Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

06.07.2016р. ПАТ [PERSON] Дніпро звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність (а.с. № 3-7). Ухвалою суду від 08.07.2016р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків (а.с. № 78). 21.07.2016р. до суду надійшла позовна заява з належним оформленням відповідно до вимог ухвали суду від 08.07.2016р., за якою 25.07.2016р. відкрито провадження у справі (а.с. № 82-86, 95). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 29.10.2003р. між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Дніпро та [PERSON] було укладено кредитний договір № 291003/1-USD від 29.10.2003р. Після укладення вказаного кредитного договору між банком та позичальником було укладено низку додаткових договорів про зміну умов, які є його невідємними частинами. Відповідно до п.1.1. кредитного договору (в редакції змін внесених договором про зміну від 30.07.2012р.) банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 499996,22 дол.США в обмін на зобов'язання повернути кредит у строки встановлені графіком, але не пізніше 28.07.2017р., зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних та у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 24%річних. Крім цього, за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, процентів за користування кредитом позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню в розмірі 0,04 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого прострочення від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. У забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 29.10.2003р. між сторонами було укладено договір застави №291003/1-USD-з відповідно до пункту 1.3 якого (в редакції змін внесених договором про зміну від 30.07.2012 р.), відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення в житловому будинку літ.Б-9, приміщення магазину у підвалі поз.1-4, XXIII, площею 54,4 кв.м., на І поверсі поз.1-7, І площею 140,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Шевченка, 9. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору, станом на 16.06.2016р. заборгованість відповідача перед банком складає 437088,17 доларів США, що еквівалентно 11 548 412,05грн. З метою часткового погашення заборгованості у розмірі 3296 376,00 грн., виходячи з умов договору застави позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність ПАТ [PERSON] Дніпро. Представник ПАТ [PERSON] Дніпро - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 28.12.2015р. - а.с. №93) в наданій до суду 21.12.2016р. заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував (а.с. №122 ). Відповідач [PERSON] в судові засідання по справі, які призначалися на 24.10.2016р. та 22.11.2016р. не зявлявся, про дату судових засідань повідомлялася шляхом направлення судових повісток за останніми відомими місцями реєстрації згідно відомостей наявних в матеріалах справи (а.с. № 107,116-117), конверти були повернуті до суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. В судове засідання по справі, яке було призначене на 21.12.2016р., відповідач також не з'явився, про дату судового засідання повідомлявся шляхом розміщення оголошення в друкованому засобі масової інформації газеті Урядовий Кур'єр від 07.12.2016р. (а.с. № 120, 125). За такими обставинами, згідно до ст. 76 ЦПК України відповідач є належним чином повідомлений про дату розгляду справи та за правилами ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити по справі заочне рішення суду. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між 29.10.2003р. між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Дніпро та [PERSON] було укладено кредитний договір № 291003/1-USD від 29.10.2003р. Після укладення вказаного кредитного договору між банком та позичальником було укладено низку додаткових договорів про зміну умов, які є його невідємними частинами. Відповідно до п.1.1. кредитного договору (в редакції змін внесених договором про зміну від 30.07.2012р.) банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 499996,22 дол.США в обмін на зобов'язання повернути кредит у строки встановлені графіком, але не пізніше 28.07.2017р., зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних та у разі прострочення повернення кредиту у розмірі 24%річних. За порушення строків погашення кредиту, процентів за користування кредитом позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню в розмірі 0,04 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого прострочення від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. У забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 29.10.2003р. між сторонами було укладено договір застави №291003/1-USD-з відповідно до пункту 1.3 якого (в редакції змін внесених договором про зміну від 30.07.2012 р.), відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення в житловому будинку літ.Б-9, приміщення магазину у підвалі поз.1-4, XXIII, площею 54,4 кв.м., на І поверсі поз.1-7, І площею 140,8 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 9, м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська область. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору, станом на 16.06.2016р. заборгованість відповідача перед банком складає 437088,17 доларів США, що еквівалентно 11 548 412грн. 05коп. Виходячи з умов договору застави, норм Закону України Про іпотеку позивач в рахунок часткового погашення заборгованості в розмірі 3296376,00 грн., просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність ПАТ [PERSON] Дніпро . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його сконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК Украни, у разі невиконаня зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Стаття 12 Закону України «Про іпотеку» визначає право іподекодержателя у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Виходячи з положень ч.1 ст.20 ЦК України, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. Відповідно до змісту позовних вимог в звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору, позивач

Outcome: dismissed