Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

05 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у 2010 році у зв`язку із необхідністю грошових коштів для операції хворій дружині від запропонував відповідачеві укласти договір оренди земельної ділянки, що належить йому на праві власності з одночасною виплатою орендної плати на декілька років уперед. Керівництво ТОВ «Агрофірма «Лиманський» на це погодилось та виплатило йому 50\~000 грн, запропонувавши при цьому підписати акт приймання-передачі земельної ділянки. Будь-яких інших документів він не підписував. Пізніше він дізнався, що 09 грудня 2010 року від його імені було підписано договір оренди землі строком на 25 років. Рішенням Очаківського міськрайонного суду від 23 вересня 2020 року йому було відмовлено у визнанні вказаного договору недійсним з підстав його нікчемності, оскільки висновком судово-почеркознавчої експертизи, що її було проведено в цій справі, підтверджено, що підпис у спірному договорі оренди виконано від його імені іншою особою. Посилаючись на те, що зазначеним рішенням суду йому було роз`яснено право звернутися до ТОВ «Агрофірма «Лиманський» з негаторним позовом, просив зобов`язати відповідача повернути йому у власність земельну ділянку площею 25,28 га, що розташована на території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з тих підстав, що позивач фактично виконав свої обов`язки за спірним договором оренди, передавши земельну ділянку у користування відповідача, тобто схвалив укладений договір оренди, і це підтверджується одержанням ним орендної плати. Посилаючись на те, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, просили відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. На підставі рішення Острівської сільської Ради народних депутатів № 7 від 31 березня 1999 року позивач [PERSON] одержав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 25,28 га за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 9). В матеріалах справи міститься копія договору оренди земельної ділянки, за умовами якого [PERSON] надав ТОВ «Агрофірма «Лиманський» у строкове платне користування земельну ділянку, розташовану на території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 25,28 га ріллі багарної строком на 25 років (а. с. 11-13). Рішенням Очаківського\~міськрайонного суду\~Миколаївської області\~від 23\~вересня 2020\~року (а.\~с.\~17-18),\~що набрало\~законної сили\~07\~грудня 2020\~року згідно\~з постановою\~Миколаївського апеляційного\~суду (а.\~с.\~19-21)\~ [PERSON] \~було відмовлено\~у визнанні\~недійсним вказаного\~вище договору\~оренди земельної\~ділянки з\~тих підстав,\~що цей договір не є укладеним. При цьому суд роз`яснив позивачеві, що належним способом захисту його порушеного права є звернення до суду з негаторним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним вище рішенням суду, зокрема, встановлено, що згідно з висновком експерта №178 від 13 липня 2020 року підпис у договорі оренди земельної ділянки, укладеному між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Лиманський», виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Таким чином, судом встановлено, що під час укладання договору оренди землі текст цього договору було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення таких дій, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення позивача. Посилання представників відповідача в обґрунтування своїх заперечень на те, що ТОВ «Агрофірма «Лиманський» своєчасно сплачує орендну плату і позивач її отримує, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки особа, яка підписала договір, не була представником орендодавця і не мала будь-яких повноважень на вчинення дій від імені позивача, а тому наступне схвалення цього договору було неможливим. Факт нарахування відповідачем орендної плати за землю позивачеві може свідчити лише про здійснення оплати за фактичне користування землею. Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Суд констатує, що захист права власності гарантується як національним законодавством, так і ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкрито, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others vs. Ireland, № 12742/87), в якому вказано, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватись своєю власністю. В даному випадку зазначене сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, було порушено відповідачем. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном за правилами ст. 391 ЦК України. Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 908 грн, а також 3\~000 грн в рахунок витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved