Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся в суд з зазначеним позовом (а.с. 3-4). 09.09.2014 року позивач уточнив розміри позовних вимог (а.с.73-74). Позивач просить суд: - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 204 707,32 гривень, що в еквіваленті за курсом НБУ на 08.09.2014 року становить 15 697,81 доларів США , з яких: 192 300 гривень, що в еквіваленті за курсом НБУ на 08.09.2014 року становить 15 000 доларів США - борг за договором позики грошей - розписка від 09.04.2012 року; 12 407,32 гривень, що в еквіваленті за курсом НБУ на 08.09.2014 року становить 967,81 долар США - проценти річних від простроченої суми. - Стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 9 квітня 2012 року він надав грошову позику [PERSON] у розмірі 15 000 доларів США. Отримавши гроші [PERSON] надав йому розписку, в якій підтвердив отримання позики і зобов'язався повернути кошти в строк до 15 липня 2012 року. В забезпечені своїх грошових зобов'язань [PERSON] в розписці зазначив, що предметом забезпечення зобов'язань він ставить квартиру [ADDRESS]. В зазначений строк [PERSON] не повернув борг, посилаючись на кризу. По поведінці [PERSON] він зрозумів, що той не має наміру взагалі повертати борг, а тому він і звернувся в суд за захистом своїх інтересів. В судовому засіданні позивач і його довірена особа підтвердили вимоги позову, просять їх задовольнити. Відповідач і його довірена особа в судовому засіданні заперечували проти вимог позову спочатку стверджували, що відповідач написав розписку але грошей не отримав, а потім стали стверджувати, що 15 000 доларів США отримала якась друга особа, тому і написав розписку. Відповідач і його довірена особа стали стверджувати, що позика повина була оформлюватись договором нотаріально затвердженим, що мав би бути акт передачі грошей, а цього немає, тому на їх думку розписка не має доказової сили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та їм правовідносини. 09.04.2012 року відповідач власноруч написав та надав позивачеві розписку, в якій зазначає, що він ([PERSON]) бере в борг у [PERSON] 15 000 доларів США, і зобов'язується повернути до 15 липня 2012 року. В якості забезпечення цієї розписки виступає об'єкт нерухомості, який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Сам [PERSON] підтвердив факт, що він написав цю розписку. Норма ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаним його стороною (сторонами). У відповідності з ч.1 ст. 1046 ЦК України, - «за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позивачеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інших документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч.2 ст. 1047 ЦК України). За нормою ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений стан (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України). У відповідності зі ст. 625 ЦК України - «боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань». За нормою ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі) у строк та порядку, що встановлені договором. За таких обставин вимоги позову [PERSON] є обґрунтованими і законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved