Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

05 лютого 2015 року позивач, [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №157. Від спільного життя з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею. У позовній заяві також посилається на ті обставини, що на даний період часу спільне проживання та ведення побуту з відповідачем стало неможливим, оскільки із-за постійних непорозумінь та різних характерів виникають сварки, що призводить до порушення звичайного способу проживання. На теперішній час спільного побуту вони не ведуть. На підставі вищевикладеного просила суд винести рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, та розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Присутня у судовому засіданні позивач надала суду пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Присутній у судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до положень ст.197 ЦПК України, зі згоди сторін, фіксування судового засідання звукозаписувальними засобами не відбувалося. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та розірвати шлюб, укладений 27 квітня 2001 року між - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №157, виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.110 ч.1 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановленні таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так позивачем у позовній заяві відсутня вимога про повернення їй дошлюбного прізвища, а отже суд приходить до висновку про необхідність залишення за нею прізвища, взятого при укладенні шлюбу - «[PERSON]». Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що 27 квітня 2001 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було укладено шлюб, актовий запис №157 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сторони ствердили, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір стосовно місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідач не заперечував проти обставин, викладених позивачкою у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved