Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

05.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт належності [PERSON], померлій [INFO] року, правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Ізмаїльської районної державної адміністрації від 30.04.1997 року за № 100/97, зареєстрованого 02.08.2000 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] в якому невірно зазначено по батькові як «Харлампіївна» та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Озерне» розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості), мотивуючи тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Озерне» розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості). 12.04.2000 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право заповіла [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку з виправленням у правовстановлюючому документі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності [PERSON], померлій [INFO] року, правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Ізмаїльської районної державної адміністрації від 30.04.1997 року за № 100/97, зареєстрованого 02.08.2000 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] в якому невірно зазначено по батькові як «Харлампіївна», підтверджується довідкою Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 3726/126-17 від 13.12.2017 року, згідно якої сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) по КСП «Озерне» на території Озерненської сільської ради розміром 3,48 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації від 30.04.1997 року за № 100/97 було зареєстровано на громадянку [PERSON] про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] від 02.08.2000 року. Отже, судом встановлено, що земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Озерне» розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості)належить [PERSON], на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Ізмаїльської районної державної адміністрації від 30.04.1997 року за № 100/97, зареєстрованого 02.08.2000 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], повторно виданого 19.01.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Озерне» розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 12.04.2000 року виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 36, [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право заповіла [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49420776 від 11.10.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 12.04.2000 року, зареєстрований за № 36, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.09.2017 року за №1631, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 472/02-14 від 11.10.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з виправленням у правовстановлюючому документі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що в зв'язку з виправленням у правовстановлюючому документі оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved