Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

06.10.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS], та 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 2,8543 га, кадастровий номер [NUMBER], яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Черкаська обл.., Тальнівський р-н, Легедзинська сільська рада, після померлого батька, [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON], що засвідчується свідоцтвом про смерть від 26.03.2010р. Після неї залишилось спадкове майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2,8543 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Тальнівський р-н, Легедзинська сільська Рада. Позивачка, її батько, [PERSON] та її сестра по матері, [PERSON], прийняли у рівних долях спадщину, яка відкрилась після смерті матері позивачки [PERSON] [INFO] р. батько позивачки [PERSON] помер, що засвідчується свідоцтвом про смерть від 26.03.2014 р. Після нього залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (далі 1/3 частина квартири) та 1/3 частини земельної ділянки, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована за адресою: Черкаська обл., Тальнівський р-н, Легедзинська сільська Рада, кадастровий номер [NUMBER]. Зазначене нерухоме майно батько позивачки прийняв у спадщину після смерті матері позивачки, але не здійснив державної реєстрації свого права власності на дане майно. До початку судового розгляду представник позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв до суду не надходило. Третя особа [PERSON] до початку судового засідання звернулася до суду з заявою, зі змісту якої вбачається що вона просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Позивачка є донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). Отже позивачка має право на спадкування майна померлого в першу чергу. Відповідно до ст.. 182 ЦК України право власності на майно підлягає державній реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка у визначений законом термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], однак 01.09.2015 року державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Остролуцькою О. М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,8543 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Тальнівський р-н, Легедзинська сільська Рада, оскільки право власності на вищезазначену земельну ділянку не зареєстровано в установленому законом порядку (а.с. 21). Крім того, 01.09.2015 року державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Остролуцькою О. М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], оскільки право власності на вищезазначену земельну ділянку не зареєстровано в установленому законом порядку (а.с. 22). Належність померлому батьку позивачки [PERSON], 1/3 частини земельної ділянки площею 2,8543 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: Черкаська обл., Тальнівський р-н, Легедзинська сільська Рада, та на 1/3 частини квартири [ADDRESS], підтверджується, відповідно, свідоцтвом про право на спадщину за законом видане 27.08.2015 року державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Остролуцькою О. М. (а.с.14), та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2012 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, 8-ма Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування (а.с.11-13). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померлий [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на вищезазначене нерухоме майно в установленому законом порядку та не встиг вирішити самостійно це питання у зв'язку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що це майно належало йому на праві власності, а тому позивач як спадкоємець першої черги за законом має право на його спадкування. За обставин, коли нерухоме майно дійсно належало померлому, однак в установленому законом порядку не зареєстроване, а позивач є спадкоємцем першої черги, визнання права власності на нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, отже, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved