Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

05.05..2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про встановлення факту належності документу, факту прийняття спадщини та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом до відповідачів Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області і Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Малашова Г.В. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку з виявленими недоліками та позивачеві наданий строк для їх усунення. 19.05.2021 року позивачем усунені виявлені судом недоліки. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 12.08.2021 року. 12.08.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 19.10.2021 року. 19.10.2021 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 19.10.2021 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно позовних вимог позивач просить: Встановити факт належності сертифікату на земельну ділянку (пай) ДП № 0110140 від 05.02.1997 року, що знаходиться на території Мишуринрізької сільської ради (на теперішній час на території Верхньодніпровської міської ради) на ім`я [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті матері, [PERSON] , померлої, [INFO] . Визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну ділянку (пай) згідно сертифікату про право на земельну ділянку (пай) ДП № 0110140 від 05.02.1997 року, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради (на теперішній час на території Верхньодніпровської міської ради) після смерті матері [PERSON] , померлої, [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку. розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області(на теперішній час на території Верхньодніпровської міської ради). За життя мати склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, у тому числі і вищевказаний будинок заповіла своїм дітям в рівних частинах: їй та її братові [PERSON] . Заповіт був посвідчений секретарем Мишуринрізької сільської ради Лапшик А.Г., 20.02.1990 року, реєстр № 21, складений у двох примірниках, один з яких знаходиться у сільській раді. Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину. Так у березні 1998 року вона приїжджала в с. Мишурин Ріг на похорони матері. Оскільки їй потрібно було негайно повертатись додому, вона через декілька днів після похорону матері (тобто до шести місяців з дня відкриття спадщини) розпорядилась спадковим майном. А саме продала односельчанам будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та отримала кошти за домоволодіння. Передала майно, що знаходилось в будинку, господарський інвентар та поїхала додому. Після чого вона повинна була приїхати ще раз, щоб оформити договір-купівлі-продажу. Ці обставини свідчать про те, що вона прийняла спадщину у вигляді будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , майно, що було в будинку та господарський інвентар. Приїхати ще раз для оформлення документів у нотаріуса в неї не було можливості, оскільки в неї на утриманні був син-інвалід якого вона не могла покинути протягом тривалого часу. На початку 2021 року їй стало відомо, що до складу спадкового майна, після смерті матері входить земельна ділянка, яка належала матері згідно сертифікату про право на земельну ділянку (пай) ДП № 0110140 від 05.02.1997 року, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради (на теперішній час на території Верхньодніпровської міської ради) 01.04.2021 року її представник звернулась до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою приватного нотаріуса від 01.04.2021 року її представникові відмовилено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском спадкоємцем строку для прийняття спадщини, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач і представник позивача не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність згідно якої позовні вимоги підтримують за підставами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в судове зсідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. також надав письмові пояснення згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те. що позивачка пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин. Представник відповідача, Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, в судове зсідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Малашова Г.В., в судове зсідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із житлового будинку. розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області(на теперішній час на території Верхньодніпровської міської ради). За життя [PERSON] , склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, у тому числі і вищевказаний будинок заповіла своїм дітям в рівних частинах: позивачці та її братові [PERSON] . Заповіт був посвідчений секретарем Мишуринрізької сільської ради Лапшик А.Г., 20.02.1990 року, реєстр № 21, складений у двох примірниках, один з яких знаходиться у сільській раді, що посвідчується копією заповіту . 01.04.2021 року представник позивача звернулась до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, із заявою про видачу свідоцтва про право на, але постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 01.04.2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови. Згідно обґрунтування позовної заяви позивачка просить визнати факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті матері, [PERSON] , оскільки спадщина відкрилась 24.03.1998 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, 2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Суд погоджується із доводами позивачки, оскільки згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4,13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про спадкування, до спадщини, яка відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно абзаців 2, 3 п. 1 постанови Пленуму Верхнього суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» - Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Пунктом 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК передбачено, що Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Верховний Суд України в ухвалі від 06.07.2011 року справа № 6-6028св10 зазначив, що за змістом п. 1, 24 постанови Пленуму Верхнього суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», ст. 1272 ЦК України 2003 року частиною 3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини застосовуються лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР - Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За доводами позивача, викладеними в позовній заяві судом встановлено, що у березні 1998 року вона приїжджала в с. Мишурин Ріг на похорони матері. Оскільки їй потрібно було негайно повертатись додому, вона через декілька днів після похорону матері (тобто до шести місяців з дня відкриття спадщини) розпорядилась спадковим майном. А саме продала односельчанам будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та отримала кошти за домоволодіння. Передала майно, що знаходилось в будинку, господарський інвентар та поїхала додому. Після чого вона повинна була приїхати ще раз, щоб оформити договір-купівлі-продажу, але приїхати не змогла так як здійснювала догляд за сином -інвалідом. Відповідно до довідки виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 216 від 20.04.2021 року вбачається , що головою домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] з 1980 року по 1998 рік була [PERSON] , яка 24.03.1998 року знята з реєстрації в зв`язку зі смертю. Відповідно до акту в.о. старости села Мишурин Ріг Верхньодніпровської міської ради Кам`янськго району Дніпропетровської області встановлено, що після смерті [PERSON] , з березня 1998 року по теперішній час у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] і [PERSON] . Оцінюючи надані позивачкою докази, суд вважає їх належними, достовірними та такими, що підтверджують факт прийняття позивачкою спадщини у вигляді будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також майна, що було в будинку та господарський інвентар після смерті матері [PERSON] .. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР в ред. 1963 року - Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Оскільки позивачка заяви про відмову від прийняття спадщини не подала. Відразу після смерті матері розпорядилась спадковим майном, надавши право користування спадковим житловим будинком громадянам [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту прийняття позивачкою [PERSON] , спадщини після смерті матері, [PERSON] . Крім того, згідно копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Спадкоємець за заповітом, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Доводи представника відповідача про відсутність поважності причин пропуску позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини суд вважає безпідставними, оскільки позивачкою такі позовні вимоги не заявлялись. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу сертифікату про право на земельну частку (пай) померлій [PERSON] ,. суд виходить з наступного. Відповідно до повідомлення відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.04.2021 року № 29-4-0.20-42/103-21 [PERSON] не значиться у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай), що видаються членам КСП «Червоний партизан» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Проте, у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай), що видаються членам КСП «Червоний партизан» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області значиться [PERSON] , на ім`я якої був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ДП № 0110140 від 05 лютого 1997 року. Згідно повідомлення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 23.04.2021 року встановлено, що є не витребуваний сертифікат на право на земельну часту (пай), який зберігається у відділі держгеокадасту у Верхньодніпровському районі серії ДП № 0110140 від 05 лютого 1997 року пай 184, розташований в масиві № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , земельна ділянка знаходиться у користуванні ТОВ «Агрофірма Мишурин Ріг» на підставі договору оренди. Спадщина відумерлою не визнавалась. Таким чином сертифікат серії ДП № 0110140 від 05 лютого 1997 року про право на земельну частку (пай) виготовлений на ім`я [PERSON] . В той час як померлою є [PERSON] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності провоустановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті. Суд, дослідивши надані до заяви докази та оцінивши їх в сукупності, вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] сертифікат серії [NUMBER] від 05 лютого 1997 року про право на земельну частку (пай) виготовленого на ім`я [PERSON] виходячи з того, що по батькові померлої [PERSON] ,, і по батькові особи, на ім`я якої виданий вищезазначений сертифікат про право на земельну частку (пай) є однаковими, а прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] » є співзвучним і на думку суду є невірним записом прізвища померлої [PERSON] , українською мовою. Співзвучними також є імена [PERSON] і [PERSON] і побуті досить часто дані імена застосовуються як одне ім`я. Враховуючи вищевикладене, а також те, що до цього часу будь-яка інша особа не заявила свої вимоги про право на дану земельну ділянку, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності правовстановлюючого документу: сертифікату серії ДП № 0110140 від 05 лютого 1997 року про право на земельну частку (пай) розміром 4.41 в умовних кадастрових гектарах розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, (на даний час Верхньодніпровської міської ради) виданого на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 41-р від 23.01.1997 року на ім`я [PERSON] [PERSON] , померлій [INFO] Встановлення даного факту належності документу потрібно заявниці для отримання спадщини. В іншому порядку встановити даний факт заявниця не має можливості, так як власниця земельної ділянки померла. Вирішуючи питання про визнання на позивачкою право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України - До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 01.04.2021 року представникові позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. І не відмовлялось у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за іншими підставами. Такими чином позовні вимоги про визнання за позивачкою в порядку спадкування за заповітом права на земельну ділянку (пай) згідно сертифікату про право на земельну ділянку (пай) ДП № 0110140 від 05.02.1997 року, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради (на теперішній час на території Верхньодніпровської міської ради) після смерті матері [PERSON] , померлої, [INFO] є передчасними та задоволенню не підлягають Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1362.00 грн., покладаються на позивача, так як судовий збір сплачений за позовними вимогами про встановлення фактів відповідно до положень ст. 294 ЦПК України покладаються на заявника, а у задоволенні позовних вимог про визнання права власності судом ухвалюється рішення про відмову у їх задоволенні. \~\~\~\~

Outcome: partial