Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

05.06.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовано тим, що [PERSON] є її сином, відносно якого нею виконувалися усі батьківські обов`язки. На даний час позивач потребує матеріальної допомоги зі сторони сина, домовленості надання якої в добровільному порядку не досягнуто. Позивач не працює, щомісячно отримує пенсію, яка не забезпечує їй необхідний рівень життя, інших доходів не має, тому її матеріальне становище є вкрай скрутним. Позивач є непрацездатною особою похилого віку, в 2018 році діагностовано онкологічне захворювання, потребує постійного лікування та, не отримавши від сина жодної підтримки на прохання про надання допомоги, - змушена звернутись до суду за захистом оспорюваних прав на підставі ст. 202 СК України. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України, поважних причин неявки на виклик суду не встановлено. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони по справі перебувають в родинних відносинах - позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] (підтверджено свідоцтвом про народження серійний номер [NUMBER] - а.с. 8). [PERSON] , [INFO] є особою пенсійного віку, перебуває на обліку в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (підтверджено довідкою ПФ - а.с. 9). Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добропільської міської ради № б/н від 04.06.2020 року - [PERSON] знаходиться під диспансерним наглядом в Амбулаторії № 3, з 29.05.2020 року по теперішній час приймає лікування амбулаторно з приводу гіпертонічної хвороби, потребує щоденного прийому лікарських засобів (а.с. 15). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 19.10.2018 року - [PERSON] з 16.10.2018 - 19.10.2018 рр. перебувала на стаціонарному лікуванні з КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорськ», діагноз: СА (онкомаркер) лівої молочної залози, стан після комбінованого лікування (а.с. 10). Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 19.10.2018 року - [PERSON] з 25.03.2019 - 27.03.2019 рр. перебувала на стаціонарному лікуванні з КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорськ», діагноз В1 (онкомаркер) лівої молочної залози, стан після оперативного лікування (а.с. 11). Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, [PERSON] зазначає, що на теперішній час виникла потреба в дорогому вартісному і систематичному лікуванні, однак самостійно забезпечити купівлю необхідних медичних препаратів з причини невеликого розміру отримуваної пенсії не має можливості, тому потребує матеріальної підтримки від сина [PERSON] . Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Згідно положення ст. 75 СК України непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій ст. 75 СК України. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових у сукупності певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; непрацездатність матері, батька; потреба у матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. При цьому, суд враховує, що отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України. Потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи. Під час розгляду справи судом встановлено, що матеріальне становище позивача [PERSON] є нужденним, єдиним джерелом доходу є щомісячні пенсійні виплати в сумі 2180,70 гривень (довідка Добропільського обєднаного управління ПВ України Донецької області № 898/02 від 01.06.2020 року - а.с. 9), позивач є хворою людиною, потребує коштів на лікування. Суд, враховує обставини справи, та за встановленням, що [PERSON] є пенсіонером, тобто в правовому розумінні є непрацездатною, свого часу виконувала усі обов`язки щодо виховання свого сина [PERSON] (не була позбавлена батьківських прав), та наразі знаходження позивача на пенсії (розмір якої складає 2180,70 гривень) може свідчити про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги та зумовлює виникнення у відповідача обов`язку надання такого утримання. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, - суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При цьому, згідно роз`яснень, викладених в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. [PERSON] заявлено вимогу стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно. Суд надає оцінку матеріального стану [PERSON] . Так, відповідач є особою працездатного віку, дані про хворобливий стан, протипоказання проти умов праці в матеріалах справи відсутні. Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.2020 року (справа № 235/1097/20) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 14.02.2020 року та до повноліття дітей (а.с. 23-24). З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, - суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на утримання матері [PERSON] аліменти у розмірі 1/8 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, що найкращим чином захистить інтереси непрацездатної позивачки в потребі в матеріальних коштах, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Вирішуючи спір по суті, суд зазначає часовий період зобов`язання відповідача утримувати свою непрацездатну матір, що безпосередньо спрямовано на забезпечення дотримання спільних інтересів одночасно із забезпеченням інтересів кожної сторони окремо відповідно до справжній обставин цивільної справи. За загальним правилом якщо кошти на утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, стягуються у судовому порядку з моменту пред`явлення позову. Закон не встановлює строку тривалості права на утримання, за загальним правилом повнолітні непрацездатні особи, які потребують допомоги, як правило, одержують аліменти довічно. Заяв від відповідача в порядку ч. 3 ст. 272 СК України про визначення строку протягом якого будуть стягуватися аліменти - не надходило. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 75, 202 СК України,

Outcome: partial