Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

05.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 30.01.1993 року уклав з відповідачкою шлюб, який був зареєстрований в будинку урочистих подій м. Дрогобич Львівської області, актовий запис № 54. За час перебування у шлюбі у них 06.02.2007 року народилась донька [PERSON], яка проживає разом із відповідачкою. Вказує, що їхні стосунки погіршились через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, в результаті чого між ними на протязі кількох років постійно виникають сварки та конфлікти. На даний час він прийшов до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, а тому просить суд постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб. 06.07.2018 року суддею направлено запит щодо доступу до персональних даних в АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачки\~[PERSON] 06.07.2018 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 25.07.2018 року. У підготовче судове засідання сторони не зявилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи суд виходить з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 30.01.1993 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований в будинку урочистих подій м. Дрогобич Львівської області, актовий запис № 54, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 478996 від 30.01.1993 року (а. с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СГ № 103560 від 01.03.2007 року вбачається, що 06.02.2007 року в подружжя народилась донька [PERSON], яка проживає разом із відповідачкою та знаходиться на повному її утриманні (а. с. 11). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого відповідач не заперечує. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сімї сторін по справі являється те, що у них відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Сім'я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін.

Outcome: approved