Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

05.10.2016 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що з 1970 року проживає у [ADDRESS] Позивач стверджувала, що спірне майно вона придбала за «домашньою угодою» без відповідного оформлення у [PERSON] та [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] В подальшому спірне майно було реконструйовано позивачем, право власності, однак, у встановленому законом порядку не зареєстровано. Враховуючи викладене позивач просила застосувати до виниклих правовідносин ст.344 ЦК України, визнавши за нею право власності на спірне майно за набувальною давністю. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачі Малиновська районна державна адміністрація м. Одеси, Одеська міська рада в останнє судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд справи належним чином (розписка учасників процесу), в процесі розгляду справи позов не визнали. Так, представники відповідачів стверджували, що спірне майно за своїм статусом не є таким, до якого можуть бути застосовані вимоги статті 344 ЦК України, а порядок введення в експлуатацію будинку позивачем не дотриманий, відмова жодних компетентних органів [PERSON] не отримувалась. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Суд відповідно до вимог ЦПК України вирішує цивільно-правовий спір виключно в межах заявлених вимог, які визначається позивачем. Спосіб захисту порушеного права, як і підстави позову обираються позивачем самостійно. Судом встановлено, що за інвентарною справою (а.с.59) за адресою [ADDRESS] з 50-х років знаходиться декілька самовільно побудованих споруд, які використовуються громадянами для проживання. Рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящихся від 01.10.1974 року №913 затверджений перерахунок часток домоволодіння за спірною адресою, за яким 3/50 його частини збережено без оформлення правовстановлюючих документів за [PERSON] - чоловіком позивача. За даними ОМБТІ (а.с.111) за життя чоловіка позивача у фактичному користуванні сім ї знаходився житловий будинок, який складався з наступного: житлова кімната літ. «Д» 9-1 площею 10,01 кв.м., кухня 9-2 площею 9,77 кв.м., тамбур літ. «Д1», сарай літ «З», уборна №14. Позивач проживає у спірному приміщенні з 1973 року, що підтверджуються випискою з будинкової книги про склад сім'ї та прописку №582, довідкою органу самоорганізації населення - комітету мікрорайону «Сахарний» в м.Одесі від 23.11.2016 року, показаннями допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] В процесі експлуатації спірним майном позивачем самовільно була здійснена його перебудова. Вказані обставини визнані [PERSON] в процесі розгляду справи, підтверджуються показаннями допитаних в процесі розгляду справи вищезазначених свідків, перевірені МРА ОМР. 29.07.2010 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» виготовлений технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], позивачем отриманий звіт ОФ Державного науково-дослідного інституту «НІІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» № 347 щодо технічного огляду на відповідність спірного майна державним стандартам, будівельним нормам та правилам За вказаним висновком в фактичному користуванні [PERSON] знаходиться : житлового будинку літ. «д»: житлова кімната площею 10,01 кв.м., кухня площею 9,3 кв.м., коридор площею 4,3 кв.м.; житлового будинку літ. «з»: житлова кімната площею 11,5 кв.м., коридор площею 4,2 кв.м., кухня площею 3,5 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м. - житловий будинок літ. «З», який реконструйований в 1996 року з надвірної споруди (сараю). Досліджувальна частина домоволодіння відповідає нормам ДАБК, може бути введена в експлуатацію. Так, 15.06.2011 року МРА ОМР просила Інспекцію архітектурно-будівельно контролю в Одеській області посприяти позивачу у введені спірного приміщення у експлуатацію (лист П92). В подальшому питання введення спірного приміщення у експлуатацію позивачем не порушувалось. Відомості про визначення спірного домоволодіння як приміщення «квартири номер 4» були дописані у технічний паспорт позивачем власноруч, що визнано нею в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Окрім правил добросовісності, відкритості, безперервності, сингулярності та універсальності правонаступництва по правовідносинах набувальної давності обов'язковими для суду є вимоги статей 335, 344 ЦК України, за якими право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). З огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Вказані вимоги закону узгоджуються із Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5. Так, в процесі розгляду справи судом не встановлено, що спірне майно має власника. Доказів, що спірне майно було правомірно, однак, без оформлення передано від [PERSON] та [PERSON] позивачу, [PERSON] в процесі розгляду справи не надано. Вирішуючи спір суд погоджується із доводами відповідачів про неналежність та недопустимість такого доказу як розписка (а.с.15) на підтвердження правомірності переходу права на спірне майно за «домашньою угодою» без відповідного оформлення від [PERSON] до позивача, оскільки остання не містить дати, підписів осіб, які її складали, відомостей про конкретний об'єкт, його місцезнаходжння, ідентифікуючі характеристики, належність продавцю. Так само спірне майно не може вважатися безхазяйною річчю, оскільки відповідне рішення органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені не приймалось. Більш того, спірне майно має ознаки самовільного будівництва. Відповідно до п.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно. Загальні засади отримання права на виконання будівельних робіт визначені статтями 34 та 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Процедура подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації та її форма визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (далі - Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461. Прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею до 300 кв. метрів, господарських будівель і споруд, зокрема гаражів, які розташовані на присадибних, дачних і садових земельних ділянках та споруджувались на підставі будівельного паспорта здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Зазначені дії не були вчинені [PERSON] відносно перебудованого спірного домоволодіння з метою оформлення на нього права власності у встановленому законом порядку. Враховуючи, що позивачем не доведений статус спірного майна, як такого, що належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння) чи є безхазяйною річчю, спірний об'єкт має ознаки самовільного будівництва [PERSON] неправомірно обраний спосіб судового захисту як визнання права власності в порядку ст.344 ЦК України за набувальної давністю. Вищевказані обставини виключають задоволення позову як такого, що суперечить вимогам закону.

Outcome: dismissed