Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

04 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила, про зняття арешту з нерухомого майна, а саме: з 38/100 часток в житловому будинку за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25, що належить їй на праві власності . Свої вимоги мотивує тим, що у квітні 2016 року, коли вона вирішила обміняти свою частину будинку, їй стало відомо, що на будинок накладено арешт в рамках виконавчого провадження, де боржником є її син [PERSON]. З цього приводу її син [PERSON] звернувся до ДВС. [PERSON] відділом ДВС було повідомлено, що арешт накладено на все майно боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивачка вважає, що накладенням арешту порушуються її права як власника, оскільки будинок, на який накладено арешт, за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25 ніколи не перебував у власності боржника [PERSON]М, а їй як власнику належить 38/100 частин цього будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2005 року. Вважає, що арешт на її майно накладено незаконно, просить задовольнити її позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він бу зареєстрований за адресою: [INFO], але ніколи не був власником цього будинку, і з яких причин було накладено арешт на це майно, що належить його матері, він пояснити не може. Мати ніколи не виступала ні поручителем за кредитним договором, взагалі мати не має жодного відношення до кредитного договору та до його справи з банком. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, будь-яких пояснень щодо позовних вимог від державної виконавчої служби до суду не надходило. Суд, вислухавши позивача та третю особу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. В силу положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2005 року [PERSON] є власником 38/100 частин житлового будинку за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25 (а.с.12). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, права власності на будинок за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25 зареєстровано за наступними особами: [PERSON] (власник 38/100 частин будинку), [PERSON] (власник 45/100 частин будинку), [PERSON] (власник 17/100 частин будинку) (а.с.21). Як вбачається з відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 11.09.2008 року накладено арешт на будинок за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25 згідно постанови державного виконавця від 28.08.2008 року ВП №8924413, де власником майна зазначено [PERSON] (а.с.21-22). Як вбачається з відповіді [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Суми, у [PERSON] відділ ДВС перебуває два виконавчих провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в загальній сум і 499250,83 грн. В рамках цього виконавчого провадження постановою державного виконавця від 11.09.2008 року ВП №8924413 було накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі на будинок за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25. Постановою від 07.11.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавче накладено арешт на все нерухоме майно. Рекомендовано особі, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, звернутись з позовом до суду про зняття арешту (а.с.8). Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження». Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Судом встановлено, що 14.04.2016 року видана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що на обєкт нерухомого майна: житловий будинок за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25 накладено обтяження (арешт нерухомого майна) на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2008 року ВП №8924413 (а.с.20-22). Як вбачається з наданих суду документів, будинок за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, 25 не є власністю боржника за виконавчим провадженням [PERSON] Оскільки відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник, то виконання зобовязання не може бути покладено на особу, яка не є боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися о суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанов про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Суд вважає, що постановою державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження порушено право позивача [PERSON], яке підлягає захисту, тому позов про зняття арешту з майна, яке належить позивачу слід задовольнити та зняти арешт із нерухомого майна: 38/100 частин житлового будинку за адресою: м. Суми, пл. Пришибська, будинок 25, що належить на праві власності [PERSON], [INFO]. Судові витрати залишити за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved