Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

04 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, мотивує свій позов тим, що 02 листопада 2011 року придбала у відповідачів будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. 16 травня 2016 року вона зареєструвала право власності на вказаний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У квітні 2017 року вона вирішила оформити право власності на земельні ділянки, площею 0,25 га та 0,1992 га надані для ведення особистого селянського господарства. 03 квітня 2017 року їй стало відомо, що вказані земельні ділянки належали батьку відповідачів [PERSON], який помер [INFO] року, його спадкоємці оформили тільки право власності на житловий будинок, який продали [PERSON], а земельні ділянки не оформили, що і змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, хоча про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, проте надала заяву в якій просив розглянути справу за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, викладених у позовній заяві. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином причини неявки суду не повідомили, надали заяви про розгляд справи без їх участі, з позовом згодні. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі та суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).. Із досліджених у судовому засіданні документів слідує, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.02.2016 року за [PERSON], [INFO], визнано право власності на житловий будинок літ А-1, загальною площею 71,40 кв.м., житловою площею 47,40 кв.м., з надвірними будівлями: літня кухня літ. Б, 4 сараї: літ. В, літ. Г, літ. Е, літ. Ж, гараж літ. Д, погріб літ. К, вбиральня літ. У, навіс літ. М, колонка літ. Л, огорожа літ. N, розташований за адресою[ADDRESS]Ксерокопією спадкової справи № 261/2011, достовірно встановлено, що відповідачі є спадкоємцями майна після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 33-52). Згідно довідки № 02-191/193 від 03.04.2017 року виданої виконавчим комітетом Одрадівської сільської ради Первомайського району Харківської області за [PERSON], померлим [INFO] року обліковується земельна ділянка на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], земельна ділянка складає - 0,4492 га: для обслуговування житлового будинку - 0,25 га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,1992 га., розташована за адресою: [ADDRESS] Державним актом на право приватної власності на землю підтверджується право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,4492 га виданої на підставі рішення виконкому Одрадівської сільської ради Первомайського району Харківської області ( а.с.14). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями після [PERSON], померлого [INFO] року, є його донька - [PERSON] та [PERSON] ( а.с.17,18). Згідно інформаційної довідки Управління відділу державного земельного кадастру Міськрайонного Управління Держкомзему у м. Первомайський і Первомайському районі № 07-03/414 від 10.04.2012 року відомості на земельні ділянки гр. [PERSON], що мешкав за адресою : [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1992 га та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 263 від 07.02.2000 р. державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] ( а.с.16). [PERSON] у своєму позові зазначає, що оформити свої права у державній нотаріальній конторі вона не має можливості, оскільки спадкодавці не оформили вказану земельну ділянку. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1992 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою : [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved