Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

07.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2019 року по справі № 461/3717/19, та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 1 500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що позивач не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки немає сталого, офіційного доходу. Окрім того, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі та має обов`язки по утриманню дружини, від другого шлюбу позивач має доньку, [PERSON] , [INFO] , дружина позивача перебуває у декретній відпустці, у серпні 2020 року [PERSON] очікує народження третьої дитини. Відтак, [PERSON] є єдиним годувальником своєї родини.Окрім того, позивач зазначає, що рухоме та нерухоме майно у нього відсутнє. Просять позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.072020 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.09.2020 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач та її представник просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач не сплачує аліментів вже близько року. Зокрема, представник відповідача зазначив, що з моменту винесення рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 вересня 2019 року позивачем сплачено 1000 грн. Відповідач стверджує, що позивач має можливість сплачувати аліменти, однак не має бажання їх платити, що продовжується протягом всього періоду з моменту розлучення. Окрім того, відповідав вважає, що позивач має змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що позивач у вказаний період перебував на лікуванні чи на обліку в центрі зайнятості, тобто не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати. Просить відмовити у задоволенні позову. 14.09.2020 року від представника позивача на електронну адресу суду було скеровано заява про долучення до матеріалів справи копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] . Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 вересня 2019 року по справі №461/3717/19 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.07.2018 року /а.с.13-14/. Відповідно форми ОК-7 Пенсійного фонду України «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», [PERSON] отримував заробіток за 2011, 2012, 2013 та 2017 роки, за інші період, у тому числі, 2018, 2019 та 2020 рік інформація про отриманий дохід відсутня /а.с.19/. Як вбачається з матералів справи, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.06.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.11/. У цьому шлюбі у позивача народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.12,55/. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192\~СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 182 СК України\~\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, та в поданих до суду документах не надав до суду доказів, які б свідчили про суттєве погіршення його матеріального стану, стану здоров`я, чи виникнення інших непереборних обставин. Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже його посилання про погіршення матеріального стану, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а також те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого\~Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8\~Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналізуючи наведене, та враховуючи, що [PERSON] є працездатною особою, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed