Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 06 грудня 2016 року між нею та [PERSON] було укладено договір між батьками про сплату аліментів на дочку [PERSON], [INFO], згідно п. 2 якого відповідач зобов'язаний щомісяця сплачувати їй аліменти в розмірі 100 доларів США, що на момент укладення договору становило 531 грн. У зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підвищенням цін на товари, падінням курсу гривні по відношенню до долара США та навчанням дочки в 11 класі, збільшились витрати на її утримання і потрібно затрачати значно більше коштів, ніж сплачує відповідач, що робить це не регулярно. Вважає, що встановлений розмір аліментів не забезпечує навіть мінімальних потреб дитини. Відповідач сплачувати аліменти в більшому розмірі не бажає, хоча займається підприємницькою діяльністю і має можливість це робити. Її матеріальне становище на даний час погіршилося і сама забезпечувати дитину необхідним не має можливості. Враховуючи наведене, посилаючись на окремі норми законодавства, просить внести зміни в п. 2 договору між батьками про сплату аліментів, що був укладений 06 грудня 2004 року, зазначивши, що [PERSON] зобов'язується сплачувати щомісячно аліменти на її користь на утримання [PERSON] в розмірі 2500 грн. до досягнення останньою повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати. Відповідачем подано до суду заперечення, де він зазначає, що позовні вимоги не визнає враховуючи таке. 06 грудня 2016 року він договір із позивачем не укладав, договір між батьками про сплату аліментів на дитину ним був укладений із позивачем 06 грудня 2004 року. Згідно п. 2 договору він брав на себе зобов'язання сплачувати щомісячно аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 531 грн., тобто суму еквівалентну на дату укладення договору 100 доларів США, а не в розмірі 100 доларів США. Аліменти він зобов'язаний платити на доньку [PERSON], а не [PERSON]. Яким чином позивач змінила прізвище неповнолітньої дочки без його згоди йому не зрозуміло. Станом на грудень 2016 року прожитковий мінімум для віком від 6 до 18 років становив 1637 грн. Мінімальний розмір аліментів на дітей вказаного віку 491,10 грн., тобто менший за той розмір, що він сплачує. Позивач не подала суду докази погіршення її матеріального стану, навпаки, матеріальний стан державного нотаріуса, на посаді якого вона перебуває, поліпшився. Крім цього, влітку 2016 року позивач тривалий час відпочивала в Туреччині по туристичній путівці. Свою дочку він по можливості буде забезпечувати. Для покращення матеріального стану позивача він пропонував їй продати належну їй земельну ділянку, яка межує з його ділянкою. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали частково. Зокрема, відповідач [PERSON] пояснив, що він згідний збільшити розмір аліментів, які на даний час сплачує, на 100 грн., тобто згідний сплачувати аліменти на дочку в межах 640 грн., що буде становити трохи більше мінімального розміру з урахуванням, що розмір мінімальної заробітної плати буде змінюватися двічі протягом 2017 року. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 189 цього Кодексу, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. 06 грудня 2004 року між сторонами був укладений договір між батьками про сплату аліментів на дитину (а.с. 4), згідно п. п. 2, 3 якого [PERSON] зобов'язувався щомісячно до п'ятого числа сплачувати [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 531 грн., що еквівалентно на час укладення договору 100 доларам США. З наведеного вбачається, що між сторонами в силу ст. 626 ЦК України виникли договірні відносини. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 651 ч. ч. 1, 2 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум становить 1689 грн., що 30 % становитиме 506 грн. 70 коп. Наступна зміна прожиткового мінімуму в законі передбачена з 01 травня та з 1 грудня 2017 року і 30% його буде становити відповідно 533,10 грн. та 558 грн. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дочки [PERSON], відповідача, який крім вказаної дочки, має іншу дитину на утриманні, згідно довідки Камінь-Каширського відділення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 03 квітня 2017 року № 207/03-04-13, в період з 01 січня по 31 грудня 2016 року сума його загального оподаткованого доходу становила 31200 грн., суд вважає, що відповідно до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, слід встановити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, які він спроможний сплачувати. Покликання представника позивача на те, що теперішня дружина відповідача має значні доходи згідно довідки Камінь-Каширського відділення Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області та те, що при укладанні договору між сторонами була домовленість про сплату коштів, еквівалентним 100 доларів США щомісячно, не заслуговує на увагу, оскільки аліменти стягуються виходячи із доходу платника, а не із сімейного бюджету. Щодо стягнення суми еквівалентній 100 доларам США, то про це в договорі зазначено на момент його укладання і не зазначено про дію такого в майбутньому. Крім того, стороною, що позивається, не доведено що розмір аліментів в сумі 2500 грн. відповідач спроможний сплачувати, оскільки згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Покликання представника позивача на те, що позивач на своєму утриманні має інших дітей від другого шлюбу, суд до уваги не приймає, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, дані діти мають свого батька, який зобов'язаний їх утримувати. Між тим, із поданих в судовому засіданні доказів убачається, що позивач протягом 2016 року відпочивала за кордоном. В силу ст. 653 ч. 2 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1)

Outcome: partial