Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

05.09.2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 82 356, 50 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 04.04.2015 р. о 10:20 год. на пр.-ті Курчатова в м.Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох транспортних засобів : «ВАЗ-2107» д.н.[NUMBER], яким керував [PERSON]; «Citroen» д.н. [NUMBER], який належить [PERSON]; «HYUNDAI» д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» при використанні транспортного засобу «Citroen» д.н. [NUMBER] за договором обов'язкового страхування №АІ 9244351. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» при використанні транспортного засобу «HYUNDAI» д.н. [NUMBER] за договором обов'язкового страхування №АС 0212450. [PERSON] та [PERSON] звернулись до МТСБУ із повідомленнями про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Постановою Київського районного суду м.Харкова [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАп. Потерпілі своєчасно звернулись до МТСБУ із заявами про виплату страхового відшкодування та позивачем було виплачено потерпілим суми відшкодування заподіяної шкоди. Особою, відповідальною за завдані збитки є відповідач. 31.10.2017 р. позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату суми відшкодування заподіяної шкоди, однак відповідач вказаної суми не сплатив, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.09.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з'явився, 09.11.2018 р. до канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача за довіреністю - [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо прийняття заочного рішення не заперечує (а.с.92). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином (а.с.90, 94), причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. Згідно п.1 ч.3 ст.223 якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно ч.1 ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ухвали суду від 19.11.2018 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 04.04.2015 р. біля 10.20 години в м.Харкові на пр.-ті Курчатова, буд.17, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107 д.н. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на автомобіль HYUNDAI д.н. [NUMBER], який стояв, після цього автомобіль HYUNDAI д.н. [NUMBER] наїхав на автомобіль Citroen д.н. [NUMBER], який стояв, чим заподіяв матеріальну шкоду. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 р., що набрала законної сили 26.05.2015 р., встановлено, що своїми діями [PERSON] порушив п.12.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425 грн. на користь держави (а.с.6). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2.1. ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Як було встановлено, відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. [PERSON] та [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подали заяви, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.11,12). Відповідно до ст..11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Згідно п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ звернулось до суб'єкта оціночної діяльності ФОП «[PERSON].», яка 18.05.2015 р. надала звіт №26490 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля HYUNDAI ACCENT д.н. [NUMBER], згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові HYUNDAI ACCENT д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 50084, 44 грн., без урахування ПДВ на вартість запчастин (а.с.24-34). 15.05.2015 р. ТОВ «Сател Груп», яка є суб'єктом оціночної діяльності, складно звіт №3/05/2015 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, за підписом оцінювача [PERSON] та директора [PERSON], згідно якого ринкова вартість автомобіля CITROEN C4 д.н. [NUMBER] на момент ДТП складає 326898, 00 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 51423, 68 грн., в тому числі ПДВ; коефіцієнт фізичного зносу складників складає 0,0987; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 47119,17 грн., в тому числі ПДВ (а.с.47-51). Вартість послуг аварійного комісара, згідно акту виконаних робіт, становить 640 грн., які МТСБУ сплатило, що підтверджується платіжним дорученням №СФ-0000003від 09.06.2015 р. (а.с.76) та 713 грн., які МТСБУ сплатило, що підтверджується платіжним дорученням №95 від 12.06.2015 р. (а.с.77). Згідно Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 7975 від 13.10.2016 р. та платіжного доручення № 7975рв від 18.10.2016 р., у зв'язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 39265,97 грн. (а.с. 72,75) та [PERSON] (а.с.73,78). Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати потерпілим особам у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. 31.10.2017 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.79), але сума відшкодування сплачена не була. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позивачем виконані всі передбачені чинним законодавством України вимоги щодо виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, та право вимоги, у межах фактичних витрат, перейшло до позивача до особи, яка є відповідальною за завдані збитки - [PERSON], суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved