Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

05 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідачів ПАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» та ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди у сумі 200 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що його рідний брат [PERSON] працював гірником підземним на дільниці № 3 ПАТ «Щахтобудмонтажне управління № 1». 21 серпня 2018 року [PERSON] прибув на робоче місце для роботи у 3 зміну у відповідності до графіку виходів на серпень 2017 року, де він отримав наряд начальника дільниці [PERSON] на виконання робіт з ПК-0 допоміжного похилу блоку 10 ПАТ «ШУ «Покровське» виконувати доставку дизелевозом балок ДП-155У з послідуючим супроводом до місця монтажу монорейкового шляху - ПК 233 допоміжного похилу блоку 10. Під час виконання робіт надійшло повідомлення про обрив болта підвісного кріплення монорельсового шляху внаслідок чого був виведений з ладу дизелевоз № 61. [PERSON] (старший) та [PERSON] було направлено на ліквідацію вказаної аварії. При виконанні робіт приблизно о 05 год.13 хв. під час демонтажу стрілочного переводу частина обладнання обірвалася та притиснула [PERSON] до підошви виробки. В результаті здавлення його брат отримав тілесні ушкодження, від яких помер. З посиланням на ст.ст. 1167, 1168 ЦК України просив стягнути з відповідачів 200 тис. грн. в якості відшкодування заподіяної йому смертю брата моральної шкоди, яку обґрунтовує тим, що втратив рідну людину, змінився його уклад життя, оскільки він позбавлений можливості поспілкуватися з братом, це пригнічує його, викликає відчуття суму. 05 лютого 2018 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 06 лютого 2018 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 22 лютого 2018 року на виконання вказаної ухвали позивачем надано уточнену позовну заяву, згідно якої він просив стягнути по 100 тис. грн. моральної шкоди з кожного відповідача посилаючись на ті ж обставини. 23 лютого 2018 року ухвалою суду відкрито провадження, надано відповідачам 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 19 березня 2018 року. Від відповідача ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» до суду надійшов відзив, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки померлий брат позивача не перебував у трудових відносинах з ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», а тому відсутні підстави для відповідальності. Крім того, вважає, що позивачем не доведено факт, що вони з загиблим братом проживали однією сім'єю, хоча вказана обставина є обов'язковою умовою для відшкодування моральної шкоди за ст. 1168 ЦК України. Від відповідача ПАТ «Шахтомонтажне управління №1» до суду надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено факт проживання з загиблим братом однією сім'єю. 19 березня 2018 року в підготовчому засіданні ухвалою суду за клопотанням відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» до участі у справі було залучено в якості третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області. Третьою особою суду було надано пояснення, в якому було висловлено думку про безпідставність позовних вимог [PERSON] до ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», оскільки його загиблий брат перебував у трудових відносинах з іншим відповідачем. Щодо позовних вимог до ПАТ «Шахтомонтажне управління №1», то також вважає їх безпідставними, оскільки позивачем не доведено факт проживання з загиблим однією сім'єю. Ухвалою від 19 квітня 2018 року підготовче засідання у справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 22 травня 2018 року. 22 травня 2018 року ухвалою суду за заявою позивача провадження у справі було зупинено у зв'язку з неможливістю розгляду до вирішення справи про встановлення факту проживання однією сім'єю за позовом [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. 06 листопада 2018 року провадження у справі було поновлено, призначено справу до розгляду на 20 листопада 2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Шахтомонтажне управління №1» Пільгун Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та підтримала доводи на заперечення позовних вимог, які викладені у відзиві на позов. Представник відповідача ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» Пишна В.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та підтримала доводи в обґрунтування заперечень на позовні вимоги, які викладені у відзиві на позов. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2017 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ПАТ «Шахтобудмонтажне управління №1», де працював гірником підземним 3 розряду по день смерті, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 81). 22 серпня 2017 року під час роботи з [PERSON] трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок якого [PERSON] загинув. Вказаний факт, підтверджується актом №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, від 08 листопада 2017 року (а.с. 21-26) та не оспорюється сторонами. Відповідно до висновків комісії, викладених у п. 7 акту, причинами нещасного випадку стали: -незадовільний технічний стан монорейкового шляху в районі ПК-130 допоміжного похилу блоку 10 ПАТ «ШУ «Покровське», обрив болта кріплення монорейкового шляху; -знаходження у технічно несправному стані стрілочного переводу монорейкового шляху ПК-10; -порушення технологічного процесу під час демонтажу стрілочного переводу на ПК-130 похилого блоку 10; -не проведений відповідний інструктаж з охорони праці у 4 зміну виконавцями робіт та дотриманням відповідних технологічних регламентів; -невиконання посадових обов'язків інженерно технічних працівників як ПАТ «ШБМУ № 1» так і ПАТ «ШУ «Покровське» за безпечним виконанням робіт, що привело до загибелі [PERSON] Згідно обставин, за яких стався нещасний випадок, як зазначено в акті, нагляд за безпечним виконанням робіт та організацією додержання технологічних регламентів при виконання змінного завдання був покладений на т.в.о. помічника начальника Дільниці № 3 ПАТ «ШБМУ № 1№ [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджено також свідоцтвом про смерть (а.с. 4). Позивач [PERSON] є рідним братом загиблого [PERSON], що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження (а.с. 28). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2018 року, встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю позивача [PERSON] та його загиблого брата [PERSON] станом на день смерті 22 серпня 2017 року. (а.с. 104-106). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною першою статті 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України. Як вбачається з акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, роботодавцем не виконано вказаного обов'язку та не створено безпечних умов праці, що стало причиною загибелі [PERSON] Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Таким чином, наявні правові підстави для відшкодування моральної шкоди позивачеві, завданої загибеллю члена його сім'ї, роботодавцем [PERSON] - ПРАТ «Шахтомонтажне управління №1», оскільки саме з ним останній перебував у трудових відносинах в момент нещасного випадку, і відповідно на нього покладається обов'язок щодо забезпечення працівникові безпечних умов праці. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз. Позивач втратив свого рідного брата, з яким проживав однією сім'єю, така втрата не може бути відновлена, що безумовно впливає на рівень та глибину душевних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує обсяг і тривалість страждань,ступінь вини відповідача, яка не є умисною, те, що нещасний випадок стався в тому числі і через порушення вимог законодавства про охорону праці самим потерпілим. Також суд враховує, що позивачем не надано доказів щодо погіршення стану самопочуття, при цьому, як пояснив позивач в судовому засіданні, за медичною допомогою з приводу погіршення свого здоров'я він на протязі більше року після смерті брата не звертався. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача ПАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000, 00 грн. Стосовно позовних вимог до ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», то суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки відповідно до ч. 3 Закону України «Про охорону праці», ч. 2 ст. 153 КЗпП України відповідальність за порушення вимог законодавства про охорону праці несе роботодавець, оскільки саме на нього покладається обов'язок забезпечити працівникові належні та безпечні умови праці. У зв'язку з тим, що [PERSON] не перебував у трудових відносинах з ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», в задоволенні позовних вимог до ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги до ПАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» про стягнення моральної шкоди задовольняються судом частково, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що з відповідача ПАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому для позовних вимог немайнового характеру, тобто у сумі 704,80 грн. Частина 3 ст. 133 ЦПК України встановлює, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідачем ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» надано документи, що підтверджують його витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 3000 грн.: договір про надання правової допомоги (а.с. 113-114), видатковий касовий ордер (а.с. 43), розрахунок суми витрат з детальним описом робіт (а.с. 45), акт виконаних робіт (а.с. 44). Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України позивачем не заявлялося. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог до ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» суд покладає понесені ним витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial