Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

04 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],[PERSON] про стягнення авансу за будинковолодіння , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в березні 2011 року вона домовилася з відповідачами про продаж належного їм будинку, розташованого в [ADDRESS] за 65000грн. Одразу вказану суму вона не віддала, а передала відповідачам 20000 грн. у присутності свідка. Решту суми за усною домовленістю повинна була віддати до 31 жовтня 2011 року,про що написала розписку. Ніяких письмових договорів при цьому вона з [PERSON] та [PERSON] не укладали.Кошти в сумі 20000 грн. необхідні були відповідачам, як повідомили вони для оформлення документів для послідуючого нотаріального оформлення договору та в присутності свідка написали розписку.Укладання договору купівлі-продажу постійно відкладалося,а через деякий час вона дізналася,що будинковолодіння не належить відповідачам,а власником будинку являється мати відповідачів,яка померла.Для врегулювання конфлікту відповідачі запевнили її,що спадщиу,яка відкрилася після смерті батька оформлять в нотаріальному порядку ,а потім укладуть договір купівлі-продажу з нею.Крім того, її стало відомо що у відповідачів є ще брат,який проживає в м.Черкаси і також претендує на спадщину.Вона знову після отриманої інформації звернулася до відповідачів з проханням повернути її кошти в сумі 20000 грн.,однак відповідачі повернули лише 3900 грн.,а решту коштів в сумі 16100 грн. повертати відмовляються та почали уникати зустрічей з нею,а тому вона постійно була змушена розшукувати їх та просити про повернення коштів.Кошти в сумі 20000 грн. являються авансом за будинковолодіння,що знаходиться в с.Княжа,Звениродсь кого району,Черкаської області,а тому просить суд стягнути з відповідачів сплачену нею суму авансу в розмірі 16100 грн,так як в добровільному порядку [PERSON] та [PERSON] повертати вказані грошові кошти відмовляються. Також, просить стягнути на його користь з відповідачки понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просять суд його задовольнити в повному об»ємі.Позивачка доповнила,що вона має інформацію, що відповідачі збираються продати будинковолодіння іншій особі,оскільки на даний час в будинку хтось проживає,а також просить стягнути на її користь з відповідачів понесені нею судові витрати за сплату судового збору 229 грн.40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 2200 грн. . Відповідачі [PERSON],[PERSON] та їх представник [PERSON] позов в частині одержання від [PERSON] грошових коштів в сумі 20000 грн.визнали, але вважають, що вони були передані їм в якості завдатку і тому поверненню не підлягають, зазначили, що позивачці були повернуті кошти в сумі 3900 грн.,а також підтвердили,що на момент передачі коштів будинок [ADDRESS] їм не належав, а належав їх матері,яка померла [INFO],і свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] отримав лише 15.11.2011 року.В будинку дійсно на даний проживають інші люди. Відповідач [PERSON] в судове засідання 10.01.2014 року не з»явився ,надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у задоволенні позову просить відмовити. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності відповідача [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила,що працює сільським головою с.Княжа,Звенигородського району,Черкаської області і дійсно була присутня при передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] та [PERSON] в сумі 20000 грн. за будинковолодіння в с.Княжа та диктувала розписки вказаним особам,як необхідно писати, а потім після написання росписок підтвердила справжність підписів та скріпила мокрою гербовою печаткою Княжицької сільської ради. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працює в Звенигородському РВ з обслуговування Звенигородського району та м.Ватутіне УМВС України Черкаській області та проводив перевірку за заявою [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] не повертають їй грошові кошти в сумі 16100 грн.,провівши перевірку склав висновок 26.06.2013 року,де вказав,як йому пояснювали сторони,що грошові кошти це завдаток,але значення слів «завдаток» та «аванс» він не розуміє, також пояснив, що [PERSON] повернув позивачці кошти в сумі 3900 грн.. Вислухавши сторони,їх представників,свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. В березні 2011 року сторони по справі усно домовилися про продаж позивачці належного відповідачам будинку ,розташованого по [ADDRESS]. 14 березня 2011 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від позивачки [PERSON] 20000 грн. від загальної суми 65000 грн. за продаж будинку,який розташований по [ADDRESS], що підтверджується розпискою від 14.03.2011 року, написаною власноручно [PERSON] та підписано [PERSON] та [PERSON] ,а справжність підписів підтверджено сільським головою с.Княжа [PERSON] та скріплено мокрою гербовою печаткою Княжицької сільської ради і не оспорюється сторонами.(а.с.7). Позивачкою у присутності свідка було передано відповідачам 20000 грн., в якості авансу, а решту за усною та письмовою домовленістю, вона зобов»язувалася сплатити до 31 жовтня 2011 року відповідачам [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з письмових матеріалів справи, власником будинку, розташованого в [ADDRESS] являлася [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.01.2008 року, яка померла [INFO].(а.с.23-30) На даний час власником вищевказаного будинковолодіння являється [PERSON] на свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2011 року,після смерті [PERSON],яка померла,[INFO], зареєстрованого в реєстрі за №1-3922, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 15.11.2011 року, номер витягу: 28703118.(а.с.20-21) 21.06.2013 року позивачка зверталася до Звенигородської міжрайонної прокуратури з приводу неповернення відповідачами грошових коштів в сумі 16100 грн. і дану перевірку проводив старший ДІМ СДІМ Звенигородського РВ з обслуговування Звенигородського району та м.Ватутіне УМВС України Черкаській області [PERSON],де зазначив,що грошові кошти,це завдаток за будинок,але як пояснив в судовому засіданні,що записував зі слів сторін,але значення слів «завдаток» та «аванс» він не розуміє.(а.с.8) Відповідачі не виконали взяте на себе зобов'язання, договір купівлі-продажу будинковолодіння, розташованого по вул..Лесі Українки,56 в с.Княжа,Звенигородського району, Черкаської області, з позивачкою укладений не був. Отже, судом встановлено, що відповідачі не являючись власниками вищезазначеного будинковолодіння,не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом,тобто не маючи жодного документу на право розпорядження вказаним будинковолодінням, незаконно та безпідставно отримали від позивачки грошові кошти в розмірі 20000 грн. ,як аванс за продаж будинковолодіння, яке їм не належить, тобто відповідачі безпідставно заволоділа грошовими коштами позивачки, не маючи на те жодних правових підстав. Будь-яких правочинів, за якими б відповідачі мали отримати від позивачки грошові кошти, між сторонами укладено не було, що було підтверджено сторонами в судовому засіданні. Факт написання розписок та отримання від позивачки грошових коштів в розмірі 20000 грн. відповідачами [PERSON] та [PERSON] не заперечується. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.Обставини, визнані сторонами згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Положеннями ч. 2 ст. 571 ЦК України визначено, що сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. Виходячи із зазначених норм закону, передана у якості завдатку сума обов'язково має бути вказана у письмовій угоді між сторонами як завдаток. Договір про завдаток є додатковим до правочину щодо купівлі-продажу нерухомого майна і відноситься до типу реальних договорів. В іншому випадку, відносно переданої суми виникають звичайні правовідносини щодо авансу. Приймаючи до уваги, що договору купівлі-продажу майнових прав, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між позивачкою і відповідачами укладено не було, а сторони лише виразили свій намір укласти такий договір в майбутньому, суд визнає, що передана позивачкою сума у розмірі 20000 грн., виконувала виключно розрахункову функцію, тому вона визнається авансом. Суть відмінності авансу від завдатку полягає в тому, що аванс не є способом забезпечення зобов'язання, аванс - це лише платіж і незалежно від того, хто винен у невиконанні зобов'язання, особа, яка отримала аванс повинна його повернути. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні позивачки до суду з зазначеним позовом нею сплачено 229,40 грн. судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 2200 грн., які підлягають стягненню з відповідачів. На підставі ст.ст.570,571,657 ЦК України та

Outcome: approved