Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

05.05.2016 року до суду надійшов вищевказаний позов, у якому позивач, попереднє найменування якого було ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором від № б/н від 03.03.2006 року про надання кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за цим договором у сумі: 40346 грн. 98 коп., яка визначена станом на 31.03.2016 року та складається із заборгованості за кредитом, процентам і штрафу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач зі своїм представником позов не визнали і посилаючись на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, просили відмовити в задоволенні позову. При цьому, відповідач подав письмову заяву про застосування судом позовної давності та просив відмовити в задоволенні позову в зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 03.03.2006 року між сторонами спору укладено договір за умовами якого, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із терміном дії картки 36 місяців і відкрив відповідачу картковий рахунок для здійснення платежів по картці у кредит у розмірі: 3100 грн., який відповідач мав погашати разом з процентами. У судовому засіданні відповідач зі своїм представником зазначили, що після закінчення строку дії банківської картки, нова банківська картка відповідачу не видавалась. Представник позивача не заперечував у судовому засіданні, що дійсно, після закінчення строку дії банківської картки, нова картка відповідачу не видавалась. Не заперечував у судовому засіданні представник позивача і проти того, що після закінчення строку дії банківської картки, відповідач не міг користуватись банківською карткою на підставі кредитного договору б/н від 03.03.2006 року та не користується. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 3 - ч. 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності і будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed