається позивач (а.с.76-78). 06.10.2021 представником позивача подано відповідь на відзив у якому наполягали на задоволенні позову. Вказали, що [PERSON] не працює та немає засобів для існування. З 30.12.2020 по 15.01.2021 року перебувала на обліку у Балаклійській районній філії Харківського обласного центру зайнятості, знята з обліку у зв`язку із невідвідуванням навчань центру зайнятості, що підтверджує її небажання знайти роботу. Зазначили, що «Має постійну матеріальну та речову допомогу від старшої доньки [PERSON] » як зазначено у відзиві, але ж [PERSON] мешкає у м.Полтава, має власну родину і маленьку дитину, і ця допомога носить непостійний характер і не може розглядатись як постійний дохід. Служба у справах дітей двічі протягом останнього часу була в цій родині і кожного разу [PERSON] зі слідами побиття на обличчі, з розбитими пальцями рук, на питання працівників служби, вона пояснює що впала зі східців. І все це продовжується. Під час останнього візиту 01.10.2021 працівниками служби у справах дітей, [PERSON] знову зі слідами побиття (на лобі свіжа рана, запеклася кров), в квартирі стоїть міцний тютюновий сморід, співмешканець спить о 15-00 годині дня. У січні 2021 року [PERSON] знайшла на подвір`ї школи вчитель фізики [PERSON] , вона звернула увагу на те, що дитина сиділа під парканом та плакала. [PERSON] розпитала дитину та з`ясувала, із якого вона класу, та довела до II корпусу. Класний керівник нагодувала та напоїла гарячим чаєм. Дівчина сама зібралася, сама дійшла до школи, але через голод втратила орієнтацію у часі та просторі. Проживання з матір`ю у атмосфері постійного домашнього насилля, несе загрозу життю та здоров`ю дитини. [PERSON] сама себе не може захистити від постійного побиття своїм співмешканцем, не звертається до поліції щодо вчинення над нею домашнього насильства, фізично не може виконувати батьківські обов`язки, ледь пересувається по квартирі на милицях. Крім того вказала, що відповідно до актів, наданих селищною радою від 31 травня 2018 року, 22 липня 2020 року, 11 вересня 2020 року, за усними зверненнями громадян, мешканців житлового будинку [ADDRESS] , які скаржились на [PERSON] , яка не виконує батьківські обов`язки, зловживає спиртними напоями, в квартирі збираються п`яні компанії, в той час коли там проживає малолітня дитина, виходила комісія представників селищної ради, попереджала її про відповідальність щодо невиконання батьківських обов`язків. Також комісія неодноразово пропонувала їй влаштувати дитину тимчасово до реабілітаційного центру, але та відмовлялась. 30.03.2021 інспектором з ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Ізюмського РУІ1 ГУНП в Харківській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків відносно неї (а.с. 82-84). Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на доводи позовної заяви. Відповідача та її представник у судовому засіданні заперечували проти позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки - [PERSON] з підстав, наведених у відзиві. Частиною 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, показання свідків, дослідивши докази у справі, встановив такі обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.02.2012 (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 06.12.2019, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , зазначено за вказівкою матері (а.с. 6). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 29.03.2021 у помешканні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , належних умов для проживання дитини не створено (а.с. 8). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 01.09.1990 року [PERSON] безробітна, стоїть в центрі зайнятості з 30.12.2020р. (а.с. 9-10) Відповідно до наказу № 55-СЖО від 26.02.2021, дитина взята на облік яка перебуває у складних життєвих обставинах службі у справах дітей Донецької селищної ради. (а.с. 11) [PERSON] , [INFO] навчається в 2-А класі Донецької загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1 Балаклійської районної ради Харківської області, пасивна на уроках, не виявляє інтерес до навчання, увага не стійка, на уроках відволікається на сторонні предмети, іграшки, домашні завдання не виконує, потребує постійного контролю з боку дорослих. (а.с. 12,13). Відповідно до медичної довідки від 24.05.2019р. дитина має діагноз «затримка психо-мовленнєвого розвитку» (а.с. 17-18). Відповідно до протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дітей Донецької селищної ради від 30 березня 2021 року, комісія дійшла висновку, що мати не виконують свої обов`язки належним чином, недотримується санітарно-гігієнічних норм, для збереження життя та здоров`я дитини та рекомендувала виконавчому комітету Донецької селищної ради прийняти рішення «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від матері гр. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я та з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини». (а.с. 19) Виконавчим комітетом Донецької селищної ради № 39 від 30.03.2021р. було прийняте рішення «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я та з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини», та влаштувати її в Комунальному закладі «Балаклійський центр соціальної підтримки дітей та сімей Балаклійської міської ради Харківської області» (а.с. 20). Позивачем також надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки вона ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 46-48). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою відповідача. [PERSON] , після того як її покинув чоловік, почала вживати алкоголь. У квартирі постійно збираються люди, які вживають алкоголь. З квартири чути скандали та бійки. Дитина має затримку в розвитку, вважає, що це набуте, психологічно занедбана, вона не спілкується з однолітками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює заступником директора з навчально-виховної роботи Донецької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів. В зимку 2021 [PERSON] знайшли на подвір`ї школи, дитина сиділа під парканом та плакала. Вчителька довела її до корпусу, ми нагодували та напоїли її гарячим чаєм. Після чого вони повідомили про даний факт Службу у справах дітей. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її доньки - [PERSON] , [INFO] , ґрунтуються на ухиленні відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки (пункт 2 частини 1 статті 164 СК України). З огляду на зміст п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення її батьківських прав, свідчить про її інтерес до дитини. Висновок Служби у справах дітей Донецької селищної ради Харківської області щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення її батьківських прав, її участі у вихованні доньки, свідчать про її інтерес до дитини. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що мати дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд установивши відсутність винної поведінки відповідача, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, а також відсутність інших, передбачених частиною першою статті 164 СК України, підстав для позбавлення батьківських прав, дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17 та від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. На основі повного та всебічного з`ясування обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. У зв`язку із залишенням без задоволення позову Служби у справах дітей Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, звільнених від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed