Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

06 жовтня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій представник позивача просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини - сина [PERSON] - [INFO] та стягнути аліменти з відповідача [PERSON] у твердій грошовій сумі 889 гривень щомісяця на утримання його малолітнього сина [PERSON], [INFO] на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання дитини, не належним чином піклуються про нього. Сім'я відповідачів з 2007 року перебуває на обліку у службі у справах дітей та сім'ї як така, що опинилась у складних життєвих обставинах через неналежне виконання батьківських обов'язків, зловживання батьками алкогольними напоями. Мати [PERSON], із 2009 року виїхала за межі [ADDRESS], залишивши сина без належної материнської турботи, батько [PERSON] зловживає спиртними напоями, не працює, матеріально сина не утримує. З метою захисту прав та законних інтересів дитини [PERSON], який залишився без батьківського піклування, відповідно до наказу служби у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Славутицької міської ради від 28.09.2017 року № 31 із 29.09.2017 року дитину [PERSON] влаштовано на утримання та виховання до дитячого будинку «Центр захисту дітей». Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 25.09.2017 року № 01-30/66 [PERSON] та його рідний брат [PERSON] повідомили, що батько [PERSON], декілька днів відсутній вдома, місце його перебування невідоме. Згідно з характеристикою на учня 7-А класу ЗОШ № 4 [PERSON], його вихованням займається бабуся. Мати та батько не проявляють заінтересованості в подальшій долі сина, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному у його віці для нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу для його внутрішнього світу. Отже, [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання батьківських обов»язків, покладених на них чинним законодавством України, тому у відповідності до вимог ст.164 СК України позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Крім того просили з батька стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина. У судовому засіданні представник позивача Сусло Т.І., позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідачі не виконують обов'язки по вихованню дитини [PERSON] - [INFO]. Мати [PERSON], виїхала за межи м.Славутича в 2009 році, залишивши сина без належної батьківської турботи. [PERSON] було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, не допускати проявів неадекватної поведінки та безвідповідального батьківства, ретельно слідкувати за здоров'ям дитини. Проте, рекомендації було проігноровано. Тому, з метою недопущення трагічних наслідків, дитину було 29.09.2017 року поміщено до дитячого будинку «Центр захисту дітей», де дитина виховуються і на даний час. Відповідач не працює протягом тривалого часу, до Славутицького міського центру зайнятості щодо працевлаштування не звертався, продовжує зловживати спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Мати дитини, навчанням та здоров»ям дитини не цікавилася, перестала цікавитися його життям, станом здоров,я, його навчанням у школі, хоча їй ніхто не чинив перепон у вихованні та спілкуванні з дітьми. Аліменти, призначені їй рішенням Славутицького міського суду Київської області від 18.04.2011 року у твердій грошовій сумі 100 гривень щомісяця на сина [PERSON], починаючи з 16.03.2011 року не сплачує. Вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів. Та стягнення з батька аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки з матері аліменти за рішенням суду стягуються. Представник третьої особи [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що сім'я [PERSON] в поле зору міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді потрапила у 2007 році по причині зловживання батьками алкогольними напоями та їх безвідповідального батьківства. Між батьками виникали часті сварки, непорозуміння, бажання працювати у них не було. Мати у жовтні 2008 року забрала сина [PERSON], 1999 року народження та переїхала жити до своєї матері в смт. Козача Лопань, Харківської області, залишивши двох синів на батька та його матір [PERSON], 1934 року народження. Через деякий час тато забрав [PERSON] від матері у зв»язку з тим, що вона неналежно утримувала та доглядала за сином. Протягом десяти років аліменти мати не сплачувала, до дітей приїздила всього декілька разів, з днем народження синів привітати постійно забувала, подарунків не дарувала, навчанням та здоров»ям дітей не цікавилася. Батько дітей не працював, для утримання дітей оформляв державні виплати, які інколи використовував не за призначенням. Бабуся та її внуки сподівалися, що тато змінить свою поведінку, про що він неодноразово обіцяв, але на всі прохання, переконання та зауваження соціального працівника щодо відповідального батьківства, [PERSON] не реагує та продовжує зловживати спиртними напоями, а всю турботу про дітей [PERSON] та [PERSON] перекладає на плечі своєї матері [PERSON], яка за станом здоров»я вже не здужає підтримувати своїх внуків. Питання щодо стану сім»ї відповідачів неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради. На всі засідання комісії [PERSON] та [PERSON] були офіційно запрошені, але засідання вони проігнорували. До сім,ї [PERSON] були застосовані всі можливі профілактичні методи роботи, але відповідачі не стали на шлях виправлення, проігнорували рекомендації та поради відповідних служб та відділів. Все це вказує на те, що батьки протягом багатьох років не виявляли до сина належної батьківської турботи, як до здоров,я, так і до процесу виховання, розвитку та навчання дитини, що згідно з вимогами ч.2 ст.164 Сімейного кодексу є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис на поштовому повідомленні про отримання судової повістки та позовної заяви з додатками [PERSON] особисто. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, за місцем проживання. За згодою позивачів суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками малолітньої дитини [PERSON] - [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини, долученої до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] разом із своїми дітьми зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS]. З акту обстеження умов проживання № 01-58/27 від 05.03.2015 року та № 01-30/66 від 25.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] вбачається, що санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження задовільні, [PERSON] та [PERSON] повідомили, що батько декілька днів відсутній вдома. Місце його перебування невідоме, зловживає спиртними напоями, не працює, у кімнаті палить цигарки, тому помешкання насичене цигарковим запахом. Наказом начальника служби у справах дітей та сім»ї № 31 від 28.09.2017 року малолітнього [PERSON], [INFO], який залишився без батьківського піклування влаштовано у дитячий будинок «Центр захисту дітей» із 29.09.2017 року. Заслухавши сторони у справі, свідків, вивчивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Враховуючи положення ст. ст.8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Як зазначено у ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 5 ст. 150 СК України передбачено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як зазначено у п. 16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наданих документів вбачається, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, не цікавляться життям та проблемами дитини, ніколи не відвідували його у школі, дитячому садку, не цікавляться шкільним життям сина, за час навчання сина [PERSON] в школі на батьківських зборах не з,являлися, з класним керівником не спілкувалися. Зазначені обставини підтверджені показами свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили у суді, що відповідачі не переймаються проблемами неповнолітньої дитини, не приймають участі у його вихованні і утриманні. Допитана у суді свідок [PERSON], суду показала, що сім'я відповідачів з 2007 року перебуває під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді через вживання батьками малолітньої дитини спиртних напоїв. Протягом соціального супроводу з сім'єю відповідачів постійно проводилась профілактична робота, їм розповідалося про створення та забезпечення відповідних умов для догляду за дітьми, забезпечення харчуванням дітей, надавалась практична допомога, проводилася профілактична робота щодо вживання алкоголю. Проте, відповідачі не зробили належних висновків, продовжують вести нездоровий спосіб життя, не займаються доглядом неповнолітньої дитини, її вихованням, не піклуються про його стан здоров'я. Відповідно висновку органу опіки та піклування Славутицької міської ради від 26.10.2017 року №643 доцільно позбавити [PERSON], [INFO] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачі у відповідності до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини і тому батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Оскільки судом було з,ясовано, що мати малолітньої дитини, сина [PERSON], в добровільному порядку ніякої матеріально допомоги не надає, має борг по аліментам, не піклується про його фізичний, моральний та духовний розвиток. Дані обставини вказують на те, що відповідачі зовсім не дбають про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». На підставі наведеного судом зроблено висновок, що відповідачі не виконували і не виконують по цей час в повному обсязі своїх батьківських обов'язків. На даний час у суді відсутні відомості про те, що відповідачі піклуються про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток і що їм чинять перепони в цьому. На підставі наведеного судом зроблено висновок, що в даному випадку є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] і це позбавлення буде відповідати інтересам дитини. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 цього Кодексу, зокрема матеріальне становище дитини, платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1). Згідно правил ст. 193 цього Кодексу якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з відповідача на загальних підставах (ч. 2). Беручи до уваги, що відповідач [PERSON], ніде не працює, однак зобов'язаний утримувати дитину, суд погоджується з доводами позовної заяви про необхідність стягнення з нього аліментів на користь органу опіки і піклування, на утриманні якого перебуває дитина, у твердій грошовій сумі 889 гривень щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та ч.2 п.14 ст.3 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів підлягають стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved