Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

06.03.2018 року Деснянська районна у місті Чернігові ради, діючи як орган опіки та піклування (далі позивач), звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], до [PERSON] (далі відповідач) про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина; стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; передачу неповнолітнього [PERSON] позивачеві для вирішення питання його влаштування. В обґрунтування позову позивач послався на смерть матері неповнолітнього [PERSON] та на ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків по вихованню та утриманню [PERSON], який є його сином. У судовому засіданні представник позивача предявлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Неповнолітній [PERSON] підтвердив, що після смерті матері відповідач не висловив бажання забрати його в свою сімю, при цьому відповідач ухиляється від спілкування з ним та не надає коштів на проживання. Практичний психолог Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де з грудня 2017 року перебуває неповнолітній [PERSON], повідомила, що за час перебування дитини в центі відповідач жодного разу не цікавився долею свого сина та не виходив на контакт із педагогами центру. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] (колишній вітчим [PERSON] Д.) показав, що в період його проживання однією сімєю з матірю [PERSON], відповідач не цікавився долею своєї дитини та не займався її вихованням. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним. За згодою представника позивача, 06.04.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]; матірю дитини була [PERSON], яка померла 18.11.2017 року (а.с. 4, 8). У період з 2004 року по 2012 рік матір [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова (а.с. 7). Після розірвання шлюбу [PERSON] разом із сином проживали в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Після смерті матері неповнолітній [PERSON] залишився проживати в квартирі один, при цьому відповідач як батько дитини не виявив бажання забрати сина в свою сімю та не надавав сину матеріальної допомоги. Таким чином, після смерті матері неповнолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування та засобів до існування, в звязку з чим був тимчасово поміщений до Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Відповідач як батько неповнолітнього [PERSON] не цікавиться долею сина, не бере участі в його вихованні, при цьому матеріально не забезпечує. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та матеріальному утриманню неповнолітнього сина є доведеним, та враховуючи при цьому правову позицію органу опіки та піклування, суд доходить висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] та передачі дитини позивачеві для її подальшого влаштування. У позовній заяві позивач не вказав особу на користь якої слід стягнути аліменти, тому, з урахуванням приписів частини третьої статті 166 Кодексу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та перераховувати їх на особистий рахунок дитини, відкритий позивачем у відділенні Державного ощадного банку України в місячний строк від дня набрання заочним рішенням суду законної сили. Таким чином, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial