Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

06 липня 2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 29 березня 2009 року по 03 січня 2014 року. В шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Після народження дити вони з відповідачем не проживали однією сім'єю. Відповідач ніколи не займався вихованням дитини. 28.05.2015 року відповідач надав нотаріально оформлену заяву, згідно якої не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та підтверджує, що дійсно не приймав участі у вихованні сина. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, визначених законом, відносно свого малолітнього сина. Посилаючись на висновок служби у справах дітей про позбавлення відповідача батьківських прав № 2-17/1149 від 24.06.2015 року, позивач просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки доходів. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Зазначили, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, а також заявою самого відповідача, який не заперечує, що не приймав участі у вихованні дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні вважала позовні вимоги правомірними та просила їх задовольнити, пояснивши, що позбавлення батьківських прав відповідача буде доцільним і в інтересах дитини, оскільки відповідач жодних обов'язків щодо виховання дитини не виконує. Не проявляє зацікавленості щодо навчання дитини та виховання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання був повідомлений належним чином. Вислухавши доводи та пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 липня 2009 року сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] (а.с.4). Із рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вбачається, що з липня 2013 року шлюбні стосунки сторони не підтримують, проживають окремо і не ведуть спільного господарства (а.с. 5). Із довідки № 1854 від 12.06.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради РЕД № 2 вбачається, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає із матір'ю [PERSON] та її донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). З характеристики [PERSON], вихованця дошкільного відділення комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс № 70» Середня загальноосвітня школа-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Дніпропетровської міської ради, його батько [PERSON], [INFO], з сім'єю не проживає, сином не цікавиться, дошкільне відділення не відвідує (а.с. 7). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 28 травня 2015 року, останній добровільно відмовляється від батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], підтверджує, що жодної участі в житті свого сина ніколи не приймав та не має наміру приймати та просить судові органи розглядати справи за його відсутності (а.с. 11). Судом встановлено, що відповідач після розлучення із позивачем ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. Ці обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями позивача, її представника та письмовими доказами. Висновком № 2-17/1149 від 24.06.2015 року органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 26-27). Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В силу ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ігноруючи зазначені положення закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON] відсторонився від виховання малолітнього сина [PERSON], його долею не цікавиться, не навідує, допомоги матері в організації побуту дитини не надає. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітнього сина. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частина заробітку, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом. За вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не повинен бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх із встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам малолітнього - [PERSON], оскільки його батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться його долею та не приймє участі у його вихованні та становленні. Зазначені обставини повністю в судовому засіданні. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітнього [PERSON] і з позбавлення батьківських прав та втрачає обов'язку по утримання дитини, вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів є повністю обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню сина і вважає, що заявлені позовні вимоги у стягненні 1/4 частки відповідає дійсним обставинами справи. Також із відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved