Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

04 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 8000,00 грн. та стягнення судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 жовтня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики в усній формі. За умовами договору позики відповідач взяла у нього в борг строком до 31.12.2014 року 8000 гривень, на підтвердження чого вона власноруч написала боргову розписку. Стверджує, що у вказаний час відповідач позичені кошти не повернула та терміну їх можливого повернення йому не повідомила, в подальшому почала ухилятися від спілкування, а потім взагалі повідомила, що повертати борг не буде. Також пояснює, що у зв'язку з несвоєчасним виконанням боржником грошового зобов'язання він був вимушений звернутися за правовою допомогою до адвоката та уклав з ним договір про надання юридичних послуг та представництво його інтересів як позивача у суді; за цим договором позивачем було сплачено 3000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду його представник надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце та час слухання справи повідомлялась в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 жовтня 2014 року між [PERSON] в якості позики було передано [PERSON] в борг 8000 грн. строком до 31 грудня 2014 року, про що відповідачем в присутності свідка [PERSON] була складена власноруч написана розписка (а.с. 17). В порушення умов договору позики, позичальник свої зобов'язання не виконала. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В суді знайшов своє підтвердження факт порушення [PERSON] зобов'язань, передбачених умовами укладеного договору позики від 18 жовтня 2014 року, а тому заборгованість за договором позики в сумі 8000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1 ст. 84, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 14-16) витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 3000 грн. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved