Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

05 листопада 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач просить розірвати договір купівлі-продажу АІ-7220 від 14.12.2018 , укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати в розмірі 15 182 грн., пеню в сумі 264,17 грн. та судовий збір- 768, 40 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що 14.12.2018 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу АІ-7220, за умовами якого відповідач зобов`язався у строк протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору передати Замовнику зазначені у замовленні вироби, а Позивач здійснити оплату вартості виробів до передачі їх йому у власність. При оформленні договору позивачем була внесена предоплата у розмірі 8 000 грн. та 11.01.2019 ним було внесено решту коштів у розмірі 7 182 грн., що в сумі складає 15 182 грн. На виконання умов Договору відповідач отримав від позивача грошові кошти за оплату вартості виробів, однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та станом на 25.02.2019 не передав виготовлені вироби, отримані грошові кошти не повернув. Враховуючи істотне порушення відповідачем зобов`язань, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2019 у даній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Згідно зі статтям 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Як встановлено в судом, 14.12.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу АІ-7220 за умовами якого позивач є замовником, а відповідач- виконавцем та за яким виконавець зобов`язується за дорученням замовника організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструцій, а замовник зобов`язується оплатити вартість виробів до передачі їх йому у власність. Загальна вартість віробів за Договором, з урахуванням знижки у розмірі 20% становить 15 182 грн., строк передачі виробів замовнику становить 30 робочих днів, починаючи з моменту укладення Договору. На виконання умов Договору, позивачем була внесена предоплата у розмірі 8 000 грн. та 11.01.2019 ним було внесено решту коштів у розмірі 7 182 грн., що в сумі складає 15 182 грн. Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з вказаними умовами. Позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відмову від договору та вимогу про повернення авансу від 21.05.2019, разом з тим жодної відповіді позивач не отримав, а кошти повернуті не були. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В той же час стаття 693 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Пунктом 4.2 Договору визначено, що у разі коли виконавець не може виконати роботу в строк, споживачеві сплачується неустойка у розмірі 0,01% від суми договору за кожен робочій день прострочення. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач істотно порушив умови договору, не передав у власність позивача ПВХ конструкції в строки, що визначені умовами договору, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати вироби, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved