Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

05.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 01.08.2013 року. Стягнути з відповідача на його користь суму грошових коштів в національній валюті України гривні, - що буде еквівалентною 10000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент постановлення рішення. Судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на те, що 01.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору позивач мав придбати у відповідача належну йому на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Основний договір мав бути укладений до 15-00 год. 02.09.2013 року. Продаж мав відбутися за суму коштів, що відповідає еквіваленту 25000,00 доларів США на момент укладення договору купівлі продажу за офіційним курсом НБУ. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання основного договору позивач передав, а відповідач отримав від позивача гроші в сумі 10000,00 доларів США. При укладенні Попереднього договору та визначенні дати укладення Основного договору, Позивач розраховував на власні кошти в розмірі 119895,00 грн., що на той час складало еквівалент 15000,00 доларів США, та були ним позичені відповідно умов договору позики від 25.06.2013 року [PERSON] до 01.09.2013 року. Але третя особа до цього часу грошові кошти не повернула. Крім того, через порушення з боку Третьої особи умов договору позики, позивач не зміг використати власні кошти в сумі 10000,00 доларів США. Як наслідок, укладення Основного договору в період визначений Попереднім Договором сталося неможливим без вини позивача. В той же час відповідач відмовився повернути грошові кошти, отримані ним у якості авансу за Попереднім договором. Таким чином, позивач, враховуючи відсутність власної вини в порушенні умов попереднього договору, вважає єдиним можливим способом захисту своїх прав: розірвання Попереднього договору купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 01.08.2013 року, та стягнення з [PERSON] отриманої нею суми авансу в гривні еквівалентній 10000,00 доларів США на момент винесення судового рішення за офіційним курсом НБУ. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю,\~не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися,\~ про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України, причини неявки не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює\~ рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 01.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до умов договору позивач [PERSON] мав придбати у відповідача [PERSON] належну йому на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Основний договір мав бути укладений до 15-00 год. 02.09.2013 року. Продаж мав відбутися за суму коштів, що відповідає еквіваленту 25000,00 доларів США на момент укладення договору купівлі продажу за офіційним курсом НБУ. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання основного договору позивач передав відповідачу гроші в сумі 10000,00 доларів США (а.с. 8). При укладенні Попереднього договору та визначенні дати укладення Основного договору, позивач розраховував на власні кошти в розмірі 119895,00 грн., що на той час складало еквівалент 15000,00 доларів США, та були ним позичені відповідно умов договору позики від 25.06.2013 року [PERSON] до 01.09.2013 року (а.с. 9 11). [PERSON] до цього часу грошові кошти не повернув. Відповідач [PERSON] відмовилась повернути грошові кошти, отримані нею у якості авансу за Попереднім договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно з ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Частиною 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Пунктом 6 Попереднього договору від 01.08.2013 року передбачено, що сторони домовилися, що у випадку відмови Покупця від купівлі квартири сума авансу, а саме в розмірі 10000,00 доларів США, залишається у Продавця. Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Однак, неможливість укладення основного договору позивачем [PERSON] за попереднім договором, через недодержання своїх обовязків його контрагентами, та у звязку з відсутністю у нього необхідних коштів, не є підставою для повернення суми авансу. Відповідачем [PERSON] правомірно у відповідності до умов попереднього договору та приписів чинного законодавства було утримано одержаний нею аванс у якості неустойки. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про розірвання договору та повернення суми авансу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed