Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

06.04.2016 року позивач [PERSON], звернувся до суду з позовними вимогами до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», про розірвання договору оренди землі № 287 від 15.01.2007 р. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 січня 2007 року між ним та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» укладений договір оренди землі, відповідно до якого він передав в оренду відповідачу строком на\~ років земельну ділянку, яка належить йому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 368299 від 22.08.2006 р. Договір був зареєстрований у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 16.10.2007 року вчинено запис № 04-07-149700195. Вважає, що відповідачем порушуються умови ч.4 ст. 22 Земельного кодексу України, оскільки у відповідача відсутній проект землеустрою, що забезпечує еколого -економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, що є недбалістю орендаря та суттєвим порушенням умов договору оренди та суперечить вимогам Порядку розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, затвердженого постановою КМУ № 134 від 02.11.2011 р. і постанові КМУ № 164 від 11.02.2010 р. При підписанні договору він сподівався, що\~ відповідач буде вести сільськогосподарську діяльність із розробленням відповідних проектів землеустрою та із врахуванням нормативів і певних вимог. Проте, відповідач здійснює посівні роботи навмання, що унеможливлює ефективне використання його земельної ділянки та одночасне збереження її родючості. Тому просить розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та додала, що про відсутність проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель, вони дізнались після отримання відповідних листів у квітні 2016 року, в звязку з чим і звернулись до суду. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість. Надала письмові заперечення на позов та пояснила, що відсутність проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни, не є підставою для розірвання Договору. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням з боку відповідача приписів ч.4 ст. 22 ЗК України, проте зазначена норма закону була скасована. Додала, що наявність/відсутність проекту чи будь-якої іншої документації не може впливати на фізичний стан жодної земельної ділянки. Крім того зазначила, що Порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2011 року № 1134, що набрала чинності 11 листопада 2011 року, отже почала діяти після укладення сторонами договору, не має зворотної дії у часі і не є обовязковою для виконання сторонами. Умовами договору на відповідача не покладено обовязку замовлення/оплати проекту земельної ділянки позивача. Посилання на порушення умов договору з приводу відсутності проекту та неможливості її збереження з цього приводу є необґрунтованими. Таким чином, наявність/відсутність проекту не впливає на виконання сторонами умов договору та не є підставою для його розірвання. При цьому,\~ позивачем та його представником не зазначено, яке саме право позивача порушено з боку відповідача, що взагалі ставить під сумнів можливість захисту у суді права, яке не порушено. Враховуючи викладене, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з відсутністю підстав для розірвання договору оренди землі. Також просила врахувати строк позовної давності щодо вимог позивача, оскільки про відсутність проекту землеустрою позивач знав у момент підписання договору 15.01.2007 р., отже строк позовної давності для вимог про розірвання договору оренди землі сплив 15.01.2012 р. Суд, вислухавши представників сторін, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, і при цьому виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 11\~\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть\~\~участь у справі.\~\~ Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ№ 368299 від 22.08.2006 р. належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,960 га, розташована на території Старомлинівської сільської ради (а.с. 10). 15 січня 2007 року між [PERSON], та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачу строком на 15 років зазначену вище земельну ділянку. В подальшому між сторонами укладена додаткова угода до вказаного договору (а.с. 8). Договір був зареєстрований у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 16.10.2007 року вчинено запис № 04-07-14700195. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором чи законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором чи законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору ст. 652 ЦК. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Звертаючись з позовними вимогами про розірвання договору оренди землі, позивач посилається на порушення відповідачем ч.4 ст. 22 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Відповідно до п. 18 Перехідних положень Земельного кодексу України вказані вимоги на період до 01.01.2015 р. поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш ніж 100 га. Згідно копії довідки виконавчого комітету Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 02.03.2016 р. № 318 в оренді ДП «Ілліч-Агро Донбас» з 2011 р. по 2014 р. знаходилось 4039,15 г землі, з 2015 р. по теперішній час в оренді знаходиться 4012,0 га (а.с. 9). Разом з тим, позивачем не надано відомостей щодо загальної площі земельних ділянок, які перебували у користуванні відповідача на час укладення договору з позивачем. Крім того, статтю 22 Земельного кодексу України доповнено частиною четвертою згідно із Законом № 1443-VI від 04.06.2009 р., тобто після укладення сторонами договору оренди від 01.01.2009 р. (та виключено на підставі Закону\~№ 191-VIII від 12.02.2015р.), а тому не поширюється на спірні правовідносини. Відповідно до ст.. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Суд також вважає необґрунтованими і бездоказовими посилання позивача на те, що відповідачем на орендованій земельній ділянці за відсутності інформації про стан ділянки, навмання використовувались добрива, а тому не було дотримано екологічної безпеки землекористування. Доказів наявності порушень діючого земельного законодавства та умов договору позивачем, в порушення ст. 10 ЦПК України, суду не надано, а відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Що стосується агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, процедура\~ виготовлення, видачі та\~ застосування якого передбачена Порядком ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11.10.2011 р. № 536, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2011 р. за № 1517/20255, то відповідно до п. 1.6. Порядку відомості агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки. Разом з тим, твердження позивача про те, що обовязок по замовленню агрохімічного паспорта, покладається на землекористувача, а тому відповідачем порушено умови договору, зокрема п. 28, є безпідставними і не відповідають положенням зазначеного Порядку. Суд також зазначає, що протягом строку дії договору позивач жодного разу не звернувся до відповідача з приводу невиконання умов договору, в тому числі дотримання екологічної безпеки, землекористування і родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил. Доказів іншого суду не надано. Позивачем також не зазначено, в чому саме полягає порушення його законних прав з боку відповідача. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 року у справі № 6-233цс14. Отже, судом не встановлено ані порушення прав позивача, ані невиконання відповідачем обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а тому суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди землі, укладеного 15 січня 2007 року між [PERSON], та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча». Суд вважає такими, що заслуговують на увагу, посилання представника позивача в частині строків звернення до суду з приводу порушення, на їх думку, права позивача з моменту отримання відповідей про відсутність проекту землеустрою, в звязку з чим не вважає строк позовної давності пропущеним. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, то сплачений позивачем судовий збір та понесені ним витрати по оплаті правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed