Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

05.12.2013 року до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до ТОВ «Маркол» про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди. 13.01.2014 року позивачі подали заяву про уточнення позовних вимог. Свій позов обґрунтовують тим, що вони, відповідно до наказів підприємства № 10 від 27.01.2011 року та № 15 від 31.03.2011 року, працювали на посаді охоронців. Наказом ТОВ «Маркол» № 19 від 05.10.2013 року їх було звільнено із займаних посад на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул). Дії відповідача вважають незаконними. Посилаються на те, що їхнє звільнення було помстою. Тому звернулися до суду із вказаним позовом та просять поновити їх на роботі та стягнути моральну шкоду. Суд, заслухавши сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали судових доручень про допит свідків, давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «Маркол» № 10 від 27.01.2011 року [PERSON] призначено на посаду охоронця, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 17-19). Також, відповідно до наказу ТОВ «Маркол» № 15 від 31.03.2011 року [PERSON] призначено на посаду охоронця, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6). 31.10.2013 року відповідачем складено акт №1 з якого випливає, що комісія 30.10.2013 року та 31.10.2013 року, прибувши на об'єкт охорони, виявили, що [PERSON] та [PERSON] у період часу з 05 год. 00 хв. до 08 год. 30 хв. були відсутні на робочому місці (а.с. 32). За результатами службового розслідування інспектором по кадрах було складено відповідне заключення (а.с. 36). Із вказаного заключення випливає, що на підставі розпорядження Директора Товариства від 29.10.2013 року комісія перевірила виконання [PERSON] та [PERSON], охорони матеріальних цінностей Карпилівського родовища піску. Метою перевірки було установлення відпрацювання робочого часу з відповідним записом у табелі та ведення журналу прийому-здавання чергування. Комісією установлено, що журнал чергування не ведеться, 30 та 31.10.2013 року з 05 год. 00 хв. до 08. год. 30 хв. охоронників на об'єкті охорони не було. Причину відсутності охоронників встановити не вдалося, так як прибувши до їхнього помешкання комісію до хати не пустили. За результатами перевірки є підстава звільнити охоронників за прогул. 05.11.2013 року наказом ТОВ «Маркол» [PERSON] та [PERSON] звільнено з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул) з 29.10.2013 року (а.с. 42). Позивачі пояснили, що їхня робота полягає у тому, щоб обходити територію кар'єру. Територія кар'єру велика. Період, за який їх відповідач звільнив, є періодом коли на території знаходяться багато грибників. Тому вони постійно зобов'язані перебувати на території. Крім цього, позивач [PERSON] пояснила, що їхнє звільнення є помстою відповідача за те, що вони селом раніше перекрили дорогу з кар'єру. Також, позивачі вказали, що на роботі охоронці перебувають до часу появи у кар'єрі працівників. Журнал здачі-приймання чергування не ведеться. До працівників вони не підходили та не повідомляли про те, що вони закінчили охорону кар'єру та йдуть додому. Представник відповідача пояснив, що позивачів звільнили законно. Крім цього, вказав, що через неналежне виконання свої обов'язків 5-6 жовтня 2013 року було викрадено 4 метри силового кабелю. Вказане викрадення викликало простій земснаряду та було недопоставлено піску замовнику у розмірі 235 тон. Свідок [PERSON] підтвердив, що бачив [PERSON] та [PERSON] на роботі, вони були у лісі біля кар'єру. [PERSON] допомагав виштовхати автомобіль, який загруз. Автомобіль був одного із грибників. Покази свідка узгоджуються з поясненнями позивачів та підтверджують факт перебування позивачів на роботі і перебування грибників на території кар'єру. Свідок [PERSON] засвідчив, що 31.11.2013 року, зранку, до нього прийшли представники ТОВ «Маркол» та вимагали щоб його дружина та син надали пояснення про свою відсутність на роботі. Однак, дружини та сина дома не було, про що він повідомив представників. Оскільки мобільного зв'язку на кар'єрі немає, то він поїхав туди щоб знайти дружину та сина і з'ясувати що трапилось. Приїхавши на місце, він не побачив їх та вирішивши, що вони ходять територією, поїхав додому. Після 8 години ранку дружина та син повернулися з роботи. Свідок пояснив, що територія кар'єру велика. На підтвердження розміру території позивачами надано фотокартку місцевості (а.с. 22). Свідок [PERSON] надав покази, з яких випливає, що його 25.11.2013 року інженер по безпеці [PERSON] повідомив про те, що [PERSON] будуть звільняти з робити по статті. Він запропонував йому посаду охоронника після звільнення [PERSON], на що той погодився. Крім цього, свідок пояснив, що обліковець [PERSON], також повідомляла його про те, що [PERSON] звільнять. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] мали намір звільнити і шукали завчасно заміну, оскільки [PERSON] не належним чином виконували свої посадові обов'язки. Судом встановлено, що відсутність [PERSON] та [PERSON] на робочому місці відповідачем не доведена. Суд враховує те, що територія кар'єру має значний розмір, у період за який звільнено позивачів перебувало багато грибників, позивачі були змушені постійно перебувати на території. Крім цього, суд приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] Також, суд приймає до уваги покази свідка [PERSON] про те, що його було завчасно повідомлено про звільнення [PERSON] з роботи. Окрім цього свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що на посаду охоронців завчасно шукали заміну. Вказані пояснення свідків підтверджують доводи позивачів про помсту підприємства за те, що вони напередодні перекрили дорогу для проїзду автомобілів через село. Відповідачем не надано суду жодного доказу не те, що [PERSON] та [PERSON] неналежно виконували свої посадові обв'язки раніше. Крім цього, було підтверджено, що позивачі жодного разу не притягувалися до дисциплінарної відповідальності. Крім цього, суд відкидає як доказ щодо неналежного виконання [PERSON] та [PERSON] своїх посадових обов'язків пояснення представника відповідача про те, що було викрадено 4 метри силового кабелю. Із матеріалів перевірки за цим фактом не вбачається, що [PERSON] та [PERSON] визнано винними у цьому викрадені та на них не накладено дисциплінарного стягнення за це, притому, що завдано значну матеріальну шкоду внаслідок простою. Також, суд звертає увагу на те, що на підприємстві відсутній журнал прийму-задачі чергування. Отже підприємством неналежно організовано роботу, що унеможливлює встановити факт нездачі чергування позивачами. Ст. 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Ч. 6 цієї статті вказує, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Ст. 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідачем не доведено суду, що [PERSON] та [PERSON] 30.10.2013 року та 31.10.2013 року були відсутні на робочому місці більше 3-х годин. Суд враховує особливість виконання роботи охоронця, територію кар'єру, місцевість, наявність лісів та осіб, які у той час займалися збиранням грибів. Отже, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що ТОВ «Маркол» наклало дисциплінарне стягнення у виді звільнення за скоєний проступок на позивачів незаконно, не з'ясувавши усіх обставин справи та не врахувавши відсутність у них дисциплінарних стягнень. Також, відповідачем при звільненні [PERSON] та [PERSON] не врахованого того, що вони являються членами однієї сім'ї, тому звільнення їх з роботи позбавило родину джерел доходу. Отже, наказ ТОВ «Маркол» № 19 від 05.11.2013 року про звільнення [PERSON] та [PERSON] із займаних посад є незаконним та несправедливим. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно п. 32 постанови ПВС України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100. П. 5 розділу 4 Прядку зазначає, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідачем надано довідку про середньомісячну заробітну плату [PERSON] та [PERSON] яка становить 1147 грн. 00 коп. (а.с. 87, 88). Оскільки позивачі були звільнені у жовтні 2013 року, то середньоденна заробітна плата повинна рахуватися за серпень-вересень 2013 року. Так, 1147 грн. + 1147 грн. = 2294 грн. 00 коп. (сумарний дохід за два попередні місяці). У серпні 2013 року кількість робочих днів становить 21, у свою чергу у вересень теж 21. 21+21=42. 2294 грн. /42 днів=54,61 грн. (середньоденна заробітна плата) Кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 93 дні. Отже, 54,61*93=5078 грн. 73 коп. Тому, сума стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу становить по 5078 грн. 73 коп. кожному позивачу. В частині стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоду у розмірі 5000 грн. слід відмовити, оскільки жодного доказу на понесені моральні страждання [PERSON] та [PERSON] не надано. Крім цього, жодних пояснень ним у судовому засіданні щодо моральної шкоди не надавалися. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Крім цього, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial