Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

06.04.2017 року до Ширяївського районного суду Одеської області звернувся ПП «Жовтень» в особі директора [PERSON] (далі позивач) з позовною заявою (відповідно до останніх уточнень) до [PERSON] (далі відповідач) треті особи Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області, ТОВ «Світанок Старі Маяки», Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до якої просив суд визнати недійсним, укладений 30.01.2017 року між орендодавцем - [PERSON], [INFO], (паспорт громадянина України [NUMBER], виданий 25.06.1997 року Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] та ТОВ «СВІТАНОК СТАРІ МАЯКИ» в особі директора [PERSON], що діє па підставі Статуту, зареєстрованого Ширяївською районною державною адміністрацією за реєстраційним номером № 15511200000000172) договір оренди землі (б/н) площею 4.90 гектарів, кадастровий номер [NUMBER] розташованої на території Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий 29.03.2002 року Ширяївською районною державною адміністрацією), скасувавши державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER], номер запису про інше речове право 19685943. Стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України [NUMBER], виданий 25.06.1997 року Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області) на його користь сплачений судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень. Мотивуючи його тим 14.03.2007 року між ПП «Жовтень» в особі директора [PERSON], що діяв на підставі статуту затвердженого 19.07.02 року за № 04057244Ю0010:60 та громадянкою [PERSON] був укладений договір оренди землі, вищевказаної земельної ділянки, строком на 15 років який був зареєстрований у Ширяївському райвідділі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 14.03.2007 року за № 040753700071 та протягом 7 днів (відповідно до п. 18 договору) після державної реєстрації цього Договору за актом приймання-передачі вказана земельна ділянка була передана йому в оренду, строк дії якого ще не закінчився і відповідно до умов договору (п.8) спливає у 2022 році. Він як орендар, належно виконував та виконує обов'язки за умовами договору, жодних нарікань зі сторони відповідачки (орендодавця) на його адресу не надходило, але нещодавно йому стало відомо, що відповідачка [PERSON] 30.01.2017 року уклала ще один договір оренди цієї ж самої земельної ділянки, але з іншою юридичною особою - ТОВ «Світанок Старі Маяки», який в подальшому був зареєстрований 29.03.2017 року державним реєстратором Ширяївської РДА Марущенко Ольгою Олександрівною, в той час, коли договір оренди землі укладений між ними 14.03.2007 року не припинив свою дію. У зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, повідомлялася замовною кореспонденцією відповідно до місця реєстрації. Представник третьої особи Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи ТОВ «Світанок Старі Маяки» в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на різні підписи. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з'явилася про причини неявки суду не повідомила, повідомлялася замовною кореспонденцією за юридичною адресою. Дослідивши матеріали справи та їх докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють данні правовідносини суд дійшов до наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 126 ЗК України право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З 2013 року державну реєстрацію прав на земельні ділянки покладено на Укрдержреєстр, повноваження якого закріплено в Положенні про Державну реєстраційну службу, затвердженому Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за № 401/2011, тобто Державний земельний кадастр функціонує паралельно із Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Діяльність органів державної реєстрації речових прав з 01 січня 2013 року регулює Закон «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ч. 1, ч 8 ст. 9 якого передбачено право державного реєстратора запитувати від органів виконавчої влади відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно до 1 січня 2013 року, у т.ч. на земельні ділянки. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі наявних суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно у державній реєстрації прав може бути відмовлено, а відповідно до ч. 2 ст. 24 зазначеного вище Закону за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. 14.03.2007 року між ПП «Жовтень» в особі директора [PERSON], що діяв на підставі статуту затвердженого 19.07.02 за № 04057244Ю0010:60 та громадянкою [PERSON] (паспорт громадянки України серії [NUMBER], виданий Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]), проживаючою в [ADDRESS] був укладений договір оренди землі (далі Договір), відповідно до якого ПП «Жовтень» в особі директора [PERSON] прийняли в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,90 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану та території Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, яка знаходиться на масиві № 25, ділянка № 219, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Ширяївською державною адміністрацією 29.03.2002 року на ім'я орендодавця [PERSON]. Вищевказаний договір оренди землі було укладено строком на 15 років, зареєстрований у Ширяївському райвідділі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 14.03.2007 року за № 040753700071 та відповідно до акту приймання-передачі вказана земельна ділянка була передана позивачу в оренду строком до 2022 року. Статтею 24 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно зі ст. 30 ЗУ «Про оренду землі», зміна умов договору оренди земні здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка не зверталася до позивача з будь-яким клопотаннями щодо зміни умов договору або його розірвання і 30.01.2017 року уклала ще один договір оренди цієї ж самої земельної ділянки, але з іншою юридичною особою - ТОВ «Світанок Старі Маяки», який в подальшому був зареєстрований 20.03.2017 року державним реєстратором Ширяївської РДА Марущенко Ольгою Олександрівною, в той час, коли договір оренди землі укладений між позивачем 14.03.2007 року не припинив свою дію, строк, на який він був укладений ще не сплинув. В даному випадку речове право, що виникло раніше, реєструвалось в Держземагенстві, але реєстратор не перевірив наявності іншого речового права, хоча у нього було достатньо можливостей для з'ясування всіх обставин та відмови у здійсненні державної реєстрації оспорюваного договору. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів. Таким чином, відповідач укладаючи другий договір оренди земельної ділянки, фактично порушали право позивача на володіння і користування орендованою за чинним договором оренди земельною ділянкою, що був укладений раніше, позбавивши позивача права самостійного господарювання на землі, отримання продукції і доходів. Більш того, існування одночасно двох правочинів та зобов'язань щодо одного об'єкту договору суперечить законодавству України. Отже, зважаючи на те, що право оренди попереднього орендаря підлягає захисту на рівні із правом власності, суд вважає, що дії відповідача при укладанні другого договору суперечили Закону України «Про оренду землі», а відповідно і порушені права позивача підлягають захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі, у тому числі за зміну або розірвання договору її односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про оренду землі» орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: 1) фактичні витрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, розмір яких визначається на підставі документально підтверджених даних; 2) витрати, які орендар здійснив або має здійснити для відновлення свого порушеного права; 3) доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Суд не приймає до уваги доводи представника третьої особи ТОВ «Світанок Старі Маяки» щодо не підписання укладеного між позивачем та відповідачем договору, і вважає їх надуманими, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження даного факту та не було заявлено жодних клопотань. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вважає, що відповідач свідомо знаючи про існування договору, строк дії якого не закінчився, уклала другий договір оренди землі з ТОВ «Світанок Старі Маяки» щодо тієї ж земельної ділянки не розірвавши попередній договір з позивачем, що є порушенням прав позивача на володіння і користування орендованою за чинним договором оренди земельною ділянкою, що був укладений раніше, позбавивши позивача права самостійного господарювання на землі, отримання продукції і доходів. Більш того, існування одночасно двох правочинів та зобов'язань щодо одного об'єкту договору суперечить законодавству України. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень. Так як стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved