Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

07.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії, яку померла недоотримала у зв`язку із проведення АТО, складною дорогою на підконтрольну українській владі територію та її вартістю, незадовільним станом її здоров'я. Позивач зазначає, що заповіт померла [PERSON] не складала, спадкоємцями першої черги є позивач у справі та син померлої - [PERSON] , свідоцтво про народження якого втрачено. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. З метою отримання інформації про суму недоотриманої пенсії, позивачем у грудні 2018 року, лютому та березні 2019 року направлялися звернення до Торецького об`єднаного Управління ПФУ в Донецькій області, де [PERSON] перебувала на обліку, однак відповіді на ці звернення вона не отримувала. Після смерті матері позивач у вересні 2018 року отримала свідоцтво про її смерть. 18 вересня 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області з приводу відкриття спадкової справи після смерті матері, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що нею пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України. Отже, позивачем в позові ставиться питання про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті матері, оскільки вона з вересня 2015 року по день її смерті проживала спільно з нею за адресою: [ADDRESS] , вела господарство, оплачувала комунальні послуги, купувала їжу, робила ремонт в квартирі, тому вона є такою, що відповідно до ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті матері. В судове засідання позивач не прибула, у прохальній частині позовної заяви просила розглянути позовну заяву без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив рішення у справі ухвалити з урахуванням доводів, викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву від 18.06.2019 року представником відповідача зазначено, що військово-цивільна адміністрація м.Торецьк Донецької області не є належним відповідачем у справі, оскільки в даному випадку відкриття спадкової справи відбулося за зверненням позивача до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу, тож належним відповідачем у справі має бути орган місцевого самоврядування територіальної громади м.Бахмут, оскільки за даними категоріями справ відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судовому засіданні пояснила, що вимога позивача про визнання права власності є передчасною, оскільки їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, що не є підставою для звернення до суду із заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Крім того, зазначила, що інформація, викладена позивачем в позові щодо відмови з боку спеціалістів Торецького об`єднаного УПФУ Донецької області щодо надання інформації про суму недоотриманої [PERSON] пенсії, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до Закону України від 02.10.1996 року № 393 «Про звернення громадян» інформація стосовно розміру недоотриманих пенсійних виплат була надіслана [PERSON] на вказану нею поштову адресу. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухав пояснення представника третьої особи, дослідив матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так в судовому засіданні було встановлено, що позивач по справі є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 10, 22), та після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії. У вересні 2018 року, позивач звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області з приводу відкриття спадкової справи після смерті матері [PERSON] , однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що нею пропущено строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України (а.с.6). Вказана відмова стала приводом для звернення відповідача до суду із вказаною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії, сума невиплаченої [PERSON] пенсії за період з 01.08.2014 по 30.11.2016 складає 34989,20 грн. (а.с. 63). Згідно відповіді в.о. завідувача Торецької держнотконтори, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, відомості щодо заповітів, спадкових договорів відсутні (а.с. 36-38). З огляду на викладене суд зазначає таке: Спірні правовідносини виникли під час реалізації позивачем свого права на спадщину. Зазначені правовідносини врегульовано ЦК України. В положеннях п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом, а також таких, які прийняли спадщину, після померлої [INFO] [PERSON] , судом не встановлено. Відповідно до ст. 9-1 Закону України «При тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 № 1669-VII із змінами та доповненнями, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Як убачається з матеріалів справи останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] є м. Донецьк. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. Відповідно до постанови про відмову у відкритті спадкової справи від 18 вересня 2018 року, позивач вперше звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлої матері до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецькій області Дубровського В.М., що знаходиться в м.Бахмуті Донецької області, за адресою: вул. Свободи 13/16. Отже, відповідачем по справі повинен бути орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто в даному випадку орган місцевого самоврядування територіальної громади м. Бахмут. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Під час підготовчого провадження, на питання заміни неналежного відповідача зверталася увага представником відповідача Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області у відзиві на позовну заяву, який направлявся на адресу позивача (а.с. 30-32). Також, це питання було предметом розгляду під час вирішення судом питань підготовчого провадження, висновки щодо якого сформульовані в ухвалі суду від 24.07.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, копія якої також була направлена на адресу позивача. (а.с. 45-47). Отже, позивач була обізнана щодо наявності таких обставин, проте, наданими їй процесуальними правам у повному обсязі не скористалася, і клопотань про заміну неналежного відповідача до суду не подавала. У свою чергу, діючим ЦПК України повноваження суду щодо заміни неналежного відповідача з власної ініціативи не передбачені. Таким чином при зверненні до суду із вказаним позовом позивачем було зазначено неналежного відповідача у справі - Військово-цивільну адміністрацію м.Торецьк Донецької області. За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Поряд із цим, суд відмічає, що позивачу постановою приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області від 18.09.2018 року було відмовлено у заведенні спадкової справи після померлої матері [PERSON] Вказана відмова свідчить про те, що позивачу відмовлено у заведенні спадкової справи лише з тих підстав, що вона протягом шестимісячного строку не звернулася із заявою про прийняття спадщини, тож вказаний строк нею пропущено. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, аналізуючи викладене суд доходить висновку про передчасність заявлених позивачем вимог про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки підставами відмови в даному випадку є порушення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який може бути визначений додатково за рішенням суду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с. 1). Оскільки раніше суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed