overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

06.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 04.06.2009 року між нею та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №344, мотивуючи позов тим, що сімейне життя між ним не склалось, вони перестали розуміти один одного, між ними втрачено почуття любові, подружніх стосунків не підтримую, сім'я існує формально, її збереження не можливе, що стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, оскільки за наданий судом строк для збереження сім'ї, сторони подружжя не примирилось та позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, вважає що сім'ю можливо зберегти. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. В судовому засідання встановлено, що сторони з 04.06.2009 року перебувають у шлюбі, відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №344. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали різниця характерів, відсутність взаєморозуміння по різним питанням, сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть у зв'язку з чим, шлюб носить формальний характер, збереження сім'ї неможливе, що стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом. Суд звертає увагу на той факт, що за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам давався час на збереження сім'ї, яку як вбачається з пояснень позивача зберегти не вдалось, подружжя не примирилось та позивач наполягає на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе, при обставинах, зазначених позивачем, а також той факт, що один із чоловіка й жінки або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, що має істотне значення. З цих підстав суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

06.07.2017 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносин, мотивуючи заяву тим, що з листопада 1997 року вона з [PERSON] перебувала в цивільному шлюбі. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно. Враховуючи те, що шлюб між ними не був зареєстрований, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в порядку ст.1264 ЦК України. В зв'язку з чим просила суд встановити факт перебування її у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO] однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини 24 квітня 2017 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Друга державна нотаріальна контора в м.Полтава свого представника в судове засідання не направила, попередньо надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Враховуючи згоду заявника [PERSON] та наявні у справі докази, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності Другої полтавської державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши заявника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з листопада 1997 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], актовий запис №436 (а.с.5). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] на даний час не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], так як вони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Частиною ч.1 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що з 1997 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, спілкували з родичами та друзями. Під час хвороби [PERSON] заявниця весь час про нього піклувалася. Після смерті [PERSON], [PERSON] взяла всі витрати по похованню чоловіка на себе. Крім того, факт спільного проживання заявниці з [PERSON] також підтверджується й сімейними світлинами (а.с.10-11). Також судом встановлено, що встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] необхідно для оформлення спадкової справи. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить, що заява [PERSON] про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

06.07.2017 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1777 гривен щомісяця. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 09.12.2006 року у них з відповідачем народилася донька [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач погодився з позовом частково, зазначив, що згоден на стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від усіх видів його доходу. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. 09.12.2006 року у сторін народилася донька [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] в графі «батько» вказаний [PERSON]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоровя відповідача, який не є інвалідом, також суд приймає до уваги, що у відповідача відсутні інші аліментні зобовязання. Крім того, суд при визначенні розміру аліментних платежів виходить з розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний Бюджет України на 2017 рік», який з 01.05.2017 року для дитини віком від 6 років до 18 років складає 1777 грн. на місяць та приходить до висновку, що 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку аліментних платежів щомісяця, буде достатнім розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітньої дитини. Призначаючи аліменти саме в частині від доходу відповідача, суд враховує, що [PERSON] офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, в той час як аліменти в твердій грошовій сумі призначаються у випадках, коли відповідач не має офіційного працевлаштування та його дохід має мінливий характер. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

06.07.2017 року до суду надійшов позов [PERSON], в якому вона просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON]; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, особистих взаємин немає, разом вони не проживають. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, хоча має таку можливість. Просила стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, зазначила, що не проживає з відповідачем протягом трьох років, виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальнім, а не солідарним. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У той же час розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів, внаслідок задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

06.07.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втрачено взаєморозуміння та довіра один до одного; з осені 2016 року фактично сімейні відносини припинені, а з липня 2017 року проживають окремо; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи, виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 13), про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 20), однак в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 06 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 138 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

06.07.2017 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт смерті. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], у м. Горлівка Донецької області, яка народилась, [INFO] у с. Калюжено, Кегичівського району, Харківської області. Органи державної реєстрації актів цивільного стану відмовились зареєструвати її смерть, посилаючись на відсутність висновку медичної установи про причину смерті. Встановлення цього факту заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть. У судовому засіданні представник заявника доводи, викладені в заяві свого довілителя підтримала, та наполягала на їх задоволенні. Представник зацікавленої особи - Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник зацікавленої особи - Управління Пенсійного Фонду України у місті Краматорську Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник зацікавленої особи - Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник четвертої зацікавленої особи - Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Суд, заслухав пояснення представника заявника, вивчив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається із лікарняного свідоцтва про смерть №1086 від [INFO], [PERSON] померла [INFO] у м. Горлівка Донецької області, причина смерті - атеросклеротичний кардіосклероз. Народилась, [INFO] у с. Калюжено, Кегичівського району, Харківської області. Суд вважає, що факт смерті [INFO] у м. Горлівка Донецької області, [PERSON], яка народилась [INFO] с. Калюжено, Кегичівського району, Харківської області в певний час і при певних обставинах підтверджений, як показаннями представника заявника так і письмовими матеріалами справи, а саме: Лікарським свідоцтвом про смерть № 1086 від [INFO] (арк.с3), актом прийому - передачі наданих послуг за договором - заказом № 30/50 від 23.05.2017 року (арк.с.8) Згідно з повідомленням Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області від 15.06.2017 року, не можливо без рішення суду провести реєстрацію факту смерті [PERSON] через відсутність належно оформленого медичного висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання коштів на поховання та свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

06.07.2017 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить, встановити факт належності йому правовстановлюючого документу трудової книжки серії АТ ІV №5348005 від 18 липня 1988 року. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він звернувся до Кременчуцького обєднаного УПФУ в Полтавській області (Козельщинське відділення) із заявою про оформлення пенсії за віком, але при оформленні пенсії зясувалось, що неможливо взяти до уваги трудову книжку серії АТ ІV №5348005, оскільки на першій сторінці при видачі трудової книжки не проставлена кругла печатка. Встановлення факту необхідно заявнику для призначення пенсії. В судовому засіданні заявник вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснив, що трудову книжку йому вперше було видано автотранспортною базою №6 в м.Николаевск (рос.мов.), РФ. Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, належним чином повідомлене про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечило, надало суду заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує про встановлення факту належності документів, а саме, що трудова книжка серії АТ IV №5348005, належить [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що заявник має наступне повне прізвище, імя та по - батькові: [PERSON], що підтверджується копіями паспорту (а.с.4), копією свідоцтва про народження (а.с.2), копією пенсійного посвідчення №2090512493 (а.с.9). З копії трудової книжки серії АТ - IV № 5348005 від 18 липня 1988 року, виданої на імя та прізвище заявника, вбачається, що на першій сторінці відсутня печатка підприємства, що видавало трудову книжку, тобто у вказаній трудовій книжці допущено помилку при її заповненні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працювала в Козельщинській міжколгоспній пересувній дорожньо-будівельній дільниці №9 у відділі кадрів та особисто оформлювала у 1988 році прийом на роботу заявника. Записи в трудовій книжці серії АТ IV №5348005 за №№3-7 зроблені нею власноруч. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], показала, що працювала в Козельщинській міжколгоспній пересувній дорожньо-будівельній дільниці №9 у відділі кадрів. Підтвердила факт роботи заявника на цьому підприємстві з 1988 року по 1998 рік та факт оформлення та зберігання трудової книжки серії АТ IV №5348005 у відділі кадрів цього підприємства. Таким чином, суд приходить до висновку, що трудова книжка серії АТ - IV №5348005, видана 18 липня 1988 року на імя [PERSON] (російською мовою), належить саме заявнику. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

06.07.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.11.2007 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у розмірі 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.05.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 64121,87 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 05.11.2007 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою 22,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 13962,25 грн.; по відсоткам за користування кредитом 46630,01 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 3029,61 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 64121,87 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved