Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

06.11.2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яким просила визначити тимчасові обмеження його прав та покласти на нього обов`язки. В обґрунтування заяви зазначила, що з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають двох дочок. Заявниця вказує, що останні три роки спільного подружнього життя шлюбні відносини почали погіршуватися, [PERSON] почав приходити додому в нетверезому стані, а згодом почав застосовувати фізичну силу. 10.09.2019 року під час сварки він наніс тілесні ушкодження їй та їх неповнолітній дитині-інваліду. По факту нанесення тілесних ушкоджень заявницею було подано заяву до Фастівського відділення поліції. Крім того, [PERSON] в 2018 році уже притягався до адміністративної відповідальності за вчення насильства в сім`ї. З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності фізичного насильства, що вчинив [PERSON] відносно заявниці та її дочки, а також намірів [PERSON] , що виражаються у погрозах, заявниця просить заяву задовольнити. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судове засідання заявник не з`явилася про час слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, заяв клопотань до суду не надходило. Згідно ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч.2\~ст.350-5 ЦПК України). Враховуючи викладене, належне повідомлення заінтересованих осіб, обмежені строки розгляду заяви, суд вважає можливим розглядати заяву за відсутності заявника на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за участю особи щодо якої заявлено вимога. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] та його представник зазначив, що дійсно вони проживають з заявницею в квартирі, яка була придбана у шлюбі. Іншого житла він немає, працює, щоб забезпечити сім`ю. Конфлікт виник на грунті ревнощів. На даний час шлюб розірваний і він немає будь-яких стосунків з дружиною. Щодо дітей було проведено психологічне дослідження і психолог зробив висновок, що діти не відреагували на сварку, яка відбулася між ними. Відомості до [PERSON] за нанесення тілесних ушкоджень було внесено і за його заявою так, як дружина в ході сварки нанесла йому тілесні ушкодження, про що він звертався до лікаря. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорюванні. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (на час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано). Від подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З тексту заяви заявниці, останні три роки спільного життя шлюбні відносини між нею та [PERSON] почали погіршуватися, від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самочуття, вона перебуває в стані постійної тривоги, порушився сон і погіршилася працездатність. Чоловік почав дозволяти собі застосовувати фізичну силу та 10.09.2019 року наніс тілесні ушкодження, з якими вона потрапила до лікарні. Крім того, [PERSON] наніс неповнолітній дитині-інваліду [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді удару в область грудної клітини. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки № 199 виданою КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ» від 24.10.2019 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділені травматології з 10.09.2019 року по 23.09.2019 року; діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, чисельні забої, крововиливи голови, тулубу, кінцівок, неврологічна реакція. Згідно довідки КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ» за № 3866/422 [PERSON] 10.09.2019 року звернулася на приймальне відділення КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ», діагноз: забій грудної клітини. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 12019110310001006, вбачається, що 20.09.2019 року [PERSON] звернулася до Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області із заявою, відповідно до якої 10.09.2019 року близько 01 год. 00 хв. по місцю проживання за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, чоловік [PERSON] спричинив їй тілесні ушкодження. Відомості були внесені до ЄРДР, правова кваліфікація за ч. 1 ст.125 КК України. \~ \~ \~ \~Крім того, заявниця вказує, що [PERSON] у 2018 році притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2019 року квартира [ADDRESS] зареєстрована по праву приватної власності за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 20.07.2011 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Чернишовою О.А., зареєстровано в реєстрі № 3462. Згідно висновку спеціаліста Комунального закладу Київської обласної ради «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 13.09.2019 року № 63, при проведенні судово-медичного обстеження [PERSON] , мали місце ушкодження у вигляді синців на повіках обох очей, грудної клітки зліва, на правому передпліччі, лівому плечі, крововиливу у слизову оболонку лівого ока. За ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Не мають ознак небезпеки для життя. Діагноз: «Діагноз: Забій голови. Струс головного мозку?», не підтверджений клінічними та об`єктивними даними, тому при визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, судово-медичній оцінці не підлягає. Згідно характеристики виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Фріго-Україна», [PERSON] працює в даному товаристві з березня 2019 року, займає посаду сервісного інженера-енергетика. Відповідально відноситься до своїх обов`язків, своєчасно і правильно виконує доручені йому завдання. У керівництва компанії користується довірою, критику у свою адресу сприймає з розумінням. Як вбачається з характеристики з місця проживання від 11.11.2019 року, головою будинкового комітету [PERSON] , встановлено, що [PERSON] проживає з травня 2012 року за адресою: [ADDRESS] . За весь час проживання показав себе з хорошого боку, завжди привітний, у спілкуванні ввічливий, конфліктних ситуацій не створював, спиртними напоями не зловживав. Скарг від сусідів не надходило. Одружений, виховує доньку Юлю, 2003 р.н. та доньку [PERSON] , 2012 р.н. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Заявник в своїй заяві зазначила, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї та додала до заяви Постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області з яких вбачається, що судом було розглянуто матеріали, які надійшли від Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП ( злісну непокору працівникам поліції) та за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою) однак без зазначення, що дані матеріали були складені відносно [PERSON] в даних постановах зазначено «Особа». Таким чином, [PERSON] не надано суду належних доказів, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності чи внесення до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, відомостей щодо неї чи неповнолітньої [PERSON] . Отже,\~суд вважає,\~що беззаперечних\~доказів на\~підтвердження вчинення\~ [PERSON] \~домашнього насильства\~у розумінні\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»\~заявницею суду\~не надано,\~як і\~не надано,\~належних і\~допустимих доказів,\~які б\~підтвердили наявність\~підстав для\~застосування обмежувального\~припису. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed