Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

04 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Краснокутського районного суду з позовом про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 13 серпня 2010 року померла її матір [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями 2/3 частини спадкового майна, а саме земельної ділянки, площею 4,1846 га, кадастровий номер 6323584700:03:000:0218, розташованої на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області є позивачка та 1/3 частини її брат [PERSON], згідно \~\~Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 105814. Позивачці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВРО №643136 на 2/3 частини земельної ділянки. Брат позивачки свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки не отримував. 18 грудня 2012 року позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №976696. Брат позивачки не оформив свою частку у спадковому майні та відмовився від її оформлення про що була складена відповідна заява, посвідчена секретарем Мурафської сільської ради. Позивачка, готуючи документи для оформлення 1/3 частки земельної ділянки від якої відмовився її брат, виявила помилку в державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №976696. В якому зазначено, що позивачка є власником цілої земельної ділянки, в той час, як нею успадковано лише 2/3 її частини. Дана невідповідність у правовстановлюючих документах перешкоджає позивачці успадкувати та належним чином оформити земельну ділянку, яка залишилася після смерті її матері, в звязку із чим вона вимушена звернутися до суду, з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №976696, та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,1846 га. ріллі, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. У відкрите судове засідання позивач не прибула, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Представник відповідача\~[PERSON] районної ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача\~[PERSON] Держгеокадастру у [PERSON] районі Харківської області в судове засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Матеріалами справи встановлено, що 13 серпня 2010 року померла матір позивачки -\~\~ [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 277014, [PERSON] реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з права власності на земельну ділянку, що розташована на території Мурафської сільської ради, що підтверджується\~\~Державним актом на право приватної власності на землю серії ХР № 105814. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРО №643136, [PERSON] успадкувала 2/3 частини майна, яке залишилося після смерті [PERSON], 1/3 частка майна залишилася не успадкована. Як вбачається із державного акту на право приватної власності серії ЯМ №976696, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,1846 га., ріллі, кадастровий номер 6323584700:03:000:0218. Як вбачається із довідки Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області №885 від 06.05.2016 року, на момент смерті [PERSON] проживала разом із сином [PERSON]. Як вбачається із заяви , зареєстрованої в реєстрі за №125 від 27.04.2016 року, посвідченої секретарем Мурафської сільської ради, [PERSON] відмовляється від належної спадщини, яка залишилася після смерті його матері [PERSON], на неї не претендує. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], серії ЯГ №643444 від 07 октября 1952 года, у графі мати записано «Пушкарь Ирина Ивановна» ( мовою оригіналу). Як вбачається із довідки №156 від 30.04.2002 року, виданої Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції Підвідділом по реєстрації шлюбів №23320818 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], запис акта №2636 від 29 вересня 1992 року Орджонікідзевським в/РАГС м.Харкова, після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище «Сазонова». Згідно відповіді [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області від 31.08.2016 року №1241/01-16 після смерті [PERSON] було видано свідоцтво від 07.12.2011 року [PERSON]. Відповідно до\~ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.1ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1,2\~ст.78 ЗК України, право власності на землю -\~це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України,\~цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно із ч.1\~ст 79 Земельного Кодексу України\~земельна\~\~ділянка\~\~-це\~\~частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.\~\~\~\~ Відповідно до п. «а»\~ст. 80 Земельного Кодексу України\~суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи на землі\~\~приватної власності.\~\~\~\~\~ Згідно із ч.1 п. «г»\~ст. 81 Земельного Кодексу України\~Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом\~другим постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~\~передбачено, що\~\~судам підсудні справи за заявами, зокрема про\~\~визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Таким чином, належним\~\~способом захисту\~\~прав і законних інтересів позивача є визнання недійсним державного акту на\~\~право приватної власності на земельну ділянку, а не його\~\~скасування. У відповідності до пунктів 4.4.-4.6 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009 року №325, виправленню підлягають орфографічні та технічні помилки, допущені при складанні державних актів. При таких обставинах суд вважає, що позивачка [PERSON], має право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відповідно до чинного законодавства, оскільки вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved