Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

05.02.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 29000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався щомісячно повертати наданий кредит та проценти шляхом сплати аутентного платежу у розмірі 545,00 доларів США в день сплати аутентного платежу, але в будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 24.04.2015 року та сплачувати за користування кредитом проценти в порядку і строки, передбачені п. 1.3. кредитного договору. Позивач зазначає, що виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання грошових коштів, при цьому, позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, оскільки не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, а тому позивач звернувся до суду користуючись наданим правом дострокової вимоги про повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій і просить стягнути з відповідача суму заборгованості по кредиту, яка станом на 10.01.2014 року становить 27085,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.01.2014 року еквівалентно 216495,28 грн., а також судові витрати понесені позивачем у зв'язку зі сплатою судового збору. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11339244000. За змістом укладеного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 29000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 24.04.2015 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі та в порядку, передбаченому п. 1.3. кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, повернення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ауїтентних платежів у розмірі 545,00 доларів США в день сплати ануїтентних платежів. При цьому, відповідальність позичальника за невиконання умов договору передбачена п. 4.1. договору про надання споживчого кредиту. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 10.01.2014 року виникла заборгованість на загальну суму - 27085,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.01.2014 року еквівалентно 216495,28 грн., яка складається з: - 18529,87 доларів США - заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом; - 6710,37 доларів США - прострочена заборгованість по процентам; - 1236,70 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 608,87 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved