Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що до 12.10.2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає разом із позивачкою. За твердженням позивачки, відповідач [PERSON] , ніякої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Аліменти на утримання дитини відповідач також не сплачує. Орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відзиву на позов до суду від нього не надходило. Представник Служби у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити, справу розглянути без його участі. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження (повторне) [NUMBER] , вид.04.10.2007 року виконавчим комітетом Красноставської с/ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 09). Згідно довідки № 588, виданої 22.11.2018 року Оваднівською с/радою Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] проживає разом із своїм малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.02.2012 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2017 року, розмір аліментів, які стягуються згідно вказаного рішення суду, збільшено до 1000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки, виданої Володимир-Волинським міськрайонним відділом ДВС 23.11.2018 року № 676, [PERSON] не сплачує на користь [PERSON] аліменти у визначеному рішенням суду розмірі на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , розмір заборгованості складає 26 236,03 грн, боржник перебуває у розшуку. Володимир-Волинська райдержадміністрація Волинської області у своєму висновку № 2777/30/2-18 від 07.12.2018 року вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, викладені позивачкою у позовній заяві відомості підтверджені відповідними письмовими доказами. Як роз`яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч.2 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків і позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.ст.150, 164 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved