overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

06 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просила розірвати шлюб між ними, зареєстрований 27 квітня 2012 року Відділом державної реєстраціїактів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом №35 (свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД №160542) та стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 (однієї тисячі) грн. щомісячко, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття сина. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій заявлені вимоги позивача визнав, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі. 27 квітня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №160542 зареєстрованим за актовим записом № 35 у Відділі державної реєстраціїактів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області. За час подружнього життя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №326737, актовий запис № 426, зареєстрованим Відділом державної реєстраціїактів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та залишення малолітнього сина на виховання позивачу, підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та спільної дитини. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] самостійно не має змоги забезпечити дитину всім необхідним. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки для повноцінного розвитку та життя дитині необхідне належне харчування, одяг та багато інших матеріальних благ, яких відповідач добровільно не надає, а позивач при цьому не має змоги самостійно забезпечити сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

06 вересня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частині його заробітку (доходу), тому що вони з відповідачем шлюб розірвали, відповідач не надає коштів на утримання дочки, яка на її утриманні. Відповідач має постійне місце праці. Сторони в суд не прибули. В суд представник позивачки [PERSON] подав письмову заяву про те, що доводи позову підтримує повністю. Відповідач подав письмову заяву про те, що позов визнає частково. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх неповнолітньої дочки, яка живе з позивачкою. Відповідач має постійне місце праці. Дані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів свідоцтвом про народження дочки, рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами, довідкою про місце проживання дочки сторін. Згідно ст.ст. 180, 182, ч.1, ч.2 ст.183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ними повноліття, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню, але частково суд визначає аліментів в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходів) громадян.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

06 вересня 2016 року в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Горішня,19 в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак, подав заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак, подала заяву, в якій вказала, що позов визнає і просить суд справу розглядати у її відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 06 вересня 2016 року в с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON].М.; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 02 серпня 2007 року і посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів позивачці; Відповідачка від обовязкової частки в спадковому майні відмовилася на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

06 вересня 2016 року державний виконавець Чмир М.П. звернувся до суду із поданням про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі про стягнення за рішенням Полонського районного суду з [PERSON] на користь [PERSON] коштів, посилаючись на те, що оригінали виконавчих листів втрачені. В суді державний виконавець та начальник відділу виконавчої служби доводи заяви підтримують, стягувач [PERSON] підтримує подання, боржник [PERSON] до суду не прибув. Вивченням матеріалів справи встановлено, що рішенням Полонського районного суду від 14 грудня 2015 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнено вартість будівельних матеріалів в сумі 16574,50 грн. та 3681,85 грн. судових витрат. Виконавчі листи на вказані суми видано 15 березня 2015 року. Виконавчі листи 10 травня 2016 року направлені для здійснення стягнення до державної виконавчої служби за місцем праці боржника до першого Хмельницького міського відділу державної виконавчої служби, але в цьому відділі виконавчі листи відсутні. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що подання державного виконавця є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, оскільки оригінали виконавчих листів втрачено, рішення суду не виконується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

06 вересня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначив, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 06.07.2004 року, Старомлинівською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис за № 8. Від шлюбу подружжя має спільну неповнолітню дитину, дівчинку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, окремо від відповідачки. У своїй позовній заяві позивач вказує, що між ним та відповідачкою постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинились, після чого сторони однією сімєю не проживають\~ та спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна між позивачем та відповідачкою не виникло. У судове засідання сторони не зявились, відносно чого позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та що він наполягає на розірванні шлюбу.\~Позивач впевнений, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може.\~ Відповідачка, не зявившись в судове засідання також спрямувала до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про розірвання шлюбу такою, що належить задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було виданим 06.07.2004 року Старомлинівською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис за № 8., серії 1-НО № 232247, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ \~ Судом встановлено, що з 2010 року\~шлюбні відносини\~\~між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають за різними адресами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що\~\~сім'я позивача та відповідачки розпалась остаточно і поновлена бути не може.\~\~ Таким чином,\~\~встановлено, що\~\~подальше спільне життя\~\~подружжя та збереження шлюбу суперечить\~\~інтересам\~\~подружжя, що має\~\~вагоме значення. Також згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідачки на його\~ користь сплачені судові витрати, а тому суд це питання й не розглядає. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

06 вересня 2016 року до суду надійшла позовна заява від позивача [PERSON], в якій вона просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який 03 квітня 1993 року зареєстрований Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 5. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 1993 року. Від шлюбу сторони мають повнолітноьго сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та повної втрати почуття любові. Тривалий час проживають в різних кімнатах, не проявляють турботи один до одного, не ведуть спільного господарства, примирення не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі , просила їх задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «Колотило». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 03 квітня 1993 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 5 (а.с. 5). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

06 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 02.03.1956 р.\~н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.09.2016\~р. об 11\~год. 30\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною у звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2016\~р. об 11\~год. 30\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Дніпропетровська МП №\~1» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора дементна, себе не обслуговує, з кимось розмовляє, не спить. Гр.\~[PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

06 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 02.04.1936 р.\~н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.09.2016 р. о 10 год. 46 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2016\~р. о 10\~год. 46\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Дніпропетровська МП №\~1» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що у хворого наявне зниження памяті на поточні та минулі події. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз амнестичний синдром; судинна деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

06 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 06.02.1953 р.\~н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.09.2016\~р. о 14\~год. 53\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора являє небезпеку для себе та оточуючих та є безпорадною, не може самостійно задовольняти основні життєві потреби у звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.09.2016\~р. о 14\~год. 53\~хв. гр.\~[PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному контакту. В бесіді напружена, підозріла, на запитання відповідає вибірково, після пауз, не завжди по суті. Легко афектується, лається. Стверджує, що в неї «постійно крадуть речі». Висловлює маячні ідеї збитку, відношення побутового характеру до родичів. Орієнтована всебічно вірно. Психічно хворою себе не вважає. Опирається огляду, постійно кудись іде, бродить по відділенню, на зауваження медичного персоналу практично не реагує. Інструкції виконує. Мислення пришвидшене за темпом. Критика до свого стану порушена. Від госпіталізації до КЗ «ДКПЛ» ДОР» для лікування та обстеження категорично відмовляється. Гр.\~[PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

06 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр.\~[PERSON], 21.10.1977 р.\~н., який мешкає за адресою: м.\~Дніпро, Ленінський район, вул.\~Братів Каменських, буд.\~41. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.09.2016 р. о 00 год. 05 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.09.2016\~р. о 00\~год. 05\~хв. гр.\~[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра Пазич, КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що з хворим контакт формальний. Орієнтований вірно. Афективно заряджений, злобний. Називає себе [PERSON]: «я син [PERSON], а матір моя [PERSON]». Стверджує, що володіє здатністю читати чужі думки. Мислення непослідовне. Критика до свого стану відсутня. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved