Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

06.11.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, мотивуючи тим , що дочка - [PERSON] [INFO] стала повнолітньою, але на теперішній час вона є студенткою 2 -го курсу юридичного факультету денної форми навчання ЗНУ, власних доходів не має. Після набрання дочкою повноліття, відповідач, як батько дитини, не надає їй матеріальної допомоги, не цікавиться її життям, що в свою чергу ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, оскільки дочка мешкає разом з нею і позивач докладає всіх зусиль для забезпечення дочки всім необхідним. Позивач вважає, що відповідач , як батько повнолітньої дитини, повинен брати участь в утриманні дитини, при чому він має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатною особою, отримує постійний дохід, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки починаючи з дня набрання дитиною повноліття та до досягнення дитиною 23-х років. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою судді від 27.11.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась. Представник позивача - адвокат Грецов С.В. подав до суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно з вимогами ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] досягла повноліття та навчається на денній формі навчання на 2 курсі «Запорізького національного університету» юридичного факультету , денної, контрактної форми навчання, що підтверджується довідкою ДВНЗ «Запорізького національного університету» від 16.10.2019 р. № 190103, копія якої знаходиться в матеріалах справи. 03.07.2019 року [PERSON] досягла повноліття. 23 роки [PERSON] виповниться [INFO]. [PERSON] власних доходів не має, знаходиться на утриманні матері, навчається за контрактом на платній основі. Відповідач працездатний. Розмір аліментів, які позивачка просить стягнути на її користь, відповідачем не оспорений. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров`я і матеріальне становище сторін та дитини та інші обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає вимоги позивача щодо часу з якого присудити стягнення аліментів - з дня набуття дитиною повноліття - з 03.07.2001 року , такими що не відповідають вимогам діючого законодавства з розумінні ст. 79, 191 СК України, якими передбачено час, з якого рішенням суду присуджуються аліменти на дитину , в яких зазначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною двадцятитрирічного віку , а саме до [INFO] . Згідно із ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат, є такими що не підлягають задоволенню виходячи з такого . Відповідно до ст.ст.133, 134 ЦПК України визначено види судових витрат порядок сплати та долучення доказів на підтвердження понесених стороною судових витрат. Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає , що нею понесені судові витрати у розмірі 2000 грн., однак жодного доказу, який вказував би який саме вид судових витрат понесла позивач, розрахунок цих витрат , а найголовніше не надано доказу (квитанції , платіжного доручення , тощо) на підтвердження заявлених вимог, тому цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial