Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

05 липня 2019р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.01.2017 року по вині відповідача було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої автомобіль «ЗАЗ» д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] отримав механічні пошкодження. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, МТСБУ було виплачено потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 38663,23 грн., а також були витрачені грошові кошти у сумі 770 грн. на витрати пов`язані з оплатою послуг по врегулюванню справи, збирання документів та проведення оцінки збитків по ДТП. Таким чином, посилаючись на ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. за № 1961 позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь фактично понесені витрати в загальній сумі 39433,23 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.01.2017 року на 22 км. + 100 м. автодороги сполученням Цюрупинськ-Гола Пристань-Скадовськ сталося зіткнення автомобілів «ВАЗ 21099» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ЗАЗ» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажирів обох автомобілів доставлено до лікарні. За даним фактом було розпочато кримінальне провадження, яке було закрито постановою слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 15.03.2017р. у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім цього, вищевказаною постановою виділено матеріали для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Постановою Голопританського районного суду Херсонської області від 15.05.2017р. провадження по справі при притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП були закриті у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. У постанові від 07.02.2018р. по справі №910/18319/16 Верховного суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що з правового аналізу норми п.7 ст. 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, встановлено, що в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ЗАЗ» д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] 16.02.2017р. звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. 13 березня 2017 року за замовленням МТСБУ, СПД ФЛП « [PERSON] » було складено звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «ЗАЗ TF699P» [NUMBER] ., розмір якого визначено в сумі 39909,89 грн. (з урахуванням ПДВ). Зазначена шкода потерпілій особі особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. Згідно Акту надання послуг №709 від 28.03.2017р. вартість складання калькуляції вартості відновлювального ремонту та визначення розміру завданих збитків транспортному засобу «ЗАЗ TF699P» [NUMBER] становить 770,00 гривень. Грошові кошти в сумі 770,00 грн. були перераховані МТСБУ на користь ТОВ «СОС Сервіс Україна» 07.04.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №709рв. Відтак, 26.05.2017 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «ЗАЗ TF699P» [NUMBER] . Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до наказу МТСБУ №8645 від 22.09.2017 року, фінансовому управлінню МТСБУ було наказано сплатити на рахунок [PERSON] 38663,23 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП, яке було перераховано на його користь 22.09.2017 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1259938. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Позивач направляв відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, яка добровільно [PERSON] виконана не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved