Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

05.10.2016 позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ земельної ділянки, яка є майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частку і виділення в натурі земельної ділянки, розташованої на вул. Замкова 20 в смт. Великий Любіть Городоцького району Львівської області, та для виділу в натурі земельної ділянки просила призначити судову земельно-технічну експертизу. Позов мотивує тим, що в період шлюбу з відповідачем за спільні кошти було придбано будинок та земельну ділянку для обслуговування будинку, майно зареєстровано за відповідачем. Також у власності їх як подружжя знаходиться земельна ділянка, зареєстрована на відповідача, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №498862 від 17.02.2009р., кадастровий номер 4620955300:34:009:0038, площа 0,1323 га. (а.с.9) Натепер земельна ділянка є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, але про порядок поділу згоди з відповідачем не дійшла. Посилаючись на положення ст. ст.\~60,\~70,\~71\~СК України позивач просила суд в порядку поділу майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності визнати за нею право власності на 1/2 ч. земельної ділянки за зазначеною вище адресою та виділити їй в натурі земельну ділянку. Ухвалою суду від 17.10.2016 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 15.12.2017 призначено судову земельно-технічну експертизу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Вказує, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, вона не може користуватися земельною ділянкою оскільки не визначили частку в натурі, крім того вона не має такої в своїй власності. Відповідач та його адвокат в частині виділу земельної ділянки в натурі заперечили посилаючись на висновок експертизи, в цій частині просили відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю реального поділу будинку. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2005 по 16.06.2014р. (а.с.28), що підтверджується відповідною копією рішення суду. В період шлюбу відповідачем на підставі договору купівлі - продажу від 28.11.2005 було придбано житловий будинок № 20 по вул. Замковій в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області (а.с.30) [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.6) житловий будинок № 20 по вул. Замковій в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області зареєстровано як спільна часткова власність і 1/2 частина за [PERSON] [PERSON] рішення 19 сесії 5 скликання від 30.05.2008 за №405 Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1323 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Замковій в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області. [PERSON] з положеннями ст.60, ч.1 ст.70 СК України, ст.89 ЗК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Подружжя користується рівними правами і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст. 60 СК України). Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо (таке ж положення містить і ст. 368 ЦК). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. Аналізуючи зазначені норми, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, проти цього не заперечував і відповідач, який в підготовчому засіданні зазначив, що земельна ділянка була ним приватизована в період шлюбу спільно з позивачем. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] частини 2 статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що сторони є співвласниками будинку, отже право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться (п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», постанова Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року по справі №6-2710цс15, постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі № 61-22101св18.) З урахуванням зазначеного, суд вважає, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю сторін і їх частки в цьому майні із урахуванням вимог ст.60, ст.\~70\~СК України є рівними, тому позов в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки за [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про виділення їй в натурі 1/2 частки земельної ділянки, в такій слід відмовити, з огляду на висновок експертизи (а.с.90 зворотня сторона), згідно якого неможливо запропонувати варіанти виділу спірної земельної ділянки і виділ в натурі технічно не можливий. Суд вирішує в залежності від задоволення позовних вимог розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial