Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.07.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.№ 3-4). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.08.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (з урахуванням змін до ЦПК України, які набрали сили 08.02.2020р.) (а.с.№19). \~ \~ \~ \~Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 18.09.2010р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 743. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки остаточно припинені між сторонами у лютому 2018р. Причиною припинення стали відсутність взаєморозуміння, втрата поваги, різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Сторони не ведуть спільного господарства, майнові спори між ними відсутні, спору щодо визначення місця проживання сина у них також немає. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно та не може бути відновлена. Позивач (або його представник) в судове засідання 06.10.2020р. не з,явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Петренко М.Г. (діє за договором про надання правової допомоги та ордеру від 06.07.2020р.) 09.09.2020р. до канцелярії суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, шлюб розірвати, розглянувши справу за її відсутності. (а.с.№ 23). Відповідачка 16.09.2020р. направила суду поштою заяву, а 06.10.2020р. написала заяву в суді, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. Підтвердила, що сімейні відносини були припинені в лютому 2018р. внаслідок відсутності порозуміння, повідомила, що строк на примирення сторонам не потрібний, оскільки усі намагання відновити відносини були марними, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] », також просила справу розглядати за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 24,26). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2010р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 743 (а.с. №5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. №6). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки. Сторони припинили усі шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, зберігати шлюб не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по справі остаточно припинені з лютого 2018р. (більше, ніж 1,5 роки), і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився,\~\~а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, підтвердила, що з лютого 2018р. шлюбні відносини були припинені, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилась на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачкою позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову по квитанції № 0.0.1759456803.1 від 07.07.2020р. в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. №2). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача, слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в тій частині, що залишилася після повернення позивачу, а саме у розмірі 420 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved