Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

05.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], яка є її рідною дочкою. В обґрунтування позову посилалася на те, що влітку між сторонами було укладено спірний договір дарування належної позивачці квартири [ADDRESS]. Позивачка стверджувала, що укладення вказаного договору не відповідало її внутрішній волі та укладаючи вказаний договір вона діяла під впливом помилки, оскільки вона є особою похилого віку, глуха та має вади зору. Фактично вона мала намір скласти заповіт, однак нотаріус не розяснив їй суть правочину який укладається, через стан здоровя вона була позбавлена можливості ознайомитись з його змістом. На підставі викладеного просила визнати оспорюваний договір дарування недійсним. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, вказала, що є особою похилого віку, глуха та майже нічого не бачить, є постраждалою від аварії на ЧАЕС. Заробила на спірну квартиру важкою працею і вказана квартира є її єдиним житлом. Відповідачка, обманним шляхом, повела її до нотаріуса де умовила підписати якісь документи зі змістом яких вона не ознайомилася бо повірила доньці. Не мала наміру дарувати вказану квартиру. Вважає, що відповідачка вигонить її з квартири на вулицю. Просила позов задовольнити та повернути квартиру їй у власність. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала. Будучи допитаною в якості свідка пояснила, що в кінці (23-24 липня) 2015 року їй зателефонувала мама [PERSON] повідомила, що її побив чоловік і вона пішла ночувати до сусідки. Коли відповідачка приїхала позивачка перебувала у тітки [PERSON] ([PERSON]М.). Вони разом пішли до спірної квартири по документи, які віддав [PERSON] ([PERSON]М.). Позивачка мала намір квартиру віддати Ані ([PERSON]М.). [PERSON] казав, що йому байдуже. Позивачка разом з відповідачкою пішли до нотаріуса, а той відправив їх до міськради. Там, пояснили, що на онучку переоформлювати дорого і вирішили оформити на відповідачка, як дочку. Замовили в БТІ техпаспорт, який позивачка, відповідачка та [PERSON] забрали на другий день. Наступного дня пішли до нотаріуса. Усюди позивачка та відповідачка ходили разом. Нотаріуса порадила знайома позивачки [PERSON] ([PERSON]Ф.). У нотаріуса позивачка сказала, що хоче дарувати. Нотаріус позивачці все розяснила, вона все чула та читала. Нотаріус дала перелік документів. Потім сторони разом ходили до Скадовської міської ради де видали довідку, яку позивачка прочитала особисто, знайшла у ній помилку та довідку поміняли. Всі необхідні документи віднесли до нотаріуса і вона призначила на пятницю. Нотаріус позивачці все розяснювала, а остання все розуміла. У нотаріуса були тричі. Перший раз дали документи і нотаріус розяснювала, що таке дарування, позивачка читала зразок. Другий раз зібрали документи позивачка наполягала на даруванні. Третій раз підписували договір. Нотаріус питала чи добре чує позивачка, як почувається, позивачка все почитала потім почитала відповідачка. Нотаріус розяснила, що квартира належатиме [PERSON] ([PERSON]А.) і сторони підписали договір. Коли пішли додому відповідачка пішла до [PERSON] ([PERSON]М.), а позивачку побив чи вигнав [PERSON] і вона ночувала у дворі. З цього приводу зверталися до міліції, виїжджав ДІМ, однак [PERSON] все заперечував. Позивачка зібрала речі та поїхала з відповідачкою. Їй обстежили слух та придбали слуховий апарат. Позивачка особисто давала відповідачці 100 доларів США на переоформлення квартири, щоб не бачив її чоловік [PERSON] Позивачка була слаба, вона не є інвалідом, погано бачить та чує, стороннього догляду не потребує. В неї 70% слуху. Купили їй слуховий апарат на одне вухо. Їй треба казати голосно. Позивачка казала, що буде продовжувати жити з чоловіком у вказаній квартирі, відповідачка не заперечувала. Відповідачка позивачку з квартири не виганяє, живе і буде жити в своїй квартирі, догляду чи утримання позивачці ніхто не обіцяв. Позивачка читає в окулярах, а дрібний шрифт ще і з лупою. У нотаріуса договір та інші документи так і читала, просила нотаріуса, читаючи договір, не кричати. Про заповіт чи договір довічного утримання мова не йшла. Коли позивачка повернулася до м. Скадовська стосунки погіршилися, вона почала казати, що ми її виганяємо, хочемо продати квартиру. Позивачка вважає договір неправильним. Що вказане в договорі з приводу оцінки квартири, хто оплачував оформлення договору, чи було вказано в договорі про проживання у ній позивачки, чи було зазначено що вона погано бачить та чує, яким шрифтом надруковано договір не памятає. Нотаріус розяснювала сторонам положення закону про дарування. Щодо наміру позивачки обміняти квартиру знає, однак він виник пізніше і не заперечує, якщо буде відповідний варіант. На оформлення дарування витратила 8000 грн., однак квитанції не має. Не згодна на розірвання договору дарування, оскільки чоловік позивачки її бє, вважає що з наміром відібрати квартиру. Документи позивачці не давала, щоб нічого не зробили з квартирою. В судовому засіданні третя особа приватний нотаріус [PERSON] пояснила, що подробиць укладення угоди не памятає, однак все, що стосується оспорюваного договору викладено нею у письмових запереченнях на позов. Зазначила, що позивачка все чула, просила не кричати, читала договір в окулярах. Нотаріусом було розяснено суть договору дарування та зясовано чому позивачка не бажала оформити заповіт. Остання особисто казала, що хоче подарувати квартиру відповідачці. Вважає, що діяла у відповідності із діючим законодавством, правові підстави для визнання його недійсним відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є чоловіком позивачки. Знає її з 1989 року, проживає разом 23 роки. У позивачки 3 доньки з усіма знайомий. До 2006 року, коли вони з позивачкою розписалися, стосунки з її дочками були нормальні. Скандали були оскільки доньки вважали, що свідок має якісь права на квартиру, хоча безпідставно. Десь 28-29 липня 2015 року до них з позивачкою приїхала [PERSON] з своєю донькою та знову почали сваритися через квартиру. Свідок сказав позивачці зробити заповіт на квартиру. Коли це почула відповідачка з донькою відразу вирішити оформлювати квартиру, одягли позивачку, взяли документи та кудись повезли позивачку. Коли позивачка повернулася сказали, що все зробили. Потім забрали позивачку до Києва і зробили їй слуховий апарат. Позивачка повернулася з онукою, була вся брудна та недоглянута. В Києві пробула більше місяця, як пояснювали родичі через відсутність квитків. Онука ([PERSON]М.) почала ходити по квартирі і казала, що тепер все це не ваше, а мамине (відповідачки). Свідок сказав, як помремо буде ваше. Казала, що позивачка все подарувала її матері. Позивачка обурилася, зателефонувала відповідачці та остання повідомила, що вони розлучать свідка і позивачку, виселять свідка, а останню заберуть до Києва. Дійсно сварився з відповідачкою по телефону. [PERSON] читає з лупою, у неї катаракта на обидва ока більше року. Слух теж поганий, хоча зробила апарат, але він не помагає. Позивачка лікується від наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом І групи. Зі слів відповідачки свідок знає, що вона хоче продати квартиру та шукає покупця. Після відвідування нотаріуса позивачка казала, що підписала документ, щоб після смерті квартира відійшла відповідачці. Дійсно вони з позивачкою хотіли поміняти квартиру на нижчий поверх чи на будинок. Дарування квартири донькам за життя не обговорювали, мова була за заповіт. Договір оформили за пів дня. Після переоформлення квартири відповідачка та її родичі до квартири не приїжджали, вони бояться свідка. Балончиком не бризкав, позивачку не бив, електрошокер до неї не застосовував. Іншого житла не має. Стосунки з позивачкою відмінні. Сварився з відповідачкою, вона ж зверталася до міліції. Не було такого, щоб позивачка в липні 2015 року декілька днів жила у сестри. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що її діти влітку 2015 року відпочивали в Херсонській області. За декілька днів до оформлення договору зателефонувала бабуся (позивачка) та повідомила, що її чоловік ([PERSON]М.) з нею погано поводиться. Порадившись, всі сестри вирішили щоб хтось поїхав та зясував, що трапилось. Коли до м. Скадовська приїхала її мама (відповідачка) позивачка проживала у тітки. Пішли до квартири і позивачка сварилася з чоловіком з приводу документів на квартиру. Знайшли документи. Позивачка казала, що хоче подарувати квартиру свідку. [PERSON] був не проти. Разом поїхали до державного нотаріуса, той сказав які необхідні документи і повідомив вартість оформлення. Порадив оформлювати на дочку позивачки, оскільки це дешевше. Також необхідно було поміняти техпаспорт. Свідок ходила в БТІ зясувати що для цього необхідно, оплачувала ці послуги. Позивачка мала намір подарувати квартиру, не хотіла щоб квартира дісталася її чоловіку, до укладення договору дарування мала намір розлучитися з ним. Просила забрати її до Києва. Там деякий час жила у відповідачки та їздила у гості на Чернігівщину до інших дочок. В подальшому позивачка хотіла повернутися та жити у своїй кватирі. Вона носить окуляри, погано, але чує. Слуховий апарат їй купили після укладення договору. Щоб чула треба було казати голосніше. В БТІ позивачка особисто підписувала документи. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він з відповідачкою в середині літа 2015 року приїхав до м. Скадовська. Позивачка в цей час перебувала у [PERSON] ([PERSON]М.). Він та сторони разом поїхали до спірної квартири де шукали документи на неї. Позивачка питала за долари. Їздили по м. Скадовську оформлювали документи. Позивачка хотіла їхати жити до відповідачки. Чому повернулася з Києва свідку невідомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є дочкою позивачки. 23.07.2015 їй подзвонила позивачка, яка була заплакана та повідомила, що [PERSON] її побив та вигнав на вулицю. Свідок порадила їй піти до сусідки та зателефонувала відповідачці. Вирішили, що хтось має поїхати до м. Скадовська. Поїхала відповідачка. Позивачка в цей час перебувала у тітки [PERSON] своєї сестри ([PERSON]М.). Вдома позивачка шукала документи, а коли знайшла вирішила подарувати квартиру Ані ([PERSON]М.), а потім [PERSON] (відповідачка). Свідок возила позивачку до ЛОР інституту. Їй призначили лікування, але вона не лікувалася. Слух у позивачки є на 70%. Також вона хворіє на анемію, має поганий зір. У позивачки запальний характер. [PERSON] бив свідка, стосунки з ним погіршилися з 2005-2007 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що десь на початку серпня 2015 року до неї прийшла позивачка в сльозах та повідомила, що її побив чоловік і зараз приїде відповідачка. Потім позивачка начебто помирилася з чоловіком. В подальшому через кілька днів свідок виявила позивачку в літньому душі. Щодо стану здоровя позивачки, вона має поганий зір, але бачить в окулярах. Також має поганий слух, але чує. Позивачка читає тільки в окулярах, чує з відстані 3-5 м. Свідок позичала гроші на переоформлення квартири. Позивачка мала намір переоформити квартиру на дочку. Стосунки у свідка з позивачкою натягнуті через її чоловіка. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що влітку 2015 року, зранку, до неї прийшли сторони які мали намір переоформити квартиру з позивачки на відповідачку і цікавились до якого нотаріуса можна звернутися з цього приводу. Свідок порадила звернутися до нотаріуса [PERSON] Позивачка була побита, хотіла переоформити квартиру бо чоловік її ображає. Не хотіла щоб йому дісталася квартира після її смерті. Позивачка сама хотіла їхати до Києва до дітей. Як вбачається з паспорту МО 805886 позивачка [PERSON] народилася 15.06.1936 року і на час укладення оспорюваного договору їй було 79 років. Також вона є пенсіонером та особою евакуйованою із зони відчуження після аварії на ЧАЕС, що вбачається з відповідних посвідчень. З актового запису про шлюб №159 від 26.12.2006 року відділу РАЦС Скадовського РУЮ в Херсонській області вбачається, що позивачка перебуває у шлюбі з [PERSON] Як вбачається з договору дарування квартири від 31.07.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] реєстровий №704 [PERSON] передає безоплатно у власність [PERSON], а остання приймає у власність належну позивачці квартиру [ADDRESS] (п. 1). У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] [INFO] (п. 6). Цей договір прочитано сторонами вголос, кожним окремо. Після прочитання договору сторони підтвердили нотаріусу, що укладений ними правочин не носить характеру мнимої або удаваної угоди, відповідає їх дійсним намірам, вчинений за добровільною волею без будь-якого примусу, як фізичного так і морального. Сторони також стверджують, що не обмежені в праві укладати правочин, не визнані в установленому законом порядку недієздатними, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього правочину (п. 14). Сторони розуміють, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдаровуваної вчинення на її користь, будь-яких дій майнового або немайнового характеру (п. 15). Право власності на вказану квартиру зареєстроване за відповідачкою, що вбачається з [PERSON] з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41533926 від 31.07.2015 року. З техпаспорту на [ADDRESS] вбачається, що він виданий на імя [PERSON] З домової книги прописки громадян за адресою [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] (господар) та [PERSON] З консультативного висновку від 17.08.2015 року (заклад охорони здоровя не зазначений) вбачається, що позивачка хворіє на Хр.рино-фарингіт, двосторонній євстахііт. Правостороння туговухість? Хр.лівосторонній отит середнього вуха. Рекомендовано до обстеження: ОАК, аудіометрія. Крім того, з Виписки з амбулаторної карти амбулаторного хворого [PERSON] виданої КЗ «Скадовська центральна районна лікарня» від 26.09.2015 року вбачається, що остання перебуває на «Д» обліку у ЛОР лікаря з 1999 року. Поставлено діагноз: в теперішній час двостороння нейросенсорна туговухість 1 ст. Шепот.мова 0, розмовна 1 метр. Вирішуючи справу по суті суд виходить з наступного. Позивачка звертаючись з вказаним позовом до суду, як на підставу заявлених позовних вимог, посилалася на те, що її волевиявлення не було спрямоване на дарування спірної квартири, вона мала намір скласти заповіт і вона діяла під впливом помилки вважаючи, що посвідчує заповіт, а не договір дарування. Разом з тим, суд вважає, що позивачкою не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Виходячи з цього, суд не може прийняти в якості доказу пояснення позивачки, які не підкріплені іншими доказами. Доводи позивачки про те, що внаслідок вад зору та слуху вона не мала змоги ознайомитися із наданим їй текстом договору не можуть бути прийняті судом до уваги. Так, суду не надано жодного належного доказу, яким може бути лише медичний документ чи висновок судово-медичної експертизи, який би підтвердив факт того, що позивачка має такі вади зору які б перешкоджали їй ознайомитися із текстом договору дарування. Крім того, її доводи про те, що вона підписала договір не читаючи спростовуються відомостями зазначеними у самому договорі, письмовими запереченнями та поясненнями нотаріуса та поясненнями відповідачки допитаної судом в якості свідка. Щодо поганого слуху також не надано належних доказів того, що позивачка позбавлена можливості сприймати розмовну вимову. Надана суду виписка містить суперечності в частині того, що в ній зазначена туговухість 1 ступеню, який є найнижчим з чотирьох можливих. Крім того, вади слуху не перешкоджали позивачці прочитати вказаний договір. З пояснень учасників судового розгляду, показань свідків не вбачається, що переоформлення квартири було здійснене сторонами під будь-якою умовою, що свідчило б про те, що за своєю суттю укладений договір не є договором дарування, а є, наприклад, договором довічного утримання. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON], зокрема, в частині намірів позивачки посвідчити заповіт, а не договір дарування, оскільки вказані показання спростовуються показаннями інших свідків в їх сукупності, логічними, послідовними та узгодженими між собою. При цьому суд враховує, що матеріали справи містять відомості про вчинення ним неправомірних дій щодо позивачки, хоча в судовому засіданні він вказане заперечував, посилаючись на те, що між ними відмінні стосунки. Зокрема, [PERSON], [PERSON], третя особа стверджували, що до нотаріуса сторони приходили декілька раз, збирали необхідні документи, зверталися до БТІ в той час, як свідок [PERSON] стверджував, що дарування квартири було здійснене за пів дня, що не узгоджується з іншими доказами. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стверджували, що ініціатором укладення договору була саме позивачка, вона хотіла «переоформити» квартиру на онуку чи дочку. Термін «переоформлення» є фактично відчуженням квартири у будь-який спосіб і за правовою природою суттєво відрізняється від заповіту для посвідчення якого нотаріус не зобовязаний перевіряти належність майна заповідачу, не вимагає надання правовстановлюючих документів, технічної документації, довідок, тощо. Нотаріус та відповідачка наполягали на тому, що позивачці розяснювалися відмінності між заповітом та договором дарування і зясовувалося волевиявлення останньої саме на посвідчення договору дарування. З показів свідків також встановлено, що позивачка через погане поводження з нею її чоловіка [PERSON] звернулася по допомогу до своїх родичів. Для того, щоб останній не заволодів спірною квартирою вирішила переоформити її спочатку на онуку, а потім на дочку. Сторонами не заперечувалося, що спірна квартира є єдиним місцем проживання позивачки, що вона є особою похилого віку, має ряд захворювань, стороннього догляду не потребує, передачею дарунку згідно умов договору сторони визнали передачу обдарованій оригінального примірника договору дарування. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При цьому таке волевиявлення має існувати на час укладення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі №6-93цс16 від 16.03.2016 року виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Отже, наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість іншого договору, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими. Беззаперечним доказом помилки під час укладення оспорюваного договору не може слугувати і те, що спірна квартира є єдиним житлом позивачки, оскільки вона подарувала спірну квартиру своїй доньці, тобто члену сімї в розумінні ст. 3 СК України. Позивачка, як член сімї відповідачки в силу закону має право на користування жилим приміщенням спірної квартири і будучи прописаною у ній не може бути виселена без передбачених законом підстав. При цьому суд враховує, що жодних дій спрямованих на відчуження спірної квартири відповідачка не вчиняє і, згідно її показів, наміру вчиняти не має. Той факт, що позивачка продовжує проживати у спірній квартирі також не є доказом помилки, оскільки власник самостійно може користуватися чи розпоряджатися належним йому майном в т.ч. надати його для проживання члену своєї сімї. Позивачка зареєстрована у вказаній квартирі разом з чоловіком, квартира є двокімнатною, відповідачка зареєстрована та проживає у Чернігівській області, перебуває у конфліктних стосунках з [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що внаслідок конфлікту з чоловіком, позивачка вирішила та здійснила відчуження спірної квартири на користь відповідачки шляхом її дарування останній. Під час укладення оспорюваного договору її волевиявлення було спрямоване саме на дарування (переоформлення) квартири, а не посвідчення заповіту і вона розуміла як предмет так і істотні умови укладеного договору. Докази протилежного стороною позивача суду не надані. В подальшому, внаслідок зміни життєвих обставин (примирення з чоловіком), ставлення позивачки до укладеного договору змінилося і вона стала вважати його неправильним з метою повернути квартиру у власність. Суд вважає, що на підставі наявних в матеріалах справи доказів та з наведених позивачкою підстав позовні вимоги не можуть бути задоволені через їх недоведеність.

Outcome: dismissed