Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

07.04.2014 року [PERSON] звернувся до Новогродівського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошей і моральної шкоди, вказуючи на те, що на початку червня 2013 року між ним ті відповідачем був укладений попередній усний договір про можливу купівлю-продаж належної відповідачу квартири за адресою: м.Новогродівка, вул. Тургенєва,14/12. Письмово ніякого договору не укладалось та умови не оговорювались, грошові кошти одразу не передавались. Загальні характеристики квартири та її технічний стан до його відома конкретно доведено не було. Скориставшись його довірою, так як він працював разом з [PERSON], він бігло оглянув квартиру, так як дуже нуждався в житлі, приїхав з с. Желанне Ясинуватського району, а тому погодився купити цю квартиру, хоча квартира була в незадовільному стані. Також [PERSON] завірила його, що квартира належить їй і в неї є документи на неї. Ніякого письмового договору не укладалось. 09.06.2013 року відповідачка виказала гостру необхідність в грошових коштах та запропонувала в рахунок можливої купівлі-продажу квартири передати їй 10000грн. Він погодився та передав їй 10000грн., оформивши цей факт розпискою в присутності свідків, при цьому оговорили щомісячні сплати в рахунок вартості квартири, ціну якої відповідачка вказала- 35000грн., з яких 3000грн. підуть на оформлення квартири. Після цього він з дружиною та дитиною заселився до квартири, та детально розглянув стан технічний квартири, який був дуже поганий, для проживання не придатний, а саме: віконні рами прогнилі, пічного опалення немає, стіни сирі та цвілі, але відповідачка завірила його, що за такою ціною він іншої квартири не купить, а йому було ніде жити, тому він залишився в квартирі, почав робити ремонт, він здійснив штукатурку стін, поклав плитку у ванній кімнаті, відремонтував санвузол, поміняв унітаз, ванну та водопровідні труби, встановив прибор обліку. В процесі користування квартирою виявилося, що вона дуже холодна. Після відмови відповідачки від продажу квартири, в нього також пропало бажання її купувати, та він став вимагати повернути йому сплачені гроші. Але вона відмовилася повертати гроші, пояснила це тим, що це був завдаток, який поверненню не підлягає, та те, що гроші вона потратила. Так як жити йому було ніде, він сплачував частинами відповідачці за квартиру, всього він сплатив 31900грн., а потім став вимагати укласти договір купівлі-продажу квартири, але вона відмовилася та стала виганяти з квартири. Вважає, що неправомірними діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, так як він міг купити іншу квартиру, згаяв час. Просить стягнути з [PERSON] 31900грн. безпідставно отриманих грошей та 10000грн. у відшкодування моральної шкоди. 15.04.2014 року [PERSON] надав уточнення до позовної заяви, в якій просить стягнути з [PERSON] 28900грн. безпідставно отриманих грошей, від вимог моральної шкоди відмовився. 23.07.2014 року [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, вказуючи на те, що їй дійсно належить квартира [ADDRESS], 18.06.2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, оговорена сума вартості була 35000грн. Вони домовилися, що [PERSON] передасть одразу 10000грн. у виді завдатку, а залишок суми -25000грн. буде сплачувати щомісячними платежами по 4000грн. в місяць, останній платіж-5000грн. Вона передала йому в користування квартиру та зобов»язалася переоформити її після отримання всіх грошей. Всі умови вони оформили письмово розписками. Також вони договорилися, що у разі порушення вказаного договору, завдаток вона не повертає. Після цього [PERSON] приніс їй всього 2000грн., пояснивши, що затримують заробітну плату, та попросив сплачувати такими сумами, на які буде спроможний, на що вона погодилась. Всього він сплати їй до січня 2014 року 18900грн., залишлось-6100грн. В квітні 2014 року він повідомив, що вже не буде купувати квартиру, хоча продовжував в ній жити. Від сусідів вона дізналася, що в квартирі розбиті шибки. Коли вона попала в квартиру, то виявила, що квартира розбита, пошкоджені електропроводка, відсутні двірні лутки, знята штукатурка та шпалери, у ванній кімнаті збита плитка та вирізані труби, відсутня металева ванна, електричний бак для нагріву води, крани та мійка, на кухні розібрана цеглова піч. Діями [PERSON] їй був спричинена матеріальна шкода на загальну суму 26480грн., яку вони просить стягнути з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали позовнівимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Зустрічний позов не визнають, просять відмовити в його задоволенні. [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги [PERSON] не визнала, зустрічний позов підтримує. В останні судові засідання, а саме: 12.01.2015 року, 21.01.2015 року, 05.02.2015 року, 18.02.2015 року, 10.03.2015 року, 20.03.2015 року та 01.04.2015 року [PERSON] неодноразово не з»являлася, про дати слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Таким чином, в силу ч.2 ст.77 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не з'явився до суду без поважних причин. Згідно ч.3 ст.169, п.3ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Заяви про розгляд справи за відсутністю заявниці до суду не надходило, а тому суд вважає за необхідне зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди залишити без розгляду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошей не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно розписки [PERSON] отримала завдаток 10000грн. від продажу квартири по вул.Тургенєва, 14/12, вартість якої складає 35000грн. Залишок складає 25000грн., який [PERSON] зобов»язується сплачувати щомісячно по 4000грн. протягом 6 місяців. У разі несплати залог не повертається та вона звільняється від сплати договірних зобов»язань з продажу квартири. Встановлені в судовому засіданні вищевказані обставини підтверджують той факт, що між сторонами фактично була здійснена домовленість купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], але визнати її юридично правомірною, та визнати її дійсною суд не може, так як: Позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст.ст. 547,548, 570, 635,657, 659 ЦК України, а саме, що відповідачем були порушені норми закону, які регулюють поняття завдатку, правові наслідки порушення або припинення зобов»язання, забезпеченого завдатком та порушення загальних положень зобов»язань, які, на його думку, наступили згідно розписки про передачу грошей за квартиру [PERSON] Суд вважає, що вказані позивачем вимоги не є обґрунтованими діючим законодавством з наступних підстав: Згідно ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язків. На підставі ст.510 ЦК сторонами у зобов»язанні є боржник і кредитор, якими можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Згідно ст.ст.546,547,548 ЦК України виконання зобов»язань може забезпечуватися завдатком. Правочин, щодо забезпечення виконання зобов»язання вчиняється в письмовій формі. Правочин щодо виконання зобов»язання вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виконання зобов»язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов»язання не підлягає забезпеченню. Недійсність зобов»язання спричиніє недійсність правочину, щодо його забезпечення. Позивач вважає, що у відповідача на підставі розписки виникли зобов»язання, як отриманого завдатку у сумі 10000грн. за квартиру. Тоді як, згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума, або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження цього зобов»язання і на забезпечення його виконання. В силу ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Загальною нормою, а саме п.3 ч.1ст.208 ЦК України, передбачена письмова форма правочину між фізичними особами, якщо його сума перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Вартість квартири сторони визначили в розмірі 35000грн. Частинами 1,2 статті 207 ЦК передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах та якщо правочин підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.4 ст.202 ЦК України двосторонній правочин-це погоджена дія двох сторін, тобто взаємоузгоджене волевиявлення сторін правочину. Договір купівлі-продажу відповідно до ст.655 ЦК України, є двостороннім договором. Договору купівлі-продажу між сторонами також укладено не було, так як згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Спеціальною нормою- статтею 657 ЦК України встановлені вимоги до форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Договір даного виду обов»язково повинен укладатися у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, чого між сторонами зроблено не було. З огляду на те, що у розписці між сторонами не зазначено який договір укладається: (чи договір купівлі-продажу, чи надання завдатку), не йдеться про конкретний предмет договору та його конкретну ціну, не визначений строк договору, вказана сума завдатку за квартиру в розмірі 10000грн., тоді як [PERSON] вимагає стягнути з [PERSON] 28900грн., в розписці відсутня дата її складання, а тому суд вважає, що між сторонами не досягнута згода щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу чи укладення завдатку, а тому розписка не може судом братись, як доказ, підтверджуючий вимоги позивача про стягнення з відповідача завдатку у розмірі 28900грн. Яких либо інших доказів [PERSON] не надано. Статтею 218 ЦК України обумовлено, що при запереченні однією із сторін факту вчинення правочину, рішення суду не може ґрунтуватись на показаннях свідків. Відповідно до положень ч.2 ст.59 ЦПК України обставини, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Оскільки позивачем не надано в судовому засіданні належних доказів про передачу відповідачу 28900грн. в якості завдатку при домовленості щодо купівлі-продажу квартири квартири [ADDRESS], у суду немає підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення грошової суми.

Outcome: dismissed