Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

07.05.2018 року позивач подала до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова позов до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м. Харкова від 07.10.1991 року за №303/1 був наданий службовий ордер [NUMBER] від 09.10.1991 року [PERSON] на сім'ю з трьох осіб на заселення в квартиру [ADDRESS]. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 03.08.2011 року за №576 була виключена з числа службової площі. Наймачем цієї квартири визнаний [PERSON] Останній в 2014 році зібрав всі свої речі та пішов із сім'ї, з того ж часу в спірній квартирі не з'являється , квартирою не цікавиться, комунальні та інші витрати по утриманню житла не несе. Відповідно до листів КП «Жилкомсервіс» [PERSON] з заявами про зберігання за ним житлового приміщення, у зв'язку із його відсутністю в житловому приміщенні понад шість місяців, не звертався. Згідно із відповіддю КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №18» [PERSON] останній раз звертався за медичною допомогою в квітні 2014 року. Відповідно до відповіді ВП ГУНП в Харківській області, від [PERSON] заяв та повідомлень про перешкоджання у проживанні або користуванні житлом за вказаною вище адресою за період з 01.01.2016 року не надходило. Харківська міська рада надала суду пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позиву, посилаючись на те, що позивач, звертаючись до суду із вказаною вище позовною заявою, не надав належних, допустимих та достатніх письмових доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, які можуть бути прийняті судом на підтвердження факту не проживання особи за місцем мешкання протягом певного часу. А також зазначила, що визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , порушить його конституційне право на житло, що закріплено у ст. 47 Конституції України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. Заяв, клопотань та заперечень від позивача та відповідача до суду не надходило. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м. Харкова від 07.10.1991 року за №303/1 був наданий службовий ордер [NUMBER] від 09.10.1991 року [PERSON] на сім'ю з трьох осіб на заселення в квартиру [ADDRESS]. На підставі Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 08.08.2015 року, назва проспекту Фрунзе була змінено на проспект Індустріальний. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 03.08.2011 року за №576 була виключена з числа службової площі. Наймачем цієї квартири визнаний [PERSON] , у житловому приміщенні зареєстровано 3 члена сім'ї, квартира не приватизована. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В порушення вказаної вимоги процесуального закону позивачем не надано достовірних доказів щодо не проживання [PERSON] понад шість місяців в квартирі [ADDRESS] Надані суду позивачем [PERSON] листи з КП «Жилкомсервіс», КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №18», відділу поліції лише свідчать про те, що відповідач не звертався із заявами про перешкоджання у користуванні житловим приміщенням, що в контексті позовних вимог не свідчать про доведеність факту не проживання [PERSON] понад шість місяців в квартирі [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed