Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

06 серпня 2019 року заявник звернулась до суду з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що у зв`язку з похилим віком, поганим станом здоров`я та відсутністю будь-яких інших родичів, крім неї, останній час перед смертю [PERSON] проживала разом з заявницею за адресою: [ADDRESS] . За квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка весь час, починаючи з грудня 2017 року стояла зачиненою, доглядала сусідка. [INFO] баба заявниці [PERSON] померла. Після смерті та похорон [PERSON] вона звернулася до Восьмої державної нотаріальної контори з питанням щодо необхідності подання документів для прийняття спадщини, де їй було роз`яснено, що заяву про прийняття спадщини необхідно подавати тим спадкоємцям, які не проживали разом зі спадкодавцем. У тому випадку, якщо спадкоємець проживав разом зі спадкодавцем - необхідності подання додатково заяви про прийняття спадщини немає, так як у такому випадку спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину. Після спливу шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] , заявниця знову звернулася до нотаріальної контори, але для оформлення свідоцтва про права на спадщину. Проте, оглянувши представлені документи нотаріус зазначила, що оскільки реєстрація місця проживання спадкодавця не збігається з реєстрацією місця її проживання, то факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, не підтвердженого документально, не достатньо для того, щоб вона вважалася такою, що прийняла спадщину. Відповідно, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено право на звернення до суду. У зв`язку з викладеним просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] з грудня 2017 року на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 09 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду. Представник заявника в судовому засіданні обставини викладені в заяві підтримала та просила суд задовольнити її в повному обсязі. Від заінтересованої особи Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника (а.с.38). Також в судовому засіданні за клопотанням представника заявника було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона являється сусідкою померлої [PERSON] . Бабуся проживала зі своєю онукою [PERSON] близько двох років по вулиці Естафетній. Заявниця являється єдиною онукою померлої бабусі [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона особисто знає заявницю та її бабусю, оскільки проживала з ними в одному домі по вулиці Естафетній. Бабуся проживала з онукою [PERSON] приблизно 2 роки до її смерті, оскільки вона хворіла та потребувала постійного догляду. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] являлась їй рідною тіткою. Після смерті сестри та її чоловіка, онука [PERSON] забрала бабусю [PERSON] проживати до себе. Бабуся переїхала до онуки разом з речами, а за будинком доглядала сусідка. [PERSON] проживала з онукою близько двох років до її смерті. Вислухавши учасників процесу та свідків, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.9) Заявниця [PERSON] являється онукою померлої [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відповідно до якого [PERSON] (мати заявниці) являється донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Мати заявниці [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копію свідоцтва про одруження (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками заявниці [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] (а.с.11). Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] являлась власником 3/5 частини квартири [ADDRESS] (а.с.12). Постановою від 16 липня 2019 року державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її рідної баби [PERSON] , оскільки [PERSON] не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини та не подала заяву про прийняття спадщини (а.с.15). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Згідно пункту 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини. За таких обставин судом при вирішенні даного питання для ухвалення обґрунтованого та мотивованого рішення, має бути досліджено та встановлено постійне місце проживання спадкодавця до моменту смерті, оскільки факт реєстрації та/або проживання сторони спору разом зі спадкодавцем за день до смерті спадкодавця заперечуватиме такий елемент змісту презумпції, як постійність проживання. Приходячи до висновку про задоволення заявлених вимог та встановлення факту того, що [PERSON] проживала з померлою [PERSON] з грудня 2017 року по день смерті останньої за адресою [ADDRESS] , суд виходив з досліджених в сукупності доказів та показань свідків. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] з грудня 2017 року не проживала в квартирі [ADDRESS] , оскільки через стан свого здоров`я переїхала проживати до своєї рідної онуки [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких окремо підтвердив факт того, що померла [PERSON] з грудня 2017 року по день своєї смерті постійно проживала з онукою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що заявниця на момент смерті спадкодавця постійно проживала з нею не оспорюється, а заявлена нею заява покликана на підтвердження наявності цього факту. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено заінтересованих осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв`язку з чим, суд вважає можливим задовольнити дану заяву. За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, беручи до уваги викладені обставини, вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання [PERSON] в період з грудня 2017 року по [INFO] за адресою [ADDRESS] , з [PERSON] , яка померла [INFO] , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved