Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

06 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить винести рішення про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.08.2003р. між сторонами був зареєстрований шлюб. На жаль, після укладання шлюбу сторони так і не змогли створити сім'ю. Останнім часом відносини між сторонами були напружені, будувалися без взаємної любові, поваги та дружби. Протягом останніх 4-х років сторони проживають за різними адресами. На даний час позивач не вбачає доцільності у подальшому спільному перебуванні з відповідачем у шлюбі, оскільки фактично давно припинили шлюбні відносини. Оскільки, створити сім'ю не вдалось, в подальшому позивач має намір створити її з іншою особою, однак наявність зареєстрованих шлюбних відносин з відповідачем буде перешкоджати цьому, що свідчить про порушення сімейних прав та обмеження права на створення сім'ї, тобто подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Однак, відповідач не бажає розірвати шлюб добровільно, чим порушує права позивача на повторний шлюб. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. У судове засідання позивач не з'явився. Від нього надійшло клопотання, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 02 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 357, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 25 травня 2012 року, що підтверджується заявою позивача (а.с.14). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved