Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

05.06.2019 року позивач звернулася до суду та просила визнати двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,96 кв.м. об`єктом права спільної сумісної власності подружжя її та відповідача [PERSON] та стягнути на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з 23.09.2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15.05.2019 року. Під час шлюбу позивач разом з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS] за рахунок спільно нажитих грошових коштів та з метою використання в інтересах сім`ї. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за [PERSON] . Тому позивач вважає, що вищезазначена квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В добровільному порядку вирішити спір немає можливості. З метою захисту своїх майнових прав змушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання; не подав відзив на позов та представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Встановлено, що 23 вересня 2000 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 23 вересня 2000 року зроблено запис за № 12 (місце реєстрації: виконавчий комітет Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району)(а.с. 8). Шлюбний договір сторони не укладали. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/1325/19 від 15.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2006 року відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,96 кв.м. і став одноособовим власником зазначеного нерухомого майна (а.с. 3-6). Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 24.01.2007 року (а.с. 2) та проживає за вказаною адресою на момент розгляду справи разом з неповнолітніми дітьми (а.с. 11). Правовідносини між сторонами регулюються положеннями Сімейного кодексу України та загальними принципами Цивільного кодексу України. Ст. 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Також відповідно до положень ст.ст. 61, 63 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, відповідно до положень ст. 70 СК України, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При постановленні рішення суд приймає до уваги положення Постанови ПВСУ від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Аналізуючи зазначені норми права та встановивши фактичні обставини по справі, суд вважає доведеним в судовому засіданні той факт, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана відповідачем в період шлюбу та в інтересах сім`ї, так як у вказаному житлі з моменту купівлі постійно проживала дружина відповідача та їх спільні неповнолітні діти. Відтак встановлені підстави для задоволення позову у повному обсязі. Оскільки ухвалою суду від 10.06.2019 року відстрочено сплату судового збору до постановлення рішення по справі, тому судовий збір відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved