Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

05.07.2021 року до суду звернувся орган опіки і піклування виконавчого комітету Рожищенської міської ради Волинської області в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що в шлюбі у відповідачів [PERSON] і [PERSON] народилося п`ятеро дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , в будинку діда [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку. Обоє батьків ухиляються від виконання батьківських обов`язків, за місцем проживання характеризуються з негативної сторони. Мати неодноразово залишала дітей та зникала у невідомому напрямку на тривалий час, оголошувалась у розшук. [PERSON] працює не офіційно, зловживає спиртними напоями. З серпня 2019 року малолітні діти перебувають на профілактичному обліку служби у справах дітей як такі, що проживають у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. В лютому 2021 року дітей взято на такий облік в службі у справах дітей Рожищенської міської ради. Працівниками служби у справах дітей, Центру соціальних служб та поліцейськими неодноразово проводилися профілактичні бесіди з батьками щодо необхідності належного виконання своїх батьківських обов`язків, однак результату це не дало. В липні 2020 року питання про стан виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків розглядалось на засіданні виконавчого комітету Носачевичівської сільської ради, яким прийнято рішення про доцільність позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. У 2021 році відповідач [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за порушення частини 2 статті 44-3 КУпАП та частини 2 статті 172-2 КУпАП. Відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками, не турбуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавляться їх життям та здоров`ям. Батьки не цікавляться навчанням дітей, батьківські збори не відвідували. Діти з`являлися в школу у брудному одязі, мали неохайний, запущений вигляд та педикульоз. У квітні 2021 року малолітніх дітей вилучено з вулиці і направлено у Волинський обласний притулок для дітей. 25 травня 2021 року органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей, оскільки вони свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками: не створюють належних умов для життя та повноцінного розвитку дітей, не піклуються про їх фізичний та розумовий розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду та лікування, не цікавляться навчанням, зловживають спиртними напоями. Враховуючи вищезазначене, позивач просить позбавити батьківських прав відповідачів та стягнути з них аліменти. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07.07.2021 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків. 22.07.2021 року на запити суду від 20.07.2021 року (ас 65, 66) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації відповідачів (ас 67, 68), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22.07.2021 року, після усунення вказаних в ухвалі від 07.07.2021 року недоліків, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження і підготовче засідання призначено на 12.08.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12.08.2021 року підготовче провадження у справі закрито і призначено судове засідання на 13.09.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 13.09.2021 року позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачів на дітей залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, який просила задовольнити. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав і в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подала і у підготовче та судове засідання не з`явилася, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ас 73, 84). Суд, заслухавши думку учасників справи, ухвалив проводити судове засідання у відсутності відповідача [PERSON] , на підставі частини 1 статті 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що у відповідачів [PERSON] та [PERSON] в шлюбі народилося п`ятеро дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (ас 8-12). Згідно характеристик, виданих 24.07.2019 року за №433 і 24.05.2021 року за №203 Носачевичівською сільською радою на сім`ю [PERSON] , дана сім`я характеризується з негативної сторони, [PERSON] неодноразово залишала свою сім`ю, зникаючи в невідомому напрямку на тривалий час, у зв`язку з чим оголошувалася у розшук. Діти і житловий будинок знаходяться в антисанітарних умовах (ас 13, 14). Згідно наказу №5/0 від 30.08.2019 року Служби у справах дітей, малолітніх дітей відповідачів поставлено на облік, як таких, що проживають у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (ас 15). Згідно повідомлення Носачевичівської сільської ради від 12.04.2019 року за №157/01.19, [PERSON] поїхала в невідомому напрямку, залишивши четверо своїх дітей на вісімдесятилітнього діда ( ас 16). Згідно повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 08.11.2019 року за вих № 429/01-06, [PERSON] близько одного місяця разом із сім`єю не проживає, участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, місце проживання матері невідоме, батько зловживає алкоголем і не створює належного догляду за дітьми, потреби дітей переважно не задовольняються, в помешканні, де вони проживають, не дотримуються санітарно-гігієнічних норм проживання, соціальні стосунки сім`ї у громаді незадовільні. Із [PERSON] проведена соціально-профілактична бесіда виховного характеру щодо відповідального ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків (ас 17). Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 14.04.2021 року, відповідачі ухиляються від виконання обов`язків у вихованні своїх дітей ( ас 18-19). Згідно інформації КЗ ЗСО «Крижівський ліцей» від 13.03.2021 року №18, у неповнолітніх дітей відповідачів виявлено суттєвий педикульоз, діти мають незадовільний санітарно-гігієнічний вигляд і залишені без нагладу дорослих, матері не бачили вже три тижні, батько працює, а дітей доглядає стороння особа, яка зловживає спиртним (ас 20). Згідно характеристик КЗ ЗСО «Крижівський ліцей» на дітей відповідачів, всі діти соціально занедбані, часто пропускають навчання, відстають у розвитку, мають педикульоз, у них відсутні зошити, підручники, канцелярське приладдя тощо, батьки не цікавляться дітьми, не відвідують батьківські збори (ас 21-27). Встановлено, що 14.04.2021 року малолітніх дітей відповідачів направлено до притулку для дітей, оскільки їх тато зловживає спиртними напоями, а мама залишає дітей без нагляду (ас 28-31). Рішенням виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 22.04.2021 року №53 малолітню [PERSON] влаштовано у КП «Волинський спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням нервової системи і з порушенням психіки» (ас 32), проти чого відповідач не заперечував (ас 33). Рішенням Носачевичівської сільської ради Рожищенського району Волинської області від 17.07.2020 року за №11, зобов`язано відповідачів створити належні умови проживання і виховання малолітніх дітей (ас 35). Проте, відповідачі дане рішення не виконали (ас 38-43) і не заперечили проти позбавлення їх батьківських прав ( ас 36, 37, 45). Згідно висновку органу опіки та піклування Рожищенської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 28.05.2021 року №65, враховуючи інтереси малолітніх дітей, Рожищенська міська рада вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей (ас 4-5). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положенням статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно частин 2, 3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача та дослідивши письмові докази, суд установив, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виховання своїх дітей і свідомо нехтують своїми обов`язками, їх поведінка є винною. На думку суду, представник позивача довела обставини свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків з 2018 року і по даний час, а також ту обставину, що така поведінка відповідачів ставить під реальну загрозу здоров`я, фізичний, психологічний, моральний, духовний тощо розвиток всіх дітей. Водночас, відповідачами не представлено суду доказів стосовно зміни їх поведінки та відношення до виховання дітей. У судовому засіданні встановлено, що з 2018 року сім`я відповідачів перебуває під соціальним супроводом уповноважених осіб. Проте, як слідує з пояснень представника позивача та відповідача і досліджених у судовому засіданні письмових доказів, відповідачі не бажають і не мають наміру змінювати свій спосіб життя та поведінку. За таких обставин зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачів від виховання своїх дітей, свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками і їх поведінка є винною, оскільки, на думку суду, відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від них причин. На думку суду, мотиви для позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] є доречними і достатніми, і рішення про позбавлення їх батьківських прав здатне забезпечити належний захист прав та інтересів малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а висновок органу опіки грунтується на достатній доказовій базі. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей, і свідоме та тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Крім того, суд доходить висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, є доцільним, розумним та адекватним рішенням, що приймається виключно в інтересах малолітніх дітей, які отримають шанс та можливість рости та розвиватися в нормальному соціальному середовищі, отримають шанс та можливість жити в умовах дотримання санітарно-гігієнічних норм, митися, нормально харчуватися, навчатися, гратися іграшками, читати книги, ходити у чистому одязі, відвідувати гуртки та спортивні секції, отримувати медичний догляд, бути соціально адаптованими і мати соціальні навички тощо. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідачів солідарно слід стягнути на користь держави судові витрати. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved