Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

06.11.2020 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено рішення, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В резолютивній частині рішення не було вирішено питання щодо судових витрат понесених позивачем, хоча в мотивувальній частині вказане питання досліджувалось. Відповідно до ст. 170 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликались. При вивченні письмових матеріалів справи, суд приходить до висновку, що при винесенні рішення суду не було вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, - суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати. Встановлено, що при виготовленні рішення суду від 06.11.2020 року судом вирішувалось питання про стягнення судових витрат понесених позивачем, а саме вказано: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. [PERSON] не заперечував проти покладання на нього судових витрат [PERSON] щодо сплати нею судового збору в сумі 840,80 грн. за звернення до суду з даним позовом. Проте відповідач заперечував щодо стягнення з нього на користь позивачки судових витрат за правничу допомогу в сумі 1500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню на її користь із відповідача, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено. Крім того позивач просила відшкодувати їй витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1500 грн. [PERSON] на підтвердження витрат на правову допомогу надано угоду про надання послуг від 23.06.2020 року, акт прийому наданих послуг від 25.06.2020 року. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, у тому числі із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (п.2 ч.4 ст. 137 ЦПК). В той же час [PERSON] не надано суду детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт (послуг), а також доказів про понесення витрат на оплату вказаних послуг. За таких обставин суд не вбачає підстав для відшкодування заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.» Проте в резолютивній частині не вирішено питання про заявлені вимоги позивача щодо розподілу судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне винести додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 840,80 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved