Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Святогірської міської ради Донецької області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.06.2014 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 35,0 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м., вартістю 67604 грн. Крім неї спадкоємицею першої черги є [PERSON], якій, згідно заповіту від 26.03.2007 року, [PERSON] заповідала усе своє майно. Вона в установлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 20.11.2014 року їй стало відомо, що 15.02.2011 року її мати подарувала [PERSON] вищезазначену квартиру. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2015 року договір дарування квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним, рішення набуло законної сили 03.06.2015 року. 20 квітня 2015 року державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкова квартира зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, а рішення суду про визнання договору дарування недійсним не набуло законної сили. Після набрання рішенням законної сили вона повторно звернулася до нотаріуса та 27.06.2015 року отримала розяснення, що нотаріус не може видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, оскільки квартира не зареєстрована за спадкодавцем. Тому просить суд визнати за нею право власності на ? частку квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,0 кв.м, житловою площею 18 кв.м, що складається з 1 (однієї) кімнати, загальною вартістю 67604 грн., в порядку спадкування після смерті [PERSON], оскільки вона має обовязкову частку спадщини, оскільки на момент смерті матері була непрацездатною. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. \~ \~ В судовому представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача, Святогірської міської ради , в судове засідання не зявився, однак суду надано заяву голови Святогірської міської ради з проханням розглянути справу без участі представника Словянської міської ради, рішення по справі прийняти на розсуд суду. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, [PERSON] суду пояснила, право власності на квартиру, яка зареєстрована за нею , ніким не скасовано, квартира є однокімнатною та неподільною, а тому вона заперечує проти визнання права власності ? частки квартири за [PERSON] та згодна сплатити їй вартість ? частки квартири. Дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 15 червня 2014 року, актовий запис №30 (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками [PERSON], померлої 15.06.2014 року (а.с. 9,10). З договору дарування квартири [ADDRESS], загальною площею 35,0 кв.м, житловою площею 18 кв.м, що складається з 1 (однієї) кімнати, загальною вартістю 67604 грн., вбачається, що [PERSON] подарувала належну їй квартиру [PERSON] Даний договір укладено 15.02.2011 року та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.02.2011 року (а.с. 12). Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області №243/7622/14-ц від 20.04.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності - задоволені частково: визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 15.02.2011 року між [PERSON] та [PERSON], у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набуло законної чинності 03.06.2015 року. (а.с. 13-18). Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого комісією по приватизації житлового фонду санаторія «Святі гори», від 23.11.1993 року без номеру, зареєстрованого у Словянському КП БТІ 10.12.1993 року, номер запису 65, в книзі №1, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 32811233. Оскільки [PERSON] померла 15.06.2014 року, а договір дарування квартири рішенням суду визнано недійсним 20.04.2015 року, яке набуло законної чинності 03.06.2015 року, то у сторін не має можливості зареєструвати квартиру за [PERSON], оскільки дана реєстрація проводиться за заявою власника, тому суд вважає, що вищезазначена квартира належить померлій [PERSON] та є спадковим майном. Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 26.03.2007 року, вбачається, що [PERSON] заповідала все своє майно, що їй належить на день смерті, [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. \~\~ У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного нотаріуса Першої словянської державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.04.2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 20). Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. \~\~\~\~\~ \~ У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 319 ЦК України визначає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки спадкодавець [PERSON], яка померла 15.06.2014 року, заповідала все своє майно доньці [PERSON], однак [PERSON] [INFO], яка також є донькою [PERSON], на день смерті [PERSON] була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку, то відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, [PERSON], незалежно від змісту заповіту [PERSON] має право на спадкування за законом ? частки квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на ? частки вищевказаної квартири в порядку спадкування в судовому порядку, при цьому суд не приймає до уваги посилання відповідачки, на ті підстави, квартира є однокімнатною та неподільною, а тому не можна за позивачем визнавати право власності на частку квартири. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, має право на обовязкову частку у спадку, іншого шляху, ніж в судовому порядку, поновити та реалізувати свої спадкові права позивач не має можливості, оскільки мати померла та зареєструвати право власності на квартиру вона не може, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved