Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним рішення виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області від 05.06.2007 року №313 про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0446 га та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (кадастровий номер №4610600000:01:040:0042) на вул.Стадника будинок 9 серія ЯД №455850. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником ? ідеальної частини житлового будинку №18 на вул.Старицького в м.Дрогобичі, який розташований на земельній ділянці площею 0,0327 га. На підставі ухвали сесії міської ради від 20.12.2005 №582 йому було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,0327 га на вул.Старицького в м.Дрогобичі для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. У користуванні [PERSON] перебуває спірна земельна ділянка на підставі Державного акту. Проте, вважає, що такий слід скасувати, оскільки він видавався на земельну ділянку площею 0,1000 га з урахуванням площі спільного проїзду. Внаслідок видачі такого державного акту на право власності на землю з невірними накресленнями земельної ділянки порушуються його законні права та інтереси. Не було встановлено довгострокові межові знаки між суміжними земельними ділянками. А також вказує на порушення порядку передачі земельної ділянки у власність. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити, поновивши строк позовної давності. Вказує, що про оскаржувані правовстановлюючі документи її довіритель дізнався лише в 2016 році. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій вказує на безпідставність, необґрунтованість позовних вимог. Вважає, що позивач хибно посилається на ухвалу Дрогобицької міської ради від 20.12.2005 №582 п.120 якої йому надано у власність земельну ділянку, вважаючи, що така ухвала міської ради посвідчує його право власності чи право на постійне користування земельною ділянкою за адресою: м.Дрогобич вул.Старицького по тій причині, що ст.125 ЗК України в редакції від 01.01.2006 передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували право [PERSON] на власність чи користування земельною ділянкою, за вищевказаною адресою, а тому жодних його прав не може бути порушено. Окрім цього, позивач просить скасувати усю ухвалу Дрогобицької міської ради №313 від 05.06.2007, при тому, що в такій вирішено й інші питання, які не мають відношення до [PERSON], що у разу задоволенні позовних вимог призведе до непоправного порушення прав інших осіб. Вказує також і на те, що позивачем не представлено суду доказів суміжності чи накладки земельних ділянок. Представник Відділу Держгеокадастру в м.Дрогобичі та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неявки. Представник [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні позов заперечив, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи, в якому вказує на голослівність вимог позивача щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування, без будь-якого правового підґрунтя для такого роду позовних вимог. Позивач жодним чином не обґрунтовує незаконність даного рішення, та того як саме воно дотичне до його прав та законних інтересів. А також вказує на пропуск позивачем строку позовної давності. А тому, просить в задоволенні позову відмовити. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, вислухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. У частині 1 статті 13 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування житлового будинку [PERSON] належить ? ідеальної частини житлового будинку №18 на вул.Старицького в м.Дрогобичі, який розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,0327 га. Згідно Ухвали Дрогобицької міської ради №313 від 05.06.2007 (п.2.2.) надано безоплатно у спільну сумісну власність земельні ділянки для ведення садівництва [PERSON] на вул.Трускавецькій,75/2, [PERSON], на вул.Стадника 9 земельну ділянку, площею 446 кв.м. На підставі зазначеної ухвали [PERSON] та [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №455850 на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: м.Дрогобич вул.Стадника 9, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 4610600000:01:040:0287. Як вбачається зі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.08.2016 [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], який помер 05.03.2013, ? ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,0446 га, яка розташована а м.Дрогобичі Львівської області на вул.Стадника 9. Цільове призначення земельної ділянки ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки 4610600000:01:040:0042. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.10.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод та зобовязання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою. Даним рішенням підтверджено право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, а також зобовязано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,0446 га, кадастровий номер 4610600000:01:040:0042, яка розташована за адресою: м.Дрогобич вул.Стадника 9, шляхом демонтажу самовільно розміщених на ній будівельних матеріалів, деревяної гойдалки, деревяної телиці та іншого будівельного сміття. Зобовязано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкодив користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,0446 га, кадастровий номер 4610600000:01:040:0042, що розташована за адресою: м.Дрогобич вул.Стадника 9. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованим покликання [PERSON] на законність володіння та користування нею спірною земельною ділянкою. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, всупереч вищевказаних регламентованих законодавцем вимог, позивачем не представлено суду доказів на підтвердження порушення його прав, в том числі права власності чи користування спірною земельною ділянкою, зокрема протиправності спірних правовстановлюючих документів. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що позивачем також не представлено доказів на підтвердження пропуску строку позовної давності, оскільки оскаржувані документи датовані ще 2007 роком, а твердження його про те, що про наявність таких документів дізнався лише в 2016 році є непідтвердженими, та не можуть бути враховані судом при ухваленні даного рішення, оскільки таке суперечитиме принципу правової визначеності. (рішення Європейського Суду з прав людини справа «Устименко проти України» від 01.02.2016) Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed