Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

04 лютого 2020 року позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м., який в технічному паспорті значиться під літерою «А», а саме: І - коридор, площею 5,9 кв.м., ІІ - житлова кімната, площею 21,3 кв.м., ІІІ - житлова кімната, площею 22,2 кв.м. та на здійснену добудову житлового будинку по [ADDRESS] , яка в технічному паспорті значиться під літерою «А-1», загальною площею 120,7 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., а саме: І - підвал, площею 9,5 кв.м., ІІ - підвал, площею 4,4 кв.м., ІІІ - підвал, площею 8,6 кв.м., ІV - коридор, площею 8,2 кв.м., V - підвал, площею 9,5 кв.м., VІ - вхід в підвал, площею 22,1 кв.м., 2-1 коридор, площею 5,4 кв.м., 2-2 санвузол, площею 2,5 кв.м., 2-3 кухня, площею 9,4 кв.м., 2-4 житлова кімната, площею 24,9 кв.м., 2-5 житлова кімната, площею 7,7 кв.м., 2-6 житлова кімната, площею 9,1 кв.м., VІІ - тамбур, площею 4,1 кв.м. Обгрунтовував позов тим, що власником зазначеного майна була його мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Він є її сином та єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері. Його право власності на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 20 липня 2018 року, у якому зазначено, що: він є спадкоємцем майна [PERSON] , а саме 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці знаходиться житловий будинок під літ. «А», гараж під літ. «В», колодязь під літ. «К», огорожа № 1, 2; загальна площа житлового будинку під літ. «А» становить 175,1 кв.м., житлова 85,2 кв.м.; спадкується 1/2 частина житлового будинку загальною площею 120,7 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., а саме: І - підвал пл. 4,8 кв.м., II - підвал пл. 4,4 кв.м., III - підвал пл. 8,6 кв.м., IV - паливна пл. 8,2 кв.м., V - підвал пл. 9,5 кв.м., VI - вхід в підвал пл. 22,1 кв.м., 2-1 коридор пл. 5,4 кв.м., 2-2 санвузол пл. 2,5 кв.м., 2-3 кухня пл. 9,4 кв.м., 2-4 житлова кімната пл. 24,9 кв.м., 2-5 житлова пл. 7,7 кв.м., 2-6 житлова пл. 9,1 кв.м., VII - тамбур пл. 4,1 кв.м. Зазначене свідоцтво видане на підставі правовстановлюючого документа на нерухоме майно, належного [PERSON] , зокрема Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.07.2020р., з якого вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності у витягу зазначено: рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010р., справа № 2-632/10. Зазначеним рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння - житлового будинку [ADDRESS] із здійсненою добудовою до житлового будинку, яка в Технічному паспорті значиться під літерою А-1, а саме: Перший поверх: коридор 2-1 - площею 5.4 кв.м., санвузол 2-2 - площею 2.5 кв.м., кухню 2-3 - площею 9.4 кв.м., три житлові кімнати: 2-4 - площею 24.9 кв.м., 2-5 площею 7.7 кв.м., 2-6 - площею 9.1 кв.м., тамбур У11 - площею 4.1 кв.м; Підвальні приміщення: підвал І площею 4.8 кв.м.; підвал II площею 4.4 кв.м.; підвал III площею 8.6 кв.м.; паливна IV площею 8.2 кв.м.; підвал V площею 9.5 кв.м.; вхід в підвал VI площею 22.1 кв.м. Всього: загальна площа - 120.7 кв.м., в т.ч. житлова - 41.7 кв.м., допоміжна - 79 кв.м. Фактично цим рішенням було визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку та на цілу добудову загальною площею 120,7 кв.м., що підтверджується у мотивувальній частині рішення, але, оскільки позовні вимоги були сформульовані не зовсім чітко, то й резолютивна частина рішення, яке ухвалене в межах цих позовних вимог, є такою ж не зовсім чіткою. Рішення набрало законної сили та було виконане шляхом реєстрації за [PERSON] права власності лише на Ѕ частину будинковолодіння [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] за життя була власником 1/2 частини зазначеного будинку загальною площею 54,8 кв.м. та цілої добудови до нього загальною площею 120,7 кв.м., право власності на яку вона набула відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України. Ті обставини, що за спадкодавцем [PERSON] невірно було зареєстровано право власності на добудову та відповідно до нього оформлено спадкові права позивача, а також що добудову проводила [PERSON] , за якою рішенням суду визнано право власності на неї, і позивач набув право власності на спірне майно в порядку спадкування, встановлені Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2020 року. Тому ці обставини, а також обставини, встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010р. у справі № 2-632/10, є преюдиційними відповідно до ст. 82 ЦПК України. А тому позивач, як спадкоємець за законом після смерті його матері, виявив бажання прийняти спадщину, до якого входить зазначене майно, і вправі пред`явити позов про визнання за ним права власності на нього відповідно до ст. 392 ЦК України. Ухвалою судді від 04 лютого 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 02 березня 2020 року о 16 годині. 25 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись не те, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки відповідно до свідоцтва про право на спадщину позивач успадкував 1/2 житлового будинку загальною площею 120,7 кв.м., тому він вже є власником спадкового майна, відтак визнання права власності на це майно повторно суперечить засадам цивільного законодавства. Крім цього, відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто відсутні докази про те, що права позивача щодо спадкового майна потребують судового захисту, і до того ж, таких прав позивача Тернопільська міська рада не порушувала. Доказів такого порушення позивачем також не надано. 26 лютого 2020 року судом отримано відповідь на відзив, у якій представник позивача - адвокат Лучко Р.М. вказав, що найменування, розмір часток та перелік майна, на яке позивачу видано свідоцтво про право на спадщину, відрізняється від того майна, яке фактично належало померлій [PERSON] . Позивач є спадкоємцем майна, фактично належного [PERSON] , без належним чином оформлених нею правовстановлюючих документів. Залучення Тернопільської міської ради відповідачем у справі зумовлене специфікою спадкових справ про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки в разі неприйняття спадщини Тернопільська міська рада може звертатися до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, тому вона є належним відповідачем у даній справі, що підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема постановою від 21.02.2019р. № 420/2383/16-ц. У підготовчому судовому засіданні 02 березня 2020 року представник позивача заявив клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] . Ухвалою суду від 02 березня 2020 року [PERSON] залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, у зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено на 30 березня 2020 року на 16 годину. 17 березня 2020 року судом отримано заяву відповідача про розгляд справи без його участі з проханням врахувати обставини, викладені у відзиві, та відмовити в задоволенні позовних вимог. 27 березня 2020 року судом отримано заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Першої тернопільської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі її представника на підставі наявних у справі доказів. 30 березня 2020 року представник позивача подав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі та призначення справи до судового розгляду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 29 квітня 2020 року о 12 годині 30 хвилин. 28 квітня 2020 року судом отримано заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Першої тернопільської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі її представника на підставі наявних у справі доказів. 29 квітня 2020 року представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак раніше, 17 березня 2020 року судом отримано його заяву про розгляд справи без його участі з проханням врахувати обставини, викладені у відзиві, та відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України відсутні перешкоди для розгляду справи по суті та суд вважає можливим її розгляд у відсутності учасників справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 грудня 2017 року. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та її спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 20 липня 2018 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. та зареєстрованим у реєстрі за №3-782, та витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 52693363 від 20 липня 2018 року. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці знаходиться житловий будинок під літ. «А», гараж під літ. «В», колодязь під літ. «К», огорожа № 1, 2; загальна площа житлового будинку під літ. «А» становить 175,1 кв.м., житлова 85,2 кв.м.; спадкується 1/2 частина житлового будинку загальною площею 120,7 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., а саме: І - підвал пл. 4,8 кв.м., II - підвал пл. 4,4 кв.м., III - підвал пл. 8,6 кв.м., IV - паливна пл. 8,2 кв.м., V - підвал пл. 9,5 кв.м., VI - вхід в підвал пл. 22,1 кв.м., 2-1 коридор пл. 5,4 кв.м., 2-2 санвузол пл. 2,5 кв.м., 2-3 кухня пл. 9,4 кв.м., 2-4 житлова кімната пл. 24,9 кв.м., 2-5 житлова пл. 7,7 кв.м., 2-6 житлова пл. 9,1 кв.м., VII - тамбур пл. 4,1 кв.м.; право власності на 1/2 частку житлового будинку підлягає державній реєстрації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131645859 від 20.07.2018р. за [PERSON] зареєстрована на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 175,1 кв.м., житловою 85,2 кв.м., складовими частинами якого є гараж В, колодязь К, огорожа № 1, 2. У додаткових відомостях зазначено, що спадкується 1/2 частина житлового будинку загальною площею 120,7 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., а саме: І - підвал пл. 4,8 кв.м., II - підвал пл. 4,4 кв.м., III - підвал пл. 8,6 кв.м., IV - паливна пл. 8,2 кв.м., V - підвал пл. 9,5 кв.м., VI - вхід в підвал пл. 22,1 кв.м., 2-1 коридор пл. 5,4 кв.м., 2-2 санвузол пл. 2,5 кв.м., 2-3 кухня пл. 9,4 кв.м., 2-4 житлова кімната пл. 24,9 кв.м., 2-5 житлова пл. 7,7 кв.м., 2-6 житлова пл. 9,1 кв.м., VII - тамбур пл. 4,1 кв.м. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №158869533 від 07 березня 2019 року вбачається реєстрація в Державному реєстрі речових прав права власності [PERSON] на зазначене вище майно, а також наявні відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно - домоволодіння, житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 175,1 кв.м., житловою 85,2 кв.м., згідно з якими 21.01.2008р. за [PERSON] зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину вказаного будинку на підставі договору дарування серії ААК № 957855 від 05 березня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. та 23.07.2010р. за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/2 частину вказаного будинку на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010р., справа № 2-632/10. Як слідує з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №17571527 від 31 січня 2008 року, наданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить: [PERSON] на підставі договору дарування серії ААК № 957855 від 05 березня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л.О. - Ѕ частка; [PERSON] на підставі договору дарування від 14 листопада 1978 року, посвідченого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою - Ѕ частка. Загальна площа житлового будинку у витягу зазначена 175,1 кв.м. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010р. у справі № 2-632/10 позов [PERSON] до Тернопільської міської ради про визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] із здійсненою добудовою до житлового будинку, яка в Технічному паспорті значиться під літерою А-1, а саме: Перший поверх: коридор 2-1 - площею 5.4 кв.м., санвузол 2-2 - площею 2.5 кв.м., кухню 2-3 - площею 9.4 кв.м., три житлові кімнати: 2-4 - площею 24.9 кв.м., 2-5 площею 7.7 кв.м., 2-6 - площею 9.1 кв.м., тамбур У11 - площею 4.1 кв.м; Підвальні приміщення: - підвал І площею 4.8 кв.м.; - підвал II площею 4.4 кв.м.; - підвал III площею 8.6 кв.м.; - паливна IV площею 8.2 кв.м.; - підвал V площею 9.5 кв.м.; - вхід в підвал VI площею 22.1 кв.м. Всього: загальна площа - 120.7 кв.м., в т.ч. житлова - 41.7 кв.м., допоміжна - 79 кв.м. У мотивувальній частині вказаного рішення суду зазначено, що в судовому засіданні встановлено такі обставини: [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 54.8 кв.м. та житловою площею 43.5 кв.м., що підтверджується договором дарування від 14 листопада 1978 року та реєстраційним посвідченням Тернопільського міжміського БТІ від 24 листопада 1978 року. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №30 від 27 січня 1988 року [PERSON] було дозволено добудувати до власної частини житлового будинку приміщення кухні та житлової кімнати на існуючих фундаментах з влаштуванням окремого входу в будинок. [ADDRESS] номер будинку змінено з № 13 на № 41. 10 лютого 1988 року архітектор м. Тернополя погодив план добудови до житлового будинку позивачки. Рішенням Тернопільського міського суду від 28 січня 1998 року [PERSON] виділено земельну ділянку площею 999.5 кв.м., в тому числі 16 кв.м. в спільному користуванні згідно варіанту №2 висновку експертизи. Станом на день ухвалення судового рішення добудова до будинку завершена. Однак, при виготовленні технічного паспорту TOB «Міське БТІ» встановлено, що фактично здійснено добудову до житлового будинку [ADDRESS] під літ А-1, із збільшенням розмірів, площею 63.1 кв.м., а саме: коридор 2-1 площею 5.4 кв.м., санвузол 2-2 площею 2.5 кв.м., кухня 2-3 площею 9.4 кв.м., три житлові кімнати: 2-4 площею 24.9 кв.м., 2-5 площею 7.7 кв.м., 2-6 - площею 9.1 кв.м., тамбур VII площею 4.1 кв.м. Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи №1340 від 09 березня 2010 року, здійснена [PERSON] добудова до житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідає вимогам державних будівельних, санітарних та протипожежних норм і правил. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26807755 від 23 липня 2010 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010р. у справі № 2-632/10 за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину домоволодіння, житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . З технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] від 08 лютого 2016 року, вбачається, що розмір часток співвласників (літ. «А» та літ. «А-1») становить: 3/4 - [PERSON] ; 1/4 - [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2019 року у справі № 607/6407/19 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 3/4 домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами), що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 175,1 кв.м. - відмовлено. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2020 року змінено мотивувальну частину зазначеного рішення, зокрема вказано: З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] та при житті здійснила добудову до своєї частини будинку площею 120,7 м.кв. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] із здійсненою добудовою до житлового будинку під літерою А-1. [PERSON] померла і при житті не ставила питання про зміну ідеальних часток існуючого будинку, що неминуче би потягнуло за собою зміну розміру часток співвласників щодо земельної ділянки. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері [PERSON] . Та обставина, що за спадкодавцем [PERSON] невірно було зареєстровано право власності на добудову та відповідно до нього оформлено спадкові права позивача, не дає підстав для зміни часток співвласників у спільній частковій власності. Враховуючи те, що добудову проводила мати позивача, за якою рішенням суду визнано право власності на неї, а позивач набув право власності на спірне майно в порядку спадкування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у вказаний позивачем спосіб захисту своїх прав. Порушене право позивача підлягає захисту у інший спосіб. Надаючи оцінку наданим позивачем доказам, суд погоджується із доводами позивача про те, що, виходячи з мотивів рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010р. у справі № 2-632/10, його мати [PERSON] за життя набула право власності на 1/2 частину будинку по [ADDRESS] загальною площею 54.8 кв.м. та житловою площею 43.5 кв.м. та на цілу добудову до нього загальною площею 120,7 кв.м., проте її право власності на добудову було зареєстровано невірно - на 1/2 частину будинку по [ADDRESS] загальною площею 175,1 кв.м. (що включає і площу будинку, і площу добудови). Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджено, що житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 175,1 кв.м. знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] (Ѕ частина) та [PERSON] (Ѕ частина). До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1- 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу . Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1258 ЦК України визначає черговість спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 вказаної статті спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Здійснення права на спадкування регламентується Главою 87 ЦК України. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1269, 1270 ЦК України передбачений порядок подання заяви про прийняття спадщини та встановлено строки для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2010р. у справі № 2-632/10 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] із здійсненою добудовою до житлового будинку, яка в Технічному паспорті значиться під літерою А-1, та з урахуванням обставин, які встановлені у мотивувальній частині цього рішення, суд фактично визнав за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] загальною площею 54.8 кв.м. та житловою площею 43.5 кв.м., та на цілу добудову до цього будинку загальною площею 120,7 кв.м. Однак, на підставі зазначеного рішення за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину домоволодіння, житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . У виданому [PERSON] свідоцтві про право на спадщину зазначено, що спадщина складається з: 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці знаходиться житловий будинок під літ. «А», гараж під літ. «В», колодязь під літ. «К», огорожа № 1, 2; загальна площа житлового будинку під літ. «А» становить 175,1 кв.м., житлова 85,2 кв.м.; спадкується 1/2 частина житлового будинку загальною площею 120,7 кв.м. Таким чином, найменування, розмір часток та перелік майна, на яке позивачу видано свідоцтво про право на спадщину, відрізняється від того майна, яке фактично належало померлій [PERSON] на підставі рішення суду від 30.03.2010р. Разом із тим, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 175,1 кв.м. знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] (Ѕ частина) та [PERSON] (Ѕ частина). Відтак, задоволення позовних вимог позивача про визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 54,8 кв.м. та добудову до цього житлового будинку загальною площею 120,7 кв.м. неминуче призведе до зменшення частки іншого співвласника, за яким зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 175,1 кв.м., оскільки загальна площа житлового будинку 175,1 кв.м. включає в себе площу будинку, літ. «А» та площу добудови літ. «А-1» (54,8 кв.м. + 120,7 кв.м.). Тому саме інший співвласник будинку є належним відповідачем у справі, що розглядається. Доводи позивача про те, що належним відповідачем є Тернопільська міська рада, не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом (відповідно до правовстановлюючих документів спадкодавця), а даний спір стосується зміни частки успадкованого майна, за рахунок збільшення якої зменшиться частка іншого співвласника. З урахуванням наведеного суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача на Постанову Верховного Суду від 21.02.2019р. № 420/2383/16-ц, у якій зазначено, що у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] померла та спадкоємцем належного їй майна є [PERSON] , що також підтвердив у підготовчому судовому засіданні представник позивача, зазначивши при цьому, що виходячи з відносин, які склалися між позивачем [PERSON] та [PERSON] , може мати місце оспорювання нею права позивача на спірне майно. Доказів про те, що [PERSON] померла, та про спадкоємців, які прийняли спадщину після її смерті, позивач не подавав, про жодні труднощі в їх отриманні не повідомляв, клопотання про сприяння у здобутті таких доказів не заявляв. У підготовчому судовому засіданні судом роз`яснено представнику позивача право заявити клопотання про заміну відповідача чи залучення [PERSON] до участі у справі як відповідача та роз`яснено наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача, на що представник позивача вказав, що вважає єдиним належним відповідачем у справі Тернопільську міську раду як орган місцевого самоврядування у спорі щодо права власності на спадкове майно, а [PERSON] просив залучити до участі у справі як третю особу на стороні позивача, враховуючи, що рішення може вплинути на її права та інтереси. [PERSON] залучена судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, однак обсяг процесуальних прав третьої особи та відповідача є різним. Суд не вправі, без згоди позивача, замінити відповідача у справі чи залучити співвідповідача, та змушувати позивача пред`являти позовні вимоги до належного відповідача. Зважаючи на зміст і обсяг позовних вимог, задоволення яких неминуче призведе до зменшення частки іншого співвласника у спірному будинку, цей співвласник (його правонаступник) є належним відповідачем у даній справі. З цих підстав, беручи до уваги, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, без клопотання позивача суд ні замінити неналежного відповідача належним, ні залучити до участі у справі належного відповідача не може, відповідного клопотання представник позивача, незважаючи на роз`яснення судом наслідків його незаявлення, у підготовчому судовому засіданні не заявив, позов [PERSON] до задоволення не підлягає. На підставі викладеного, відповідно,

Outcome: dismissed