Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

05.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 16.12.2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1051; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]; дитину - [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею; стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дочки. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною тому стало відсутність між ними взаєморозуміння та гармонії. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає у зв'язку з чим вона була змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, в частині стягнення аліментів - просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до матеріалів справи, 16.12.2011 року сторонами укладено шлюб, зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1051 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні і угоди про сплату аліментів між батьками не має. Відповідач є батьком дитини і в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність між сторонами по справі взаєморозуміння щодо ведення господарства і сімейних відносин. На примирення не згодні. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила залишити своє післяшлюбне прізвище. Таким чином, суд дійшов висновку, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 05.02.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved