Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

05.09.2018\~року до\~суду звернувся\~представник Публічного\~акціонерного товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.01.2014 року в сумі 75494,72 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.01.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобовязання по договору не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками, а також іншими виплатами, відповідно до умов договору. У звязку з цим виникла заборгованість в сумі 75494,72 грн., що складається із заборгованості за кредитом 4937,94 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 63385,60 грн., заборгованості за пенею та комісією 3100,00 грн., а також штрафів 500 грн. фіксована частина, 3571,18 грн. процентна складова. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, тому просить стягнути з останнього вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви (надалі Заява), в якій міститься підпис зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 10-35). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 8, 9) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст. 1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обовязки сторін, повязанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачем, вона ознайомлена та згодна з Тарифами банку (а.с. 10). З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, загальна сума якої станом на 14.08.2018 року становила 75494,72 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4937,94 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 63385,60 грн., заборгованості за пенею та комісією 3100,00 грн., а також штрафів 500 грн. фіксована частина, 3571,18 грн. процентна складова. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обовязковим для виконання (ст. 629 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині сплати заборгованості за кредитом 4937,94 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 63385,60 грн., заборгованості за пенею та комісією 3100,00 грн., а всього 71423,54 грн., оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком, відповідачем не спростовані. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафів 500 грн. та 3571,18 грн. за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором задоволенню не підлягає, оскільки договором передбачена подвійна відповідальність одного виду за одне й те саме порушення, а саме за порушення позичальником строків виконання зобовязання за кредитним договором банком одночасно нараховані пеня та штраф. За змістом ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки. Таким чином, вимога позивача про застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, одночасне стягнення з боржника пені та штрафів не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь банку підлягає стягненню 71423,54 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 94,61% з розрахунку: 71423,54 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 75494,72 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 94,61% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1667,03 грн. з розрахунку: 1762 грн. (сума сплаченого судового збору) х 94,61% (відсоток задоволених позовних вимог) : 100. На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України,

Outcome: partial