Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

06.05.2020 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (як спадкоємця) про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 13.01.2014 договору № б/н [PERSON] було надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2500 гривень. Позичальник був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором і станом на 02.12.2019 загальна сума заборгованості становить 6533.89 грн. заборгованість за тілом кредиту. Просили позов задовольнити і також стягнути з відповідача на їх користь судові витрати. У позовній заяві представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника Банку та проти винесення заочного рішення суду. 26 травня 2020 року ухвалою Городоцького районного суду Львівської області відкрито провадження у справі. Відповідачка та її представник просили розглядати справу у їх відсутності з врахуванням відзиву, відповідачка визнала позов частково в розмірі 2500 грн. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів наявних у матеріалах цивільної справи. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 13.01.2014 між АТ КБ «ПриватБанком» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким останньому надано кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, на умовах відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] (позичальник) помер [INFO] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] (відповідачка), що вбачається з копії спадкової справи (а.с.69-85). Відповідно до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статтях 610,611,612 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як передбачено ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу ст.ст.1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийнято його дружиною [PERSON] . Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. На підставі викладеного, та з досліджених матеріалів справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, а саме в розмірі визнаному відповідачкою 2500 грн. Позивачем не надано належних та допустимих доказів про збільшення кредитного ліміту позичальнику, в анкеті-заяві де є підпис позичальника, відсутня згода [PERSON] (позичальника) на збільшення суми кредиту (а.с.12). В суду викликає сумнів посилання позивача на останній платіж в листопаді 2017 року, як про це вказано у відповіді на відзив та в долучених розрахунках, оскільки позичальник [PERSON] помер [INFO] . У розділі «Права та обов`язки банку» (а.с.20-22) п.1.1.3.2.17 зазначено, що банк може відмовитися від договору рахунку та закрити поточний рахунок клієнта, якщо операції за цим рахунком не здійснюються протягом трьох років поспіль і на цьому рахунку немає залишку коштів. Отже, якщо позичальник не виконував умов, АТ КБ «ПриватБанк» мав право закрити поточний рахунок клієнта. Частина 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлює, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 250 грн. На підставі викладеного, враховуючи наведене, та

Outcome: partial