Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

06.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами дійсним та визнання права власності на вищевказане придбане майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 03.02.2000 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], який вони зареєстрували цього ж дня на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі за реєстраційним № 44. В вересні 2013 року при вирішенні питання щодо відчуження вищевказаного жилого будинку, йому було роз'яснено нотаріусом про недійсність укладеної ним угоди, оскільки вона нотаріально не посвідчена. Внаслідок чого він неодноразово звертався до відповідача, як продавця належного їй будинку, з питання нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але остання з різних причин на протязі тривалого часу від цього ухиляється, тому просив визнати зазначений правочин дійсним та визнати за ним право власності на придбане майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], в судове засідання на виклик суду не з'явилася, проте направила до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, пред'явлений неї позов визнала повністю і не заперечувала проти його задоволення. Третя особа без самостійних вимог - Вознесенська Універсальна товарно-сировинна біржа про розгляд справи повідомлялася належним чином, однак в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про розгляд справи за його відсутності відповідної заяви суду не надіслала. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 44 від 03 лютого 2000 року, зареєстрованого Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею (м. Вознесенськ, Миколаївська область) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 44 від 03 лютого 2000 року, [PERSON], як власниця житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], продала покупцю [PERSON] належний їй будинок і сторони підписали зазначений договір. В силу ст. 227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (діяла на момент укладення сторонами договору від 03.02.2000 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції Закону 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу будинку за № 44 від 03.02.2000 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачем [PERSON], не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства на момент укладення угоди він підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивача, йому стало відомо лише у вересні 2013 року від нотаріуса, коли мав наміри продати куплений у відповідачки будинок, але остання ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцеві обумовлену між ними суму грошових коштів, вселився в будинок і користувався ним з лютого 2000 року), так і продавцем (отримала обумовлену суму грошових коштів, звільнила житловий будинок та передала його покупцю у власність). Позивач [PERSON] на виконання п. 9 біржової угоди, 15 лютого 2000 року зареєстрував своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за р./№ 3825, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням. Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963р. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р. Надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог документи, свідчать про те, що відповідачка, яка уклала з покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу №44 від 03.02.2000 року, ухиляється від нотаріального оформлення цього договору, що є підставою згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року для визнання такої угоди дійсною. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачкою [PERSON] пред'явленого до неї позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved