Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

05 вересня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.10.2016 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.10.2013 року по 28.04.2016 року в розмірі 186 102,36 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.04.2016 року по 06.10.2016 року в розмірі 50 815,80 грн.; компенсацію втрати частини грошового доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 65 866,01 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала у відповідача на посаді інженера І категорії з 27.11.2008 року. 28.04.2016 року була звільнена у зв'язку з невиплатою заробітної плати. У день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок при звільненні та не виплачено заборгованість по заробітній платі у зв'язку з відсутністю коштів. Так як відповідачем не було здійснено розрахунку при звільненні, позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29.04.2016 року по 06.10.2016 року за 109 днів у розмірі 50 815,80 грн. Крім того, позивач на підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» просить стягнути компенсацію за період з жовтня 2013 року по березень 2016 року в розмірі 65 866,01 грн. В судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність, зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. А тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 43 Конституції України визначає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності із ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 27.11.2008 року працювала на посаді інженера І категорії в групу «Оцінки впливів на навколишнє середовище» у проектно-вишукувальний відділ в Публічному акціонерному товаристві «Київсоюзшляхпроект» по 28.04.2016 року та була звільнена у зв'язку з невиплатою заробітної плати ст.38 КЗпП України. В день звільнення з позивачем не проведено розрахунок та не виплачено заборгованість по заробітній платі, що підтверджується копією довідки №34 від 11.05.2016 року, що підписана головою правління ПАТ «Київсоюзшляхпроект» І.І. Войтович та вбачається, що заборгованість ПАТ «Київсоюзшляхпроект» перед [PERSON] станом на 11.05.2016 року за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року становить 186 102,36 грн. А тому оскільки відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Як вбачається із позовної заяви, позивач розрахувала середньоденний заробіток в розмірі 466,20 грн., виходячи із заробітку за останні 2 місяці та з врахуванням відпрацьованих днів, проте суд не може погодитись із вказаними нарахуваннями що суперечить порядку обчислення середньої заробітної плати, виходячи з наступного. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Останні два місяці перед звільненням (лютий, березень) - у лютому - 21 робочий день, у березні 22 робочих дні, тому загальна кількість робочих днів для розрахунку середнього заробітку становить 21 + 22 = 43. Як вбачається з довідки про заборгованість по заробітній платі, позивачу за лютий нараховано до виплати суму 5 550,00 грн., за березень місяць нараховано до виплати суму 6 459,17 грн.. Отже, зазначені суми і беруться для обрахунку середнього заробітку. А тому загальна заробітна плата, що враховується для розрахунку середньоденної заробітної плати становить 5 550,00 + 6 459,17 = 12 009,17 грн. Пунктом 8 зазначеної Постанови визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином середньоденна заробітна плата становить 12 009,17 грн. : 43 дні = 279,28 грн. Загальна кількість днів затримки розрахунку становить 109 днів, а саме: Квітень - 1 день, травень - 19 днів, червень - 20 днів, липень - 21 день, серпень - 22 дні, вересень - 22 дні, жовтень - 4 дні. Тому сума середнього заробітку за час затримки виплати становить 279,28 грн. х 109 днів = 30 441,52 грн. Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» в статті 1 визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач не отримала у строки, встановлені діючим законодавством заробітну плату, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення компенсації в розмірі 65 866,01 грн. Крім того, з відповідача на користь держави на підставі статті 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial