Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

07.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, заявивши позовні вимоги до [PERSON] , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради. Провадження у справі відкрито 11.05.2021 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування заявлених вимог позивачкою зазначено, що з 23.08.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 28.03.2014 року шлюб розірвано, з відповідача на користь матері на утримання дитини стягнуто аліменти. Їх неповнолітня донька проживає разом із нею, вона постійно опікується здоров`ям дитини, створює всі умови для її нормального розвитку та життя. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов`язків ще від народження дитини. За таких обставин, проживання дитини з нею найкраще забезпечить інтереси дитини. Зважаючи це, а також з урахуванням виключно інтересів доньки, просила визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] з матір`ю. Відповідач правом подачі відзиву на позов не скористався. Третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надіслала на адресу суду висновок про визначення місця проживання дитини. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачка подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради явку представника у судове засідання не забезпечила. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 23 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони у справі мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 28 березня 2014 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з останнього аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання доньки, до досягнення нею повноліття (а.с.12). Позивач разом з неповнолітньою донькою зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.22,25) Відповідач проживає окремо, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.35). Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, позивачка, в обґрунтування підстав для позову зазначила, що з боку відповідача [PERSON] при обговоренні відносин щодо спільного виховання доньки лунають словесні образи, спілкування між ними відбувається у формі смс, через додаток мобільного телефону Viber, в якому номер телефону відповідача прихований, сам він не виявляв проявів самостійного виховання доньки та бажання хоча б раз на тиждень провідувати дитину, відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків ще від народження дитини. Водночас, позивачкою зазначено, що вона не заперечує проти спілкування дитини з батьком та не здійснює будь-яких перешкод з цього приводу, але від народження і за весь цей час відповідач жодного разу не приїздив до доньки, спілкування батька з донькою не відбувається взагалі. Жодних речей, одягу, продуктів харчування, іграшок та іншого забезпечення для доньки відповідач не намагався надавати і не надає по теперішній час. Крім того, відповідач постійно чинить перепони позивачу у розвитку дитини, зокрема, виїзду за межі України та пересування дитини по території України на екскурсії. На підтвердження можливості визначення місця проживання їх спільної з відповідачем доньки з нею також зазначила, що вона на праві приватної власності має квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій п`ять житлових кімнат (а.с.14). Проте, вона з сім`єю постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності її матері [PERSON] , донька має свій дитячий куточок, де вона грається, спальний куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена іграшками, одягом та іншими речами для розвитку. Донька є ученицею 2 класу КУ Сумський НВК № 9 «Веснянка», додатково відвідує гурток в дитячому центі розвитку «Кузя». Згідно довідок-характеристик з вищезазначених закладів освіти дитина характеризується позитивно (а.с.20,21). [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, працює, має стабільний дохід, має можливість забезпечувати дитину матеріально в частині обсягу своїх прав та обов`язків (а.с.15-17). За висновком Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, управління вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Як видно зі змісту преамбули Конвенції про контакт з дітьми, визнаючи, що, як передбачено в різних міжнародних юридичних документах Ради Європи, а також у статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, перш за все повинні враховуватися найвищі інтереси дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За правилами ст. ст. 29, 291 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає; фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю; фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 7, 19, 141, 155, 161 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи; мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення; орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Позивач зазначає, що донька має мешкати разом з нею, оскільки дитина прихильна більше до матері. Вона матеріально забезпечує доньку всім необхідним для її фізичного, духовного та морального розвитку. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визначення місця проживання доньки з нею ґрунтується на законі. При вирішенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої доньки, суд виходить виключно з інтересів дитини. З огляду на встановлені судом обставини, а саме надані позивачкою докази на підтвердження можливості забезпечення нею розвиток доньки в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а також з урахуванням того, що батько дитини, який є відповідачем у справі, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги та визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] .. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved