Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

06.06.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 138036 грн.75 коп. боргу. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги [PERSON] в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] - 138036 грн. 75 коп. боргу, згідно розписки від 09.122014 року, а також 1380 грн. 37 коп. сплаченого судового збору та 1500 грн. витрат за надання правової допомоги, всього -140917грн. 12 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнала. Суду пояснила, що дійсно 09.12.2014 року нею була написана розписка про отримання від [PERSON] 5500 дол. США, як платіж в рахунок укладення в майбутньому після оформлення приватизаційних документів на нерухомість договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в с.Луквиця, вул. Центральна, Богородчанського р-ну, Івано-Франківської області. Весь час з моменту написання вказаної розписки вона займалася приватизацією даного житлового будинку, яку завершила весною 2016 року. Однак, стверджує, що позивач в даний час відмовляється купувати житловий будинок та наполягає повернути йому завдаток- 5500 дол. США., який відповідно до ЦК України не повертається. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка [PERSON] дослідивши докази, надані ним на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, зясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що грудні 2014р. [PERSON] та [PERSON] домовилися про те, що [PERSON] має намір купити у неї житловий будинок, що знаходиться в с. Луквиця вул. Центральна Богородчанського району Івано-Франківської області. Зясовано також, що так як правовстановлюючих документів на вказаний будинок у [PERSON] на той час не було, 09.12.2014 року позивач передав [PERSON] 5500 дол. США, як авансовий платіж в рахунок укладення в майбутньому, після оформлення приватизаційних документів на нерухомість, договору купівлі-продажу житлового будинку, про що відповідач власноручно написала розписку, оригінал якої долучений до матеріалів справи. Як вбачається з пояснень представника позивача та не заперечується відповідачем, [PERSON] та [PERSON] домовилися, що [PERSON] має виготовити документи на житловий будинок у найкоротший час і протягом 2-ох 3-ох місяців будинок продати йому. Разом з тим, як видно з письмових матеріалів справи, документи, що підтверджують право власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Луквиця вул. Центральна Богородчанського району Івано-Франківської області [PERSON] було виготовлено вже після звернення [PERSON] з зазначеним позовом до суду. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як видно з матеріалів справи, прозицію про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] позивачу не направляла, оскільки будинок не був приватизований. В звязку з наведеним, 06.04.2016 року позивачем на адресу [PERSON] була направлена претензія, в якій він пропонує повернути йому грошові кошти в сумі 5500 дол. США., передані відповідачу згідно розписки від 09.12.2014 року. Таким чином, як достовірно встановлено судом в процесу розгляду даної справи, 09.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередню угоду про передачу коштів на виконання домовленості про купівлю-продаж будинку. В обумовлений сторонами строк, а також у подальшому договору купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було. Відповідно до ст.570 ЦК завдатком є грошова сума чи рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце тільки у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу будинку в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані [PERSON] кошти у розмірі 5500 дол. США - є авансом. Таким чином, суд приходить до висновку про підставність вимог [PERSON] та можливість задоволення його позову в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] та свідком [PERSON] в судовому засіданні не спростовано отримання коштів у позивача, згідно розписки від 09.12.2014 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи. За змістом ст. 3 ЦПК України усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права. Відповідно до п.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 138036 грн. 75 коп. Також згідно ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати, згідно долучених квитанцій. На підставі ст.ст.526, 570, 625 п.1,635 ЦК України,

Outcome: approved