Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

06.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 22.10.1981 року. Від шлюбу вони малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що на протязі останніх декількох років сімейне життя між ним та дружиною поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю та різні плани на майбутнє. Спільне господарство сторони не ведуть, поновлювати шлюбні відносини з відповідачкою не має наміру, а тому з урахуванням того, що у них немає малолітніх чи неповнолітніх дітей та не бажання відповідачки поновити шлюбні відносини, просив суд не надавати строк для примирення. У звязку з наведеним просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував щодо заочно розгляду страви у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 22.10.1981 року у виконкомі Острицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 19. Від шлюбу вони не мають малолітніх та неповнолітніх дітей. Позивач вважає, що реєстрація шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спільне сімейне господарство сторони не ведуть та проживають окремо. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112, 160, СК України та

Outcome: approved