Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

06 червня 2016 р. райдержадміністрація звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [PERSON] і [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Вказали, що з народження дитина проживає у бабусі [PERSON], а її батьки шлюб розірвали та кожен з них створив нову сімю і з 2012 р. проживають окремо від дитини. Вихованням та утриманням дитини не займаються. З посиланням на ці обставини, статті 152, 155, 165 і 170 СК України просили відібрати у відповідачів дитину без позбавлення батьківських прав і стягнути аліменти на її утримання в розмірі ? частки. У судовому засіданні представник позивача цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення мотивуючи тим, що має нову сімю, в якій є малолітня дитина. На даний час не має коштів на утримання доньки [PERSON], оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач [PERSON] будучи своєчасно та неодноразово повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити вимоги посилаючись на те, що одна на свою мізерну пенсію виховує та утримує дитину. Її син [PERSON] зловживає спиртними напоями і проживає окремо від неї та дитини з іншою жінкою. Мати дитини [PERSON] також до дитини не навідується, її життям не цікавиться і матеріально не допомагає. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положеннями ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. Мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). З матеріалів справи вбачається і судом встановлено наступне. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] з 04 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 22 серпня 2013 року. Від цього шлюбу, 06 вересня 2006 року у них народилася донька [PERSON]. До розірвання шлюбу сімя проживала у будинку матері відповідача [PERSON] [PERSON], тобто третьої особи у справі. З вересня 2012 р. відповідачі проживають окремо та залишили дитину на виховання бабусі [PERSON] за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Степова, 24. 12 вересня 2013 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй присвоєно прізвище «Константинова». В цьому шлюбі [PERSON], 24 листопада 2013 р. народила доньку [PERSON] та постійно проживає з сімєю в м. Миколаєві. Судом зясовано, що бабуся дитини [PERSON] сама виховує та утримує дитину, влаштувала її до шкільного закладу і піклується про її навчання та стан здоровя, що підтверджується характеристикою Баловненської загально освітньої середньої школи. Третя особа [PERSON] у власному будинку створила всі належні умови для перебування і проживання в ньому малолітньої дитини, що наведене у змісті Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї. . Відповідачі рідко навідувалися до дитини, а останнім часом взагалі перестали її відвідувати та цікавитися її життям, а також утримувати матеріально. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні цього факту не заперечує та й відповідач [PERSON] також, виходячи зі змісту його письмової заяви до суду. Новоодеська райдержадміністрація Миколаївської області своїм висновком вважає за доцільне відібрання у відповідачів дитини без позбавлення їх батьківських прав відносно неї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, а саме, не забезпечують її виховання, харчування і медичного догляду, що негативно може вплинути на фізичний розвиток дитини як складову виховання. Тривалий час взагалі не спілкуються з дитиною і не цікавляться її життям та долею. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності є в причинному звязку з винною, пасивною поведінкою відповідачів і розцінюється судом як ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ними своїми обовязками, а тому суд вбачає правові підстави щодо відібрання у них дитини без позбавлення їх батьківських прав. В силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачі не виконують своїх обовязків по утриманню дитини, не надають допомоги на її утримання. Позивач вимагає допомоги на утримання дитини від відповідачів на користь [PERSON] за рішенням суду у розмірі ? частки від всіх видів заробітку. Суд на підставі статей 181-183 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 06 червня 2016 року і на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць. З відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь Держави судовий збір за вимоги майнового і немайнового характеру.

Outcome: approved