Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

06 травня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 р. передана на розгляд судді Саадулаєву А.І. 12 травня 2020 року на адресу суду надійшла довідка №12187223 про реєстрацію місця проживання особи, відповідно до якої підтверджено зареєстроване місце проживання відповідача, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Вказану ухвалу суду, разом із позовної заявою та додатками було направлено відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за його зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 02 листопада 2020 року. Предметом позову є стягнення 9017,62 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Підставою позову є завдання відповідачем шкоди застрахованому у позивача автомобілю та виплата позивачем страхового відшкодування у зв`язку із завданням шкоди застрахованому автомобілю. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) застрахований у позивача автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] (надалі - застрахований транспортний засіб) отримав механічні пошкодження. Позивач відшкодував власнику застрахованого транспортного засобу завдану майнову шкоду в розмірі 9017,62 грн., що становить вартість відновлюваного ремонту, та набув право зворотної вимоги до особи, винної у завданні шкоди в межах фактично сплачених грошових коштів. Відповідач вимог позовної заяви не спростував, правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Між Приватним акціонерним товариством «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1941/18-Т/К/02 (надалі - договір страхування), згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Hyundai Tucson», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] (надалі - договір) (а.с. 4-8). 25 травня 2019 року о 23 годині 50 хвилин в м. Києві по бульв. Т. Шевченка, 2, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Hyundai Tucson», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , що рухався в сусідній смузі ліворуч, та скоїв зіткнення з ним, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдало матеріальних збитків. По факту дорожньо-транспортної пригоди відносно відповідача, за невиконання вимог Правил дорожнього руху України, було складено адміністративний матеріал, який направлений до Шевченківського районного суду м. Києва для подальшого прийняття рішення. 10 червня 2019 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 11). Відповідно до п. 4 договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (а.с. 4). Відповідно до п. 16 договору, строк дії договору з 31 серпня 2018 року по 30 серпня 2019 рік (а.с. 4). Відповідно до п. 22. договору одним із страхових-випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (а.с. 4). Відповідно до п. 26.2. договору, розмір завданих збитків визначається страховиком за участю страхувальника на підставі документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію збитків (кошторис, калькуляція СТО, авто товарознавча експертиза тощо) (а.с. 6). Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно рахунку СТО № БА-0005825 від 29.05.2019р. становив 9017,62 грн. (а.с. 16) Відповідно до страхового акта №006.00824319-1 від 30.05.2019р. позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 9017,62 грн. (а.с. 15). Виконуючи свої зобов`язання за договором, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 9017,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31371162 від 03 червня 2019 року (а.с. 14). Згідно відомостей з Центральної бази даних МТСБУ, станом на 25 травня 2019 року цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Оцінка суду. Між сторонами у справі, у зв`язку із завданням шкоди (збитків), виникли цивільні права та обов`язки в силу статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 черпня 2019 року у справі № 761/21961/19 встановлено, що 25 травня 2019 року о 23 годині 50 хвилин в м. Києві по бульв. Т. Шевченка, 2, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Hyundai Tucson», реєстраційний номерний знак транспортного засобу [NUMBER] , що рухався в сусідній смузі ліворуч, та скоїв зіткнення з ним, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдало матеріальних збитків. Вказаною постановою відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 11). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідача було завдано шкоду володільцю автомобіля. Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року у справі № 761/21961/19, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Отже суд встановив підстави для деліктної відповідальності відповідача за завдання шкоди володільцю застрахованого транспортного засобу. Страхові правовідносини. З метою захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), функціонує інститут страхування. Так, положення ст. 4 Закону України «Про страхування» встановлюють, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Виходячи зі змісту договору страхування, укладеного між позивачем та [PERSON] , такий є добровільним договорам страхування, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 абзацу 1 статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що позивач як страховик у відносинах майнового страхування виконав своє грошове зобов`язання за договором та законодавством, виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 9017,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31371162 від 03 червня 2019 року (а.с. 14). Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже у деліктному зобов`язанні відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 9017,62 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до платіжного доручення №20866905 від 21 квітня 2020 року, позивачем за подання позову сплачено 2102,00 грн. судового збору (а.с. 3). Позовні вимоги задоволені повністю, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved