Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

06.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, вказуючи на те, що 26.09.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений письмовою розпискою, згідно якого він надав відповідачу в борг 15000 доларів США, які він зобов'язався сплатити до 31.12.2014 року, про що написав власноруч розписку, в якій також зазначив, що він зобов»язується сплачувати за використання позикових коштів щомісяця 5% від суми позики. Але, порушуючи свої зобов'язання, до теперішнього часу не повернув гроші. Згідно курсу НБУ (100 доларів США= 2299грн.) сума 15000 доларів США становить 344959грн., а 5% від цієї суми становить 11,250 доларів США, що становить 258719грн.62коп. Він звертався неодноразово до відповідача, також і письмово, але той не повертає борг, а тому він вимушений звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу 344959грн., суму 5% в розмірі 258719грн.62коп., а всього 603678,62грн. та судові витрати в сумі 3450,20грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнає позов частково: визнає суму боргу за договором позики з відсотками, згідно розписки, але не визнає судові витрати. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.1046 ЦК Ураїни, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов»язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу с урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Як встановлено у судовому засіданні, 26.09.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений письмовою розпискою, згідно якого позивач надав відповідачу в борг 15000 доларів США, які відповідач зобов'язався сплатити до 31.12.2014 року, про що написав власноруч розписку, в якій також зазначив, що він зобов»язується сплачувати за використання позикових коштів щомісяця 5% від суми позики. Згідно розписки від 26.09.2014 року відповідач взяв в борг у позивача суму грошей, еквівалентну 15000 доларів США, яку відповідач зобов'язався сплатити до 31.12.2014 року, в якій також зазначив, що він зобов»язується сплачувати за використання позикових коштів щомісяця 5% від суми позики. 31.12.2014 року возврату підлягає сума еквівалентна 16500 доларів США. Розписка підписана сторонами із зазначенням даних паспортів. Відповідач підтверджує дійсність вказаної розписки та не оспорює її умови, а тому сума боргу з відсотками підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які були сплачені останнім при поданні позову (квитанці,про сплату судового збору в матеріалах справи), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3450,20грн. судових витрат.

Outcome: approved