Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

05.12.2016 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26.06.2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 27.07.2016 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач з 2013 року добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене та те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останньої, яка мешкає разом з позивачкою, знаходячись на її утриманні. У відповідності до ст. ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому відповідачем жодного доказу на спростування доводів позивачки суду не надано. Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а останній добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 05.12.2016 року та до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551,20 грн. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved