Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

07.02.2018 року до Розівського районного суду Запорізької області для розгляду за підсудністю із Волноваського районного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначала, що 18.09.2010 року у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, під актовим записом № 380, вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу спільних дітей та майна вони не мають. Шлюбні відносини між ними припинені чотири роки тому, і з цього часу вони проживають окремо. Водночас розірвати шлюб у органах РАЦС неможливо, оскільки відповідач ухиляється від цього. З огляду на вказане, [PERSON] просила розірвати укладений між нею та [PERSON], шлюб, зареєстрований 18.09.2010 року у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, під актовим записом № 380. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без повідомлення (поважних) причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.40). Відзив не подав. Вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України, передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18.09.2010 року у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, під актовим записом № 380 (а.с. 5). Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені та вони проживають окремо. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, чим не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 12 ЦПК України. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Саламатіна». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved