Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

07.04.2009 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги, зобовязання регулярно сплачувати комунальні послуги, зобовязання укласти договір найму, стягнення моральної шкоди. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є власником буд. № 6 по вул. Гастелло в м. Одесі. В зазначеному будинку разом з ним проживають його колишня дружина [PERSON], його донька [PERSON], її чоловік [PERSON] та двоє онуків. Після розірвання шлюбу в 2006 році відношення між членами родини погіршилися. Вони займають фактично весь будинок. У вересні 2006р. між ними була досягнута домовленість про оплату комунальних послуг, яку вони виконували до липня 2007р. Після цього часу оплату за комунальні послуги вони не виконують. Як зазначив позивач, на його законні вимоги щодо оплати комунальних платежів та квартирної плати відповідачі спровокували скандал та внаслідок двох сфабрикованих справ він був притягнутий до адміністративної відповідальності постановами суду від 30.01.2009р. та 17.02.2009р. Крім того, відповідачі декілька разів викликали міліцію, позивача викликали до органів внутрішніх справ для дачі пояснень, однак в порушення кримінальної справи стосовно позивача було відмовлено, оскільки обвинувачення не знайшли свого підтвердження. Також відповідачі намагалися помістити позивача в психічну лікарню, у зв»язку з чим позивач змушений був доводи стан свого психічного здоров»я та проходити комісію в Одеській обласній психіатричній лікарні №1. Суворовською прокуратурою м.Одеси вказано на упорядкування виїздної консультативної психіатричної допомоги та недопущення в майбутньому аналогічних випадків. Заборгованість за комунальні платежі складає 9934 грн. 25 коп. Плата за користування житловими приміщеннями в будинку та садом позивачем встановлена у 3000 гривень на місяць. Крім цього позивач заявляє вимоги щодо стягнення моральної шкоди, який оцінює у 30000 грн. На вимоги позивача проводити оплату за комунальні послуги, відповідачі провокують скандали, викликали міліцію, позивача забирали у відділення, де він був змушений давати пояснення, також до позивача додому приїжджали лікарі психіатричної лікарні, виписували йому лікування та намагалися покласти його на обстеження у зв»язку з чим він змушений був доводити стан свого психічного здоров»я. Все це спричинило тяжкі душевні та психічні страждання: образа від несправедливості, грубості з боку відповідачів, постійні приниження та образи позивача у присутності його онучок, яких він любить та спілкування з якими вони його позбавили. Звичайний уклад життя позивача порушено, у своєму будинку він зявляється тільки для ночівлі, побоюючись нових провокацій з боку відповідачів. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті комунальних послуг в сумі 9037 грн. 07 коп., по оплаті за телефон в сумі 1111 грн. 93 коп., зобовязати відповідачів проводити оплату комунальних послуг за користування електроенергією, газом, водою, каналізацією, телефоном в розмірі 5/6 частин нарахованих до сплати не пізніше 20 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2009 року, зобовязати відповідачів укласти з ним договір найму жилого будинку № 6 по вул. Гастелло в м. Одесі, стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь моральну шкоду в сумі 30000 грн., стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь 3000 грн. витрати на правову допомогу, судовий збір в сумі 434 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялися належним чином про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки, що є в матеріалах справи, причину неявку до суду не повідомили. За таких обставин суд, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником буд. 6 по вул. Гастелло в м. Одесі відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17.10.1995р., посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори. Також в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 12.09.2007р. було розірвано шлюб, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 12.09.2007р. другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Однак вона продовжує проживати у будинку позивача. В судовому засіданні встановлено, що разом з позивачем проживають відповідачі, які з липня 2007 року не виконують оплату за комунальні послуги, в наслідок чого між ними виникають постійні сварки, у звязку з чим позивач змушений був звернутися в суд з цим позовом. Згідно до ч.3 ст. 156 ЖК України, члени сім»ї власника будинку (квартири) зобовязані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім»ї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім»ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень позивача, відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною позивача, а відповідачка [PERSON] донькою позивача. Однак разом вони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, а отже відповідачі є колишніми членами його сім»ї. Крім того, між сторонами відсутня угода про безоплатне користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначають угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартиру плату і плату за комунальні послуги. Згідно розрахунків та квитанцій, наданих позивачем заборгованість відповідачів перед позивачем за період з березня 2006 року по січень 2010 року складає: телефон 1076,32 х 5\\6 = 896,93грн. + з травня 2009 року по січень 2010р. 215грн. =1111,93грн.; електроенергія 6411,07грн. х 5\\6 981,69грн. = 4360,87грн.; газ 5958,41 х 5\\6 - 917,47 = 4047,87грн.; вода та каналізація 970,89грн. х 5\\6 180,50 = 628,58грн. Таким чином заборгованість відповідачів по оплаті комунальних послуг складає 9037,07грн., по оплаті за телефон 1111,93коп. Оскільки вина відповідачів встановлена, вони проживають у будинку позивача та мають зобовязання брати участь у витратах по утриманню будинку в якому проживають, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги, зобовязання регулярно сплачувати комунальні послуги, зобовязання укласти договір найму, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки вина відповідачів знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду вимоги про відшкодування моральної шкоди позивача підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Спричинення позивачу тяжких душевних та психічних страждань підтверджується пояснення позивача, з яких вбачається, що у зв»язку з діями відповідачів, які зверталися до різних органів зі скаргами на позивача, він був змушений давати різноманітні пояснення, доводити стан свого психічного здоров»я. Вищевказане підтверджується наглядовим провадженням №854ж-2008 за скаргами [PERSON], з якого вбачається, що позивач неодноразово звертався до прокуратури Суворовського району м.Одеси із заявами на дії відповідачів та лікарів Одеської обласної психіатричної лікарні №1. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню на користь позивача в розмірі 8000 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення а також витрати на правову допомогу. Позивачем при подачі позову сплачено 434грн. - судового збору та 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, що підтверджується квитанціями, які є в матеріалах справи. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, 1 порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат пов»язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов»язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Як пояснила в судовому засіданні адвокат [PERSON], яка представляє інтереси позивача, правова допомога заключається в складанні позовної заяви та уточнень до неї, надання консультацій а також присутності в судових засіданнях. Позивачем було сплачено 3000грн. за надання правової допомоги, що підтверджується квитанцією. Адвокат на стороні позивача приймав участь у судових засіданнях 05.10.2009р., 07.12.2009р., 04.02.2010р., 05.03.2010р., 26.03.2010р.. Отже підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача компенсація витрат на правову допомогу з урахуванням граничного розміру 40% від 869грн. (мінімальна зарплата) = 347,6грн. х 8 години судових засідань = 2780,80грн. + 219грн.20коп. за написання позовної заяви та уточнення та надання консультацій, що дорівнює 3000грн.. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги, зобовязання регулярно сплачувати комунальні послуги, зобовязання укласти договір найму, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Outcome: partial