Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

05 червня 2014 року позивач звернулась до суду з вимогами до відповідача. Просила зобовязати відповідача внести запис до дублікату трудової книжки про трудовий стаж з 31 жовтня 2011 року по день звільнення 25 листопада 2013 року , стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 10708,40 грн. та 5 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні подала заяву про залишення частини вимог про зобовязання відповідача внести запис про трудовий стаж до дублікату трудової книжки з 31 жовтня 2011 року по день звільнення 25 листопада 2013 року без розгляду. Ухвалою суду від 07 серпня 2014 року вимоги в даній частині залишені без розгляду. Інші вимоги підтримала повністю, пояснила, що 01 листопада 2011 року була прийнята на роботу до ТОВ « Лінк Тел » на посаду продавець консультант. 25 листопада 2013 року була звільнення з товариства за підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. В порушення вимог ч.1 ст.47 КЗпП України в день звільнення позивачу не була видана трудова книжка. [PERSON], починаючи з дня звільнення, неодноразово усно зверталась до відповідача з вимогою про видачу трудової книжки. Без трудової книжки вона була позбавлена можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе матеріально, порушився сталий плив її життя, вона відчували моральні страждання. 09 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до відповідача з офіційною заявою про видачу трудової книжки. 15 квітня 2014 року вона отримала лист від товариства в якому було зазначено , що трудова книжка була видана їй при звільнені про що мається запис в особистій картці. 25 квітня 2014 року, позивач повторно звернулась до відповідача з вимогою про видачу трудової книжки та просила надати їй докази про отримання нею трудової книжки , однак відповіді на своє звернення не отримала. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 25 листопада 2013 року по 03 червня 2014 року в розмірі 10708,40 грн. та 5 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Представники відповідача позов не визнали повністю. В заперечення позову пояснили, що позивач 01 листопада 2011 року була прийнята на роботу до ТОВ « Лінк Тел » на посаду продавець консультант. 25 листопада 2013 року була звільнення з товариства за підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення позивач отримала трудову книжку. Пор отримання трудової книжки вона розпилась у книзі обліку руху трудових книжок та в особистій картці. Документально підтвердити даний факт відповідач не в змозі , оскільки 10 березня 2014 року в товаристві сталася пожежа та вогнем було знищено весь товар та документація. Крім того статтею 233 КЗпП України регламентовано строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Позивач звернулась до суду з позовом лише в червні 2014 року. Наведені в позовній заяві доводи не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона працює у відповідача на посаді головного бухгалтера. 25 листопада 2013 року з товариства звільнилась [PERSON] , яка в день звільнення отримала трудову книжку і особисто поставила підпис у книзі обліку руху трудових книжок та особистій картці. Свідок [PERSON] дала показання , що 25 листопада 2013 року вона знаходилась у приміщенні товариства і бачила як [PERSON] отримала свою трудову книжку та поставила підпис про отримання. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 47, 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, що також передбачено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за N 110. У відповідності до п. 4.1. Інструкції, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Пунктом 7.1 Інструкції передбачено , що на підприємстві відділом кадрів ведеться документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок - книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом , [PERSON] 25 листопада 2013 року відповідно до наказу № 11/2 звільнена з роботи з ТОВ « Лінк Тел » на підставі ст.36 КЗпП України. В судовому засіданні позивач пояснила , що в день звільнення вона не отримувала свою трудову книжку та не ставила свій підпис у будь яких документа про отримання трудової книжки. [PERSON] вимушена була неодноразово усно звертатись до відповідача, а також 09 квітня 2014 року та 25 квітня зверталась з відповідними письмовими заявами. Заперечуючи по суті позову відповідач зазначив, що в день звільнення позивач отримала належним чином оформлену трудову книжку та розписалась про її отримання, що також підтверджено показаннями свідків. Довідкою слідчого Малинського МВ доводиться , що 10 березня 2014 року близько 10 год. в приміщенні магазину « Телефончик » належного ПП « Кошевому » сталась пожежа. Знищено частково приміщення та весь товар та документи , що знаходились в даному приміщенні. Суд вважає , що в судовому засіданні відповідач належним чином не спростував доводи позивача про те , що вона не отримувала свою трудову книжку , оскільки встановити даний факт можливо лише на підставі відповідної документації ( Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них та особистої картки ). Довідка слідчого лише підтверджує факт пожежі в приміщенні, однак не доводить, що внаслідок пожежі були знищенні документи на підстав яких була видана трудова книжка позивачу. Також суд не приймає до уваги і показання свідків, так як вважає , що даними показаннями не можливо довести факт видачі трудової книжки, оскільки існує певний порядок видачі трудових книжок звільненому працівнику і відповідна документація , що підтверджує даний факт. Статтею 233 КЗпП передбачено , що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено поясненнями позивача, [PERSON] достовірно було відомо, що в день звільнення ( 25.11.2013 року) їй не була видана трудова книжка. З заявою про видачу трудової книжки позивач звернула до відповідача 09 квітня 2014 року , а до суду - 05 червня 2014 року. Будь - яких обставин, що перешкоджали б позивачу звернутись до суду у тримісячний строк з дня коли вона дізналась про порушення свого права суду не надано. Суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду і підстав для його поновлення не знаходить. Тому у вимозі позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 10708,40 грн. слід відмовити за пропуском строку звернення до суду. Стаття 237- 1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в Постанові Верховного суду України від 25 квітня 2012 року ( яка винесена за наслідками перегляду рішень суддів касаційної інстанції у звязку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права ), за змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що внаслідок затримки видачі трудової книжки позивач відчувала моральні страждання, порушився сталий плив її життя, вона не могла працевлаштуватись, їй приходилось прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, позивач неодноразово зверталась до відповідача для вирішення даного питання. Однак суд вважає, що розмір, визначеної позивачем моральної шкоди є завищеним і що його слід обмежити до 1000 грн. В решті позову слід відмовити. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial