overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

05 вересня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Золотоніському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області за актовим записом №84 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.2017 року). Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони, спільне господарство не ведуть, хоча і проживають разом. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого постійно відбувалися сварки, тому перебування в шлюбі суперечить інтересам кожного з сторін. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, в разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення, не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про суть позову, час та місце розгляду справи. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву позивача, яка наполягала на позовних вимогах, та неодноразові неявки відповідача, розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, до даного часу мір до примирення не приймали, позивач на примирення не згідна, тобто її вільна згода на проживання у шлюбі відсутня, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам дружини. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

05 вересня.2017 року до суду звернувся [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом посилаючись на те, що останній з 2013 року відсутній та не проживає у квартирі №7 у житловому будинку №44/1 по вул. Тернопільська в м. Хмельницькому. Позивачі в судове засідання не зявилися, представник надав суду заяву у якій позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового засідання належним чином повідомлений в судове засідання не зявився та не повідомили суд про причини неявки. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі є співвласниками квартири №7 у житловому будинку №44/1 по вул. Тернопільська в м. Хмельницькому, що підтверджується даними правовстановлюючих документів. [PERSON] зареєстрований за вище зазначеною адресою, що підтверджується довідкою про склад сімї. Відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2013 року, що підтверджується даними акту №1 від 23.08.2017 року за складеного та завіреного головою ОСББ «Родовід А». Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вимогами ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] не проживає у місці реєстрації більше одного року, суд приходить до висновку, що останній втратив право на користування квартирою №7 у житловому будинку №44/1 по вул. Тернопільська в м. Хмельницькому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

05 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпро, вул. Б.Хмельницького, 25/18. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.09.2017 р. о 20 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.09.2017 р. о 20 год. 23 хв. гр.[PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора напружена, агресивна, підозріла, збуджена, місця не тримається, мова не по суті, інструкції не виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

05 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м.Дніпро, вул.Литейная, 31/б/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.09.2017 р. о 14 год. 12 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, не може забезпечити свої життєві потреби на рівні, необхідному для життєдіяльності, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.09.2017 р. о 14 год. 12 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КСП Лотакова. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, агресивна, виказує маячні ідеї збитку, отруєння, відмовляється від їжі. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

05 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2010 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24.09.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №074132 від 24.09.2010 року, актовий запис №1291. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №136794 від 15.04.2011 року, актовий запис №357. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з травня 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

05 вересня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 червня 2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 15. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що у них різні характери, інтереси та погляди на життя. Між ними не існує взаєморозуміння, поваги та довіри. Спільного господарства вони не ведуть, домашнім побутом не пов'язані. Переконаний, що надання строку на примирення позитивного результату не дасть. Позивач не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Вважає, що формальна реєстрація шлюбу суперечить його інтересам і збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. 28 вересня 2017 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 06 червня 2002 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЕГ № 057001 від 06 червня 2002 року (а.с.5). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження, та з яких вбачається, що позивач [PERSON] є їх батьком (а.с.7). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

05 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 19 013 грн. 79 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 29.11.2005 року та отримала кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник рахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п.2.1.1.5.7 договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.08.2017 року виникла заборгованість в розмірі 19 013 грн. 79 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 3233 грн. 19 коп., нараховані відсотки за користування кредитом 7840 грн. 44 коп., нарахована пеня 6558 грн. 55 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 881 грн. 61 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-16). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 19 013 грн. 79 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

05 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 49 990 грн. 59 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року виникла заборгованість в розмірі 49 990 грн. 59 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 5371 грн. 56 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 38 762 грн. 34 коп., заборгованість за пенею та комісією 3000 грн., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 2356 грн. 69 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-6). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 49 990 грн. 59 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

05 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача \~про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 10 січня 1989 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у\~ відділі ЗАГС Березнегуватського райвиконкому Миколаївської області, актовий запис \~№ 02. Неповнолітніх\~ дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя в сторін не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями. Близько п'ятнадцяти років сумісно не проживають. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений із [PERSON], оскільки\~\~відповідач не бажає припинити шлюб шляхом подачі заяви до органу РАЦС. Позивач свої вимоги підтримала, \~надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його\~ неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 10 січня 1989 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у\~відділі ЗАГС Березнегуватського райвиконкому Микола-ївської області, актовий запис \~№ 02. ( а.с.4). \~Шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, близько п'ятнадцяти років вони проживають окремо. На примирення\~ не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя\~ жінки та чоловіка і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved