Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~04 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку\~ площею 3,64 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] селищної ради\~ Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], померлої 13.11.2013 року. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті бабусі [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення, у звязку зі смертю його матері та доньки спадкодавиці [PERSON] [PERSON], померлої 16 вересня 2004 року. У передбачений законом строк він подав заяву про прийняття спадщини. В той же час, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом йому відмовлено через спір про право щодо вищевказаної земельної ділянки. Так, у правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на землю при його видачі допущено помилку у зазначенні прізвища бабусі, яка на час його видачі вже мала прізвище «Лисак», в той час як правовстановлюючий документ видано на її дошлюбне прізвище «Сергєєва», у звязку з чим нотаріусом вказано про наявний спір про право. За вказаного, позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом за захистом своїх спадкових прав. Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі та просив про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] селищна рада Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області та Вітовська районна державна адміністрація, звернулися до суду із заявами, в яких просили про розгляд даної справи за відсутності їх представників, та [PERSON] селищна рада не заперечувала проти задоволення позову, а Вітовська РДА- просила вирішити спір на розсуд суду. Дослідивши надані письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про смерть І-ФП № 190181, [PERSON] померла 13 листопада 2013 року, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції здійснено актовий запис про смерть 15.11.2013 року за № 4532 (а.с. 7). За даними спадкової справи, заведеної після її смерті, єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину у передбаченим законом строк, за правом представлення після смерті його матері та доньки спадкодавиці [PERSON] [PERSON], є позивач по справі [PERSON] (а.с. 36-83). Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом постанови нотаріуса від 26 травня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спірної земельної ділянки. В своїй постанові нотаріуса зазначає, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї бабки [PERSON], померлої 13 листопада 2013 року, дочка якої матір спадкоємця [PERSON] [PERSON], померла 16 вересня 2004 року. В той же час, спадкоємцем не подано документу, який підтверджує право власності спадкодавиці на вищевказану земельну ділянку, адже згідно Державного акту ІІ-МК № 037205, останній видано на імя [PERSON]. Тобто нотаріусом зазначено щодо наявного спору про право (а.с. 28). Відповідно до п.4.12 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. [PERSON] п. 4.15 вказаного Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна Зазначені нотаріусом підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії підтверджуються зі змісту дослідженої копії Державного акту серії ІІ-МК №037205, виданого на імя [PERSON] 22 листопада 2002 року щодо земельної ділянки площею 3,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] селищної ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 18). [PERSON] з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, а також копії свідоцтва про шлюб І-ФП № 003511 вбачається, що у звязку з укладенням шлюбу 29 серпня 1998 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 15-16). До 29.08.1998 року спадкодавиця [PERSON] мала прізвище «Сергєєва», що було обрано нею під час реєстрації 03 вересня 1962 року шлюбу із [PERSON], що підтверджується змістом аналогічного [PERSON] з державного реєстру актів цивільного стану. Із копії даного витягу слідує, що цей шлюб було розірвано 29.10.1973 р. (а.с. 14). Не зважаючи на вказане, 22 листопада 2002 року Державний акт видано на попереднє прізвище спадкодавця [PERSON] «Сергєєва». [PERSON] інформації відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 18.07.2016 року, за даними «Книги записів державної реєстрації державних актів на право приватної власності на земельну ділянку» дійсно зареєстровано державний акт за [PERSON] площею 3,64 га, акт серії ІІ-МК №037205 за реєстраційним номером 190 від 22.11.2002 року в межах [PERSON] селищної ради Жовтневого району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також відділом Держгеокадастру вказано, що згідно Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року № 537 втратила чинність Інструкція «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 22.06.20069 року за №325, яка передбачала можливість за заявою землевласника, який виявив орфографічні або технічні помилки у виданому державному акті, видати новий. У звязку з вказаним позивачу рекомендовано за захистом своїх прав звернутись до суду (а.с. 25). Посилаючись на вказане, позивач просить про захист своїх прав, шляхом визнання за ним права власності на спірне майно. З досліджених письмових доказів вбачається про належність вищевказаної земельної ділянки саме спадкодавцю [PERSON] В той же час, зазначені розбіжності в написанні її анкетних даних на час видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку перешкоджають позивачу в оформленні його спадкових прав. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведеного, встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1266, 1268 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна першої черги після смерті бабки [PERSON], що прийняв спадщину, та встановивши належність вищевказаного спадкового майна спадкодавцю [PERSON], а також, враховуючи, що можливість нотаріального оформлення спадкоємцем спадкових прав щодо спірного майна вичерпано, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved