Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

05 червня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПП «Агропромисловий комплекс «Артем», третя особа - Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. 01 серпня 2013 року вона придбала у відповідача транспортний засіб GOLDHOFER, шасі [NUMBER] , модель STVAH 330-80, VIN [NUMBER] , рік випуску 1987, колір жовтий. Вказаний транспортний засіб не експлуатувався, зберігався за місцем проживання позивачки у [ADDRESS] , а тому не був зареєстрований у встановленому порядку. В травні 2019 року вона звернулась до третьої особи з приводу реєстрації транспортного засобу, надавши довідку-рахунок серії ААВ № 085382 від 01.08.2013 року, але їй було відмовлено, оскільки з 18 листопада 2015 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №941 від 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом, який підтверджує право власності на транспортний засіб. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, зазначивши, що дійсно 01.08.2013 року позивачка придбала у підприємства спірний транспортний засіб (а.с.21). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення з приводу заявлених вимог, у яких також просив позов задовольнити, зазначивши, що однією з підстав для реєстрації транспортного засобу, у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №941 від 18.11.2015 року) (далі Порядок), є рішення суду. Довідка-рахунок не є документом, який підтверджує право власності на транспортний засіб (а.с.27-29). Суд, з`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності на транспортний засіб у відповідності до п.8 Порядку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 01 серпня 2013 року придбала у відповідача ПП «АПК «Артем» транспортний засіб GOLDHOFER, шасі [NUMBER] , модель STVAH 330-80, VIN [NUMBER] , рік випуску 1987, колір жовтий, що підтверджується довідкою-рахунком ААВ, №085382 від 01.08.2013 року, а також визнається відповідачем (а.с.7). Вказаний транспортний засіб 01.08.2013 року був знятий з реєстрації у Олександрійському ВРЕР ДАІ УМВС України в Кіровоградській області згідно облікової картки № 23106041 (а.с.9). З цього часу спірний транспортний засіб зберігався за місцем проживання позивачки у [ADDRESS] , а тому не був зареєстрований у встановленому порядку. В травні 2019 року [PERSON] звернулась до третьої особи з приводу реєстрації транспортного засобу, надавши довідку-рахунок серії ААВ № 085382 від 01.08.2013 року, але їй було відмовлено, оскільки з 18 листопада 2015 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №941 від 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом, який підтверджує право власності на транспортний засіб (а.с.10). Суд не вбачає спірних питань про право власності на автомобіль між позивачем та відповідачем, бо виникла проблема тільки з реєстрацією транспортного засобу. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, - підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування рухомим майном. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved