Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

06.08.2014 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що 13.04.2014 з вини відповідача [PERSON] відбувалося залиття належної їм квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS], власником якої є відповідач у справі. Відповідно до Акту про залиття від 15.04.2014 року, складеному комісією КП «Чоколівське», причиною залиття квартири позивачів стало недбале ставлення відповідача до сантехнічного обладнання. З метою визначення розміру матеріального збитку позивачі звернулися до судового експерта Черніна Я.О., яким проведено дослідження та встановлено, що розмір матеріального збитку завданого внаслідок залиття складає 69798,00 грн. Також позивачами понесено витрати на проведення оцінки матеріального збитку у розмірі 3000,00 грн. та витрати на ремонт меблів, які постраждали від залиття, у розмірі 1200,00 грн. В наслідок пошкодження належного позивачам майна їм завдано моральної шкоди, яку вони оцінюють в сумі 5000,00 гривень, і яка виразилась в моральних переживаннях за зіпсовані речі, а також в витрачанні часу для пошуку коштів з метою проведення відновлювального ремонту квартири та меблів та зверненні до суд за захистом свого порушеного права, що завдало психічних страждань та порушило звичний ритм життя. Крім того, позивачами поненсено додаткові витрати пов'язані з наймом житла в розмірі 12000,00 грн. З наведених підстав, посилаючись на положення ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, позивачі просять стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду завдану в результаті залиття квартири в розмірі 69798,00 грн., затрати понесені на оренду житла в розмірі 12000,00 грн., вартість ремонту меблів 1200,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Також просять стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір в розмір 243,60 грн. та 829,98 грн., втрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн., витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 3000,00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Зокрема, зазначила, що акт про залиття квартири від 15.04.2014 року складений з порушенням процедури, не відповідає вимогам чинного законодавства і не може бути належним доказом по справі, у зв'язку з чим позивачами не доведено того, що причиною залиття стало недбале ставлення відповідача до сантехнічного обладнання. Також на думку представника відповідача неналежним доказом у справі є висновок експерта Черніна Я.О., так як останній не містить кошторису, який визначав би розмір завданих збитків, і крім того дане експертне дослідження виконано не в рамках позовного провадження, з ініціативи позивача. Таким чином представник відповідача вважає, що позивачами не доведено розміру матеріального збитку, який завдано в результаті залиття, а витрати понесені на проведення вказаного дослідження є особистими витратами позивачів та не підлягаю відшкодуванню в порядку розподілу судових витрат. Вимоги позивачів щодо відшкодування витрат на оренду житла не підлягають задоволенню, оскільки на думку представника відповідача не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди - то на підтвердження факту її завдання та розміру не надано доказів, щодо стягнення вартості відновлювального ремонту меблів - то позивачами не підтверджено причинно-наслідкового зв'язку, між фактом залиття та їх пошкодженням. Також просить відмовити в задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки позивачами не надано належних доказів на пітвердження фактичного понесення вказаних витрат. Третя особа КП «Чоколівське» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням думки учасників процесу та положень ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартира [ADDRESS], в рівних частинах, що вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва згідно з розпорядженням від 10.01.2000 №23886. Згідно акту від 15.04.2014, затвердженого директором КП «Чоколівське» Даніловим В.О., 13.04.2014 в квартирі [ADDRESS] відбулося залиття, причиною якого стало недбале ставлення до сантехнічного обладнання в квартирі [ADDRESS], розташованої поверхом вище. Власником квартири [ADDRESS], розташованої в будинку [ADDRESS], є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва згідно з розпорядженням від 11.12.1998 №21260 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №3-1225. Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом. Згідно частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною підставою деліктної відповідальності є противоправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди. Для настання відповідальності за ст. 1166 ЦК України необхідна наявність протиправної поведінки особи, настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди, вина заподіювача шкоди. Такі ж роз'яснення викладені в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». За ст. 1192 ЦК України з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки. Згідно акту від 15.04.2014 року, затвердженого директором КП «Чоколівське» Даніловим В.О., при обстеженні встановлено, що у належній позивачам квартирі залито дві житлові кімнати площею 11 м2 та 16 м2, де пошкоджено шпалери та стелю, також залито місце загального користування: коридор площею 6 м2, ванна. Вказаний акт за формою за змістом відповідає додатку №4 до пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76, складений уповноваженими посадовими особами КП «Чоколівське». З наданого позивачами висновку судового експерта Черніна Я.О. від 24.07.2014 №27/40-14 вбачається, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної власникам квартири [ADDRESS], розташованої в житловому будинку [ADDRESS] внаслідок її залиття станом на дату проведення експертизи становить 69798,00 грн. До вказаного висновку додано фотофіксацію технічного стану приміщень, кошторисний розрахунок вартості відновлювальних робіт та свідоцтво [NUMBER], видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України, згідно якого Черніну Я.О. присвоєно (підтверджено) кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічних експертиз. Таким чином суд знаходить акт про залиття від 15.04.2014 року та висновок судового експерта Черніна Я.О. від 24.07.2014 №27/40-14 належними та допустимими доказами у справі, а заперечення представника в цій частині відхиляє. При цьому в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В супереч положень наведених норм представником відповідача доказів на підтвердження невинуватості відповідача у заподіянні шкоди, а також на спростування розміру завданого збитку - надано не було. Клопотань про призначення судових експертиз не заявлялось. Враховуючи обставини справи викладені вище, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивачів про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 69798,00 грн. та вважає за необхідне їх задовольнити. Крім того, за змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено обов'язок особи, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю якої, завдано моральної шкоди, фізичній або юридичній особі, відшкодувати таку шкоду за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що внаслідок залиття відповідачем належної позивачам квартири [ADDRESS], останнім завдана моральна шкода, яка полягала в душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у зв'язку з пошкодженням їх майна, в результат чого вони змушені були докладати додаткових зусиль та витрат для організації свого життя, спрямованих на відновлення свого порушеного права. Суд, виходячи з вимог розумності та справедливості, знаходить за можливе задовольнити вимогу позивачів про стягнення моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень, оскільки вважає, що такий розмір відповідає глибині фізичних та душевних страждань позивачів. Як зазначено судом вище, для настання відповідальності за ст. 1166 ЦК України необхідна наявність протиправної поведінки особи, настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди. При цьому обов'язок доказування вказаних обставин лежить на потерпілому. З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивачів про відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України у сумі 1200,00 грн. ґрунтуються на тому, що внаслідок залиття квартири з вини відповідача, окрім іншого було пошкоджено меблі, вартість відновлювального ремонту яких становить 1200,00 грн. В якості доказів на підтвердження даних вимог позивачами надано рахунок фактуру від 17.07.2014 №148, яким підтверджено витрати позивчів у вказаному вище розмірі. Разом з цим які саме меблі було відремонтовано та які роботи виконані з наданого рахунку не вбачається. Таким чином, враховуючи, що наявними матеріалами справи не підтверджено причинний зв'язок між залиттям квартири та пошкодженням меблів, суд вважає вимоги позивачів про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом меблів, недоведеними, у зв'язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог в цій частині. Також на думку суду необґрунтованими є вимоги позивачів про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з орендою іншого житла, з підстав визначених ст. 22 ЦК України. Так згідно частини першої ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частиною другою вказаної статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд погоджується з доводами представника відповідача, що витрати, пов'язані з орендою іншого житла, не є збитками, які підлягають відшкодуванню на підставі ст. 22 ЦК України, оскільки фактично є непрямими збитками, в той час як за правилами ст. 22 ЦК України, відшкодуванню підлягають саме прямі збитки: реальні збитки та упущена вигода. До того ж, позивачами не надано суду доказів на підтвердженя того, що в їх квартирі після її залиття неможливо було проживати і була необхідність винаймати жаитло. З наведених мотивів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з орендою іншого житла, у розмірі 12000,00 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що в цілому позов належить задовольнити частково, а саме, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню матеріальна шкода в розмірі 69798,00 грн. та моральна шкода в розмірі 2000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Вбачається, що за подачу позову позивачами сплачено 829,98 грн. судового збору за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. судового збору за вимоги про відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивачами понесено витрати пов'язані із залученням спеціаліста. Зокрема, вартість експертного будівельно-технічного дослідження за договором від 31.07.2014 №30/07-14 складає 3000,00 грн., які сплачені позивачкою [PERSON] згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №17. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогами майнового характеру в розмірі 697,98 грн., за вимогами про відшкодування моральної шкоди - 243,60 грн., всього - 941,58 грн., а також витрати, пов'язані із залученням спеціаліста в розмірі - 3`000,00 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ст.56 ч.1 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг адвоката від 21.07.2014 року. Згідно п. 5.1 вказаного договору вартість послуг складає 2500,00 грн. Відповідно до заяви на відправлення переказу від 22.07.2014 позивачем сплачено 2500,00 грн. на користь [PERSON], котра здійснювала представництво позивача в суді, є фахівцем в галузі права та за законом має право на надання правової допомоги, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER] долученим до матеріалів справи. Постановою КМУ від 27.04.2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено, що якщо компенсація сплачується іншою стороною, граничний її розмір не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218,00 грн. Таким чином на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 633,36 грн., з розрахунку за 1 год. 18 хв., які витрачені адвокатом на участь в судовому засіданні.

Outcome: partial