Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

04 травня 2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 22.11.2012 року померла дружина його батька [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 7,49 га, яка розташована в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Єдиним спадкоємцем за заповітом після її смерті є заявник [PERSON]. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини, нотаріусом було встановлено, що в державному акті на право власності на земельні ділянки та свідоцтві про смерть у написанні по батькові [PERSON] містяться розбіжності, а саме в державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено «Савеліївна» а в свідоцтві про смерть «Савелівна», тому нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду. В адміністративному порядку виправити помилку неможливо. В звязку з цим заявник просив встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Ухвалою суду від 05 травня 2018 року провадження по справі було відкрито та справа призначені до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання представник заявника [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання заявлених вимог у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Вознесенської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 22.11.2012 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 238295 від 11.08.2016 р.). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 7,49 га, яка розташована в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є заявник [PERSON], який прийняв спадщину шляхом звернення до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. На підставі його заяви в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №114/2013 від 07.05.2013 року. Однак нотаріусом було відмовлено спадкоємцю в оформленні спадкових прав, оскільки було встановлено, що в правовстановлюючих документах, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно містяться розбіжності в написанні по батькові спадкодавця, а саме в державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено «Савеліївна» а в свідоцтві про смерть «Савелівна». Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №005051 на земельну ділянку площею 7,49 га, що розташована в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтвердився в судовому засіданні слідуючими доказами: -Паспортом ЕР №053065, виданим Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області 28.05.2002 року, згідно якого по батькові спадкодавця «Савелівна»; -Заповітом від 31 липня 2001 року посвідченого секретарем Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, згідно якого по батькові спадкодавця «Савелівна»; -Свідоцтвом про смерть [PERSON], виданий повторно 11.08.2016 р., в якому прізвище та імя (« Александрова» та «Ніна») зазначається так само, як і в державному акті на право власності на земельну ділянку; -копією картки фізичної особи платника податків, виданої Вознесенською ОДПІ 27.03.2002 року на імя [PERSON] (номер [NUMBER]); -Договором оренди земельних ділянок, укладених між [PERSON] та ПП «Кутовий», в яких вказано податковий номер [PERSON] [NUMBER], так само як і в картці платника податків та серія та номер паспорту[PERSON] ЕР №053065. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації спадкових прав.

Outcome: approved