Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

06.06.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 10490,00 грн., моральну шкоду у сумі 1000,00 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач проживає поверхом вище у квартирі [ADDRESS] того ж будинку. За твердженням позивача, його квартиру було затоплено неодноразово і 19.11.2018 року квартиру позивача було затоплено у черговий раз. Згідно акту ЖЕД-412 від 19.11.2018 року, причиною затоплення стало пошкодження гребінки в квартирі відповідача. За змістом вказаного акту завдано майнову шкоду: кухня - стеля та стіна (водоемульсійне покриття); ванна - стеля та стіна (водоемульсійне покриття); туалет - стеля (водоемульсійне покриття). Внаслідок залиття квартира позивача потребує термінового поточного ремонту. Згідно зі зведеним кошторисним розрахунком, вартість проведеного ремонту квартири позивача становить 10490,00 грн., включаючи оплату за складання розрахунку у розмірі 800,00 грн. Факт завданої майну позивача шкоди підтверджується даними Акту комісії ЖЕД. Позивач вказує, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати шкоду, не дивлячи на неодноразові звернення позивача. Також позивач вказує, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює в 1000,00 грн. Ухвалою суду від 14.06.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачка отримала 03.07.2019 року, однак відзиву на позовну заяву у відповідності та з дотриманням вимог ст. 178 ЦПК України суду не подала. Натомість 15.07.2019 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача зі змісту яких вбачається, що відповідачка не визнає заявлених до неї позовних вимог та зазначає, що позовна заява та факти завдання шкоди майну не відповідають дійсності. Відповідач вказує, що позивач зазначає у своїй позовній заяві про те, що його квартиру було затоплено неодноразово, але у квартирі відповідача проживають квартиранти і її про факти затоплення ніхто не повідомляв. Відповідачка зазначає, що одного разу з ранку до неї дійсно приходила дружина позивача із сином, та повідомили про те, що відповідачка їх затоплює. Відповідачка запросила їх запросила до квартири і вони побачили, що в квартирі відповідача сухо і ніде, нічого не тече. Після візиту дружини позивача відповідачка викликала сантехніка [PERSON] , який обслуговує будинок, та попросила його знайти причину на скаргу сусіда. Вказаною особою було встановлено, що не з вини відповідача, а у зв`язку із зношенням труб загального користування, з`явилась тріщина, яка стала причиною затоплення стелі та стіни туалету, а також стіни ванної кімнати. Відповідачка зазначає, що запропонувала позивачу гроші на закупівлю будівельних матеріалів, однак він відмовився, бажаючи більше. Відповідачка вказує, що є людиною пенсійного віку, отримує пенсію у розмірі 1497,00 грн. та не має можливості виконати бажання позивача на пред`явлену суму, і своєї вини у тому що відбулось, відповідачка не бачить, а тому просить суд об`єктивно розглянути справу у відповідності до вимог закону. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за змістом акту про залиття від 19.11.2018 року, затвердженого начальником ЖЕД-412, на центральну диспетчерську службу поступила заявка мешканця кв. [ADDRESS] за № 4762819 від 19.11.2018 року про залиття з вище розташованої кв. [ADDRESS] . При обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено , що мережі (ХВП, ГВП, водовідведення та ЦО), які обслуговуються ЖЕД не пошкоджені. У ванній кімнаті під ванною виявлено помокріння підлоги, наслідком якого є можливе пошкодження гребінки, за обслуговування якої відповідає мешканець. Більш детально провести огляд немає можливості, оскільки повний доступ до мережі відсутній (закладено керамічною плиткою). Мешканцю кв. [ADDRESS] порекомендовано відкрити мережу та провести її ремонт для припинення подальших залиттів нижче розташованої кв. [ADDRESS] . При візуальному огляді квартири комісія виявила, що внаслідок залиття пошкоджено: кухня - стеля та стіна (водоемульсійне покриття); ванна - стіна (водоемульсійне покриття); туалет - стеля та стіна (водоемульсійне покриття) (а.с. 6). За змістом наявного в матеріалах справи зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, без дати складання та дати залиття, складеного в поточних цінах станом на 01.11.2018 року, розрахунок здійснено на суму 10490,00 грн. (а.с. 10-11). Відомість ресурсів до локального кошторису №2-1-1 на будівельні роботи, також не містить дати ї складання та дати залиття квартири, складена у поточних цінах матеріальних ресурсів прийнятих станом на 01.11.2018 року (а.с. 12-13). За змістом локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1, цей кошторис складений на підставі акту про залиття від 19.11.2018 року, сам кошторис дати його складання не містить, у його змісті вказано, що кошторис складений у поточних цінах станом на 01.11.2018 року. У графі «найменування робіт і витрат» вказано наступне: кухня - стелі та стіни; ванна - стелі; туалет - стелі та стіни (а.с. 14-18). Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно положень ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить. Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Вирішуючи спір по суті суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне. Позивач у розмір завданих збитків включає також оплату за складання зведеного кошторисного розрахунку про вартість проведення ремонту квартири в сумі 800,00 грн., однак матеріали справи не містять будь-яких доказів про сплату такої суми позивачем на користь інженера-проектувальника, або виставленого позивачу рахунку на цю суму. Отже, така сума нічим не підтверджена. Вивчаючи документи щодо вартості ремонту, судом встановлено, що локальний кошторис на будівельні роботи у розділі « Ванна », всупереч акту про залиття від 19.11.2018 року, містить ремонтні роботи по стелі, хоча у акті про залиття зафіксовано пошкодження стіни, а не стелі ванної кімнати. Зазначене впливає на можливість визнання такого доказу належним та достатнім щодо розміру завданого позивачу матеріального збитку. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В супереч твердженням позивача про те, що актом про залиття від 19.11.2018 року встановлено вину відповідача у залитті його квартири, у вказаному акті зазначено, що можливим є пошкодження гребінки. Отже, комісія лише припустила можливу причину, однак достеменно її не встановила і за таких умов відсутні підстави для обґрунтованого висновку про те, що залиття квартири позивача сталось саме з вини відповідача та з її квартири, поскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається зі змісту акту про залиття, позивач був присутнім при огляді квартири, ознайомився із актом, про що засвідчив власним підписом, та жодних заперечень щодо змісту цього акту, не викладав. Натомість, з урахуванням відсутності пошкоджень за які відповідає обслуговуюча компанія, за для належного підтвердження вини саме відповідача у заподіянні збитку, відповідним актом слід було виключити можливість затоплення квартири позивача з інших сусідніх квартир та вище розташованих квартир, враховуючи, що квартира позивача також мала помокріння. За обставинами справи, лише встановлення таких обставин мало б належним чином підтвердити вину саме відповідача у завданні матеріальної шкоди. Позивач не був позбавлений можливості ініціювати перед комісією питання про необхідність огляду інших сусідніх квартир аби виключити можливість вини їх мешканців у залитті квартири позивача. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач відповідний дій не здійснив погодившись із актом, та вважає, що ним встановлено вину відповідача у затопленні квартири. Ураховуючи, що докази надаються сторонами і суд не має право ґрунтувати свої висновки на припущеннях, вимоги позивача про відшкодування йому матеріальної шкоди завданої залиттям квартири не підлягають до задоволення, у зв`язку з недоведеністю вини саме відповідача у завданні такої шкоди. Поскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, не підлягають до задоволення і вимоги позивача про стягнення визначеної ним суми моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від основної вимоги та їх задоволення залежить від результату вирішення основної вимоги щодо стягнення матеріальних збитків. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed