Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

04 травня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 14482 гривень 91 копійки заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. 05 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 березня 2011 року між акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № б/н на підставі поданої відповідачем анкети-заяви про отримання банківських послуг, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ними вказаний договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та\~Правил надання банківських послуг. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок не менше мінімального обов`язкового платежу. Порушуючи умови договору, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23 березня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 14482 гривні 91 копійка, яка складається з: 7203 гривні 30 копійок заборгованість за тілом кредиту, 3507 гривень 33 копійки заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 2606 гривень 43 копійки нарахована пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 665 гривень 97 копійок - штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не прибув, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, направив суду заяву, в якій позов взнав частково, просить врахувати часткове погашення ним богу перед відповідачем на суму 1000 гривень та відмовити у стягненні штрафів і пені. Також просить розстрочити виконання рішення суду на один рік. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, у порядку встановленому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 11 березня 2011 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитними коштами на підставі відповідних Тарифів банку обслуговування кредитних карт «Універасальна», з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копіями Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 27), Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» (а. с. 28), довідкою про видачу кредитних карт (а. с. 25), довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а. с. 26), та витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 29 - 52). Підписом у заяві [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає укладений між ним та Банком даний кредитний договір (а. с. 27). Позивач також зазначає у позовній заяві, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір. У зв`язку з порушенням зобов`язань станом на 23 березня 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає: 7203 гривні 30 копійок заборгованість за тілом кредиту, 3507 гривень 33 копійки заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 2606 гривень 43 копійки нарахована пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 665 гривень 97 копійок - штраф (процентна складова), що в сумі становить ціну позову та підтверджується розрахунками заборгованості (а. с. 16). Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно статтями \~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст. 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Поняття договору позики наведене у\~ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3\~ст. 1049 ЦК України\~встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до части 1 та 2 \~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. За змістом ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що відповідачем 11 березня 2011 року була підписана заява - анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копія якої міститься у справі. Підписанням цієї заяви відповідач погодився з тим, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, судом встановлено, що відповідач уклав з банком договір приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши кошти на кредитну карту. Законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У Постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 (провадження N 12-14гс18)\~та від 28 березня 2018 року справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18) Велика палата Верховного Суду висловила таку позицію щодо застосування положень\~ст. 1048 ЦК України\~у боргових зобов`язаннях: відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої\~статті 1054 ЦК\~та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої\~статті 1057 ЦК. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, заборгованість по кредиту складається із суми поточної та простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості станом на 22 березня 2020 року (а. с. 16) заборгованість по тілу кредиту становить 7203 гривні 30 копійок, в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 0, заборгованість за простроченим тілом кредиту 7203 гривні 30 копійок, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, становить 3507 гривень 33 копійки. Відповідачем як доказ погашення боргу надано скріншот з особового рахунку про погашення 7 квітня 2020 року заборгованості на 1000 гривень (а. с. 73). Отже заборгованість за простроченим тілом кредиту слід зменшити на вказану суму. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого для всіх видів кредитних карт згідно з Тарифами банку становить 500 гривень+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Таким чином, розмір даного штрафу від заборгованості за кредитом складає 500+5% (9710, 6), що дорівнює 485 гривень 53 копійки. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять положень про підстави застосування у разі прострочення зобов`язання пені, заява позичальника про приєднання до умов та правил надання банківських послуг також не містить погоджених умов щодо пені і відсутні докази про те, що умова договору щодо пені була погоджена з позичальником, тому суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача пені на користь банку відсутні. Крім того, відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15., яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Таким чином, стягнення з позичальника пені та штрафів тягне за собою подвійну відповідальність за невиконання зобов`язань, що є неправомірним, тому суд приходить до висновку, що це є обставиною, що має істотне значення, для зменшення розміру неустойки та вважає що з відповідача слід стягнути тільки штрафи, нараховані за невиконання кредитних зобов`язань. У зв`язку із наведеними обставинами,

Outcome: partial