Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

07.05.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, з 08.05.2015 року до 27.05.2016 року, у звязку з опікою над дитиною-інвалідом, яка потребує домашнього догляду. Також просить одноразово стягнути з відповідача на користь позивача 1\~038 грн. 19 коп. на покриття половини додаткових витрат, понесених на лікування доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що він отримує незначний дохід від підприємницької діяльності, вже сплачує аліменти на користь позивача та не має фінансової можливості оплачувати додаткові витрати. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 29.02.2009 року, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Факт біологічного батьківства відповідача у відношенні до [PERSON] підтверджений висновком судово-генетичної експертизи від 10.02.2012 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2012 року відповідача визнано батьком малолітньої [PERSON] та стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до консультаційного висновку від 29.04.2013 року № 38748 зроблений висновок та поставлений діагноз [PERSON], [INFO], а саме: двухсенсоневідна глухота. Згідно індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №96/0513 від 08.05.2013 року (вікова категорія до 18 років) дитячої поліклініки №2 Чернігівської міської ради, встановлено наявність інвалідності з 08.05.2013 року по 27.05.2029 рік, тобто до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до медичного висновку № 39/0113, виданого 08.05.2013 року дитячою поліклінікою № 2 Чернігівської міської ради, вказана дитина страждає на двусторонню сенсоневральну приглухованість ІV ступеня (глухота). Згідно довідки дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради (а.с. 16) [PERSON], [INFO], має статус дитина-інвалід та потребує домашнього догляду. Дана довідка дійсна до 27.05.2016 року. Стаття 88 СК України передбачає, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Частиною 2 вказаної статті визначено, що розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Враховуючи рівень доходів відповідача, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно, з 08.05.2015 року до 27.05.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті регламентує, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували фактичне понесення нею витрат в розмірі 1\~300 грн., враховуючи, що товарний чек (а.с.21) не є доказом сплати цих коштів, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами понесення додаткових витрат на дитину у звязку з її хворобою на суму 776, 38 грн., у звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача одноразово половину цих витрат на лікування дитини в сумі 388, 19 грн.

Outcome: partial