Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

06.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 29.04.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина донька [PERSON] . На даний час вона разом з малолітньою дитиною проживають окремо від [PERSON] та наразі в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа про розірвання шлюбу. Вказує, що розмір її заробітної плати складає 6000 грн. на місяць. У свою чергу, вона змушена винаймати житло, вартість місячної оренди якого становить 8000 грн. На утримання доньки вона витрачає близько 10000 грн., та такі витрати складаються із придбання одягу та взуття, продуктів харчування, на розвиток та лікування дитини, а також на пов`язані із соціальним розвитком потреби. Крім того, [PERSON] навчається у першому класі Луцької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів, відвідує додаткові зайняття з образотворчого мистецтва та секцію дзюдо. При цьому, дитина має проблеми із зором, у зв`язку з чим нею було придбано окуляри, а також вона змушена нести постійні витрати на відповідні огляди. Також, їх спільна з відповідачем малолітня донька схильна до алергічних реакцій, що потребує додаткового догляду та спеціального харчування. Щодо [PERSON] , то останній цілком здоровий та працездатний, жодними відомостями про його розмір заробітної плати вона не володіє. Однак, як їй відомо, відповідач є керівником ТзОВ «Ореол Трейд», а також здійснює виплату житла у розстрочку. Відтак, [PERSON] має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини. Враховуючи наведене, просить суд присудити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на свою користь понесені судові витрати на правничу допомогу. 02.08.2021 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву в обгрунтування якого останній зазначив, що він з лютого 2021 року працює інженером-землевпорядником у ФОП [PERSON] , де отримує заробітну плату в розмірі 5300-5500 грн. на місяць. У свою чергу, його діяльність у ТзОВ «Ореол Трейд» жодних доходів йому не приносить. Таким чином, заявлений позивачкою розмір аліментів є непосильним для нього. Враховуючи наведене, просить суд присудити рішення, яким присудити стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1300 грн. щомісячно та до досягнення нею повноліття (а.с. 33-34). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала із викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач є здоровим, на обліку у лікарів не перебуває та інших осіб на своєму утриманні не має. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково посилаючись на наведені у відзиві підстави, а також пояснив суду, що з моменту окремого проживання сторін, його довіритель надає матеріальну допомогу на утримання доньки та приймає участь у додаткових витрат на неї. У свою чергу, жодним чином не обгрунтованими є доводи сторони позивача щодо витрат, які стосуються оренди житла, оскільки такі обставини нічим не підтверджені. Також зазначив, що [PERSON] дійсно є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває та інвалідність йому не встановлювалася. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 29.04.2012 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом 276. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). За час шлюбу у сторін [INFO] народилася спільна дитина донька [PERSON] . Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно відомостей із ЄДРСР, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.08.2021 року в цивільній справі № 161/9961/21, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказане судове рішення набрало законної сили. Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу малолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] залишилися проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . Зазначене в ході розгляду справи стороною відповідача не оспорювалося. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі відповідача в матеріальному утриманні їх спільної малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Як вбачається із довідки про доходи [PERSON] № Кр000000003 від 20.09.2021 року, останній працює у ФОП [PERSON] з 01.02.2021 року на посаді інженера-землевпорядника та отримує заробітну плату в розмірі близько 5500 грн. на місяць (а.с. 43). При цьому, стороною позивача не доведено наявність у відповідача будь-яких інших видів заробітку (доходу) на час розгляду даної справи судом. Малолітня [PERSON] , [INFO] , здорова, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Будь-яких доказів іншого сторонами суду надано не було. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1700 грн., але не менше між 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця та до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам дітей. На переконання суду, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів того, що матеріальний стан відповідача дає йому змогу сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Так, суд не приймає до уваги надані стороною позивача чеки із продуктових та продовольчих магазинів, оскільки такі жодним чином не свідчать про ту обставину, що усі зазначені у них товари та продукти харчування були придбаними саме для [PERSON] . При цьому, суд наголошує, що витрати, пов`язані із розвитком здібностей дитини та її хворобою не відносяться до предмету доказування при визначенні розміру аліментів та можуть бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом в порядку ст. 185 СК України щодо участі батька у додаткових витратах на дитину. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася до суду 06.07.2021 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. При цьому, при ухваленні даного рішення, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат між сторонами, які стосуються витрат на правничу допомогу, оскільки представником позивача в судовому засіданні було заявлено, що відповідні докази на їх підтвердження буть подані нею в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180, 181, 184 СК України,

Outcome: partial