Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

05.04.2017 року представник заявника [PERSON] - [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він проживав разом із своєю матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Заявник зазначає, що [INFO] року в м. Донецьку від хронічної серцево-судинної недостатності померла [PERSON] Після її смерті було отримано лікарське свідоцтво про смерть № 26 від 16.03.2017 року та свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 17.03.2017 року. Представник заявника вказує, що заявник [PERSON] поховав свою матір [PERSON], в підтвердження чого долучив до заяви копію свідоцтва про поховання та фото місця поховання. Заявник також зазначає, що з метою отримання свідоцтва про смерть українського зразка він звернувся до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, однак там повідомили, що не можуть видати свідоцтво про смерть [PERSON], оскільки наявне у заявника свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території. З огляду на вищенаведене, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки м.Маріуполь Донецької області, громадянки України, яка настала [INFO] року в м. Донецьк. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили розглянути заяву за їх відсутності. Представник заінтересованої особи про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути за відсутності представника органу державної реєстрації актів цивільного стану та ухвалити рішення на підставі наданих документів, згідно вимог чинного законодавства України. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі відповідно до ст. 169 ЦПК України та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, судом встановлені такі обставині та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» було визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Тобто, [PERSON] була матір'ю [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Слов'янським МВУМВС України в Донецькій області 20.11.1998 року, [PERSON], [INFO], уродженка м. Маріуполь Донецької області була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 26, виданого 16.03. 2017 року Комунальним закладом «Центр первинної медичної допомоги № 1 м. Донецька та підписаного лікарем [PERSON], та свідоцтва про смерть серії ДНР № [NUMBER], виданого 17.03.2017 року Будьоннівським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки, актовий запис № 297, [PERSON] померла [INFO] року, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність третього ступеню, атеросклеротичний кардіосклероз (а.с. 11, 12). Також, на підтвердження смерті [PERSON] заявником суду було надано фотографії з місця поховання [PERSON] (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що представник заявника [PERSON] - [PERSON] звернувся до Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою отримання свідоцтва про смерть, проте останнім надано відмову у проведенні державної реєстрації № 15.19-61/227 від 29.03.2017 року з посиланням на те, що для підтвердження факту смерті не пред'явлено документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків та інш. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», смерть підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, на підставі досліджених під час судового розгляду справи доказів, суд приходить до висновку, що смерть [PERSON], громадянки України, дійсно настала [INFO] року у м. Донецьку, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, тому факт її смерті встановлюється рішенням суду. З огляду на вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON], що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акта про смерть.

Outcome: approved