Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без державної реєстрації шлюбу. Позов мотивувала тим, що вона та [PERSON] на протязі тривалого часу, а саме починаючи з 1980 року, проживали однією сім'єю в [ADDRESS] Постійно вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували майно для сумісного користування, доглядали та у всьому один одному допомагали. [INFO] року [PERSON] помер. До останнього дня життя вони були разом, однак так і не встигли оформити їх відносини та шлюб офіційно. Звернувшись до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин, а саме свідоцтва про шлюб. Тому виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з причини одержання свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала просила його задоволити. Додатково суду пояснила, що з 1980 року вона та [PERSON] почали проживати разом. У цьому ж році [PERSON] прописався в будинку її матері, в якому вони проживали до 1987 року. У 1987 році вони за спільні кошти придбали будинок по [ADDRESS] в якому почали жити разом з її неповнолітнім сином від першого шлюбу. У 1988 році померла її мати. Щоб будинок не був без господаря вона разом із сином повернулася проживати до материної хати, а [PERSON] лишився у придбаній ними хаті. Так вони і жили на дві хати, разом тримали господарство, мали спільний бюджет, побудували веранду і погреб. У 2006 році планували зареєструвати шлюб і почати будівництво кухні. Однак [PERSON] раптово помер. Поховання здійснювала виключно вона за власні заощадження. Відповідач [PERSON] лише допоміг придбати за її кошти все необхідне. Обід робили у будинку [PERSON], оскільки його хата знаходиться навпроти будинку [PERSON] Також зазначила, що і пам'ятник [PERSON] поставила вона. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що позовна заява позивача крім посилань на норми закону не містить жодних конкретних доказів на підтвердження спільного проживання позивачки з спадкодавцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також жодних документальних доказів введення спільного господарства, придбання будь-якого майна спрямованих на забезпечення життєдіяльності, саме сім'ї позивач суду не надала. Тому вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, вказала, що оскільки Сімейний Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року і, законодавець не надав йому зворотної сили, то встановлення даного факту повинно здійснюватися, якщо він виник після 01.01.2004 року. Представник відповідача Бахтинської сільської ради позов визнав, суду пояснив, що сільським головою він працює лише декілька місяців. Згідно інформації, яка міститься в погосподарських книгах [PERSON] та [PERSON] з 1980 по 1990 рік були зареєстровані за однією адресою в с.Воронівці Мурованокуриловецького району. На підставі цієї інформації Бахтинською сільською радою була видана довідка № 503 від 21.06.2016 року. При цьому зазначив, що вірність інформації в погосподарській книзі була посвідчена підписом [PERSON] Також зазначив, що ним були опитані попередні сільські голови [PERSON] та [PERSON], які підтвердили їх спільне проживання та ведення спільного господарства. Свідок [PERSON] суду показала, що є односельчанкою та сусідкою [PERSON] Їй відомо, що остання та [PERSON] проживали 26 років, як чоловік та жінка. Вони разом тримали господарство, жили на дві хати. [PERSON] допомагали їм будувати сарай, покрили хату шубою. Зі слів [PERSON] їй відомо, що після смерті [PERSON] вона взяла на себе витрати по його похованню, купляла продукти, калачі, хустки, порубала своїх курей на обід за померлим. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON] Ствердила, що останні протягом 26 років вели спільне господарство, тримали худобу, обробляли городи, жили на дві хати. [PERSON] в одній хаті, а [PERSON] в іншій, яка належала її матері. Після смерті [PERSON] [PERSON] здійснила його поховання, поставила пам'ятник. Чи був у них спільний бюджет, чи вели вони спільний побут сказати не може. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її свахою. Протягом десяти років [PERSON] доглядає за будинком [PERSON], обробляє земельну ділянку. Коли вони приїжджають зустрічає та приймає їх у цьому будинку. У 2006 році, коли їх діти ще навіть не зустрічалися, до неї у магазин приїхав син [PERSON] та придбав все необхідне для поховання [PERSON] Також зазначила, що [PERSON] просила її допомогти придбати пам'ятник на могилу покійного [PERSON], дала на це кошти. Свідок [PERSON] суду показала, що її хата межує з хатою покійного [PERSON] Останній в будинку жив самотнє, [PERSON] вона ніколи у нього не бачила. Чула, що [PERSON] час від часу зустрічався з [PERSON] Коли хоронили [PERSON] вона готувала обід, який був у будинку брата покійного [PERSON] Також зазначила, що останній їздив за труною, привозив продукти на обід. Однак за чиї кошти придбавалися продукти вона не може сказати. Свідок [PERSON] суду показав, що у 1980 та 1981 році, пізніше з 1997 року по даний час проживає в с.Воронівці Мурованокуриловецького району. Його хата знаходиться в центрі села, він щодня проходив біля будинку [PERSON] тому ствердив, що остання з [PERSON] ніколи не проживала, свій будинок не залишала, постійно проживала у ньому. А [PERSON] проживав у себе в будинку і кожний тримав своє хазяйство. Свідок [PERSON] суду показала, що покійний [PERSON] був рідним братом її чоловіка [PERSON] У 1987 році брат чоловіка вирішив придбати будинок, на його прохання вони поїхали в смт.Муровані Курилівці, де з ощадкнижки останній зняв 3000 крб на придбання хати. В даному будинку брат жив самотньо. [PERSON] в його будинку до його смерті не бачила. Чула, що [PERSON] зустрічався з [PERSON], однак жили вони окремо. Спільного господарства вони не вели, вона тримала в себе корови, а він тримав порося, яке вони йому віддали. Сарай та погріб йому допомагали будувати її чоловік та батьки. Вислухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 19 серпня 1987 року, на праві власності належав житловий будинок у с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 21). Позивач вважає себе спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори постановою № 313 від 02.07.2015 року позивачу відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували факт її родинних відносин з [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Отже для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу судом враховується наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. За положеннями ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Тобто, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім'ю, але статусу подружжя не набувають. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має з'ясувати такі факти: спільне проживання осіб, наявність спільного побуту, взаємних прав та обов'язків. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 року, яке визначається як сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти. Виписками із погосподарської книги Бахтинської сільської ради на 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1986-1990 роки стверджується, що позивач з 1980 року по 1990 рік проживала разом із [PERSON] (а.с. 14-17). Однак, дана обставина сама по собі не може бути беззаперечним доказом проживання однією сім'єю до часу відкриття спадщини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] та [PERSON] протягом 26 років вели спільне господарство, допомагали один одному, тримали худобу. Разом з тим, свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спростували вказаний факт, вказали, що [PERSON] жив самотньо, сам тримав хазяйство. У зв'язку з вказаною суперечністю суд виходить з того, що відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивач [PERSON] зазначає про спільне проживання з [PERSON] з 1980 року по 2006 рік, тобто близько 26 років. Разом з тим, не зважаючи на це, не надає жодного матеріального підтвердження факту такого проживання: доказів про спільне придбання будь-якого майна як рухомого, так і нерухомого, оплати комунальних послуг, облаштування та ведення сімейного побуту (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяв, анкет, квитанцій, заповітів, ділової та особистої переписки, з яких би вбачалося, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного. Разом з позовною заявою [PERSON] були надані довідки Бахтинської сільської ради (а.с. 8-11) в яких значиться, що померлий [PERSON] постійно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. [PERSON] до дня смерті [PERSON] проживала з ним без реєстрації та вела спільне господарство, а після його смерті здійснила його поховання та здійснює догляд за могилою покійного. Вона ж за адресою [ADDRESS], зареєструвалася лише у 2006 році. Разом з тим, як зазначено в судовому засіданні сільським головою Кравчуком А.І., довідка Бахтинської сільської ради № 503 від 21.06.2016 року у якій ідеться про спільне проживання [PERSON] та [PERSON], була видана на підставі даних погосподарських книг, із яких не вбачається спільність проживання зазначених осіб після 1990 року. Здійснення ж поховання померлого [PERSON] та догляд за його могилою не є доказом спільного проживання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Із виписок погосподарської книги Бахтинської сільської ради на 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки слідує, що [PERSON] з 1991 року по 2005 рік проживала лише зі своїм сином [PERSON] (а.с. 12, 13, 18, 20). При цьому будь-яких доказів її спільного проживання з [PERSON] у вказаний період нею надано не було. Більше того, з наданих представником відповідача виписок із погосподарських книг слідує, що [PERSON] з 1991 року по 2005 рік проживав одиноко (а.с. 39-42). У виписці погосподарської книги Бахтинської сільської ради на 2006-2010 роки значиться, що у 2006 році позивач проживала разом з [PERSON] до його смерті [INFO] року (а.с. 19). Разом з тим, вказану виписку суд не бере до уваги, оскільки рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 14 грудня 2016 року внесення [PERSON] в особовий рахунок № [NUMBER] погосподарської книги Бахтинської сільської ради як дружини голови домогосподарства [PERSON] визнано незаконним. Вказане рішення набрало законної сили 27.12.2016 року (а.с. 67-70). Крім того, з пояснень самої позивачки і всіх свідків, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача вбачається, що спільно [PERSON] та [PERSON] в одному житловому приміщенні не проживали. Позивач проживала в будинку своєї матері, а [PERSON] в належному йому на праві власності будинку. Положення ж частини другої статті 3 СК України, згідно з яким подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів (постанова від 20 лютого 2012 року N 6-97цс11). Інших доказів, які б свідчили, що [PERSON] та [PERSON] протягом п'яти років та по день смерті останнього [INFO] року проживали однією сім'єю, мали спільний побут, спільне господарство та обов'язки, притаманні подружжю та членам однієї сім'ї позивач суду не надала. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. В даному випадку, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту спільного проживання з [PERSON] з 1980 року і до дня смерті останнього [INFO] року, не доведено що таке проживання мало місце за адресою відкриття спадщини. Позивачем не надані докази їх сімейно-побутових стосунків, ведення ними спільного господарства, єдиного бюджету, придбання ними за спільні кошти певного майна та інших суттєвих обставин, що характеризують усталені відносини, що притаманні подружжю, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 212 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed