Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

05 грудня 2008 року між сторонами був укладений договір оренди землі №0408409000325 загальною площею 0,2728 га, яка розташована за адресою: Луганська область м.Попасна вул..Артемівська-1а з цільовим призначенням земельної ділянки землі комерційного призначення (обслуговування кафе-магазину), при цьому відповідно до Додаткової угоди від 06.12.2013р. дія цього договору була пролонгована строком на десять років. При цьому, згідно істотних умов зазначеного договору оренди позивач згідно акту прийому-передачі надав відповідачу для належного користування на правах оренди земельну ділянку, а відповідач, прийнявши земельну ділянку в користування, зобовязався використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та щорічно сплачувати орендну плату у розмірі 19818 грн.92 коп. шляхом щомісячного внесення орендної плати у розмірі 1651 грн.58 коп. на розрахунковий рахунок позивача. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач в поданому позові зазначає, що відповідач, починаючи з липня 2014 року, не виконує в повному обсязі узяті на себе зобовязання за договором оренди та не сплачує орендну плату за користування землею, у звязку з чим загальний розмір заборгованості станом на 01 серпня 2015 року складає 24\~903 грн.27 коп., яку відповідач відмовився сплатити позивачу добровільно. А тому в поданому позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі у розмірі 24\~903 грн.27 коп., а також понесені по справі судові витрати у розмірі 1218 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився двічі без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 13,14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. При цьому статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови та невідємні частини договору оренди землі, якими зокрема є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, а також строків і порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; відповідальність сторін за невиконання суттєвих умов договору оренди. При цьому, відсутність у договорі оренди землі однієї із істотних умов, передбачених цією статтею, а також вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Крім того, статтею 17 зазначеного Закону передбачено, що передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі за актом приймання-передачі. А статтею 21 цього Закону передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). При цьому, Податковим кодексом України встановлено, що плата за землю це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14), а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14). Крім того, у відповідності до ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а обєктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) та орендарем. Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, судом із пояснень позивача та наданих письмових доказів було встановлено, що 05 грудня 2008 року між сторонами дійсно був укладений договір оренди землі №0408409000325 (а.с.9-12) загальною площею 0,2728 га, яка розташована за адресою: Луганська область м.Попасна вул..Артемівська-1а з цільовим призначенням земельної ділянки землі комерційного призначення (обслуговування кафе-магазину). При цьому сторонами під час укладання цього договору оренди землі були дотриманні вимоги чинного земельного законодавства України, а саме - земельна ділянка була передана орендарю згідно акту прийому-передачі згідно проекту землеустрою (а.с.13,16), а також між сторонами був погоджений розмір орендної плати (а.с.14). Крім того судом встановлено, що після спливу пятирічного строку дії зазначеного договору оренди сторони на підставі додаткової угоди (а.с.18) поновили дію договору оренди землі строком на десять років з моменту Державної реєстрації даної додаткової угоди (а.с.17). Також судом встановлено, що починаючи з липня 2014 року, відповідач не виконує в повному обсязі узяті на себе зобовязання за договором оренди землі та не сплачує орендну плату за користування землею, у звязку з чим загальний розмір заборгованості станом на 01 серпня 2015 року складає 24\~903 грн.27 коп., що підтверджується відповідною інформацією, наданою Первомайською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Луганській області (а.с.22-23). При цьому позивач неодноразово повідомляв відповідача про необхідність сплатити заборгованість по орендній платі (а.с.15), але відповідач відмовився сплатити таку заборгованість добровільно. Таким чином, з урахуванням вищенаведених фактичних обставин по справі, судом встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від належного виконання узятих на себе обовязків по договору оренди землі, укладеному між сторонами, та не сплачує орендну палату за землю, розмір заборгованості якої станом на 01 серпня 2015 року складає 24\~903 грн.27 коп. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, про що безпосередньо зазначив у своєму листі представник Торгово-промислової палати України (а.с.33), відмовляючи у видачі сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непоборної сили) фізичній особі-підприємцю [PERSON], яка також здійснює свою підприємницьку діяльність в м.Попасна Луганської області та також є орендарем землі, яка не сплачує в дійсний час орендну плату (а.с.22-23). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при таких обставинах позовні вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідачка, яка здійснювала свою підприємницьку діяльність на території м.Попасна Луганської області, тобто на території проведення антитерористичної операції, фактично була звільнена від сплати орендної плати за договором оренди землі на час проведення антитерористичної операції. При цьому суд зазначає, що представник позивача як в доповненнях до позовної заяви (а.с.35-37), так і в судовому засіданні стверджував, що в дійсний час відсутня можливість застосування статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» через відсутність переліку населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція, так як дія відповідного розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014р., яким був затверджений перелік таких населених пунктів, була призупинена розпорядженням КМУ №1079-р від 05.11.2014р. Разом з тим, суд відхиляє такі ствердження представника позивача, так як факт тривалого проведення антитерористичної операції саме на території міста Попасна Луганської області, яке фактично перебуває на лінії розмежування, є загальновідомим фактом, в тому числі і для працівників Попаснянської міської ради, що додатково підтверджується діями органів центральної виконавчої влади України щодо створення Попаснянської районної цивільно-військової адміністрації на час проведення антитерористичної операції, а також не проведення у 2015 році на території Попаснянського району місцевих виборів, тощо. Крім того, факт проведення антитерористичної операції на території м.Попасна підтверджується відомостями про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.258 КК України, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014130530000060 від 167.01.2015р. (а.с.34), згідно яких внаслідок артилерійського обстрілу міста Попасна була пошкоджена будівля магазину «Лейла», який належить відповідачу та розташований в м.Попасна по вул..Артемівська-1а, тобто на орендованій відповідачем земельній ділянці, в результаті чого відповідачу була завдана значна матеріальна шкода, що підтверджується Актом комісійного обстеження, складеного посадовими особами позивача (а.с.35). При цьому суд зазначає, що саме з причин проведення антитерористичної операції на території міста Попасна та постійних артилерійських обстрілів з боку незаконних збройних формувань відповідач був змушений ще в січні 2015 року за власним рішенням припинити свою підприємницьку діяльність, проти чого не заперечує і представник позивача, про що були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.7-8). На підставі викладеного, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: dismissed