Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

05.03.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем 15.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 66. Далі позивач зазначила, що вона проживала з відповідачем однією сім'єю до грудня 2017 року, після чого спільне проживання було фактично припинено. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Далі в позові зазначила, що спільне господарство ними разом не ведеться, спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Як і спору про проживання спільної доньки, оскільки позивач погодився щодо проживання доньки з нею. Позивач зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим у зв'язку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, що призводить до постійних сварок, свідком яких нерідко стає дитина. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам та інтересам доньки. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 15.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 66. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмову заяву від 11.06.2018 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, заперечувала проти надання строку на примирення. Прохала залишити їй прізвище «[PERSON]» та залишити за нею судові витрати (а.с. 28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду письмову заяву від 24.05.2018 року про розгляд справи за його відсутності через сімейні обставини, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував (а.с. 27). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, при проведенні підготовчого судового засідання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 15.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 66, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, серії [NUMBER] від 15.09.2012 року (а.с. 12). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно довідки № 798 від 05.03.2018 року Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а мешкає по [ADDRESS] і має наступний склад сім'ї: донька [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області 18 грудня 2003 року, гр. [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинено з грудня 2017 року, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю, донька проживає разом з позивачем. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали в своїх письмових заявах, тому у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя чи щодо місця проживання дитини на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та спільної дитини. Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову в повному обсязі, обставини, які в ньому викладені не заперечував. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що в розглядуваному випадку, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, бажає залишити його після розірвання шлюбу, про що зазначила в своїй позовній заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в позові питання про стягнення на її користь витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, не порушувала, в письмовій заяві від 11.06.2018 року прохала судові витрати залишити за нею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Outcome: approved