Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

06.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник пояснила, вона та її родина з [PERSON] підтримували дружні відносини. На початку 2000року [PERSON] залишився без власного житла та став хворіти, її сім`я забрала до себе та здійснювали за ним догляд. [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку пай. [PERSON] залишив на її ім`я заповіт. В шестимісячний строк вона не зверталася до нотаріуса, оскільки вважала, що спадщину прийняла, оскільки [PERSON] проживав з нею, вона здійснила його поховання. При звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Полонської міської ради судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника та представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, за змістом частини першої статті 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293). А згідно із частиною другою статті 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. В свою чергу відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі СК України) сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частиною четвертою статті 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Матеріалами справи встановлено, що на початку 2000 року [PERSON] забрала до свого будинку [ADDRESS] , на постійне місце проживання [PERSON] , 1929 року народження, який на той час залишився без житла. З того часу здійснювала за ним догляд, а після смерті здійснила його похованні. [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина земельну частку (пай). 08.08.2000 року [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] . В шестимісячний строк заявниця не звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважала, що спадщину прийняла, оскільки [PERSON] проживав з нею і вона здійснювала за ним догляд. При звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт свого проживання разом з померлим [PERSON] , але його встановлення породжує юридичні наслідки, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Заявник намагалася вирішити спірну ситуацію в досудовому порядку звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Полонської державної нотаріальної контори Хмельницької області, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на відсутність документального підтвердження факту проживання заявника з спадкодавцем на момент смерті, та пропозицією звернутись до суду для встановлення факту проживання разом з спадкодавцем на момент смерті, що дасть можливість нотаріусу видати заявнику свідоцтво про право на спадщину, як такому що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , так як фактично проживала разом зі спадкодавцем на момент смерті. Всі вищезазначені обставини підтверджуються письмовими свідченнями викладеними в заяві до суду, довідкою про фактичне проживання [PERSON] , свідоцтвом про смерть [PERSON] , відмовою у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2019 виданою Полонською державною нотаріальною конторою Хмельницької області, інформацією з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2019, заповітом від 08.08.2000року та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] з 2000року проживав із заявницею, вона доглядала за ним та здійснила його поховання. На підставі викладеного суд вважає заявлені вимоги законними, підставними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved