Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

06.03.2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, яка подана її представником адвокатом [PERSON], в якій заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з квітня 1987 року по 19 липня 2017 року. В обґрунтування вимог заяви зазначено, що [PERSON] разом із [PERSON] проживали спільно однією сімєю як чоловік та жінка без шлюбу з квітня 1987 року по 19.07.2017 року (дату смерті), оскільки вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет, союз між [PERSON] та [PERSON] повністю відповідав усім ознакам сімї, переліченим вище, у сукупності. На початку 1987 року [PERSON] та [PERSON] познайомились, виникла взаємна симпатія, яка у подальшому переросла в кохання, взаємну повагу один до одного, справжні відносини люблячої пари та сімї. Заявник має доньку [PERSON]. У [PERSON] дітей та дружини, колишньої сім`ї не було. З квітня 1987 року вказані особи почали проживати разом в приватному будинку за адресою: м. Харків, вул. В. Ногіна, 24, що належав доньці заявниці [PERSON] А.Г.11.05.1989 року [PERSON] придбав на праві власності на своє ім'я 9/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Аравійський, 10, після чого заявниця разом із [PERSON] переїхали туди для спільного проживання як чоловік та жінка без шлюбу, де і проживали там до дати смерті останнього. Зазначену адресу знали друзі, родичі заявниці та [PERSON] та надсилали відповідні листи, привітання як на ім'я заявниці, так і спільні на заявницю та [PERSON], оскільки відправники були обізнані про спільне проживання.Після набуття донькою заявниці на праві власності дачного будинку в селі Водяне Краснокутського району Харківської області в 1998 році, заявниця та [PERSON] все літо проводили на дачі, де займались господарством, садівництвом, відпочивали та проводили спільно час на свіжому повітрі. Декілька разів на рік заявниця та [PERSON] їздили відпочивати та лікуватись до різних курортів. Заявниця все життя працювала вчителем навчальних класівв Загальноосвітній школі № 54 (м. Харків, вул. Академіка Богомольця, 4). [PERSON] працював за все життя: охоронцем та двірникомв різних закладах різних форм власності. Всі зароблені кошти ними складали спільний сімейний бюджет, які вони використовували спільно на придбання товарів та послуг, а також планували витрати та доходи наперед.Комунальні послуги по частині вказаного вище домоволодіння сплачувались також разом спільними коштами, підтвердженням чого є відповідні квитанції про сплати комунальних послуг, договори про надання послуг газопостачання, користування електричною енергією. Також укладались і інші договори на виконання робіт (укладка асфальту, встановлення лічильників тощо). Неодноразово заявниця та [PERSON] відкладали кошти на майбутні періоди, вкладаючи їх у різноманітні установи, заклади, підприємства під відсотки. Зокрема, вкладались грошові кошти в Акціонерне страхове товариство «Довір'я», де [PERSON] був фактично вкладником (страхувальником), а вигодонабувачем була заявниця. Здійснювались депозитні вклади, зокрема, в Комерційний банк «Промінь» на імя [PERSON] та заявниці в один і той самий період та день. Укладались також договори про передачу на довірче управління приватизаційних коштів з ТДВ «Омета-private» в один період (спочатку на заявницю, потім на наступний день на [PERSON] В.В.). За спільні кошти набувалась протягом життя побутова техніка, товари для здоров'я, яка знаходилась та знаходиться до цього часу в частині домоволодіння, яку використовували заявниця та [PERSON] протягом спільного проживання. [PERSON] мав вади по зору, постійно був під наглядом лікарів та лікувався в різних закладах охорони здоровя, санаторіях, пансіонатах тощо. З 11.06.1999 року отримав статус інваліда третьої групи по загальному захворюванню, а 17.12.2015 року отримав другу групу інвалідності. Заявниця здійснювала постійний догляд та піклування у зв'язку із необхідністю лікування [PERSON], а в останні роки життя, коли [PERSON] став дуже погано бачити - піклування та догляду потребувалось більше, ніж раніше. 19.07.2017 року [PERSON] помер. Єдиним родичем була заявниця як його жінка (без шлюбу), яка займалась його похованням, поминками, шануванням памяті тощо. Після смерті [PERSON]. залишилась спадщина, що складаєтьсяіз 9/100 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Аравійський, 10. За заявою [PERSON]. була зареєстрована спадкова справа № 60972697, яка є єдиною особою, що звернулась із заявою про прийняття спадщини станом на дату подачі даної заяви до суду. Інших спадкоємців [PERSON] не мав, заповіту не залишив. За час життя мав намір подарувати або заповісти майно на заявницю, але не встиг здійснити таку дію. Реєстрація шлюбу між заявницею та [PERSON] не було, так як вказані особи не бачили в цьому жодного сенсу, їх спільне життя було гармонічне та повним, а тому таку юридичну дію не мали намір здійснювати. Постановою Першої ХДНК від 07.02.2018 року № 426/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у звязку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства. Для підтвердження права на спадкування в порядку ст. 1264 ЦК України (четверта черга спадкоємців за законом) для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, необхідно рішення суду про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, що є метою подання даної заяви. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.03.2018 року прийнято заяву до розгляду та відкрити окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересована особа: Перша Харківська Державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Призначено судове засідання. 06.04.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова зобовязано Першу Харківську державну нотаріальну контору надати суду належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, зареєстрованої 21.07.2017 року за № 60972697 після померлого [PERSON], [INFO], який помер 19.07.2017 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи Першої Харківської Державної нотаріальної контори надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність. Суд, заслухавши вступне слово заявника та його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви, враховуючи наступне. [PERSON] народився 15.02.1945 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VI-УР №1910438, актовий запис №28, виданого 18.05.1964 року та копією паспорту (а.с. 11, 12). З відповідних копії посвідчень та свідоцтва вбачається, що [PERSON] був пенсіонером та отримав ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням зору з 17.12.2015 року (а.с.13-16). Інформація щодо стану здоровя [PERSON] підтверджена медичною документацією (а.с.119-128). [PERSON] був власником 9/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в м.Харкові по пров. Аравійському, буд. 10. Зазначений житловий будинок належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.1989 року, який зареєстровано в реєстрі за №4-874 та посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори (а.с.21-24,147-150). Заявником надано суду копії листів, адресованих як [PERSON] так і [PERSON] за адресою їх проживання в [INFO] (а.с. 37-38, 87-88), копії договорів та квитанцій про сплату комунальних послуг за вказаною адресою та договорів страхування, приватизаційних паперів (а.с.39-86), копії документів, що свідчать про придбання побутової техніки (а.с.91-118) Відповідно до довідки, виданої в.о. начальника відділу реєстрації місця проживання в Основ`янському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради [PERSON], [PERSON], який зареєстрованийза адресою: м. Харків, Основ`янський р-н, пров. Аравійський, буд. 10, знятий з реєстрації за вказаною адресою у звязку зі смертю (а.с.18). Із копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 601583, виданого 20.07.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, вбачаться, що [PERSON], [INFO], помер 19.07.2017 року у місті Харків, у віці 72 роки (а.с. 17, 155). 21.07.2017 року після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа за № 60972697, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого Першою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с. 19, 156-158). Постановою державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2018 року за №426/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 19.07.2017 року [PERSON], [INFO], у зв'язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства (а.с.20, 196). На вимогу суду Першої Харківською державною нотаріальною конторою надано суду належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, яка зареєстрована за заявою [PERSON] 21.07.2017 року за № 60972697 після померлого [PERSON], [INFO], який помер 19.07.2017 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що інших заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не надходило, заповіт останнім не складався (а.с. 152-196). В судовому засіданні свідок [PERSON], дочка заявниці, підтвердила, що її матір з квітня 1987 року стала проживати однією сімєю зі [PERSON], а в травні 1989 року [PERSON] придбав чистину будинку і вони разом переїхали до вказаного будинку, де проживали однією родиною як чоловік і дружина до дня смерті [PERSON] Проводили всі свята і будні разом, вели спільне господарство, разом відпочивали. Рідний батько свідка помер, коли вона навчалась в інституті. Зі [PERSON] у свідка були дуже добрі родинні стосунки. Свідок [PERSON], колега заявниці, з якою вони працювали вчителями в одній школі, пояснила, що їй відомо про знайомство [PERSON] та [PERSON] 1987 році, вони проживали з дочкою [PERSON], а пізніше переїхали до власного будинку. Свідок з чоловіком та [PERSON] і [PERSON] багато часу проводили разом, приходили в гості, тому свідок може стверджувати, що заявник та [PERSON] проживали однією сімєю, мали стосунки як у чоловіка та дружини. Свідок [PERSON], яка була разом з [PERSON] невісткою в одній родині (перший шлюб [PERSON]Ф.), пояснила, що продовжувала спілкуватись з [PERSON], оскільки вони проживали в одному дворі на вул. Ногіна, де став проживати також разом з [PERSON] В.В. з квітня 1987 року. Після народження онуки заявник та [PERSON] придбали частину будинку та переїхали, ді ї проживали однією родиною до смерті [PERSON], про що відомо свідкові, яка приходила до них у гості. Свідок [PERSON], зять заявниці, в судовому засіданні пояснив, що познайомився з родиною в 1988 році, коли почав зустрічатись з дочкою заявниці. Свідок підтвердив, що весь час з моменту його знайомства з [PERSON] та [PERSON] останні проживали однією родиною як чоловік та жінка, були разом на святах, відпочивали, їздили на дачу, у звязку з поганим зором [PERSON] вони взагалі майже не розлучались. Про інших родичів [PERSON] свідку нічого не відомо. Себе та інших членів родини, [PERSON] та [PERSON] свідок впізнав на фотокартках в матеріалах справи (а.с.33,34). Свідок [PERSON], 30 річного віку, онука заявниці, пояснила, що її бабуся [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, вели її разом до першого класу, скільки вона памятає, проживали разом як чоловік та дружина до смерті [PERSON], якого вона вважала дідусем. Свідок [PERSON], син якої одружився на онуці заявниці, зазначила, що [PERSON] знає з 1982 року, і пояснила, що остання познайомилась з [PERSON] в 1987 році, в 1988 році народилась онука заявника не вистачало коштів і [PERSON] звернулась до батьків свідка з проханням позичити гроші. В 1989 році [PERSON] та [PERSON] вже проживали в окремому будинку. Жили вони разом весь час до смерті [PERSON], вели спільне господарство. Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявниця це бабуся його дружини, заявницю [PERSON] він знає з дитинства, оскільки його матір та матір дружини разом навчались в інституті. До [PERSON] та [PERSON] свідок разом з дружиною приїздили як до бабусі з дідусем, які жили разом по провулку Аравійському, 10. Все у них було як в звичайній родині. Дідуся та бабусю своєї дружини свідок впізнав на фото (а.с.33-35). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Разом з тим, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як вбачається із вищенаведеного, заявник вжив всі можливі передбачені законом заходи з метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу між нею та [PERSON] які не надали жодного результату. Факт спільного проживання заявника разом зі [PERSON] підтверджений в судовому засіданні наданими письмовими доказами та показами свідків, з яких суд може зробити беззаперечний висновок про те, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали з квітня 1987 року, повязані були спільним побутом, мали взаємні права та обовязки до моменту смерті [PERSON], тому є всі підстави для встановлення фактупроживання однією сім`єю з квітня 1987 року по 19 липня 2017 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який помер 19.07.2017 року та за життя і на дату смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [INFO]. Підтвердження даного факту необхідно заявнику для використання можливості бути спадкоємцем після померлого [PERSON] з огляду на положення ст. 1264 ЦК України при відсутності спора про право та інших заяв про прийняття спадщини, тобто даний факт має юридичне значення. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість заяви [PERSON], заінтересована особа: Перша Харківська Державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, у звязку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved