Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

06.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла 05.08.2015 року, право власності на житловий будинок № 7 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Щорса в м. Радомишль Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.08.2015 року померла баба позивача [PERSON], яка на випадок своєї смерті 17.07.2008 року заповіла все своє майно своєму онуку [PERSON] Позивачеві зі слів нотаріуса стало відомо, що відповідач [PERSON], який являється двоюрідним братом позивача, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] у визначений законом строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, що і змусило позивача вирішувати зазначене питання у судовому порядку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач проти заявлених вимог заперечував посилаючись на те, що [PERSON], яка померла 05.08.2015 року, на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно заповіла саме йому, про існування іншого заповіту він не знав і вважає, що має право на спадщину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 29.04.1972 року в м. Радомишлі, в його свідоцтві про народження батьком записано [PERSON], мати [PERSON] (а.с.4,7). Згідно архівної довідки, виданій [PERSON], у книзі реєстрації актових записів про народження по м. Радомишлю за 1939 рік зазначено, що [PERSON] народилася 12 лютого 1939 року та її батьками записані: батько [PERSON], українець, мати [PERSON], українка (а.с.15). 17.07.2008 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно якого все його майно заповіла своєму онуку [PERSON] (а.с.16). [PERSON] померла 05.08.2015 року у віці 95 років в м. Радомишлі Житомирської області (а.с.8). Згідно виданої ПП «Житлоремсервіс-9» довідки від 28.10.2015 № 255 [PERSON], яка померла 05.08.2015 року, на день смерті проживала та була зареєстрована [INFO] (а.с.14). Як вбачається із наданої КП «Житомирське обласне міжміське БТІ» Житомирської обласної ради довідки від 23.02.2016 року № 56, станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 7 за адресою м. Радомишль, вул. Щорса зареєстровано за [PERSON]. Належність [PERSON] вказаного будинку також підтверджується копією свідоцтва № 228 про право приватної власності від 15.08.1985 року (а.с.12,13). Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 142/2015 до майна померлої 05.08.2015 року [PERSON], із заявами про прийняття спадщини звернувся : -[PERSON] - 05.09.2015 року (копія спадкової справи а.с.3); -[PERSON] 03.11.2015 року (копія спадкової справи а.с.14). [PERSON], яка являється донькою спадкодавця [PERSON], яка померла 05.08.2015 року, звернулася 15.01.2016 року до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини (копія спадкової справи а.с.18). Також в матеріалах спадкової справи знаходяться : -Заповіт від 18.01.1997 року, яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (копія спадкової справи а.с.12); -Заповіт від 17.07.2008 року, яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (копія спадкової справи а.с.15). Крім того в матеріалах спадкової справи знаходиться заява [PERSON] про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], на підставі якої на імя [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом 07.06.2016 року (копія спадкової справи а.с.22-25). Приватний нотаріус [PERSON] направила до суду свої заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що у видачі свідоцтва про право на спадщину постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не могло бути винесено, так як при наявності правовстановлюючого документу нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину, а при його відсутності розяснює спадкоємцю порядок отримання його дублікату. Письмова обґрунтована відмова у видачі дублікату правовстановлюючого документу відсутня (а.с.32). Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У зв'язку з тим, що на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, то згідно ст. ст. 1223, 1235, 1236 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом. Щодо наявності в спадковій справі двох заповітівспадкодавця [PERSON] суд зазначає, що у відповідності до статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса [PERSON] та матеріалів наданої копії спадкової справи по даній спадковій справі видано на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки. В судовому засіданні було встановлено, що правовстановлюючі документи на будинок знаходяться у матері відповідача [PERSON], який в звязку із неприязними стосунками, що склалися між сторонами із-за спадкового майна після смерті баби, відмовляється передавати позивачеві для оформлення спадщини. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 7, що розташований по вул. Щорса в м. Радомишль Житомирської області в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved