Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

06 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача які не заявляють самостійних вимог - [PERSON] , [PERSON] , Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про переведення на неї прав і обов`язків співвласника - боржника [PERSON] на належну йому частку 38/100 у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] з подальшим проведенням відповідного перерахунку боргу. Ухвалою суду від 19 червня 2019 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначила, що 20.05.2019 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області за її позовом до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача яка не заявляють самостійних вимог - [PERSON] , [PERSON] ,про виділення частки в натурі в задоволенні позову було відмовлено. [PERSON] тобто відповідачу по справі на праві власності належить 38/100 частки квартири, а іншим співвласниками даної квартири і зокрема [PERSON] -54/100 і [PERSON] -8/100. Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2019 року з [PERSON] на її користь стягнуто борг за договором позики в розмірі 565401грн. Вказаний борг відповідачем у добровільному порядку не сплачений . 15.05.2019 року до набрання рішенням законної сили вона звернулась до [PERSON] з вимогою продати свою частку з направленням суми виторгу на погашення боргу або перевести на неї права та обов`язки співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку, проте відповідач в задоволенні такої вимоги відмовив. Разом з тим повідомив та надав документи , якими підтверджується що згадана частка була предметом продажу на публічних торгах які не відбулися, державним виконавцем повідомлено стягувачів у інших виконавчих провадженнях в тому числі і іншого співвласника квартири - [PERSON] , як стягувача та запропоновано їм залишити за собою частку майна відповідача з ринковою вартістю 513000грн. Отже всім кредиторам було забезпечено право на придбання цього майна, яким вони не скористалися в тому числі і кредитор-співвласник цього майна [PERSON] .. З посиланням на ст.366 ЦК України та з врахуванням наведеного просить позов задовольнити та перевести на неї права та обов`язки співвласника-боржника на належну боржнику частку в спільному майні, а саме на 38/100 в квартирі [ADDRESS] з проведенням відповідного перерахунку. 12 вересня 2019 року позивач [PERSON] уточнила розмір позовних вимог, зменшивши їх, та остаточно визначивши борг в розмірі 565392грн. 06 липня 2019 року відповідачем подано відзив на позов в якому останній зазначив , що не оспорює заявлених вимог і вважає їх підставними і такими що не суперечать вимогам ч.2 ст.366 ЦК України, оскільки права інших стягувачів жодним чином в даному випадку не порушуються. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] звернулась до суду з письмовим клопотання в якому зазначила, що ознайомившись з позовними вимогами будь-яких пояснень по справі не має та не заперечує проти задоволення позову. Предстанвик державної виконавчої служби в надісланому суду поясненні зазначив, що на час розгляду справи на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходяться виконавчі провадження , а саме зведене виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь інших фізичних та юридичних осіб, коштів на суму 1151208,84грн., з покликанням на ст..46 Закону України «Про виконавче провадження» з врахуванням черговості стягнень на користь кредиторів відповідних сум , які в цілому значно перевищують суму боргу [PERSON] перед [PERSON] в задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні представник позивача заявленої позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених в позові та уточнених позовних вимогах і просить їх задоволити, оскільки вважає їх обґрунтованими та законними , що дають підстави для застосування вимог ст..366 ЦК України. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтримавши надані суду відзив на позов та свої письмові пояснення , а також зазначив , що він будь-яким чином не оспорює вимоги позивача, оскільки вони ґрунтуються на Законі та є безспірними. Звертає увагу також на ті обставини , що у нього недостатньо коштів та майна на яке може бути звернуто стягнення, неможливо виділити його частку із спільного майна в натурі, позивач як кредитор вчинив дії, направлені на вимогу боржнику реалізувати свою частку у спільному майні. Третя особа на стороні відповідача, а саме [PERSON] в судове засідання не з`явилась, письмово повідомивши про розгляд справи у її відсутності проти задоволення позову не заперечує, [PERSON] в судове засідання не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки на декілька викликів , будь яких клопотань від неї не надходило , а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності цієї особи. Представник ВДВС в судовому засіданні підстави позову заперечив і в їх задоволенні просив відмовити, підтримавши надані письмові пояснення та ствердивши , що на даний час зведене виконавче провадження по стягнення боргу з відповідача на користь фізичних та юридичних осіб не закрито, виконавчі документи не повернуті стягувачам і на підтвердження цього надав суду облікову картку на зведене виконавче провадження про стягнення грошових коштів із [PERSON] на суму, що в загальному становить без врахуванням вимог [PERSON] -1666201, 99грн. Суд, заслухавши сторони , представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку,- Із матеріалів справи, слідує, що спірна квартира загальною площею 171,9кв.м., житлова-77,6кв.м. знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна дана квартира перебуває у спільній частковій власності і зокрема:54/100- належить [PERSON] , а інша, тобто 38/100 частини у новостовореному об`єкті нерухомого майно належить [PERSON] яка у встановленому законом порядку не зареєстрована. На дану частку накладено арешт як Ковельським міськрайонним судом так і Ковельським МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області. Інша частина в розмірі 8/100 належить співвласнику [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності(спільне майно) Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст..366 ЦК України кредитор співвласник майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у справі спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника , з проведенням відповідного перерахунку. Таким чином для позитивного вирішення справи необхідне виконання кількох умов: - недостатність іншого майна для погашення боргу; - неможливість виділу у натурі частки боржника або наявність заперечень іншого співвласника проти виділу; - відмова боржника продати належну йому частку та направлення суми виторгу на погашення боргу; - наявність відмови іншого співвласника від придбання частки боржника Отже, за наявності вищевказаних обставин кредитор може перевести на себе права та обов`язки співвласника-боржника. Наведений висновок підтверджується судовою практикою. Так, в ухвалі Верховного Суду України (надалі-т ВСУ) від 28.04.2010 року у справі №6-6605св09. ВСУ зазначив, що ст.366 ЦК України чітко визначено перелік умов за дотриманням яких кредитор має право вимагати переведення на нього прав та обов`язків співвласника -боржника. Враховуючи викладене та незважаючи на повне визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вони не ґрунтуються на Законі. Так судом встановлено що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про неможливість виділу частки майна боржника в натурі (не проведено будівельно-технічна експертиза), відповідачем не запропоновано придбати його частку іншому співвласнику і зокрема [PERSON] , позивач не брала участі в прилюдних торгах. Крім того на виконанні перебуває зведене виконавче провадження по стягненню з відповідача коштів на користь інших фізичних та юридичних осіб, що також у випадку задоволення позову буде порушувати їх законні права та інтереси. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і твердження відповідача, що його частку із спільного майна виділити не можливо, так як це на його думку встановлено рішенням Ковельського міськрайонного суду від 20.05.2019 року, яке набрало законної сили, а тому не підлягає доказуванню, оскільки в задоволенні позову [PERSON] про виділення частки майна в натурі було відмовлено не з підстав неможливості такого виділу , а з підстав заперечення іншого співвласника квартири [PERSON] на таке виділення, що відповідає вимогам Закону. Враховуючи викладене суд приходить до однозначного висновку про відмову в задоволенні позову. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 10, 19,50 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.440,446 ЦПК України,ст..ст. 256,355,366 ЦК України, суд, -

Outcome: dismissed