Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

06 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 1997 року їй, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Шлях до комунізму», було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Згодом у 2002 році вона здійснила заміну Сертифікату на Державний акт на право приватної власності на землю, а саме: 11 вересня 2002 року на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області №207/А-2002 від 01.08.2002 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 2,73 га та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] яка розташована на території Антонівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області. Однак зазначений державний акт видано з помилкою, а саме: в рядку «Землю передано для» помилково зазначено «ведення особистого селянського господарства» замість вірного «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», як зазначено у вищевказаному розпорядженні. Окрім того, план зовнішніх меж земельної ділянки в державному акті також зображено не вірно, а саме лісосмуга, яка значиться в документі, відсутня на місцевості та в картографічних матеріалах, наявних у відділі в Окнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області. Вона зверталася до відділу в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про усунення невідповідності в Державному акті на право приватної власності на землю, однак їй було повідомлено про неможливість виправлення невідповідностей, так як державні акти не перевидаються, а виправлення не допускаються. Тому на підставі зазначеного державного акту вона не має можливості вирішити питання про призначення земельній ділянці кадастрового номеру, що, як наслідок, порушує її права як власника земельної ділянки, у зв'язку з чим просила скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.09.2002 року. 09 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. 05 грудня 2018 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають /а.с.20, 31/. Представники відповідачів Окнянської об'єднаної територіальної громади та Окнянської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явилися, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позов визнають /а.с.27,30/. Тому справа розглянута у відсутність позивача та її представника, представників відповідачів Окнянської об'єднаної територіальної громади та Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області у судовому засіданні вважала, що позов підлягає задоволенню, так як іншого шляху виправлення помилок в правовстановлюючому документі не існує, оскільки будь-які виправлення в державному акті не допускаються, а державні акти на даний час не видаються. Вислухавши пояснення представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 квітня 1997 року [PERSON] було видано сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), розміром 4,6 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Шлях до комунізму» /а.с.15/. В подальшому, на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації від 01.08.2002 року №207/А-2002 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] відповідно до якого [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,73 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Антонівської сільської ради. /а.с.8/. За інформацією Відділу в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, відомості про земельну ділянку позивача згідно державного акт серії [NUMBER] не перенесені до Державного земельного кадастру, оскільки відсутня документація із землеустрою, щодо організації території земельних часток (паїв), цільове призначення земельної ділянки не відповідає архівному розпорядженню Красноокнянської РДА та на даному масиві отримані земельні ділянки, на які визначені кадастрові номери, конфігурація яких накладається на його земельну ділянку. Крім того, лісосмуги по земельній ділянці, яка надана у власність позивачу (Державний акт серії [NUMBER]) - відсутні /а.с.9, 14/. Так, як вбачається з архівного витягу з розпорядження Красноокнянської райдержадміністрації від 01.08.2002 року №207/А-2002, на підставі якого позивачу видано вищевказаний державний акт, [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) в фізичних гектарах 2,72 га за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Антонівське» з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.10/. Починаючи з 01 січня 2013 року, після набрання чинності Законом України «Про державний земельний кадастр», відповідно до ч.8 ст.24 вказаного Закону, державні акти на право власності на землю не видаються, а на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 24 травня 2018 року Відділом в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області позивачу роз'яснено про неможливість виправлення допущених помилок, так на даний час державні акти не видаються, а виправлення в державному акті не допускаються /а.с.13/. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. За інформацією Відділу в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), що належить [PERSON] знаходиться в архіві Відділу /а.с.26/. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Особливістю позовів в таких справах (негаторних позовів) є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі. Характерною ознакою такого позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном і для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними. Відповідно до ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України). Правові акти індивідуальної дії можуть видавати різні органи влади, починаючи від Президента України, закінчуючи органами місцевого самоврядування. Форма акта в даному випадку не має значення. Це можуть бути розпорядження, постанови, накази, листи та інші документи, що містять відповідну розпорядчу дію, яка стосується цивільних прав та обов'язків Крім того, ч.1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку, який виданий позивачу, містить помилку в зазначенні цільового призначення земельної ділянки та виправити цю помилку на даний час неможливо. Крім того, на даному масиві отримані земельні ділянки, на які визначені кадастрові номери, конфігурація яких накладається на земельну ділянку позивача. Законність розпорядження Красноокнянської райдержадміністрації №207/А-2002 від 01.08.2002 року, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт, ніким не оспорюється. Таким чином, проаналізувавши всі досліджені під час судового розгляду докази, суд прийшов до висновку, що саме при виготовленні безпосередньо державного акту були допущені помилки, у зв'язку з чим державний акт, який виданий позивачу, не відображає реальних фактичних даних та є таким, що порушує права позивача як власника земельної ділянки, так як виявлені невідповідності перешкоджають позивачу у реалізації її прав користування та розпорядження земельною ділянкою, оскільки унеможливлюють розробку технічної документації для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та внесення відомостей про неї до Державного земельного кадастру, а в подальшому укладення договору оренди тощо, тому вказаний державний акт слід визнати незаконним та скасувати, а позов задовольнити повністю. Що стосується відзиву на позовну заяву Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 06 грудня 2018 року, в якому Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було заявлено клопотання про виключення його з числа відповідачів по справі, так як органи Держгеокадастру з 01.01.2013 року позбавлені повноважень щодо реєстрації та скасування прав власності земельною ділянкою, який надійшов до суду 11 грудня 2018 року, тобто після закриття 05 грудня 2018 року підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). З врахуванням вищевикладеного, суд не бере до уваги наданий представником відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відзив на позовну заяву з доданими до нього письмовими доказами, оскільки ухвалою суду від 09.11.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, відповідачам було роз'яснено право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання вказаної ухвали. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області зазначену ухвалу суду отримав 19.11.2018 року /а.с.28/, у встановлений судом 15-денний строк - по 04 грудня 2018 року включно, без поважних причин не подав відзив на позовну заяву і не обґрунтував неможливості його подання у встановлений судом строк. Крім того, державний акт виданий 11 вересня 2002 року, тобто до 01.01.2013 року, з якого змінено порядок реєстрації речових прав на земельні ділянки. Відповідно до п.2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджено Наказом Державного комітету по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року /в редакції, яка діяла на момент видачі позивачу державного акту/, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою відповідної державної адміністрації і скріплюється відповідною гербовою печаткою. Сторінку державного акту з зображенням плану земельної ділянки підписує начальник районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. Так як оспорюваний державний акт, який виданий з помилками, підписаний в тому числі і представником районного відділу земельних ресурсів Держкомзему України, правонаступником прав та обов'язків якого на даний час є ГУ Держгеокадастру в Одеській області, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, то підстав для виключення ГУ Держгеокадастру в Одеській області з числа відповідачів по даній справі немає.

Outcome: approved