Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

07.04.2015 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом до відповідача, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], з моменту розірвання шлюбу між сторонами по справі, відповідач зовсім не цікавився життям свого рідного сина, не кажучи вже про надання матеріальної допомоги на його утримання. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02.12.2010 року було вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], починаючи з 20.10.2010 року, до досягнення ним повноліття, але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, станом на 28.11.2014 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] складає - 25 933,66 грн. Отже, відповідач аліменти на утримання сина зовсім не сплачує. Також, відповідно до Виписки з амбулаторної картки фельдшерського акушерського пункту с. Стара Гнилиця на дитину [PERSON], .[INFO], від 12.02.2015 року №174 - дитина є активною, добре йде на контакт з людьми, завжди охайна, вихованням дитини займається мама, вчасно з'являється на всі медичні процедури, батько участі у вихованні дитини не приймає та не цікавиться здоров'ям дитини. Окрім невиконання обов'язків, покладених на [PERSON] судом та законом, він не виконує й інші батьківські зобов'язання: не піклується про духовний і фізичний розвиток сина [PERSON], нічого не знає про його стан здоров'я, інтереси. Відповідач не тільки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, а й не спілкуються з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім вищезазначеного, характеристикою учня 2-А класу Старогнилицького навчально-виховного комплексу Чугуївської районної ради Харківської області [PERSON] підтверджується, що життям [PERSON] в школі цікавиться мама, батько не приймає участі у вихованні дитини, не був жодного разу на батьківських зборах, не цікавиться навчанням, не спілкується з класним керівником з приводу розвитку та навчання дитини та взагалі до школи не з'являвся. З зазначених підстав позивач і просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Від представника орану опіки та піклування Старогнилицької сільської Ради, Чугуївського району, Харківської області теж надійшла заява, в якій остання проти позбавлення відповідача батьківських прав не заперечувала і просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не доповів, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов доведеним та таким, що підлягає задоволенню за наступними обставинами: У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Судом встановлено, що з 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 08.02.2011 року було розірвано (а.с.9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Старогнилицькою сільською радою Чугуївського району Харківської області 11.04.2007 року (а.с.8). Факт того, що [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні підтверджується довідкою виконкому Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 02.02.2015 року (а.с.10). Згідно рішення суду від 02.12.2010 року з відповідача на користь позивачки на утримання спільного сина - [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно, починаючи з 20.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, але не нижче ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.11). У відповідності з розрахунком заборгованості по аліментам, відповідач станом на 28.11.2014 року, має перед позивачкою заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 25 933,66 грн. (а.с.12). Копії виписок з амбулаторної картки на [PERSON] та характеристики на вказану дитину свідчать про те, що дитина є активною, добре йде на контакт з людьми, завжди охайна, вихованням дитини займається мама, вчасно з'являється на всі медичні процедури, батько участі у вихованні дитини не приймає та не цікавиться здоров'ям дитини. Життям [PERSON] в школі цікавиться лише матір, батько - відповідач не приймає участі у вихованні дитини, ні разу не був на батьківських зборах, не цікавиться навчанням, не спілкується з класним керівником з приводу розвитку та навчання дитини, взагалі до школи не з`являється (а.с.13-14). Відповідно до висновку Ради по опіці і піклуванню при виконкомі Старогнилицької сільської Ради від 25.02.2015 року - зазначеним органом визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO] (а.с.15). У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов'язків. Зі змісту цієї статті слідує, що батьки вважатимуться такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. У зв'язку з цим підставою для відповідальності батьків є лише їх ухилення від виконання батьківських обов'язків, що включає наявність вини. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ч.1 п.2 зазначеної статті). Таким чином, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Згідно з п.16 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30.03.2007 року - особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьками обов'язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особи мають реальну можливість виконати обов'язки, але не вчиняють відповідних дій. Судом було встановлено, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов`язки батька по відношенню до сина не вчиняє будь яких дій, ні усно, ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення останнього батьківських прав і не бачить підстав до відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі [PERSON] і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Позивачка буде мати можливість користуватися певними пільгами встановленими в такому випадку їй державою і створювати всі необхідні умови для виховання, утримання своєї дитини (мати державну допомогу, пільгові відпустки, тощо). В той же час, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з сином у відповідності зі ст. 168 Сімейного кодексу України, якщо це не завдасть шкоди його життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу на думку суду буде стимулювати відповідача до виправлення й дасть можливість [PERSON] в майбутньому, при наявності його бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved