Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

05.02.2018 до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON].), в якому просить розірвати шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 29 липня 2013 року Шенгавітським територіальним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Єреван про що зроблений запис за № 558. В обґрунтування позовних вимоги зазначає, що 29.07.2013 між позивачем та відповідачем укладено шлюбу, який був зареєстрований в Шенгавітському територіальному відділі реєстрації актів цивільного стану м. Єреван про що зроблено запис за № 558. Позивач та відповідач прожили у шлюбі 4 роки, вели спільне господарство та будували сімейні відносини, проте останні рік вони з відповідачем не можуть проживати як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, важко знайти порозуміння з різних питань, оскільки цьому заважають різні погляди на життя та несумісність характерів, з цих причин у позивача та відповідача виникають непорозуміння, а шлюбні відносини фактично припинені. Ухвалою судді від 21.02.2018 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до провадження та відкрито провадження. Справу вирішено розглядати в загальному позовному проваджені та призначено дату підготовчого судового засідання. До підготовчого судового засідання відповідач - [PERSON] подала заяву, в якій вимоги позову визнає у повному обсязі. Справу просить розглядати без її участі. Позивач - [PERSON] у заяві поданій до суду просив розглянути справу у його відсутність. Судом встановлено, що 29.07.2013 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Шенгавітського територіального відділу РАЦС у м. Єреван 29.07.2013 зроблено запис за № 558. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закону) шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. За змістом ч.1 ст. 60 Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Статтею 63 Закону передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 цієї статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 цієї статті визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про можливість ухвалення судового рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у підготовчому судовому засіданні з підстав визнання відповідачем позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., виходячи з положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] підлягає поверненню 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. (704,80/100%*50%=352,40). На підставі викладеного та

Outcome: approved