overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

06 липня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання його спільно з [PERSON], яка померла 02 березня 2015 року, в домобудівлі № 32 по вул.. Гагаріна, с. Ново-Павлово Сватівського району Луганської області, в період з жовтня 2013 року та по день відкриття спадщини -02 березня 2015 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити, пояснив, що мати потребувала допомоги по господарству, тому вона у жовтні 2013 року переїхала проживати до нього в с. Ново-Павлове. Представник заінтересованої особи Маньківської сільської ради в судове засідання не зявився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що в с. Ново-Павлово залишився один будинок, в якому мешкав заявник разом зі своєю матірю десь приблизно з 2013 року, точніше він не памятає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона раніше працювала з матірю заявника, їй відомо, що мати проживала разом зі своїм сином приблизно з жовтня 2013 року, вона постійно приїжджала на кладовище в селі та брала необхідні інструменти, тому вона часто відвідувала цю родину. Згідно ст. 130 ЦПК України, якщо в попередньому судовому засіданні відповідач визнав позов, то суд ухвалює судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявнсті для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: 02 березня 2015 року померла мати заявника [PERSON], /а.с.5/, після смерті якої відкрилася спадщина /а.с.6/. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця с. Ново-Павлово Сватівського району Луганської області, що підтверджується довідкою Маньківської сільської ради № 62 від 21.06.2016 року /а.с.7/. Спадкоємцем першої черги за законом є її рідний син заявник по справі, з інших спадкоємців за законом є сестра, з якою вони не підтримують родинні стосунки, де вона знаходиться заявнику не відомо. На теперішній час заявнику для оформлення спадщини після померлої матері необхідно встановити факт спільного проживання з померлою матірю. Як встановлено в судовому засіданні, померла [PERSON] проживала разом зі своїм сином [PERSON] за місцем реєстрації сина в с. Ново-Павлово в період з жовтня 2013 року та по день її смерті, що підтверджується показами свідків та дослідженими матеріалами по справі, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

06 липня 2016 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що цей документ потрібний їй для перерахунку пенсії. В своїй заяві заявник просив встановити факт належності їй трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], в якій відсутнє засвідчення печаткою про виправлення прізвища. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала. Представник зацікавленої особи - Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 2158/11 від 19.08.2016 року про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що [PERSON] не має можливості надати документи на перерахунок пенсії, оскільки в трудовій книжці записи про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON], а потім з [PERSON] на [PERSON], що зроблені на підставі свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу, не засвідчені печаткою (а.с. 5-7). Згідно довідки відділу РАЦС Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області № 92/03-66 від 19.06.2006 року (а.с. 3), свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.06.2016 року (а.с 4), паспорта серії [NUMBER], виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області 12.06.1997 року (а.с. 8), картки фізичної особи - платників податків (а.с. 9) - прізвище, ім'я та по батькові заявниці [PERSON], [INFO]. Аналіз цих документів дає суду підстави для встановлення факту належності трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], в якій відсутнє засвідчення печаткою про виправлення прізвища, заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

06 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 23 лютого 2015 року був укладений договір позики. За умовами даного договору, позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 280 доларів США, що еквівалентно 7 921,20 грн. за курсом Національного банку України на дату укладення договору, а відповідач зобов'язалася повернути кошти до 01 березня 2015 року. На підтвердження договору відповідач написала розписку про отримання коштів.У строк, вказаний у договорі, відповідач позику не повернула та до цього часу ухиляється від сплати боргу за договором позики.За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 7 921,20 грн., штраф у сумі 3 960,60 грн., інфляційні втрати у сумі 3 422,95 грн., 3 % річних у сумі 307,95 грн., усього на загальну суму 15 612,70 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 551,21 грн. У судове засідання позивач не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте відповідач не повідомила про причини своєї неявки і не подала заяв про розгляд справи за її відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

06 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 28.06.2003 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, вказав, що за наданий судом строк із відповідачем не примирились. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 28.06.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-БВ № 080943, актовий запис № 775. Від шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 119253. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08 2016 року було зупинено провадження по справі, та надано строк для примирення сторін терміном шість місяців. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач вважає, що збереження сімї є неможливим. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

06 липня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 16 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені у січні 2016\~року та з того часу вони проживають окремо. Спір про сумісно нажите майно буде вирішено окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 07 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 16 жовтня 2011 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7) та 31 травня 2013 року народився син [PERSON] (а.с. 8). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

06 липня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначав, що 02 червня 2006 року було зареєстровано їх з відповідачкою шлюб. В шлюбі, 06 липня 2008 року народився їх син [PERSON]. Разом з тим його сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного з грудня 2015 року, тому звернувся до суду із цим позовом та просив шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але його представник подав заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив справу розглянути за відсутності позивача, який є інвалідом 2-ї групи та не має можливості прибути до суду за станом здоровя. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити її прізвище «Кулікова». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №014685, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2006 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №379. У звязку з укладенням шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Качановська» на «Кулікова» (а.с. 5). Проте сімейне життя між сторонами не склалось та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження І-ФП №084698, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], який залишився проживати із матірю (а.с. 7). Про спір між сторонами про місце проживання дитини чи розподіл спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано. Відповідно до ч.3 ст88 ЦПК України з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

06 липня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 10.10.2007 року в сумі 18 844,32 гривень, що складає: 1 944,28 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12 964,60 грн. заборгованість за відсотками, 2 800,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 250 грн. штраф, 885,44 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 10.10.2007 року відповідачеві надано позивачем кредит в сумі 4 900,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 10.10.2007 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 18 844,32 гривень, що складає: 1 944,28 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12 964,60 грн. заборгованість за відсотками, 2 800,00 грн.. заборгованість за пенею комісіями, 250 грн. штраф, 885,44 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано двічі пеню та штраф. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 2 800,00 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

06 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Мотивує його тим, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 11 березня 2014 року з нього було стягнуто аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у вигляді 1/3 частини всіх видів доходів, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття починаючи з 20.01.2014 року. Позивач також зазначає, що з жовтня 2015 року його донька [PERSON] стала проживати разом з ним за місцем його мешкання. В зв`язку з уим просить суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього з 1\\3 до 1\\4 частки всіх видів доходів. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, проте через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Як встановлено у ході розгляду справи, рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 11 березня 2014 року з нього було стягнуто аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у вигляді 1/3 частини всіх видів доходів, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття починаючи з 20.01.2014 року. Позивач також зазначає, що з жовтня 2015 року його донька [PERSON] стала проживати разом з позивачем за місцем його мешкання, а саме за адресою [ADDRESS], що підтверджено актом депутата Краснокутської селищної ради Харківської області від 25.04.2016 року.. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів з урахуванням того, що донька [PERSON] проживає разом з батьком, матеріального положення обох сторін, стану здоров'я дітей, їх батьків, сумлінність ставлення батька до виконання своїх обов'язків по утриманню дітей, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

06 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 15 жовтня 2011 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітнью дитину - сина [PERSON], який народився [INFO], мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з червня 2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сім'ї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved