Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

06.07.2021 позивач [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого 05.08.1995 державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-5737. В належній позивачу квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який є сином позивача. За вказаною адресою він не проживає з лютого 2015 року, оскільки з червня 2007 року син є громадянином Російської Федерації, паспорт громадянина України він не отримував. Вказує, що відповідач в оплаті комунальних послуг участі не приймає, та через його реєстрацію в належній позивачу квартирі немає можливості оформити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.07.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Сілантьєв Д.А. в судове засідання не з`явилися, разом з тим, 10.08.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору дарування квартири, посвідченого 05.08.1995 державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-5737 (а.с.9, 10). \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.04.2007 відділом РАЦС м.Ноябрьськ служби РАЦС Ямало-Ненецького автономного округу, [PERSON] народився [INFO] в м.Ноябрьськ Ямало-Ненецького автономного округу, батьки - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою № 816, виданою 06.10.2009 РАЦС м.Ноябрьськ служби РАЦС Ямало-Ненецького автономного округу, в архіві відділу РАЦС м.Ноябрьськ служби РАЦС Ямало-Ненецького автономного округу наявний запис акту про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] за №485 від 15.06.2001 по відділу РАЦС м.Ноябрьськ служби РАЦС Ямало-Ненецького автономного округу. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.4). \~ \~ \~ \~Згідно зі\~свідоцтвом про\~розірвання шлюб\~серія [NUMBER] ,\~виданого 25.08.2009\~відділом РАЦС\~м.Ноябрьськ\~служби РАЦС\~Ямало-Ненецького\~автономного округу,\~шлюб між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~розірвано 05.06.2007\~на підставі\~рішення мирового\~судді судової\~ділянки №1 м.Ноябрьськ Ямало-Ненецького автономного округу від 25.05.2007, про що 25.08.2009 складений актовий запис про розірвання шлюбу № 454 (а.с.8). \~ \~ \~ \~28.08.2015 відділом ОФМС Росії по республіці Адигея в місті Майкоп, [PERSON] , [INFO] , виданий паспорт громадянина Російської Федерації, та який з 24.02.2015 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки № 330, складеної 02.07.2021 керівником ПП «Житловик», за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 3 особи: [PERSON] , [INFO] власник, [PERSON] , [INFO] чоловік, [PERSON] , [INFO] син (а.с.11). Відповідно до акту про не проживання, складеного 05.07.2021 директором ПП «Житловик» Чернишевим С.М. та паспортистом [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно показань сусідів: квартира [ADDRESS] ( [PERSON] ), квартира [ADDRESS] ( [PERSON] ) в квартирі за вищевказаною адресою з 2015 року не проживає за місцем реєстрації [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Глава 23\~ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3\~ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що [PERSON] не знятий з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику квартири володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383\~ЦК України\~встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як зазначено в\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Виходячи з того, що\~Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або\~заперечень. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача, суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи\~позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підставі своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2015 року, нею не користуються, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved