Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

06.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області про тлумачення заповіту та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свою вимогу позивач мотивує тим, що [INFO] помер його дідусь - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,49 га у межах згідно з планом, розташованої на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 002916 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 699 виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації № 241/А-2004 від 09.06.2004 р. Як стверджує позивач, що померлий спадкодавець [PERSON] 27.03.2003 року склав заповіт, в якому сертифікат серії ОД-3 № 0101828 на право на земельну частку (пай), виданий КСП ім. Шевченка, - заповів йому - [PERSON]. Позивач посилається на те, що для отримання свідоцтва про прийняття спадщини по заповіту він звернувся до державної нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва, так як вже пройшло більш ніж шість місяців з дня відкриття спадщини, про такі вимоги закону він не знав і не міг знати, так як не має юридичної освіти. Він вважав, що свідоцтво про право на спадщину можна отримати в будь-який час. В зв'язку з цим позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач - представник Перелітської сільської ради Балтського району до судового засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши докази, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між ними тлумачення здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України, відповідно до якої - на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту заповіту. Відповідно до ст. 1256 ЦК України при тлумаченні заповіту до уваги беруться однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте значення термінів. У випадку неясності буквального змісту заповіту як взагалі, так і в будь-якій окремій його частині він встановлюється шляхом співставлення з іншими положеннями та змістом заповідального розпорядження в цілому. Так, заповіт від 27.03.2003 року був посвідчений секретарем Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області Тирбою О.Ф. та був підписаний гр. [PERSON] у його присутності, особу якого було встановлено, дієздатність перевірено. Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Як встановлено в судовому засіданні у померлого спадкодавця на момент вчинення заповіту був сертифікат на право на земельну частку (пай), тому він і заповів позивачу право на земельну частку (пай). Однак після складання заповіту [PERSON] на підставі вищевказаного сертифікату отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, але у зв'язку з юридичною неусвідомленістю змін до заповіту не вніс. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що остання дія померлого спадкодавця [PERSON] відображала його внутрішню волю, тобто дідусь позивача, коли робив заповідальне розпорядження мав на увазі саме земельну ділянку, а ні що інше, що знайшло своє підтвердження за наявності доказів наданих позивачем. Одразу після смерті дідуся позивач фактично, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, але через відсутність коштів і юридичну непоінформованість не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в ч. 3 п. 24 постанови № 7 від 30.05.2008 року, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 26.06.2014 р. № 486/01-16 спадкоємці після смерті [PERSON], померлого [INFO] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Спадкова справа не заводилася. Таким чином, позов [PERSON] про тлумачення змісту заповіту та про продовження терміну для подачі заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину, задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved