Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

04 січня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить виключити відомості про нього як про батька дитини з актового запису Іванківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області № 132 від 06 вересня 2016 року про народження [PERSON], [INFO], уродженця смт. Іванків Київської області. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 29 жовтня 2011 року, який був розірваний 05 травня 2016 року. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинилися у 2013 році. У той період, коли вони не перебували у фактичних шлюбних стосунках, але перебували у зареєстрованому шлюбі, відповідач завагітніла і до спливу десятимісячного терміну з часу розірвання шлюбу, а саме [INFO], народила сина [PERSON]. Батьком дитини був записаний позивач, як чоловік його матері відповідно до ч.2 ст. 122 СК України. Справжнім біологічним батьком дитини є інший чоловік. Тому відповідно до ст.136 СК України позивач просить виключити відомості про нього як про батька дитини з актового запису Іванківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області № 132 від 06 вересня 2016 року про народження [PERSON], [INFO], уродженця смт. Іванків Київської області. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Суду пояснив, що дитина відповідача [PERSON], [INFO], не є його сином, але в свідоцтві про народження його записано батьком дитини, оскільки дитина народилася через три місяці після того, як вони з відповідачем офіційно розлучилися. Спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про невизнання його батьком дитини їм з відповідачем не вдалося подати, тому він вимушений був звернутися з позовною завою до суду. Відповідач позов визнала та пояснила суду, що позивач не є батьком її дитини [PERSON], [INFO], а його батьком є інший чоловік. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 29 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 112, який між сторонами було розірвано, про що 05 травня 2016 року складено відповідний актовий запис № 6, що підтверджено свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу, копії яких долучені до позовної заяви. Копією паспорта [PERSON] підтверджено, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з пояснень сторін, з 2013 року вони проживають окремо. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Іванківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, складено відповідний актовий запис № 132 про народження [INFO] [PERSON], батьками якого в свідоцтві про його народження записані: [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народила сина [PERSON] [INFO] після того, як вона розлучилася з [PERSON], але до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу. З урахуванням зазначеного, походження дитини згідно з вимогами ч.2 ст.122 СК України було визнано від [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка(колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Як встановлено в судовому засіданні, спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про невизнання колишнього чоловіка [PERSON] батьком дитини сторонам не вдалося подати, тому позивач вимушений був звернутися з позовною завою до суду. Згідно ч.1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. За змістом ч.2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, Суд постановляє рішення про виключення відомостей пр. особу як батька дитини з актового запису про її народження. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і досягнення нею повноліття. Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 49 від 12.04.2017 року при проведенні молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], тому необхідно виключити відомості про [PERSON] як про батька дитини з актового запису Іванківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області № 132 від 06 вересня 2016 року про народження [PERSON], [INFO], уродженця смт. Іванків Київської області. За правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривня та витрати, пов'язані з проведенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, в сумі 6620,70 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved