Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

06 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім'ї. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, засобами телефонного зв`язку повідомили суд про її клопотання проводити розгляд справи у її відсутність. Крім того, у тексті позовної заяви викладене аналогічне клопотання. /а.с.2,20/ У позовній заяві зазначено, що з 26 жовтня 2012 року позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Позивачка має дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Шлюбні відносини з відповідачем були припинені 29 листопада 2013 року, з причини того, що вони мають різні погляди на життя та різні характери, на грунті чого у них виникали непорозуміння та сварки, які і привели до розпаду сім`ї. З 29 листопада 2013 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. За час окремого проживання позивачка дійшла висновку, що примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе. Вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, тому заперечує проти надання строку для примирення. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав письмову заяву від 13 березня 2014 року, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, зазначивши, що з 29 листопада 2013 року вони проживають окремо, оскільки позивачка забрала свої речі і переїхала для проживання в інше місце. Вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу, просив строк для примирення не застосовувати. Розгляд справи просив проводити у його відсутність. /а.с.16-19/ Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 жовтня 2012 року у Червоногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 273. (а.с.4) Подружжя дітей від шлюбу не мають. Позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. ( а.с. 7). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 29 листопада 2013 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Спору щодо розподілу сумісно нажитого майна подружжя не має, про що зазначили суду у позовній заяві та письмових поясненнях на позов від 13 березня 2014 року. ( а.с.2-3,16). Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved