Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

06.02.2018 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просить: - визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), частку в спільній сумісній власності розміром 1/2 частини однокімнатної квартири № 47, пр-т. Курський, буд. 129, м. Суми; - визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), частку в спільній сумісній власності розміром 1/2 частини однокімнатної квартири № 47, пр-т. Курський, буд. 129, м. Суми. Свої вимоги мотивує тим, що їй та відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Управлінням комунальної власності і приватизації Сумського міськвиконкому 15.03.1995 р. за реєстраційним № 434 на праві спільної сумісної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. Вони є співвласниками вказаної квартири без визначення часток кожного з них. Вони не можуть укласти Договір про визначення частки кожного, оскільки відповідач хворіє на психічну хворобу. У судовому засіданні 22.05.2018 р. представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити. Суду пояснила, що позивач захворіла, сама пересуватися не може, не може оформити опікунство над сином через поганий стан здоровя. Догляд за позивачем і відповідачем здійснює їх родич, проте позивач бажає оформити договір щоб отримувати належний догляд. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, оскільки позивач хворіє, потребує постійної сторонньої допомоги, яку син надати не може, бажає укласти договір довічного утримання, що без визначення її частки не є можливим. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов підтримала. Зазначила, що відповідач не заперечує проти виділення частки позивача у квартирі, оскільки його мати потребує постійного стороннього догляду та бажає укласти договір довічного утримання на свою частку. [PERSON] таку допомогу матері надати не може, а фактично за ними двома здійснює догляд жінка. Права відповідача визначенням частки порушенні не будуть. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки і піклування Сумської міської ради у судове засідання не прибув, згідно листів вважають участь органу у розгляді цивільної справи недоцільною, оскільки відповідач у реєстрі недієздатних та обмежено дієздатних осіб не обліковується, судових рішень про визнання недієздатним та призначення опікуна не надходило (а.с. 27). Ухвалою суду від 19.02.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 14.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є матірю відповідача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження та Свідоцтвом про встановлення батьківства (а.с. 7,8). На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів 15.03.1995 р. згідно з розпорядженням управління комунального майна та приватизації міської ради від 06.03.1995 р. № 787 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та члену сімї - відповідачу [PERSON]. Загальна площа квартири 33,05 кв.м. (а.с. 9). Правоспільної сумісної власності за сторонами на квартиру зареєстровано Сумським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № Р-434. Квартира [ADDRESS] складається із: житлової кімнати «1-а» площею 17,7 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., туалету 2,7 кв.м., коридору 6,6 кв.м., що підтверджується Технічним паспортом на квартиру (а.с. 10 12). Відповідно до запису в паспорті громадянина України, серії МА № 887037 [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 29.09.1988 року. Наявна відмітка про зміну назви вулиці на пр-т Курський. Відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства безстроково, непрацездатним, що підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії серія ВТЭ-21 № 003042 від 08.01.1988 р. Згідно консультативного висновку спеціаліста № 1724 від 20.11.2017 р. [PERSON] встановлено діагноз: «умеренная умственная осталость» (а.с.13, 37). Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). За змістом частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1 і 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (частини 1, 2 ст. 372 ЦК України). У пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Судовим розглядом встановлено, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS] знаходиться у спільній сумісній власності без визначення конкретних часток кожного власника. Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] вих. 205/02-31від 30 травня 2018 року відмовлено [PERSON] у посвідченні договору про визначення часток квартири [ADDRESS], що є у спільній сумісній власності, в звязку з підозрою на обмежену дієздатність чи недієздатність [PERSON] У постанові зазначено, що 30 травня 2018 року нотаріус була запрошена для розмови додому до заявниці, в звязку з тим, що вона та її син - [PERSON], [INFO] є хворими та погано пересуваються, за адресою: [ADDRESS]. Під час розмови з [PERSON] нотаріус пересвідчилася у тому що він є інвалідом з дитинства 2-ї групи та є розумово відсталим, що підтверджується довідкою лікаря психотерапевта та посвідченням інваліда дитинства, але рішення суду про визнання його недієздатним у нього немає. [PERSON] під час її намагання порозмовляти з ним весь час усміхався та не розумів її, на запитання нотаріуса відповідав незрозуміло для неї. Оскільки співвласники спірної квартири, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло володіють об'єктом нерухомості в рівних долях на праві спільної сумісної власності, договір про визначення часток у спільній сумісній власності нотаріально не посвідчено, суд приходить до висновку, що їх частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру складають у кожного по 1/2 частині. Зважаючи на встановлені обставини, оскільки позивач визначити свою частку як суб'єкта права спільної сумісної власності у квартирі у іншому порядку, окрім звернення до суду позбавлена можливості, її частка підлягає визначенню. Крім того\~суд зазначає,\~що у\~даному випадку\~у разі\~визначення часток\~у спільній\~сумісній власності\~право відповідача\~порушене не\~буде,\~оскільки питання\~про виділення\~частки не\~порушується,\~а право спільної часткової власності здійснюється співвласниками виключно за їхньою згодою. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визначення часток співвласників у спільній сумісній власності на квартиру задовольнити.

Outcome: approved