Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 08 серпня 2008 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 458, та стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі до її повноліття, тобто до [INFO] у сумі 1200 гривень, щомісячно з дня подання заяви, усі судові витрати з відповідача. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона з 08 серпня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що подружні стосунки припинились, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Родина існує формально. Різні погляди на сімейне життя, повна несумісність характерів, втратили почуття любові один до одного та взаєморозуміння Також позивач стверджувала, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування. Крім того позивач стверджувала, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати дитині допомогу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. У судове засідання позивач з`явилась, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того пояснила, що стосунки між ними припинені і наданий судом строк для примирення не був використаний відповідачем на користь сім`ї, так як жодних дій для примирення ним здійснено не було. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів не підтримала, так погодилась з тим, що місце проживання дитини сторонами не погоджено і у теперішній час донька мешкає у батьків відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання з`явились, проти задоволення позову заперечували. Відповідач вказував на те, що його дружина хворіє на психічне захворювання, яке має сезонний характер та стверджував, що даний позов є наслідком вказаної хвороби. Однак, жодних доказів таких тверджень суду не надав. Крім того, стверджував, що в останні 2 місяці, що були дані судом для примирення, вони не бачились, так як його дружина проживала з іншим чоловіком. Також пояснив, що дитина у теперішній час вже 2 місяці проживає з ним та його батьками, що унеможливлює стягнення аліментів на її утримання на користь позивачки. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення позивача, відповідача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, в частині, яку підтримала позивач, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2008 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за №458, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 08 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась донька, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 196, де батьком дитини записаний відповідач. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе при обставинах, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Як пояснила позивач у судовому засіданні, відповідач має іншу жінку, та будь-яких дій щодо налагодження стосунків з нею не здійснив, що дало їй право наполягати на задоволенні позову. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка - [PERSON] та жінки - [PERSON] й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Також, у зв`язку з тим, що місце проживання дитини у теперішній час сторонами не визначено, суд з урахуванням того, що позивач вимоги позову у цій частині не підтримала, позовні вимоги в частині стягнення аліментів не розглядає. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.. У відповідності зі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243, 40 гривень за вимогу про розірвання шлюбу. Крім того відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідно оплату за вимогу про стягнення аліментів на користь держави судових витрат в розмірі 243, 60 гривень покласти на відповідача - [PERSON].

Outcome: approved