Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, уточненою у подальшому, до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення частки в спільній частковій власності померлої [PERSON], визнання права власності в порядку спадкування за законом, поділ спадкового майна та виділ часток в натурі, посилаючись на те, що 11 червня 2013 року померла мати позивачки та відповідача , [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на її майно, а саме на 2/14 частки житлового будинку №12 по вул..Райдужній в м. Одесі. Позивачка та відповідач у встановлений законом строк звернулись до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини , проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що у правовстановлюючих документах на житловий будинок не було зроблено перерахунку ідеальних часток і нотаріус рекомендувала звернутися до суду. Оскільки позивачка не має можливості оформити спадщину після смерті матері, так як законодавством не передбачено оформлення правовстановлюючих документів на імя померлої особи, позивачка просила суд визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок №12 по вул..Райдужній в місті Одесі становить 23/50 та поділити спадкове майно, визнавши за нею, [PERSON] право власності на 19/50 частин житлового будинку у порядку спадкування за законом, виділивши їй в натурі, позначеному у технічному паспорті, житловий будинок під літ. «Д» з прибудовою літ. «д», що складається з :6-1 житлова, площею 11,7 кв.м.; 6-2 кухня,площею 15,4 кв.м.;6-3 коридор, площею 6,5 кв.м.; 6-4 коридор, площею 6,8 кв.м.; 6-5 туалет, площею 3,8 кв.м. ,загальною площею 44,2 кв.м.,житловою площею 11,7 кв.м., в житловому будинку літ. «А»: 4-10 кухня, площею 8.7 кв.м.; 4-11 кухня, площею 14,6 кв.м. , загальною площею 23,3 кв.м..та визнати за [PERSON] право власності на 2/25 частки житлового будинку літ. «А», який розміщено за адресою м. Одеса вул..Райдужна, 12 у порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], виділивши йому в натурі, позначеному у технічному паспорті, частину житлового будинку літ «А», яка складається із : 1-1 житлова, площею 12,3 кв.м.; 1-2 кухня, площею 9,6 кв.м.; 1-3 сан.вузол, площею 3,2 кв.м.; 1-4 коридор, площею 3,1 кв.м., загальною площею 28.2 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м.. Представник позивачки, діюча за ордером, витягом із договору подала до суду заяву від 20.09.2016 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила суд розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи за його відсутністю. Треті сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2013 року померла мати позивачки та відповідача , [PERSON] , про що 12.06.2013 року складено відповідний актовий запис № 5843, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖД № 340276 . Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, а саме на 2/14 частки житлового будинку №12 по вул..Райдужній в м. Одесі, яка їй належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 07.06.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3747 та зареєстровано в БТІ, реєстраційна книга №173 ,стр.84,р.№5100 . У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця: [PERSON], та відповідач [PERSON] Як вбачається із спадкової справи №766/2013р. у встановлений законом термін, позивачка та відповідач звернулися до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини , проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що у правовстановлюючих документах на житловий будинок не було зроблено перерахунку ідеальних часток і нотаріус рекомендувала звернутися до суду . З розяснень п.3.4. Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці мають право звернутися з позовом про визначення частки майна належної померлому. Судом встановлено, що у позивачки відсутні документи , які б підтвердили частку померлої в праві спільної сумісної власності на частину житлового будинку по вул..Райдужній,12 в м. Одесі, оскільки при житті [PERSON] не перерахувала свою частку у праві власності на вказаний будинок, і тому позивачка не має можливості надати нотаріусу необхідні документи для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки позивачка не має можливості оформити спадщину після смерті матері, так як законодавством не передбачено оформлення правовстановлюючих документів на імя померлої особи, позивачка просила суд визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок №12 по вул..Райдужній в місті Одесі становить 23/50частки, визнати право власності в порядку спадкування за законом та поділити спадкове майно, визначивши в натурі частку кожного спадкоємця в спадковому майні, оскільки відповідач не має наміру та бажання цим займатися і тому можна лише в судовому порядку вирішити це питання. Відповідно до довідки КП «БТІ»ОМР від 16.04.2016 року [PERSON] належали та знаходились у користуванні до 05.08.1992 року в житловому будинку літ. «А»: 1-1- житлова кімната ; 1-2 - кухня; 1-3 -сан.вузол; 1-4 коридор, житловий будинок літ. «Д»: 6-1-житлова, 6-2-кухня, 6-3-коридор,6-4 коридор, 6-5-туалет, прибудова літ. «а4», частина якого переобладнана із сараю літ. «Г» : 4-10 кухня, 4-11- кухня та після 05.08.1992 року.-житловий будинок літ. «М» з прибудовою літ. «м», прибудова літ. «а3» . Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773(із змінами та доповненнями) вказані вище обєкти, які побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва і тому вважаються такими, що прийняті в експлуатацію. Відповідно до постанови КМ України від 25.12.2015 року №1127 « Про затвердження Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документом , що відповідно до вимог законодавства, засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди,прибудови до них,побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. 06.08.2015 року КП «БТІ» ОМР було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 12 по вул..Райдужній в м.Одесі , де зазначено на плані житловий будинок літ. «Д» з прибудовою літ. «д» , що складається з :6-1 житлова площею 11.7 кв.м.; 6-2 кухня площею 15.4 кв.м.;6-3 коридор площею 6,5 кв.м.; 6-4 коридора площею 6.8 кв.м.; 6-5 туалету площею 3.8 кв.м. ; прибудова літ. «а4», що складається з : 4-10 кухня площею 8.7 кв.м.; 4-11 кухня площею 14.6 кв.м, які були перебудовані до 1992 року із сараю літ. «Г» і таким чином не є самочинним будівництвом. Права [PERSON] на частку житлового будинку літ «А», яка складалась із : 1-1 житлової кімнати , площею 12,3 кв.м.; 1-2 кухні площею 9.6 кв.м.; 1-3 сан.вузла площею 3.2 кв.м.; 1-4 коридора площею 3.1 кв.м. Житловий будинок літ. «Д» з прибудовою літ. «д»,що складається з :6-1 житлова площею 11.7 кв.м.; 6-2 кухня площею 15.4 кв.м.;6-3 коридор площею 6,5 кв.м.; 6-4 коридора площею 6.8 кв.м.; 6-5 туалету площею 3.8 кв.м. ; сарай літ. «Г», частина якого переобладнана до 1992 року в літ. «а4», що складається з : 4-10 кухня площею 8.7 кв.м.; 4-11 кухня площею 14.6 кв.м. , ніким не оспорювались, будинок знаходився в повному володінні та користуванні померлої та членів її сім`ї . 11.07.2016 року Малиновський районний суд м. Одеси постановив ухвалу якою доручив КП «БТІ»ОМР зробити перерахунок ідеальної частки у житловому будинку №12 по вул..Райдужній у місті Одесі спадкодавця [PERSON], на яку вона мала право на день смерті, з урахуванням будівель і споруд,побудованих до 05.08.1992 року та визначити розмір ідеальних часток [PERSON] та відповідача [PERSON] при поділі в натурі спадкового майна. На виконання ухвали суду КП «БТІ»ОМР виготовило технічний паспорт від 04.08.2016 року та надало розрахунок часток у житловому будинку №12 по вул..Райдужній в м. Одесі, згідно якого у фактичному користуванні [PERSON] знаходилось: в житловому будинку літ. «А»: 1-1 житлова, площею 12,3 кв.м., 1-2 кухня,площею 9,6 кв.м., 1-3-санвузол, площею 3,2 кв.м., 1-4 коридор, площею 3,1 кв.м., 4-10-кухня, площею 8,7 кв.м., 4-11 кухня, площею 14.6 кв.м., загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м., житловий будинок літ. «Д»: 6-1- житлова, площею 11,7 кв.м., 6-2-кухня, площею 15,4 кв.м., 6-3-коридор, площею 6,5 кв.м., 6-4-коридор, площею 6,8 кв.м., 6-5-туалет, площею 3,8 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м. , житловою площею 11,7 кв.м., що складає 23/50 частини. У фактичному користуванні позивачки [PERSON] при поділі в натурі спадкового майна з урахуванням порядку користування спадковим майном знаходиться: житловий будинок літ. «Д»: 6-1-житлова, площею 11,7 кв.м., 6-2-кухня, площею 15,4 кв.м., 6-3 коридор, площею 6,5 кв.м., 6-4-коридор, площею 6,8 кв.м., 6-5-туалет, площею 3,8 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 11,7 кв.м., в житловому будинку літ. «А»: 4-10 кухня, площею 8,7 кв.м., 4-11-кухня, площею 14,6 кв.м., загальною площею 23,3 кв.м., що складає 19/50 частин. У фактичному користуванні [PERSON] при поділі в натурі спадкового майна з урахуванням порядку користування спадковим майном знаходиться: в житловому будинку літ. «А»: 1-1-житлова, площею 12,3 кв.м., 1-2-кухня, площею 9,6 кв.м., 1-3 сан.вузол, площею 3,2 кв.м., 1-4-коридор, площею 3,1 кв.м.,загальною площею 28,2 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м., що складає 2/25 частки. При визначені часток були враховані: житловий будинок літ «Д» з прибудовою літ. «д»,прибудови літ. «а2», літ. «а4», які знаходились у користуванні [PERSON],[PERSON]В, побудовані до 05.08.1992 року та не належать до самочинного будівництва. Самочинні побудови:житловий будинок літ. «М», прибудови: літ. «а1»-50% самочинно, літ. «а3», літ. «м», тамбур літ. «а5», сарай літ. «Т» до розрахунку часток не увійшли. Порядок виділу та поділу майна,що належить особам на праві спільної часткової власності встановлюється Цивільним Кодексом України. Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст..357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити за свій рахунок добудову(прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова(прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У відповідності до ст..364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 статті 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними(ч.1 ст.367 ЦК України). З урахуванням встановленого роками порядку користування спадковим майном позивачем та відповідачем , яке уклалось ще за життя померлої [PERSON], наявністю технічної можливості, суд вважає за можливе поділити спадщину, яка знаходиться за адресою м. Одеса вул..Райдужна,12, між спадкоємцями та виділити в натурі частку спадкового майна. Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа,який засвідчує його право власності. За правилами ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, передбачається право на ефективне мирне володіння майном. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст..334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування»(пункт23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформлені права на спадкування. Стаття 3 ЦПК України визначає , що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст..41 Конституції України кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до вимог ст..10, ст..11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається ,як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному,обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно зі ст..57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні данні , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно зазначеної Постанови, враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог чи заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів( ст..58,58 ЦПК України). Позивач в повній мірі довів суду обставини, на які посилається в позовній заяві, суд не має жодних підстав вважати надані йому докази неналежними та недопустимими, оскільки стороною відповідача не надано жодного доказу,які б спростовували доводи представника позивача. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Відповідно до ст..217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання. Відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав є рішення суду, що набрало законної сили. На підставі ст..ст.3,10,11,15,57,60,209,212-215,217,218, 223 ЦПК України, ст..ст.15, 16, 182,328, 355,356 - 358, 364,367, 392,1216-1218, 1221,1223, 1261 , 1268- 1270,1278 ЦК України, суд

Outcome: approved