Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

05.07.2018р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с. №3-4). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 27.07.2013р. в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом №756. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 10.11.2013р. народження. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Причиною припинення шлюбних відносин стала гра відповідача в азартні ігри, через що виникли борги та позивачка втратила довіру до відповідача. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Спору щодо місця проживання дитини у сторін нема. Майнових спорів між сторонами також не існує. Підготовче засідання по справі буде проведено відповідно до положень ст. 197, п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України (а.с. № 24). Ухвалою Жовтневого районного суду від 13.12.2018р. сторонам було надано строк на примирення три місяці та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 35). Ухвалою судді Жовтневого районного суду Ткаченко Н.В. від 14.03.2019р. провадження по справі було відновлено та розгляд справи призначено в судове засідання (а.с. № 37). В наданій до суду заяві від 16.04.2019р. позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобам. Також позивачка у своїй заяві зазначила період припинення шлюбних - липень 2018р.. Причиною розірвання шлюбу зазначила - відсутність кохання між сторонами. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] (а.с. № 44). Відповідач в наданій до суду 16.04.2019р. заяві проти задоволення позову не заперечував, період (липень 2018р.) припинення шлюбних стосунків, який був зазначений позивачкою, визнав в повному обсязі. Просив шлюб розірвати та винести рішення суду в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 46). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 27.07.2013р. сторони зареєстрували шлюб в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом №756. (а.с. №5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 10.11.2013р. народження (а.с. №6). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині почуттів довіри та кохання, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з липня 2018р. (девять місяців назад) і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, наданий судом сторонам строк для примирення результатів не дав (а.с. № 35), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн.80коп. (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved