Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

06.07.2018 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, в обґрунтування якого зазначила, що від спільного з відповідачем шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], видане Відділом ЗАГС міста Сасово Рязанської області, Росія, 07 травня 2015 року. Шлюб з відповідачем розірвано. З 06.02.2016 року позивачка одружилась з [PERSON], взяла прізвище [PERSON] після укладання шлюбу. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, вона здійснює догляд за нею, та турбується про їх фізичний, духовний розвиток та лікування. З метою навчання, позивачка має намір відправити дитину за кордон, до Об'єднаного королівства Англії. Кошти на навчання дитини надає позивачка. Однак, попри реальну можливість організації закордонного навчання дитини, відповідач безпідставно не надає дозволу на виїзд дитини за кордон для навчання, чим перешкоджає її гармонійному розвитку та праву на навчання. На підставі вищевикладеного, з посиланням на ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», позивачка просить суд надати дозвіл виїзду за кордон до Об'єднаного королівства Англії неповнолітньої [PERSON] [INFO] для навчання у коледжі Cats Canterbury, 68 New Roade Canterbury, CT1 3LQ, UK, без згоди та супроводу батька [PERSON] на строк з 08 серпня 2018 року до 15 червня 2019 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ознайомившись з позовом, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, позивачка від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано. 06.02.2016 року позивачка одружилась з [PERSON], взяла прізвище [PERSON] після укладання шлюбу. Відповідач вихованням та утриманням доньки не займається, її життям, розвитком, станом здоров'я не цікавиться, не підтримує з дитиною ніяких стосунків, матеріальної допомоги не надає. Дитина постійно проживає та зареєстрована з позивачкою за адресою: [ADDRESS] - з 04.04.2017 року по сьогоднішній день. Донька [PERSON] вступила до коледжу CatsCanterbury, 68 NewRoadeCanterbury, CT1 3LQ, UK. За її навчання позивачкою сплачено у повному обсязі плата за навчання. Період навчання складає три семестрі з 10 вересня 2018 року по 13 червня 2019 року. Окрім цього необхідно один-два дні на дорогу з України до місця навчання. Відповідач відмовляє у наданні згоди на виїзд дитини на навчання до Об'єднаного королівства Англії без поважних причин, ніяк не мотивуючи свою відмову. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст.141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до абз.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у пункті 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суд повинен зазначити в рішенні назву держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. У позивачки відсутні гарантії отримання згоди від відповідача у вигляді оформленої нотаріально заяви про надання згоди на виїзд дитини за кордон. Відповідач діями, що спрямовані на ухилення у наданні дозволу на тимчасовий виїзд за дитини кордонна навчання до Об'єднаного королівства Англії на строк з 08 вересня 2018року по 15 червня 2019 року, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, позовні вимоги про надання дозволу на виїзд доньки за кордон підлягають частковому задоволенню, в частині надання дозволу з моменту набрання рішенням законної сили

Outcome: partial