Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

07.09.2015 року ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором. Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», 17.04.2008 року та [PERSON] укладено кредитний договір№266/гр., згідно якого позичальником отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 4500,00 гривень. Кредит надано на споживчі потреби. Строк дії до 16 квітня 2010 року (п.1.3 Кредитного договору). За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 24,00 % річних ( п.1.4 і договору). За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії у розмірі 45,00 встановить 1% від суми кредиту( п. 1.4.1 Кредитного договору). Кредитні кошти було надано на умовах визначених п. 2.1 Кредитного договору. Згідно 2.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у графіку у сумах визначених тим же графіком. [PERSON] у разі порушення виконання зобов'язань, передбачених Кредитним затвором, зобов'язаний сплатити Банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 - 4.5 Кредитного договору. Враховуючи те що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Станом на 28.08.2015 року , відповідач має заборгованість за кредитним договором №266/гр. має заборгованість 4767 (чотири тисячі сімсот шістдесят сім) гривень 16 копійок, яка складається з наступного: - 1666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 28 копійок - заборгованість за кредитом; - 1115 (одна тисяча сто пятнадцять) гривень 99 копійок - користування кредитом; - 1035 (одна тисяча тридцять пять )гривень 00 копійок - комісія; - 949 (девятсот сорок девять) гривень 89 копійок штраф. У зв'язку з набуттям чинності ЗУ «Про акціонерні товариства», з метою приведення установчих документів Банку у відповідність до чинного законодавства України, 18 травня 2010 року Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (скорочене найменування - ПАТ «ВіЕйБі Банк») і являється повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON]. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище умови кредитного договору, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надав суду заперечення, у якій просила суд здійснити розгляд справи за її відсутності, а також застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом в ході розгляду справи, 17.04.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір№266/гр., згідно якого позичальником отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 4500,00 гривень. Кредит надано на споживчі потреби. Строк дії до 16 квітня 2010 року (п.1.3 Кредитного договору). За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 24,00 % річних ( п.1.4 і договору). Зобов'язавшись щомісяця здійснювати повернення кредитних коштів у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов'язання не виконувала, внаслідок чого, станом на 28.08.2015 року, [PERSON] має заборгованість 4767 (чотири тисячі сімсот шістдесят сім) гривень 16 копійок, яка складається з наступного: - 1666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 28 копійок - заборгованість за кредитом; - 1115 (одна тисяча сто пятнадцять) гривень 99 копійок - користування кредитом; - 1035 (одна тисяча тридцять пять )гривень 00 копійок - комісія; - 949 (девятсот сорок девять) гривень 89 копійок штраф. Посилаючись на положення ст.ст.526, 527, 549, 553-559, 625, 1054 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що виникла за період з 17.04.2008 року по 28.08.2015 року. Водночас відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу позовної давності. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості, що виникла через невиконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №б/н, укладеним з позивачем 17.04.2008 року. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Разом з цим, відповідно до положення ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. При цьому, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів розпочинається після несплати чергового платежу, а повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості, після стягнення судом заборгованості за період з 17.04.2008 року по 17.05.2010 року, відповідно до чого перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів у даному випадку розпочався з 17.05.2010 року по 17.05.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за захистом свого порушеного права в частині несплати відповідачем як місячних платежів, так і повернення кредиту в повному обсязі, звернувся до суду 07.09.2015 року, тобто за межами строку позовної давності. Враховуючи, що позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду за межами строку позовної давності, а відповідачами подано клопотання про застосування строку позовної давності та відмови у позові , то підлягає застосуванню вимоги ст. 267 ЦК України. Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В той же час, судом враховується відсутність клопотання сторони позивача про визнання строку пропущення звернення з позовом поважним, згідно до припису ч. 5 ст. 267 ЦК України, та зазначені підстави для поновлення строку на звернення з позовом, судом не встановлені. Встановивши, таким чином, в ході розгляду справи, що, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права за межами строку позовної давності, суд, приймаючи до уваги заяву відповідачів про застосування позовної давності, вважає за необхідне у задоволенні даного позову відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд,

Outcome: dismissed