Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

05 липня 2018 року позивач подає до суду позовну заяву, вимогами якої є зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2016 р. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03 березня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення по цивільній справі № 759/19211/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Даним Рішенням було вирішено: 1) стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 16.12.2015 р. 2) стягнути з [PERSON] додаткові витрати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 200,00 гривень щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 16.12.2015 року. Дане рішення перебуває на виконанні Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.07.2005 року, з [PERSON] на користь [PERSON] утримується борг по аліментам на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 88 935 грн. 88 коп., (в розмірі 1/4 частини усії видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.06.1999 року). Також, [INFO] в позивача народилась донька, [PERSON] , яка також знаходиться на утриманні позивача. Утримання з позивача аліментів становить більше 70 % його заробітку, що перевищує встановлену законом частку. Тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2016 р., на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] , з 1/3 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Звільнити [PERSON] від сплати додаткових витрат на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 200,00 гривень щомісяця починаючи з дня набрання рішення суду законної сили. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києві від 02.10.2018 року відкрито провадження у справі, визначені правила подальшого розгляду справи у порядку загального позовного провадження (а.с.29-30). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову із наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення по цивільній справі № 759/19211/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Даним Рішенням було вирішено: 1) стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 16.12.2015 р. 2) стягнути з [PERSON] додаткові витрати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 200,00 гривень щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 16.12.2015 року (а.с.22). Дане рішення перебуває на виконанні Оболонського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.07.2005 року, з [PERSON] на користь [PERSON] утримується борг по аліментам на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 88 935 грн. 88 коп., (в розмірі 1/4 частини усії видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.06.1999 року) (а.с.23,24). [INFO] в позивача народилась донька, [PERSON] , яка також знаходиться на утриманні позивача (а.с.25). Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). У своїй позовній заяві, [PERSON] , просить зменшити розмір аліментів, які стягнуті з останнього рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року на утримання сина [PERSON] , з 1/4 частини від заробітку(доходу) визначеної судом до 1/6 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того позивач просить повністю звільнити його від сплати додаткових витрат на дитину в розмірі 200 гривень щомісячно, визначених тим самим рішенням суду. Таким чином, [PERSON] заявляє дві окремі позовні вимоги матеріального характеру: перша, зміна розміру аліментів; друга, це звільнення від сплати додаткових витрат на дитину. В своїй позовній заяві, як аргумент, щодо зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, позивач надає докази того, що він протягом тривалого часу не сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] . [PERSON] тривалий час не виконував рішення Оболонського районного суду міста Києва, щодо сплати аліментів на його утримання, в наслідок чого у нього утворилася заборгованість. В теперішній час син [PERSON] , [PERSON] , досяг 18 річного віку, аліменти на його утримання не стягуються. Те що з [PERSON] стягується заборгованість за рішенням Оболонського районного суду міста Києва в розмірі 88 935 грн. 88 коп., не має ні якого відношення до визначення розміру аліментів і не може бути враховане як підстава для зміни розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . Як другу підставу, зміни розміру аліментів, позивач зазначає, що [INFO] у нього народилася дитина, дочка [PERSON] , але при цьому, позивач ні як не обґрунтовує яким чином народження його дитини пов`язане зі зміною розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Як зазначає позивач в своєму позові, крім неповнолітнього сина [PERSON] на утримання якого він сплачує аліменти, він має неповнолітню дочку [PERSON] , 2018 року народження, яку він утримує. В такому випадку, він мешкає разом з новою сім`єю, утримує дитину 2018 року народження і підстав для застосування вищевикладеного роз`яснення Верховного Суду України не має. Таким чином, наявність іншої сім`ї у позивача, не має ні якого доказового значення для відносин, які склалися між сторонами даної справи. Слід зазначати, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку що відносно сина [PERSON] , забезпечено рішенням Святошинського районного суду міста Києва який стягнув аліменти в розмірі 1\\4 частини від заробітку та 200 гривень щомісячно на особливі потреби дитини. Таким чином, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, можна прийти до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги, щодо підстав зміни розміру аліментів, відповідно до положень ст. 192 СК України, а саме: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, тобто сторін, доказів, які б свідчили про необхідність зменшення їх розміру не надано, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Отже ,стягнення за ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження2 боргу за аліментними зобов`язаннями перед [PERSON] після повноліття дитини [PERSON] є борговими зобов`язаннями [PERSON] , які існували під час ухвалення рішення Святошинським районним судом м.Києва за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Даним Рішенням було вирішено: стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 16.12.2015 р.; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 200,00 гривень щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 16.12.2015 року (а.с.22) про які [PERSON] знав та повинен був повідомити суд. Крім того, посилання на утримання своєї третьої дитини [PERSON] , [INFO] , марітю якої є [PERSON] нічим не підтверджено. Тобто, один лише факт батьківства позивача відносно цієї дитини без доказів спільного проживання з матір`ю дитини та дитиною, доведених доходів сім`ї, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи те, що позивач жодного доказу, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed