Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

07.08.2017 року [PERSON]звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2015 року. Від шлюбу подружжя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя між ними погіршувалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З травня 2017 року позивач з відповідачем проживають окремо. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Спору про розподіл майна подружжя не мають, малолітня дочка мешкає разом з матірю, та й надалі буде мешкати з нею. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 09 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 359, залишивши їй дівоче прізвище «Меланко», визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], разом з матірю, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дочки [PERSON], стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти в розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 09 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківській області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Меланко) [PERSON], [INFO], (актовий запис № 359 від 09.10.2015 року). (а. с. 4) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 448293, виданого 06 травня 2016 року Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. (а. с. 7) Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2017 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання малолітньої доньки [PERSON] немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 70 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-Х1У (із змінами та доповненнями), максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], її батьком є відповідач [PERSON], який, в порушення ст. 180 СК України, не виконує свої обовязки по утриманню дитини до повноліття. Оскільки [PERSON] ухиляється від цього зобовязання, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, кошти на утримання дитини повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дочки [PERSON], [INFO], тобто до 18.04.2034 року. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів (відповідач [PERSON] працездатний, мешкає окремо від позивача та дитини, має задовільний стан здоровя, може надавати матеріальну допомогу), матері (позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу від держави у розмірі 860,57грн. на місяць, дочка [PERSON] мешкає разом з матірю та знаходиться на її повному утриманні). Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2, 3 групи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивач на даний момент не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач та відповідач мешкають окремо, добровільно [PERSON] допомоги на утримання дружини не надає, та, оскільки відповідач ухиляється від цього зобовязання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років обґрунтовані та підлягають задоволенню, тому кошти на утримання позивача повинні бути стягнуті з [PERSON] в судовому порядку в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.08.2017 року до досягнення малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 18.04.2019 року. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів (відповідач [PERSON] працездатний, мешкає окремо від позивача та дитини, має задовільний стан здоровя, може надавати матеріальну допомогу), позивача (знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, перебуває на обліку у Словянському міському УПСЗН, отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років, має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO]). На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем при зверненні до суду витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved