Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

07.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та розподіл квартири між ними у рівних частках без виділу їх у натурі. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги уточнила і істаточно просила визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визначити за нею і відповідачем по 1/2 частці квартири за кожним. Крім того, просила розподілити судовий збір у рівних частинах, стягнувши з відповідача на її користь 652,30 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 27 грудня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управляння юстиції зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 27.12.2003 року). 19 лютого 2007 року у них народилася дитина - [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції АРК, України у книзі реєстрації народжень 27.02.2007 року зроблено відповідний запис за номером 187. Судом також встановлено, що за період шлюбу, а саме 10 червня 2009 року сторонами була придбана квартира, розташована [ADDRESS]. Право власності за договором купівлі - продажу нерухомого майна реєстровий №1113 від 10.06.2009р. було зареєстровано за відповідачем [PERSON]. В подальшому подружні стосунки між сторонами не склалися, у зв'язку з чим 27 грудня 2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Згідно із приписами ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядженням майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, як це передбачено ст. 63 Сімейного кодексу України. Відповідно до зазначених норм, протягом перебування у шлюбних стосунках як позивач так і відповідач у рівній мірі володіли, користувалися та розпоряджалися набутим під час шлюбу майном. Статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік, відповідно до приписів ст. 69 СК України мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно частини 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки домовленості щодо порядку поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя між сторонами не досягнуто, тому суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України. Крім того, з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивачки у сумі 652,30 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved