Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

05.07.2016 року Екологічний коледж Львівського національного аграрного університету звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь збитки в розмірі 4307 грн. 81 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] отримала житлову площу з перевищенням норм, яка перевищувала площу, передбачену Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Внаслідок недоплати за надлишкову житлову площу Державний бюджет недоотримав кошти в розмірі 4307 грн. 81 коп., які Коледж просить стягнути на свою користь з [PERSON] разом із судовими витратами. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити та стягнути з відповідача завдані збитки. При цьому представник позивача пояснив, що про недоплату надлишкової площі було зазначено в довідці за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Екологічного коледжу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідачки, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачці на адресу за місцем її реєстрації, вважається, що відповідачка повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Від відповідачки надійшли письмові заперечення, в який вона просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідачка перебувала на обліку як така, що потребує поліпшення житлових умов. Спільним рішенням адміністрації та профкому коледжу 11.04.2008 року проведено розподіл житлової площі під реконструкцію квартир в студентському гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Будинок перебував на балансі Екологічного коледжу Львівського національного аграрного університету та житлова площа квартири [ADDRESS] в цьому будинку була надана для проживання відповідачці та членам її сім'ї. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 11.02.2014 року відповідачка стала власником квартири за адресою: м. [ADDRESS]/25, приватизованої згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В період з 20.04.2015 року по 04.06.2015 року Державною фінансовою інспекцію було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Екологічного коледжу за період з 01.01.2012 року по 01.06.2015 року, в результаті якої складено довідку № 07-26 від 04.06.2015 року. В довідці зазначено, що 6-ти черговикам надана безоплатно житлова площа в будинку на [ADDRESS] на 36,5 метрів квадратних більша ніж передбачена нормами відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що призвело до недоотримання державним бюджетом коштів в загальній сумі 78617 грн. 45 коп. Згідно доданого до довідки розрахунку недооплачена норма житлової площі відповідачки складає 2,0 метрів квадратних на суму 4307 грн. 81 коп. Посилаючись на обов'язок усунути виявлені в ході ревізії порушення, позивач просить стягнути на свою користь вищезазначену суму. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто, підставами для відшкодування збитків є неправомірні дії особи, наявність шкоди як наслідок цих неправомірних дій та вина особи, яка завдала шкоди. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка отримала квартиру внаслідок приватизації. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень в гуртожитках, призначених для проживання сімей та інших житлових приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. За правилами ч. 1 ст. 8 Закону приватизація здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Приватизація квартири відповідачки було проведена відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради після прийняття житлового будинку у власність територіальної громади м. Львова. До теперішнього часу рішення про приватизацію квартири відповідачки в передбаченому законом порядку неправомірним не визнано. Крім того, позивачем не наведено на не доведено, що приватизація була наслідком неправомірних дій з боку відповідачки. Таким чином, відсутня така підстава для відшкодування збитків, як неправомірність дій особи. Позивач просить стягнути 4307 грн. 81 коп. на свою користь. Проте, в довідці ревізії № 07-26 від 04.06.2015 року зазначено, що внаслідок надання безоплатно житлової площі в будинку на [ADDRESS] на 36,5 метрів квадратних більша ніж передбачена нормами відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», державним бюджетом не доотримано коштів на 78617 грн. 45 коп. Тобто, в довідці йдеться про можливі збитки державному бюджету, а не коледжу. Проте, виходячи зі змісту ч.ч. 5,6 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», обов'язок нараховувати та отримувати грошову компенсацію за приватизацію надлишкової площі державного житлового фонду покладається на органи, які здійснюють приватизацію. Позивач не проводив приватизацію квартири відповідачки, оскільки не є органом, передбаченим Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Приватизація квартири відповідачки здійснювалася відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Саме цей орган наділений правом нараховувати та отримувати грошову компенсацію за приватизацію надлишкової площі державного житлового фонду. Крім того, п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» встановлено виключне право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави. Позивач не є органом, який наділений повноваженнями звертатися до суду в інтересах держави. А доказів того, що внаслідок приватизації квартири відповідачки позивачу було завдано збитків, не надано. Крім того, ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не було зазначено, що внаслідок приватизації вищезгаданої квартири було завдано будь-які збитки позивачу. Представник позивача посилається на те, що коледж зобов'язаний був звернутися до суду з даним позовом для усунення виявлених в ході ревізії порушень, про що прямо зазначено в довідці № 07-26 від 04.06.2015 року. Суд вважає, що таке посилання не ґрунтується на законі. Згідно п. 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011 року, Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень, звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю. Тобто, Держфінінспекція має право звернення до суду для захисту інтересів держави. При цьому Держфінінспекція не має права спонукати підконтрольні установи виконувати вимогу про зобов'язання до використання права на судовий захист. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 21.04.2015 року під час розгляду справи № 21-96а15. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що позивачем не доведено, що приватизація квартири відповідачки була проведена з порушенням вимог закону, що внаслідок цієї приватизації було завдано збитків та ці збитки завдано саме Екологічному коледжу Львівського національного аграрного університету, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed