overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

06 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 122/115. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.06.2016 р. о 18 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.06.2016 р. о 18 год. 48 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, збуджений, відмовляється від їжі. Напружений, занепокоєний, тривожний. Дезорганізований у навколишньому середовищі. Мова прискорена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція змішана форма (порушення поведінки з психотичними включеннями в анамнезі). Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

06 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 59/397. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.10.2016р. об 11 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.10.2016р. об 11 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий відмовляється від їжі, висловлює маячні ідеї отруєння, переслідування, чує імперативні „голоси. Озивається на своє імя. Тривожний, підозрілий. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 травня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 31 серпня 2016 року заборгованість за кредитними зобов'язаннями становить на загальну суму 19\~022,83 грн., що складається з заборгованості за кредитом 4\~549,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11\~520,53 грн., заборгованості за пенею та комісією 1\~570,30 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 882,04 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 травня 2010 року на загальну суму 19\~022,83 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 квітня 1988 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від сумісного проживання дітей не має. Їх сімейне життя не склалося через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння. В теперішній час сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надіслала, в звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого міськвідділом РАЦС м. Херсона, шлюб зареєстрований 16 квітня 1988 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №224. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Шамшур» (а.с.7). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2001 року, актовий запис № 554, від якого спільних дітей не мають. З серпня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати їх шлюб з відповідачкою. У попереднє судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги (а.с.15). Відповідачка у попереднє судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, просила залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с.21). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 26 грудня 2001 року зареєстрували шлюб (а.с. 23), від якого дітей не мають. З серпня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, точку зору сторін щодо неможливості досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 2014 року, актовий запис № 75, від якого спільних дітей не мають. З вересня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги, взаємодопомоги та почуття взаємної любові. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати їх шлюб з відповідачем. У попереднє судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 4). Відповідач у попереднє судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с. 20). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 05 квітня 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого дітей не мають. З вересня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги, взаємодопомоги та почуття взаємної любові. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, точку зору сторін щодо неможливості досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 08.07.1962 року зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Сумісне життя не склалося, що стало причиною фактичного розірвання шлюбних відносин на початку 1963 року. З того часу вони не бачилися, не спілкувалися. Позивач вважає, що збереження сімї неможливо та суперечить його інтересам. Позивач просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.07.1962 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №210, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-НО №449681 (а.с.6). Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають, фактично шлюбні відносини припинені у 1963 році, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 25 квітня 2001 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Прутівській сільській раді Снятинськогог району, Івано-Франківської області, актовий запис № 6. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між ними виникали непорозуміння, дружина багаторазово зраджувала йому. Вони мають абсолютно різні інтереси та погляди на життя, в них різні життєві позиції. На даний час вони проживають із відповідачем окремо, відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча формально перебувають в шлюбі. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, неповнолітніх дітей залишити проживати з відповідачкою. Позивач подав до суду заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Відповідачка теж подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 25 квітня 2001 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Глущак) О.І. у Прутівській сільській раді Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 /а.с.4/. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Між позивачем та відповідачкою виникали непорозуміння, дружина багаторазово зраджувала йому і вони мають абсолютно різні інтереси та погляди на життя, в них різні життєві позиції та на даний час сторони проживають окремо, відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча формально перебувають в шлюбі. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Глущак) О.І. розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з відповідачкою. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 29 червня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у липні 2012 року. Спір щодо поділу майна буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені в липні 2012 року (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 червня 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Черкаської селищної ради новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~15 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). 26 липня 2005 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у липні 2012 року. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON], з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, вона з сином проживають окремо від відповідача, останній добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі в її утриманні не приймає, працездатний, працює у службі охорони СТОВ «Колос» Коломацького району, інших утриманців не має. В зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог в якій просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 15). Відповідач надав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглядати справу без його участі (а.с. 16). Суд, врахувавши думки позивачки і відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 17, виданого 07 липня 2008 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області, батьком [PERSON], який народився [INFO] року, є [PERSON] (а.с. 07). Згідно довідки № 1109, виданої 30 вересня 2016 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області позивач зареєстрована [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстрований також її син - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). У відповідності з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Таким чином, суд вважає обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню вимогу, щодо стягнення з відповідача [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], на користь позивача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved