Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

05.10.2017 року представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі письмового договору про надання правової допомоги в інтересах позивача [PERSON] (а.с.36). звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «ФІНЕКСПЕРТ» про стягнення з ТДВ «ФІНЕКСПЕРТ» на користь [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 1097482,18 грн. та судових витрат в розмірі 8000,00 грн. та витрат на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 2000,00 грн., зазначивши підставою позову ст.ст.526, 629, 979, 989, 991 ЦК України, у спосіб захисту передбачений ст.16 ЦК України. В обґрунтування вимог, в позові зазначено, що між [PERSON] (далі -позивач) та [PERSON] з додатковою відповідальністю «ФІНЕКСПЕРТ» (далі - відповідач) було укладено 26 травня 2016 року договір добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) № 236.06.03.16Р (далі - Договір), відповідно до умов якого були застраховані майнові Інтереси страхувальника (вигодонабувача), він же позивач по справі, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем РОRSCHE CAYENNE, 2012 року випуску, державний номер: АР 1818 СР. Договір було укладено на строк один рік, початком дії договору визначено 27 травня 2016 року, закінчення діє Договору - 26 травня 2017 рік. Розділом 3\~Договору,\~передбачено перелік\~страховик випадків\~за Договором,\~серед яких\~наведено:\~втрата,\~знищення або\~пошкодження застрахованого\~транспортного засобу,\~дорожньо-транспортна\~пригода,\~а також\~інші події,\~що сталися\~в процесі\~руху,\~стихійні явища\~та інші\~випадкові події,\~пожежа,\~протиправні дії\~третіх осіб,\~викрадення застрахованого\~транспортного засобу.Відповідно до\~розділу 6\~Договору,\~відповідач зобов'язався протягом двох\~днів,\~як тільки\~йому стане\~відомо про\~настання події,\~що має\~ознаки страхового\~випадку,\~вжити заходи\~щодо оформлення\~всіх необхідних\~документів для\~виплати страхового\~відшкодування.25\~квітня 2017\~року,\~транспортний засіб\~в процесі\~руху отримав\~пошкодження,\~в результаті\~контакту з\~нерухомим предметом\~деревом.\~Дорожньо -\~транспортна пригода\~сталася у\~м.\~Енергодарі Запорізької\~області,\~на момент\~ДТІП автомобіль\~знаходився під\~керуванням [PERSON].Рішенням Енергодарського\~міського суду\~Запорізької області\~[PERSON]\~було визнано\~винним у\~вчинення адміністративного\~правопорушення передбаченого\~ст.\~124,\~ 122-4\~КУпАПІ та\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності\~у вигляді\~штрафу у\~розмірі 340\~гривень.На момент\~страхового випадку\~позивач знаходився\~за межами\~м.\~Енергодара Запорізької\~області та\~про саму\~подію дізнався\~дише 26\~квітня 2017\~року та\~відразу звернувся\~до відповідача\~з відповідною\~заявою.\~В телефонній\~розмові позивач\~повідомив про\~настання страхового\~випадку,\~пояснив,\~що не\~знаходиться за\~місцем настання\~події,\~крім того\~через відсутність\~транспортного засобу\~має проблеми\~з приїздом\~до м.\~Києва.\~Через відсутність\~можливості виїзду,\~позивач виїхав\~до м.\~Київ через\~тиждень після\~настання страхової\~події та\~на той\~час,\~страховий агент\~[PERSON]\~вже відвідав\~місце події\~та,\~з його\~слів,\~провів всі\~необхідні для\~проведення страхового\~відшкодування дії\~виписав заяву\~про настання\~страхового випадку,\~отримав пояснення\~від водія\~застрахованого транспортного\~засобу,\~провів фотографування\~місця події\~та транспортного\~засобу.В липні\~2017\~року позивачу\~на адресу\~реєстрації надійшов\~лист від\~відповідача з\~відмовою проведення\~виплати страхового\~відшкодування,\~датований 12.07.2017\~року,\~в якому\~відповідач вказує\~на порушення\~позивачем умов\~Договору на\~підставі чого\~не вбачає\~підстав для\~проведення виплати\~страхового відшкодування,\~а саме:порушення п.7.7 Договору, згідно якого позивач (Страхувальник) зобов'язаний протягом 2 (двох)\~робочих днів\~письмово повідомити\~страховика про\~подію,\~що має\~ознаки страхового\~випадку.\~Порушенням п.7.1.2\~Договору,\~згідно якого\~Страхувальник зобов'язаний\~негайно зупинити\~транспортний засіб\~на місці\~пригоди,\~увімкнути аварійну\~сигналізацію і\~виставити знак\~аварійної зупинки.З такими\~висновком у\~звязку тим,\~що згідно\~умов Договору,\~а саме:\~п.6.2.10\~обов'язки\~Страховика також\~розповсюджуються па\~осіб,\~допущених до\~керування застрахованим\~транспортним засобом\~Експлуатантів.Відповідно до\~п.7.1.1.\~Страхувальник зобов'язаний\~при настанні\~ДТП вжити\~всіх необхідних\~заходів щодо\~спасіння і\~збереження застрахованого\~транспортного засобу,\~попередження і\~зменшення збитку.\~При цьому\~зазначаючи,\~що страховий\~випадок стався\~на перехресті\~вулиць Воїнів-Інтернаціоналістів\~та Козацька\~в м.\~Енергодарі Запорізької\~області де\~рух автомобілів,\~на місці\~події,\~здійснюється у\~двосторонньому напрямку\~по одній\~полосі руху\~в кожну\~сторону,\~час настання\~ДТП близько\~22\~години,\~збігається з\~часом руху\~службових автобусів\~ВП «Запорізька\~АПС»,\~що забезпечують\~маршрут працівників\~нічної зміни\~до робочих\~місць підприємства\~стратегічного значення. Інтенсивний рух габаритного транспорту у місці ДТП поставив під загрозу забезпечення виконання умов п.7.1.1. Договору та міг призвести до ще більшого пошкодження застрахованого транспортного засобу в результаті зіткнення з іншими транспортними засобами. Експлуатант транспортував транспортний засіб до місця де можливо його максимальне збереження. Об'їзних шляхів, в даній ділянці вулиця Козацька, не має. Просив суд стягнути з ТДВ «Страхова компанія «ФІНАНСОВИЙ ЕКСПЕРТ» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 1097482,18 грн., а також судові витрати у розмірі 8000,00 грн., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн. Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст.\~128,\~130 ЦПК України. Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач надала свою згоду на заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою всіх учасників справа, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані до справи докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно умов ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата- грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості і виходив з того, що сторони погодили умови договору, а тому мають діяти виключно в межах цих умов. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із статтю 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору. умови, що визначені законом як істотні або е необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін мас бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 29 Закону України «Про страхування», договір страхування визнається недійсним у судовому порядку. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що 26.05.2016 року між [PERSON] та ТДВ «ФІНЕКСПЕРТ» було укладено Договір добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) №236.06,03.16Р (надалі - Догорів) (а.с.9-13). наявності додаткових угод до зазначеного Договору судом не встановлено, сторонами не надано. В матеріалах справи відсутні докази, що зазначений Договір страхування визнано недійсним, заперечення щодо повного або часткового визнання умов даного договору недійсним сторонами не заявлялось. Розмір вартості матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу, сторона позивача зазначає відповідно до Звіту №141/07-ТЗ (а.с.22) Як вбачається з Договору, він був укладений на підставі Закону України «Про страхування», відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» від 16.10.2006 року (далі - Правила). Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР, страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. При цьому, закон визначає під страховим відшкодуванням- страхову виплату, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Статтею 991 ЦК України та ст.26 Закону України «Про страхування», встановлено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, які майже ідентичні. При цьому відповідно до ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: -навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; -вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування. умисного злочину, що призвів до страхового випадку; -подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; -одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; -несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; -наявності інших підстав, встановлених законом. Викладений у цих статтях перелік таких підстав не є вичерпним, оскільки договором можуть бути передбачені й інші підстави відмови у виплаті страхових сум. якщо це не суперечить законодавству України. Згідно п.5 ч.1 ст.991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником, без поважних на те причин, про настання страхового випадку. Законом на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п.5 ч.1 ст. 989 ЦК України), яким дана страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. Відповідно до підпункту 13.5 пункту 13 «Прикінцеві положення» Договору, зазначено, що Страхувальник ознайомлений та згодний з правилами страхування та умовами цього договору, про що свідчить його підпис (а.с.13) Отже судом встановлено та не заперечується сторонами, що Страхувальник - яким є Позивач по справі та Страховик - яким є відповідач по справі, погодили умови Договору 26.05.2016 року добровільно, а тому мають діяти виключно в межах цих умов, при цьому факт набрання чинності даного договору сторонами не оспорюються. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до підпункту 6.2.10 пункту 6 «Права та обов'язки сторін відповідальність сторін» визначено, що обов'язки Страхувальника, за винятком обов'язку сплати страхового платежу (її частин), також розповсюджуються на осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом - Експлуатантів. Невиконання зазначеними особами умов цього Договору спричиняє ті ж наслідки, що й їх невиконання безпосередньо Страхувальником. Сторона позивача зазначає, що 25 квітня 2017 року транспортним засобом, яким є автомобіль РОRSCHE CAYENNE, 2012 року випуску, державний номер: АР 1818 СР, що належить позивачу та який було застраховано відповідно до Договору, керував [PERSON], при цьому стороною позивача не заперечується факту добровільного допущення зазначеної особи до керування застрахованим транспортним засобом, за згодою позивача по справі. Згідно з п.2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Згідно постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.05.2017 року яка не була оскаржена в установленому законом порядку та набрала законної сили 06.06.2017 року по справі №316/627/17 (провадження №3/316/196/17), яка була витребувана судом та досліджена під час розгляду даної цивільної справи і, відповідно до частин 5 та 6 ст.82 Ц11К України, обставини якої не доказуються при розгляді іншої справи, є обов'язковими для суду в питанні що ці дії (бездіяльність) мала місце та що вчинені вони зазначеної у постанові особою, встановлено, що саме [PERSON], [INFO] керував 25.04.2017 року автомобілем PORSHE CAYENNE-, державний номер: АР 1818 СР по вулиці Козацька та на перехресті вулиць Воїнів-Інтернаціоналістів в місті Енергодарі та при повороті ліворуч, порушив п.12.1 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.15 т.2 дослідженої справи про адміністративне правопорушення). При цьому протоколи про скоєне [PERSON] адміністративні правопорушення передбачені ст. 122-4 КУпАП серія БР №172315 (а.с.2 т.1 справи про адміністративне правопорушення) та ст. 124 КУпАП серія БР №172314 (а.с.2 т.2 справи про адміністративне правопорушення) було складено 26.04.2017 року з 08.00 години. Суд вважає безпідставними посилання сторони Позивача на те, що [PERSON] з метою виконання умов підпункту 7.1.1. Договору, у зв'язку відсутністю об'їзних шляхів, на ділянці вулиці Козацька де сталося ДТП, з метою уникнення більшого пошкодження транспортного засобу та надання можливості для руху габаритного транспорту, яким зазначено службові автобуси ВП «ЗАЕС», що підтверджується графіком руху зазначеного транспорту наданого до справи (а.с.57). виходячи з наступного: Дійсно,\~відповідно до\~підпункту 7.1.1.\~Договору (а.с.11).\~при настанні\~ДТП Страхувальник,\~або Експлуатант,\~яким,\~як встановлено\~є [PERSON]\~та на\~якого розповсюджуються\~обов'язки\~Страхувальника за\~Договором добровільного\~страхування,\~повинен вжити\~всіх необхідних\~заходів щодо\~спасіння і\~збереження застрахованого\~транспортного засобу,\~попередження і\~зменшення збитку,\~однак,\~як зазначає\~сама сторона\~позивача,\~рух транспорту,\~де сталася\~ДТП,\~здійснюється у\~двосторонньому напрямку,\~що також\~підтверджується дослідженою\~в судовому\~засіданні Схемою\~місця Дорожньо-транспортної\~пригоди яка\~сталася 25.04.2017\~року (а.с.6\~т.2\~справи про\~адміністративне правопорушення).\~В зазначеній\~Схемі дорожньо-транспортної\~пригоди,\~такожзазначено, що ширина проїжджої частини на якій сталося ДТП становить 7,3 метри, з зазначене схеми також видно, що ДТП сталося на одній з двох частин автомобільної дороги та не вбачається що ДТП зайняло увесь периметр автодороги (т. 2 а.с.6 справи про адміністративне правопорушення), крім того з доданої до Схеми дорожньо-транспортної пригоди фото таблиці місця пригоди, видно що саме лише на одній частини проїзної частини автодороги мало місце ДТП (т. 2 а.с.7 справи про адміністративне правопорушення). Належних та допустимих доказів того, що рух іншого дорожнього транспорту був неможливий внаслідок ДТП, стороною позивача не надано та не зазначено, клопотань про призначення експертиз з метою встановлення зазначеної обставини до суду не надходило. Крім того, в матеріалах справи відсутні як докази, так і зазначення про їх наявність, того, що водій [PERSON], як особа, що має такі ж обов'язки як і сам страхувальник- (Позивач по справі) виконав наступні вимоги Договору: -сфотографував пошкодження ТЗ безпосередньо на місці події надавши ці фотографії в електронному вигляді Страховику (підпункт 7.3.1) Договору а.с. 11); -негайно, але не пізніше ніж за 2 (дві) години, після настання події, зателефонував Страховику за телефоном вказаним у цьому договорі та повідомив про подію (підпункт 7.3.2) Договору а.с.11): -протягом 2 (двох) робочих днів письмово повідомив Страховика про подію, що мас ознаки страхового випадку, докладно вказавши відомості про обставини, характер, події та орієнтований розмір збитку та надав Страховику документи отримані від компетентних органів (підпункту 7.7. Договору а.с.11); -огородив місце пригоди та організував його об'їзд іншими ТЗ з метою збереження слідів пригоди та уникнення подальших збитків (підпункт 7.1.3 Договору а.с.11) Або не виконав зазначені вимоги з поважних причин. При цьому, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БР №172315 (т. 2 а.с.2) зазначено, що 25.04.2017 року [PERSON] залишив місце пригоди, чим порушив ст.122-4 КУпАП, яка передбачає відповідальність водія за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, за порушення якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.05.2017 року, яка набрала законної сили, а отже зазначена обставина не підлягає доведенню. Крім того, залишення водієм [PERSON] місця пригоди, також спростовує посилання сторони позивача, про вчинення [PERSON] дій направлених на виконання умов Договору щодо збереження транспортного засобу, оскільки це, навпаки, доводить протилежне зазначеному, оскільки [PERSON] за відсутності на місці події, був позбавлений можливості контролювання збереження транспортного засобу. Крім того, на думку суду, невиконання вищезазначених умов Договору [PERSON] позбавило Страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, впевнитися, що пошкодження, які було отримано транспортним засобом, отримано саме в наслідок дорожньої транспортної пригоди, а ні після того, враховуючи факт залишення [PERSON] місця пригоди, а отже залишення транспортного засобу без нагляду. Отже, аналізуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що [PERSON], як водієм транспортного засобу з яким сталася дорожня транспортна пригода 25.04.2017 року, було допущено порушення декількох умов передбачених Договором добровільного страхування, які [PERSON]. як Експлуатант, на якого розповсюджується дія даного Договору страхування, повинен був їх виконати, та за невиконання яких передбачена відмова Страховика у виплаті страхового відшкодування - відповідно, що зазначено передбачено в пункті 11 «Відмова у виплаті страхового відшкодування», так, в підпункті 11.7 Договору зазначено про відмову у виплаті в разі порушення Страхувальником умов цього Договору, підпункту 11.5 Договору неповідомлення Страхувальником про настання події, що має ознаки страхового випадку, без поважних на це причин у строк, передбачений Договором (а.с. 13). При цьому, в даному випадку, не встановлено і виконання Страхувальником (Позивачем по справі) підпункту 7.7. умов Договору, оскільки, як зазначено у Договорі (а.с.11). про що зазначалось судом вище, передбачено письмове повідомлення Страхувальника про подію, що має ознаки страхового випадку протягом 2 (двох) днів, а не у телефонній розмові, як зазначає сторона позивача, помилково вважаючи це належним виконанням умови 7.7. Договору. Судом встановлено допущення [PERSON] (Експлуатантом транспортного засобу) порушень умов Договору добровільного страхування, які, в їх сукупності, на думку суду е суттєвим порушенням умов Договору. Приписами ч.3 ст. 991 ЦК України, передбачено письмове повідомлення страховика про відмову здійснити страхову виплату страхувальникові з обґрунтуванням причин відмови. Договір страхування (підпункт 9.3 - а.с.12), як і Закону «Про страхування» передбачають строки виплати відшкодування, при цьому відповідно до підпункту 9.7.3 умов Договору- порядок виплати страхового відшкодування визначається Страховиком (а.с. 12). рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідно до підпункту 10.1 Договору. Страховик приймає протягом 10 (десяти) робочих днів з дня одержання всіх необхідних документів передбачених у Розділах (статтях) 8, 9 цього Договору (а.с. 13). Крім того,\~відповідно до\~підпункту 10.2\~Договору,\~Страховик має\~право відстрочити\~прийняття рішення\~про виплату\~або відмову\~у виплаті\~страхового відшкодування\~на строк\~до 3\~(трьох)\~місяців з\~моменту отримання\~всіх необхідних\~документів,\~у разі\~особливої складності\~справи,\~а також\~у випадках,\~які визначено\~підпунктами 10.2.1.-10.2.3.\~(а.с.13).Також стороною Позивача не зазначено, коли саме, в часі Позивачем було надано Страховику усіх необхідних документів визначених пунктами 8 та 9 Договору (а.с. 11-13). Страхувальнику було\~повідомлено Страховиком\~листом від\~12.07.2017\~року вих.\~№145,\~що існують\~перешкоди для\~з'ясування\~факту,\~причин та\~обставин події,\~що мають\~ознаки страхового\~випадку (а.с.18-19),\~у тому\~числі і\~не отримання\~Страховиком всіх\~необхідних документів, зазначено про те, що на сьогоднішній день у Страховика відсутні підстави для Виплати страхового відшкодування, з чого суд робить висновок, що листом від 12.07.2017 року Страховиком (Відповідачем по справі) було повідомлено Страхувальнику (позивачу по справі), про те, що саме на 12.07.2017 рік відсутні підстави для проведення виплати страхового відшкодування, враховуючи й те, що в даному листі зазначено про замовлення ТДВ «СК «ФІНЕКСПЕРТ» проведення трасологічної експертизи для визначення причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди та зазначено, що після отримання висновку експерта Страховик зможе повернутися до розгляду справи щодо виплати страхового відшкодування по події, що мала місце 25.04.2017 року (а.с. 19). А отже перевірка Страховиком станом на 12.07.2017 рік не була завершена, з зазначеного листа, суд вбачає виконання Страховиком (Відповідача по справі) підпункту 10.3. Договору, в якому зазначено, що в разі якщо Страховик затримує прийняття рішення про виплату або відмову у його виплаті, він повідомляє про це Страхувальника (а.с. 13). Матеріали справи не містять доказів того, що Страховик отримав усі необхідні документи зазначені ним у листі № 145 від 12.07.2017 року (а.с. 19) та чи прийнято Страховиком рішення про відмову у виплаті Позивачу (Страхувальнику) страхового відшкодування, оскільки як з'ясовано судом, про що зазначено вище. Лист на який посилається сторона Позивача як на підмову у здійсненні страхового відшкодування від 12.07.2017 року, не може вважатися таким рішенням. Сторона позивача звернувся до суду з позовом 05.10.2017 року та станом на час розгляд справи, свої вимоги підтримують, однак не надали суду доказів того, що на даний час існує рішення Страховика (відповідача по справі) про відмову в виплаті страхового відшкодування за Договором. як і не надано стороною відповідача доказів того, що така виплата була проведена. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно приписів ч.2 та ч.3 ст.83 ЦПК України, позивач та відповідач повинен подати суд докази. Отже, надання доказів є не правом, а обов'язком сторін по справі. При цьому надані сторонами докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності (ст.77-80 ЦПК України). Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків. пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно приписів ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до п.3 ч.1 ст. 129 Конституції України, відноситься до є основної засади судочинства. Згідно ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, то ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, не підлягають і задоволенню вимоги позивача про стягнення понесених судових витрат. На підставі вищезазначеного,

Outcome: dismissed