Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

04 червня 2015 року позивачка [PERSON] народила сина, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.20). Згідно свідоцтва про народження та витягу з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №777 від 12.06.2015 року, запис про батька дитини зроблено згідно до ч.1 ст.135 СК України, в графі батько вказано « [PERSON] »(а.с.20-21). Відповідно до ч.1 ст135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно висновку експерта №207 від 21.03.2019 року судово-медичної експертизи зразків крові громадянина [PERSON] , дитини [PERSON] та громадянки [PERSON] встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999% (а.с.39-73). Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Отже, позовні вимоги в частині визнання відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, справі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій суми (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї та реєстрацію (а.с.8) дитина мешкає разом з позивачкою [PERSON] . Позивачка не працює. Як вбачається з довідки від 01.01.2019 року №990, виданої Балаклійським районним відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області, [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки ГУПФУ в Харківській області, [PERSON] отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» по Міністерству оборони України з 02.09.2006 року. Відповідно ч.2 до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Таким чином, враховуючи обставини справи, майновий стан відповідача, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) є законними і підлягають задоволенню. На підставі ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з наданої позивачкою квитанції та договору про надання послуг від 11.03.2019 року, за проведення експертизи нею було сплачено 6599,64 грн. (а.с.50-51). Витрати, пов`язані з проїздом сторін до місця проведення експертизи не входять до переліку судових витрат, передбачених ст.ст.133 та 139 ЦПК України, тому відшкодуванню не підлягають. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на проведення експертизи у сумі 6599,64 грн. Витрати на оплату таксі у сумі 3108 грн., які позивач сплатила для проїзду до місця проведення експертизи відшкодуванню не підлягають. Відповідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У позовній заяві позивачкою заявлено позовні вимоги майнового та немайнового характеру: про стягнення аліментів та визнання батьківства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 11.12.2018 року позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України. Отже, оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги, за кожну з яких підлягає сплаті судовий збір у сумі 768,40 грн., а позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 1536,80 грн. (768,40 грн.+768,40 грн.).

Outcome: approved