Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

04 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, з дня пред`явлення позову і довічно. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що йому 65 років, він є особою з інвалідністю ІІ групи, непрацездатний, хворіє та потребує матеріальної допомоги. Має заборгованість у сумі 18722 грн за кредитним договором, який було укладено для отримання грошових коштів на лікування. Єдиним його доходом є пенсія, розмір якої станом на вересень 2020 року становив 3263 грн. Проживає разом дружиною. [PERSON] син [PERSON] надає йому матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] є його сином, матеріальної допомоги йому не надає, хоча працює і має можливість надавати таку допомогу. Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 14.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.01.2021 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому він просив відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначено, що [PERSON] не навів розрахунку витрат, яких він потребує в середньому на місяць, та додаткових витрат на лікування. Позивачем не доведено, що він потребує матеріальної допомоги, пенсія та інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У позовній заяві зазначено, що старший син позивача [PERSON] періодично надає йому грошову допомогу, однак не вказано про наявність можливості у дружини надавати позивачу таку допомогу. Сам факт непрацездатності батька не зумовлює в даному випадку виникнення у відповідача обов`язку надання батькові утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, між ними склалися неприязні стосунки. Позивач неодноразово звертався до суду з позовами до нього про виселення з належної позивачу квартири, в якій він проживає на законних підставах. Також зазначив, що з 19.11.2020 з нього на користь дружини - [PERSON] стягуються аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищенаведених обставин відповідач вважає, що може бути звільнений судом від обов`язку утримувати батька - [PERSON] . Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи позовної заяви. Позивач пояснив, що йому необхідно купувати ліки, які він приймає щоденно, його доходу для придбання ліків недостатньо. Його щомісячний дохід становить 3263 грн, дружини - 2400 грн. Разом з дружиною вони проживають у трикімнатній квартирі, одним із співвласників якої є відповідач. [PERSON] разом з дружиною та донькою проживають у належній позивачу однокімнатній квартирі. У позивача є гараж і автомобіль, оформлена субсидія на оплату житло-комунальних послуг. Інших доходів немає. Вказав, що отримання аліментів у сумі 800 грн було б достатнім для нього. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Відповідач пояснив, що його дружина не працює, він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки, як просить позивач. Частиною 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши докази, встановив такі обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є батьком відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.12.2020 (а.с. 14). [PERSON] є пенсіонером, особою з інвалідністю ІІ групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 273697 від 06.07.2020 (а.с. 7, 8). Позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 02.02.2015 до 19.02.2015, з 05.11.2015 до 06.11.2015, з 16.10.2018 до 23.10.2018, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 9-11). [PERSON] має захворювання, потребує лікування, що підтверджується копіями консультаційних висновків спеціаліста від 17.02.2021, 18.02.2021 (а.с. 61, 62). [PERSON] станом на 25.08.2020 мав заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сумі 18722,06 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 17). Згідно довідки про доходи [PERSON] , у період лютий-квітень 2020 року розмір його пенсії становив 2939,89 грн, у період травень-серпень 2020 року - 3263,28 грн (а.с. 15). З відповідача [PERSON] на підставі судового наказу Балаклійського районного суду Харківської області від 09.12.2020 стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 42). Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, його дохід за період з 01.08.2020 до 31.01.2021, за вирахуванням утримань, склав 61286,45 грн. У серпні 2020 року ним було отримано 9944,15 грн, у вересні 2020 року - 12598,52 грн, у жовтні 2020 року - 11943,75 грн, у листопаді 2020 року - 11671,16 грн, у грудні 2020 року - 9440,36 грн, у січні 2021 року - 5688,51 грн (а.с. 71). Тобто, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму батькові, який такої допомоги потребує. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 1 січня 2021 року - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІ групи, отримував пенсію у розмірі 3263,28 грн. Тобто позивач отримує більший дохід, ніж встановлений державою прожитковий мінімум, проте в силу свого віку та стану здоров`я потребує сторонньої матеріальної допомоги. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що пенсії, яку він отримує, не вистачає на його потреби у зв`язку з тим, що він має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, придбання ліків, на що необхідні кошти. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладений у Постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 757/52096/18, провадження № 61-9640св20. Вирішуючи спір суд враховує, що у позивача є син - [PERSON] , який, як зазначає позивач, періодично надає йому грошову допомогу. Також суд бере до уваги сімейний та матеріальний стан відповідача, у якого на утриманні перебуває малолітня дитина, 2012р.н., він одружений, працює та має стабільний дохід. Відсутність можливості надавати матеріальну допомогу батьку відповідач пов`язував із матеріальним та сімейним станом, а саме наявністю на утриманні неповнолітньої дитини та дружини - [PERSON] , яка не працює. Відомостей про непрацездатність дружини відповідача, що було б підставою для її права на утримання від відповідача, суду не надано. Наявність зазначених відповідачем обставин не дає правових підстав для відмови в позові та не позбавляє повнолітнього сина обов`язку утримувати батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги. З урахуванням встановлених обставин по справі та майнового стану позивача, останній потребує матеріальної допомоги, проте враховуючи, що позивач отримує пенсію в розмірі, що забезпечує прожитковий мінімум встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а також отримання ним грошової допомоги від старшого сина - [PERSON] , суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та необхідність визначення аліментів у розмірі 1/12 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial