Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

06 вересня 2021 р. позивач звернулась до Куп`янського міськрайонного суду з позовом до ТОВ «СМАРТФІНАНС», 3-і особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 28.07.2021 р. приватний нотаріус Бригіда В.О. вчинив нотаріальний напис, запис в реєстрі № 19348 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості. За вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження від 26.08.2021 року №66616605. З виконавчим написом позивач не згодна, вона категорично заперечує наявність у неї заборгованості, так як вона не укладала кредитний договір з відповідачем та не отримувала кредитних коштів. За таких обставин вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 07.09.2021 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 07.09.2021 року за заявою позивача про забезпечення позову, в порядку забезпечення позову \~зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 66616605, відкритим 26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною, на\~підставі виконавчого\~напису, вчиненого 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровием, за реєстровим № 19348, про стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС», заборгованості в розмірі 16996, 76 грн., до набрання судовим рішенням законної сили у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС», 3-і особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того,\~ухвалою судді\~від 07.09.2021\~року за\~заявою позивачавитребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. завірену належним чином копію виконавчого напису від 27 липня 2021 року № 19348 та належним чином посвідчені копії документів, на підставі яких його вчинено та копії документів, які долучені до вказаного виконавчого напису, та від ТОВ «СМАРТФІНАНС» завірену належним чином копію виконавчого напису від 27 липня 2021 року № 19348, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та завірені належним чином копії документів, на підставі яких його вчинено та копії документів, які долучені до вказаного виконавчого напису, в тому числі кредитний договір, укладений між ТОВ «СМАРТФІНАНС» та [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Також надала суду 07.12.2021 р. письмові пояснення на відзив відповідача, в яких вона зазначає, що з відзивом не згодна, оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом із порушенням чинного нотаріального законодавства, так як вона ніколи не укладала кредитний договір з ТОВ «СМАРТФІНАНС» та АТ «Банк Форвард», категорично заперечує наявність в неї заборгованості за вказаним кредитним договором. Відносно наданої відповідачем копії заяви від 30.03.2013 р. клієнта [PERSON] до ПАТ «Банк Русский Стандарт», зазначає, що вказаний письмовий доказ не свідчить про нотаріальне посвідчення кредитного договору між позивачем та відповідачем, та між позивачем та ПАТ «Банк Русский Стандарт». Договір про відступлення права вимоги від 25.02.2020 р., повідомлення боржника про зміну стягувача відповідачем до суду не надані. Також відповідач не довів неспівмірність витрат понесених позивачем на правову допомогу у справі, не спростував належними та допустимими доказами відсутність таких витрат у позивача. Крім того, позивачем було долучено разом з заявою копію виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі № 19348 від 28.07.2021 р. та супровідний лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., адресований позивачу. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Разом з цим, 27.09.2021 р. директором ТОВ «СМАРТФІНАНС» надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками (копії заяви від 30.03.2013 р. клієнта [PERSON] до ПАТ «Банк Русский Стандарт» про отримання кредиту, заяви про вчинення виконавчого напису, виписки з рахунку повідомлення [PERSON] , довіреності), в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що ТОВ «СМАРТФІНАНС» набув право вимоги за укладеним між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] договором про надання та використання платіжної карти з 25.02.2020 р., на підставі договору відступлення прав вимоги боргових зобов`язань № 25/02/20 від 25.02.2020 р. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань [PERSON] по кредитному договору, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості в сумі 16\~996,76 грн., який був вчинений відповідно до діючого законодавства і на підставі заяви стягувача, розрахунку заборгованості по кредитному договору, виписки по рахунку, тобто на підставі всіх передбачених законом документів. Крім того, у відзиві зазначено, що відповідач не надав суду достатньо доказів, які б підтверджували б витрати на правничу допомогу. Також директор ТОВ «СМАРТФІНАНС» щодо строків подання відзиву, посилався на запроваджений в Україні карантин, дія якого продовжена до 31.12.2021 р., внаслідок чого, і у відповідності до ч.2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Приватний нотаріус\~Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в\~судове засідання\~також не з`явився, надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить винести рішення згідно чинного законодавства України. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, враховуючи позиції учасників справи, перевіривши матеріали та докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що згідно виконавчого напису, вчиненого 28 липня 2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, за реєстровим № 19348, звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків:\~ [NUMBER] , яка є боржником за Кредитним договором № 105277719 від 30.03.2013 р., укладеного з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС». Стягнення заборгованості проводиться за період з 31.08.2018 р. по 01.06.2021 р. Сума повної заборгованості складає 15\~896,76 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 10\~968,76 грн.; заборгованість за процентами становить 4928 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 0,00 грн., 1100 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 92). Відповідно до заяви № 105277719 від 30.03.2013 р., між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт» укладено кредитний договір з використанням платіжної картки з встановленим лімітом зі ставкою 4,99 % щомісячно (а.с. 67). Згідно заяви про вчинення виконавчого напису від 28.07.2021 р. (Вих.21072021/344), ТОВ «СМАРТФІНАНС» звернувся до приватного нотаріусу\~Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. про вчинення виконавчого напису по Кредитному договору № 105277719 від 30.03.2013 р. У додатках до вказаної заяви зазначені документи: Кредитний договір № 105277719 від 30.03.2013 р. з додатками; виписка з рахунка боржника; документи стягувача; Витяг з Договору відступлення прав вимоги боргових зобов`язань № 25/02/20 від 25.02.2020 р. (а.с. 68). З Виписки з рахунку, відкритому в АТ «БАНК ФОРВАРД», за кредитним договором № 105277719 від 30.03.2013 р. на ім`я [PERSON] вбачається, що ТОВ «СМАРТФІНАНС» зазначає заборгованість [PERSON] перед ними за період з 31.08.2018 р. по 01.06.2021 р., яка, станом на 28.07.2021 р., складає 15\~896,76 грн. (а.с. 69). В вимозі ТОВ «СМАРТФІНАНС» зазначає, що надсилає [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заключну вимогу щодо сплати зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі у загальному розмірі 15\~896,76 грн. з строком погашення до 02.07.2021 р. (а.с. 70). Постановою про відкриття виконавчого провадження № 66616605 від 26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження на\~підставі виконавчого\~напису № 19348 від 28.07.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., яка 26.08.2021 р. була направлена [PERSON] за вищезазначеною адресою (а.с. 13-14, 21). Крім того, 26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. на підставі зазначеного виконавчого напису були винесені у відношенні [PERSON] постанови: постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про арешт коштів боржника, постанова про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 15-20). Згідно повідомлення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30.08.2021 р. № 20.1.0.0.0/7-210828/3151, надісланого [PERSON] , позивачу по справі, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 26.08.2021 ВП № 66616605, банком накладений арешт на її кошти (а.с. 22). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2017 р., позивач після укладення шлюбу 25.01.2017 р. з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що також підтверджується ID-карткою та довідкою про присвоєння їй ідентифікаційного номеру (а.с. 30, 11, 12). Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-4\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідност.526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідност.527\~ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно доч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідност.629\~ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно дост.1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Такими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Главою 16 щодо Вчинення виконавчих написів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Дана позиція також викладена у пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). При цьому також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Установлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 28 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 28.07.2021 р. були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 28.07.2021 р. була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідач свої вимоги щодо заборгованості [PERSON] ( [PERSON] ) за кредитним договором обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог, які до суду взагалі надані не були, що унеможливлює встановити та перевірити суду інформацію про графік розрахунку, нарахування саме такої суми заборгованості, її складових, даних про внесення позивачем платежів та строку розрахунку заборгованості. У матеріалах справи відсутні письмові докази укладення між ПАТ «Банк Русский Стандарт», АТ «Банк Форвард», та ТОВ «СМАРТФІНАНС» договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором № 105277719 від 30.03.2013 р., які б підтверджували право відповідача стягувати борги, які виникли за участі ПАТ «Банк Русский Стандарт» та її боржників. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30 грудня 1998 року № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, ТОВ «СМАРТФІНАНС» не надало суду належним чином завірені копії документів, що подавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, а саме: первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), договори відступлення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Із огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року. Доказів направлення [PERSON] будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення, відступлення прав вимоги із підтвердженням направлення та вручення позивачу таких документів, в матеріалах справи немає. Крім того, суд звертає увагу, що виконавчий напис нотаріуса містить адресу місця реєстрації боржника, яка не відповідає адресі місця реєстрації позивача, що у свою чергу унеможливлює отримання таких докаментів позивачем та можливість вчасного реагування на них. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, на думку суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц . З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд дійшов до висновку про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом із порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Згідно ч.7\~ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відносно заявленого відповідачем клопотання щодо поновлення строків на подання відзиву, суд зазначає наступне. Згідно поштового повідомлення, ухвала про відкриття провадження від 07.09.2021 р., в якій зазначено, що судове засідання призначене н 05.10.2021 р., була отимана відповідачем 14.09.2021 р. Відзив разом з додатками надійшов до суду 27.09.2021 р., тобто, на тринадцятий день після отримання вказаної ухвали суду. Частиною 7\~статті 178\~ЦПК України\~передбачено,\~що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. З огляду на вищезазначене вбачається, що відзив було подано відповідачем в рамках процесуального строку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір за позов немайнового характеру у розмірі 908 грн. (квитанція про сплату № 26015 від 03.09.2021) (а.с. 1) та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (квитанція про сплату № 26048 від 03.09.2021) (а.с. 33), а всього на загальну суму 1362 грн., підлягає стягненню з відповідача. При вирішенні питання щодо стягнення на користь позивача понесених витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у п.95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як убачається з матеріалів справи між адвокатом Гладченко І.С. та Паламарчук Н.С. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги від 30.08.2021 року. На підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 2600 грн., позивачем було надано акт виконаних робіт за договором про надання правової (правничої) допомоги від 30.08.2021 року № 247, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом для надання правничої допомоги від 06.09.2021 р. та квитанцію № 201/1 від 30.08.2021 р. про сплату авансу в сумі 2600 грн. Беручи до уваги вищезазначене, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2600 грн.

Outcome: approved