Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

05.06.2019 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до ТОВ «Брикетмал» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати та моральної шкоди. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що був працевлаштований в ТОВ «Брикетмал», однак у травні 2018 року він звільнився. Потім періодично продовжував працювати на ТОВ «Брикетмал». Проте грошових розрахунків ТОВ «Брикетмал» з позивачем не провів. На час звільнення [PERSON] була наявна заборгованість товариства по виплаті заробітної плати, яка, згідно розрахунків позивача, складала 10 642,86 грн., проте її так і не було виплачено, у зв`язку з чим позивач просить додатково стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. До того ж протиправні дії з боку відповідача спричинили [PERSON] моральні страждання, які він оцінює у сумі 3 000,00 грн. Отже, у позовній заяві [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Брикетмал» заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 10 642,86 грн.; стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн.; стягнути витрати на оплату судового збору. В судове засідання [PERSON] з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Сидоренко С.І. до суду з`явилася, заперечила щодо позовних вимог [PERSON] та просила відмовити позивачу у задоволенні вимог заяви з підстав, вказаних у відзиві. Так, у відзиві зазначено, що на підставі заяви [PERSON] про прийняття на роботу, з позивачем товариство уклало трудовий договір з оплатою праці згідно даної угоди. Позивач працював на підприємстві в період з 30.03.2018 року по 04.05.2018 року. В подальшому трудовий договір було розірвано у зв`язку зі звільненням [PERSON] з роботи за угодою сторін на підставі його заяви від 04.05.2018 року та наказу ТОВ «Брикетмал». В період з листопада 2018 року по травень 2019 року позивач на підприємстві не працював, оскільки жодних договорів із [PERSON] після звільнення останнього 04.05.2018 року ТОВ «Брикетмал» не укладав. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, 29.03.2018 року [PERSON] написав заяву про прийняття на роботу на посаду підсобного робітника з 30.03.2018 року у ТОВ «Брикетмал» (а.с.44). Наказом директора ТОВ «Брикетмал» №9-К від 29.03.2018 року позивача було прийнято на роботу на посаду підсобного робітника з 30.03.2018 року з оплатою праці згідно штатного розпису (а.с.45). 30.03.2019 року між ТОВ «Брикетмал» та [PERSON] було укладено трудовий договір №2. Так, згідно даної угоди за виконану роботу товариство сплачує [PERSON] заробітну плату у розмірі 3723 грн. за домовленістю. Оплата проводиться не пізніше 30 числа поточного місяця Термін дії договору визначено з 30.03.2018 року по 31.12.2018 року (а.с.46). 04.05.2018 року позивачем на ім`я директора ТОВ «Брикетмал» була написана заява про звільнення його за згодою обох сторін з підприємства з 01.05.2018 року (а.с.47). За результатами розгляду вищезазначеної заяви директором ТОВ «Брикетмал» [PERSON] був винесений наказ №11-К від 04.05.2018 року щодо звільнення [PERSON] з роботи з 04.05.2018 року за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.48). На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за своєю правовою природою середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець недоведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні необхідно встановити як факт існування трудових відносин, розмір встановленої винагороди за виконувану роботу так і факт порушення строків виплати заробітної плати, та наявність вини підприємства у не проведенні такого розрахунку. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази працевлаштування позивача на підприємстві в період з листопада 2018 року по 01.05.2019 року та, відповідно, докази наявності заборгованості з виплати заробітної плати на момент звільнення [PERSON] з ТОВ «Брикетмал». Не зазначив їх і позивач в судовому засіданні. Надані розрахунки заборгованості не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів порушень трудового законодавства з боку відповідача щодо невиплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку позивачеві. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не надано суду доказів того, що в період з листопада 2018 року по травень 2019 року між ним та відповідачем існували трудові відносини, не підтверджено обов`язок ТОВ «Брикетмал» щодо виплати йому заробітної плати та факт наявності заборгованості, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю за безпідставністю. Є похідною та такою, що не підлягає задоволенню вимога про відшкодування моральної шкоди. Судові витрати вважати по фактично понесеними.

Outcome: dismissed