Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

05 грудня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 червня 1990 року виконавчим комітетом Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, актовий запис №8. За час шлюбу в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, мати - позивач. Спільне життя сторін не склалося в силу несумісності поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть, один одного не підтримують. Шлюбні відносини припинені з квітня 2017 року. Ухвалою від 13 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове на 31 січня 2018 року. 21 грудня 2017 року відповідачем подано заяву, в якій вона просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги не визнала та просила надати строк для примирення 6 місяців. Ухвалою від 13 лютого 2018 року провадження у справі було зупинено, сторонам надано строк для примирення шість місяців. Нове підготовче судове засідання призначено на 15 серпня 2018 року. Ухвалою від 15 серпня 2018 року провадження у справі було відновлено. Ухвалою від 15 серпня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи . В призначене судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, відповідно до заяви від 21.12.2017 року, яка міститься в матеріалах справи, просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги не визнала. Відзив на позов відповідачем не подано. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб, виданого 14 листопада 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 02 червня 1990 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис №8. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, мати - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини у позивача та відповідача не склалися в силу несумісності поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть, один одного не підтримують. Шлюбні відносини припинені з квітня 2017 року. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. Ухвалою від 13 лютого 2018 року провадження у справі було зупинено, сторонам надано строк для примирення шість місяців. Після закінчення наданого строку примирення між сторонами не відбулося. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не подано заяви про відновлення дошлюбного прізвища, а отже, після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище «[PERSON]». За правилами ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved