Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

06.08.2015р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, відшкодування понесених по справі витрат, пояснюючи свої вимоги наступним: 24.03.2014 року у місті Слов'янську по вул. Добровольского сталася подія ДТП, в якій водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху та скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], [NUMBER] відкинуло і він скоїв наїзд на належний йому автомобіль [NUMBER]. Про подію ДТП він зразу же повідомив органи міліції, страхову компанію в якій застрахована його цивільно-правова відповідальність як водія. Працівники ДПІ зафіксували подію ДТП, склали протокол про притягнення до автомобільної відповідальності на водія [PERSON], який 22.07.2014р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпроАП України. В наслідок ДТП належний йому автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. У власника автомобіля [NUMBER] був поліс АС/3943679 строком дії з 28.08.2013р. по 28.08.2014р. СК «Україна», він повідомив страховика про настання страхової події. Після того, як він повідомив страховика СК «Україна» про настання страхової події, наступного дня 25.03.2014р. з ним на зв'язок вийшов представник страховика експерт-товарознавець [PERSON], якому він подав для страховика повідомлення про настання страхового випадку і усі необхідні документи для прийняття рішення про страхову виплату. Окрім цього [PERSON] здійснив огляд його пошкодженого автомобіля. Згідно авто товарознавчого дослідження № 15-29 від 21.03.2015р. вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля [NUMBER] склала 113407,31 грн., вартість матеріальної шкоди йому, як власнику автомобіля [NUMBER] з урахуванням фактичного зносу, склала 58497,63 грн. Вартість авто товарознавчого дослідження склала 500,00 грн. Вважає, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України обов'язок відшкодувати збиток лежить не тільки на водії [PERSON], а й на ПрАТ «Страхова компанія «Україна», так, як між власником автомобіля [NUMBER] [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Україна» укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3943679 строком дії з 28.03.2013р. по 27.08.2014р., за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ПрАТ «Страхова компанія «Україна», а відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. «При настанні страхового випадку страховик у відповідності з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим порядку шкоду, яка була завдана в наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи…». Розмір відповідальності (ліміт) ПрАТ «Страхова компанія «Україна», визначений у договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС 3943679 складає 50000,00 грн., тому ПрАТ «Страхова компанія «Україна» повинна виплатити йому цю суму, але добровільно це робити відмовляється. Просив суд стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» 50000,00 грн. страхового відшкодування та понесені по справі судові витрати. В первісному позові позивач також просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на власну користь різницю між розміром збитків, які завдані його автомобілю та лімітом відповідальності страховика (58497,31 - 50000= 8497,31 грн.) та стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, але в подальшому від позовних вимог до [PERSON] відмовився. В судове засідання сторони не з'явились, пояснень суду не надавали, позивач та його представник надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягали, від відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» заяв про відкладення або перенесення судового розгляду справи не надходило. Суд, вивчивши надані документи, приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступного: В наслідок ДТП належний йому автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER] (а.с. 8), якому було завдано в наслідок ДТП 24.03.2014 року механічні ушкодження відповідно до висновку № 15-29 експертного авто товарознавчого дослідження від 10.02.2015 р. на загальну суму 58497,63 грн., вартість дослідження склала 500,00 грн. (а.с. 9-20). 22.07.2014 р. відносно Трубачсова В.О. було закрито справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпроАП України за скоєння 24.03.2014 р. ДТП - зіткнення із автомобілем [NUMBER] у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення (а.с. 22, 23). [PERSON] склав та надіслала на ПрАТ «Страхова компанія «Україна» повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну подію, заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 24-25). Розглядаючи справу суд виходив із наступного чинного законодавства України: Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачене відшкодування в меншому чи більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено наступне: Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (пункт 4 Постанови). Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (пункт 16 Постанови). З урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку (пункт 19 Постанови). Статтею 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачене наступне: «Стаття 29. Шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки». Таким чином, 24.03.2014 року сталася з вини водія [PERSON] подія ДТП, внаслідок якої була завдана матеріальна шкода належному [PERSON] автомобілю [NUMBER], розмір шкоди склав 58497,13 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Україна», ліміт відповідальності якої стосовно застрахованої цивільної відповідальності власника автомобіля [NUMBER] складає 50000,00 грн. відшкодування [PERSON] . не виплатила. Таким чином, у зв'язку із наявним лімітом страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на користь [PERSON]. потрібно стягнути 50000,00 грн. У зв'язку із повним задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути усі документально підтверджені судові витрати позивача, а саме: 500,00 грн. на відшкодування сплати позивачем судового збору та 500,00 грн. відшкодування сплати позивачем вартості товарознавчого дослідження автомобіля. На підставі наведеного,

Outcome: approved