overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовною заявою до Балтської міської ради Одеської області про визнання\~ права власності на земельну ділянку. На обґрунтування вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 12667025, виданого 12.11.2013 року Реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, йому належить на праві власності земельна ділянка площею 1,58 га, кадастровий номер 5120685400:01:002:0244, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Пасатської сільської ради Балтського району Одеської області. Вищевказане свідоцтво про право власності на земельну ділянку він втратив і не може реалізувати свої права, повязані із цією земельною ділянкою. Діючим законодавством України не передбачено можливості отримання дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно взамін втраченого, тому він просив суд визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надавши пояснення, позов підтримав та просив його задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 12667025, виданого 12.11.2013 року Реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, видно, що позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 1,58 га, кадастровий номер 5120685400:01:002:0244, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Пасатської сільської ради Балтського району Одеської області. Зазначене також підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що відповідне свідоцтво про право власності на земельну ділянку було втрачене, про що було зроблено повідомлення в місцеву газету «Народна трибуна» від 24.06.2017 року № 25 (12267). Відповідно до ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Статтею 321 ч. 1 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 21 жовтня 1989 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2528. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21.10.1989 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Сімейні стосунки з відповідачкою не склалися із-за різних поглядів на життя. Сімейні стосунки не підтримують більше року, поновлювати їх не бажає. Ухвалою суду від 13.10.2018 року сторонам надано строк для примирення терміном шість місяців. Позивач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.18), надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, за наданий судом час примирення не відбулося. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що з позивачем проживають в одному будинку, за наданий судом строк для примирення проживали однією сімєю, проте примирення не відбулося. Заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки у них існує майновий спір і вона боїться, що з дітьми залишиться без житла. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2528. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка «Лугін» та дружини «Лугіна» (а.с.3). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем та зберегти сім'ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернувся з позовом до ДП «Жмерикаводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначивши, що з 01.01.2010 року він працював у ДП «Жмерикаводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» на посаді машиніста КНС. Відповідно до розпорядження керівництва від 19.05.2017 року його звільнено за власним бажанням. На день звільнення відповідач мав заборгованість перед ним по виплаті заробітної плати у розмірі 12284,36 грн., яку не сплатив по цей час. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 10549,86 грн., та середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 4200,90 грн. Розрахунок зроблений на день звернення до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи, а тому справа на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглянута за його відсутності. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 18.07.2017, місцем знаходження юридичної особи Дочірнього підприємства «Жмеринкаводоканал» комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» зазначено 23100, Вінницька область, місто Жмеринка, вулиця Мельнична, 3. Ідентифікаційний код юридичної особи 36898705. Дані щодо про перебування юридичної особи в процесі провадження у справі про банкрутство, санкції, дані про перебування юридичної особи в процесі припинення, дані про припинення в державному реєстрі відсутні. Представник відповідача у відповідності до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем знаходження про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду (а.с. 15, 16, 31,32), в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи не надав, а тому у суд немає підстав для відкладення розгляду справи у відповідності до ст. 169 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернувся з позовом до ДП «Жмерикаводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначивши, що з 01.01.2010 року він працював у ДП «Жмерикаводоканал» КП «Вінницяоблводоканал» на посаді машиніста КНС. Відповідно до розпорядження керівництва від 19.05.2017 року його звільнено за угодою сторін. На день звільнення відповідач мав заборгованість перед ним по виплаті заробітної плати у розмірі 9766,08 грн., яку не сплатив по цей час. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9146,15 грн., та середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 4208,40 грн. Розрахунок зроблений на день звернення до суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи, а тому справа на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглянута за його відсутності. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 18.07.2017, місцем знаходження юридичної особи Дочірнього підприємства «Жмеринкаводоканал» комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» зазначено 23100, Вінницька область, місто Жмеринка, вулиця Мельнична, 3. Ідентифікаційний код юридичної особи 36898705. Дані щодо про перебування юридичної особи в процесі провадження у справі про банкрутство, санкції, дані про перебування юридичної особи в процесі припинення, дані про припинення в державному реєстрі відсутні. Представник відповідача у відповідності до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем знаходження про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду (а.с. 20, 21, 30, 32), в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи не надав, а тому у суд немає підстав для відкладення розгляду справи у відповідності до ст. 169 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 30 відсотків усіх видів доходів, але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюб між позивачкою та відповідачем не укладався. Мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON]аліменти на утримання сина [PERSON], 29.06.2010р. народження в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем в 10.04.2010р.зареєстрували шлюб, проживали однією сімєю, у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, згідно поштового повідомлення про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Відповідно до ст.75 ч.2, 4, ст.80 ч.2 Сімейного Кодексу України право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, та потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може таку допомогу надавати. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги якщо заробітна плата, пенсія, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає . При задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. на користь держави. На підставі ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір» ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовною заявою до Балтської міської ради Одеської області про визнання\~ права власності на земельну ділянку. На обґрунтування вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 12664947, виданого 12.11.2013 року Реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, її належить на праві власності земельна ділянка площею 1,41 га, кадастровий номер 5120685400:01:002:0242, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Пасатської сільської ради Балтського району Одеської області. Вищевказане свідоцтво про право власності на земельну ділянку вона втратила і не може реалізувати свої права, повязані із цією земельною ділянкою. Діючим законодавством України не передбачено можливості отримання дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно взамін втраченого, тому вона просила суд визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, надавши пояснення, позов підтримав та просив його задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що заперечень по справі не має. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 12664947, виданого 12.11.2013 року Реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, видно, що позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 1,41 га, кадастровий номер 5120685400:01:002:0242, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Пасатської сільської ради Балтського району Одеської області. Зазначене також підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що відповідне свідоцтво про право власності на земельну ділянку було втрачене, про що було зроблено повідомлення в місцеву газету «Народна трибуна» від 24.06.2017 року № 25 (12267). Відповідно до ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Статтею 321 ч. 1 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність характерів і життєвих інтересів. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними остаточно припинені з 2016 року. Також позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь витрати по судовому збору. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотав про розгляд справи за її відсутності та залишити їй прізвище Шевченко. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Подав заяву з клопотанням розглядати справу за його відсутності та зазначив, що з позовом погоджується. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 28.08.2009 року сторони уклали шлюб.(а.с. 6) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] який проживає разом з позивачкою. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили в 2016 році. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. У звязку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Судові витрати позивачка просить покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те , що відповідач є батьком дитини, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, матеріальної допомоги на утримання дитини регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Позивач прохала суд стягувати аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2017 року, дня подачі позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] в судове засідання надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати в її відсутності , підтримала заявлені вимоги . Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2016 року шлюб між сторонами розірваний ( а.с.12), а [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с. 1,11). Відповідач своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, в повному обсязі не виконує, а відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно змінам, внесеним до Сімейного кодексу України , які набрали законної сили 08.07.2017 року. Таким чином, необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2017 року, дня подачі позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved