Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

05.04.2016 р. представник [PERSON] в інтересах довірителя [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], Бовшівської сільради Галицького р-ну Івано-Франківської обл., Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської обл., третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» та просить суд: -визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 3 по вул. Церковній (Кармелюка) в с. Бовшів, Галицького р-ну Івано-Франківської обл.; -визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок № 3 по вул. Церковній (Кармелюка) в с. Бовшів, Галицького р-ну Івано-Франківської обл., видане 20 квітня 1990 року Бовшівською сільрадою Галицького р-ну Івано-Франківської обл. на імя [PERSON] в ? частині недійсним; -визнати свідоцтво про право на спадщину № 2644, видане 11 вересня 2006 року Галицькою районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області в ? частині недійсним; Вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 25 вересня 2017 року у справу залучено третю особу АКІБ «Укрсиббанк». [PERSON] змінюючи позовні вимоги, які вважає остаточними, просить суд постановити рішення яким витребувати у [PERSON] ? частки житлового будинку, повернення майна в стан існування та визнання права власності. Змінені позовні вимоги мотивує тим,що 16 грудня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування ? частини спірного житлового будинку № 3 що по вул. Церковній ( Кармелюка) в с. Бовшів Галицького району Івано-Франківської області. Їй передано майно згідно договору дарування а даний договір зареєстрований у виконкомі Бовшівської сільської ради. Окрім того рішенням Галицького районного народного суду від 24.06.1988 р. встановлений факт що вона є власником ? житлового будинку. 09.03.2016 р. її представнику в момент отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна стало відомо,що право власності на ціле будинковолодіння зареєстроване за [PERSON] Бовшівською сільською радою 20.04.1990 р. видано йому свідоцтво про право власності на ціле домоволодіння. Вважає,що [PERSON] незаконно отримала право власності на момент отримання свідоцтва так як на момент його отримання вона була власником тільки ? частини будинку. Після її смерті,згідно свідоцтва про право на спадщину від 11.09.2006р. на ім'я [PERSON] є недійсним і він не мав права на спадкування ? частини будинку яка належить їй. Вважає,що майно вибуло з її володіння поза її волею а тому має право витребувати його у відповідача. Представник відповідача позов не визнав та зазначив,що відповідач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом успадкував належний померлій 12 лютого 2006 року тітці [PERSON] спірний житловий будинок, отримав свідоцтво про право на спадщину. Померлій тітці [PERSON] була відведена в с. Бовшів, Галицького району Івано-Франківської обл. земельна ділянка і така 26 січня 1971 року отримала свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах. 20 січня 1990 року померла [PERSON] виготовила технічний паспорт на спірний житловий будинок та 20 квітня 1990 року отримала свідоцтво про право власності. [PERSON] - дарувальник за договором дарування укладеним з позивачем не проживав за адресою: будинок № 3, вул. Церковна (Кармелюка) в с. Бовшів, Галицького р-ну Івано-Франківської обл., не був власником частини такого. Окрім того, в договорі дарування укладеного 16 грудня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] не вказано конкретної адреси будинку, частина якого є предметом договору дарування. Просив в позові відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився хоча про день, час та місце рогляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши здобуті письмові докази, суд приймаючи рішення у справі враховує наступне. Статтею 41 Конституцією України визначено: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Відповідно до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Проте чинним законодавством захищається право власності обох сторін, тому визначені випадки, коли позбавлення права власності є законним та можливим. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, позивач - власник - зобов'язаний довести ряд обставин, наявність яких визначить підстави для витребування спірного майна від добросовісного набувача. Такими обставинами є наступні: наявність права власності позивача на майно, а відтак - і його право на витребування цього майна; факт вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; факти, які доводять незаконність володіння відповідачем майном позивача; факти, які доводять відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідні брат та сестра. [PERSON] є дочкою [PERSON] 16 грудня 1986 року між [PERSON] [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування ? частини житлового будинку, що в с. Бовшів, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл., який посвідчено секретарем виконавчого комітету Бовшівської сільради Галицького р-ну Івано-Франківської обл. [PERSON] (а.с. 6). 24 червня 1988 року Галицьким районним судом Івано-Франківської обл. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний поділ між співвласниками житлового будинку в с. Бовшів, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл., зареєстрованим під № 286 в по господарських книгах, постановлено рішення, яким позов задоволено (а.с. 78). 20 квітня 1990 року Бовшівською сільрадою Галицького р-ну Івано-Франківської обл. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № 3 по вул. Церковній (Кармелюка) в с. Бовшів, Галицького р-ну Івано-Франківської обл. (а.с. 101). 20 лютого 2006 року [PERSON] померла (а.с. 94). 11 вересня 2006 року [PERSON], як спадкоємцю за заповітом, Державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області видано свідоцтво про право на спадщину № 2644 на спірний будинок з господарськими спорудами (а.с. 91). З довідок Бовшівської сільської ради за №№ 39,584,589 від 10.03. 2016 р., 21.10. 2015 р. від 21.10.2015 р. вбачається,що будинок по вул. Церковній,3 ( бувша вул. Кармелюка) побудований у 1970 р. Станом на 01.01.1987 р. в ? житлового будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON],( мати і дочка) а друга половина будинку згідно договору дарування від 16.12.1986 р. належала [PERSON] На підставі погосподарської книги домоволодіння по вул. Церковній (Кармелюка) № 3 частина ? належить [PERSON], а частина ? належить [PERSON] Окрім того за [PERSON] з 1987р. числиться і земельна ділянка пл. 0.04 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд ( а.с.12-18). Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. У даній справі, позивач, як особа, що вважає себе власником майна звернулась до суду з позовом про захист свого права власності до володільця спірного майно, при тому що майно вибуло з її власності за відсутності її волі. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з незаконного володіння. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей\~387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, ще застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише-власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч.З ст. 397 ЦК України). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ? частка житлового будинку № 3 що по вул. Церковна (Кармелюка) в с.Бовшів вибула з користування позивача не з його волі, та не з волі осіб, які законно користувалися та розпоряджалися вказаною частиною будинку, у відповідача відсутні правові підстави володіння майном, а саме зазначеною частиною житлового будинку якою на даний час нею користується, тому суд приходить до висновку, що вказане майно підлягає витребуванню з незаконного володіння. Суд дійшов висновку, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини наявні правові підстави для витребування майна від відповідача [PERSON] Що стосується позовної вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину жилого будинку що знаходиться по вул. Церковна(Кармелюка) 3 в с. Бовшів Галицького району то в цій частині їй слід відмовити оскільки суду не надано доказів щодо відмови їй у такій реєстрації. На підставі наведеного та

Outcome: partial