Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

04 серпня 2016 року до Софіївського районного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг у розмірі 74460,00 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят грн. 00 коп.), суму процентів у розмірі 31751,73 (тридцять одна тисяча сімсот п'ятдесят одна грн. 73 коп.), суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 67210,37 (шістдесят сім тисяч двісті десять грн. 37 коп.), 3% річних у розмірі 6511,68 грн. (шість тисяч п'ятсот одинадцять грн. 68 коп.) та суму судового збору у розмірі 1799,34 (одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять грн. 34 коп.) В обґрунтування уточненої позовної заяви позивач зазначив, що 23 квітня 2013 року уклав із відповідачем договір позики, згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 3000,00 (три тисячі) USD, з умовою їх повернення до 30 серпня 2013 року. Договір укладено в простій письмовій формі. На підтвердження укладення вищезазначеного договору відповідачем була власноруч написана розписка про отримання ним коштів (а.с. 16). Усне звернення позивача до відповідача щодо повернення суми коштів за розпискою від 23.04.2013 року було проігноровано тому позивач звернувся до відповідача вдруге з вимогою повернення суми коштів за розпискою від 23.04.2013 року до 06.04.2016 року в сумі 3000,00 (три тисячі) USD, або у розмірі 79802,06 грн. (сімдесят дев'ять тисяч вісімсот дві грн. 06 коп.) за офіційним курсом гривні до іноземної валюти станом на 22.03.2016 року. На день подання позову до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Оскільки сума боргу так і залишається неповернутою відповідачем плата за користування грошима складає 179933,78 грн. (сто сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять три грн. 78 коп.). Представник відповідача надав суду заперечення проти позову (а.с. 52), в обґрунтуванні якого вказує, що розписка не представляє собою договір, а є лише формою закріплення зобов'язання. В Судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач будучи належним чином увідомлений до суду не з'явився. Представник позивача відповідача в судовому засіданні роти позову заперечує, обґрунтовує тим, що розписка не була підписана відповідачем, будь - яких клопотань не заявляв. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 23 квітня 2013 року відповідач взяв в борг у позивача суму коштів 3000,00 (три тисячі) USD, зобов'язавшись повністю повернути позику в термін до 30 серпня 2013 року, що підтверджується розпискою (а.с. 16). Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг позики в розмірі 3000,00 (три тисячі) USD, або у розмірі 74460,00 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят грн. 00 коп.) за офіційним курсом гривні до іноземної валюти станом на 22.03.2016 року, суму процентів у розмірі 31751,73 (тридцять одна тисяча сімсот п'ятдесят одна грн. 73 коп.), суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 67210,37 (шістдесят сім тисяч двісті десять грн. 37 коп.), 3% річних у розмірі 6511,68 грн. (шість тисяч п'ятсот одинадцять грн. 68 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача необхідно стягнути судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved