Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період навчання, починаючи з дня подання позову до суду і до припинення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 1 800 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.05.2008 року шлюб, укладений з відповідачем по справі, розірваний. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], яка навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті імені [PERSON] і є студенткою другого курсу денної форми навчання філологічного факультету. Позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі і не має можливості забезпечити в повному обсязі навчання дочки, вони перебувають у скрутному матеріальному становищі та донька потребує матеріальної допомоги у звязку з її навчанням. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча має можливість в її наданні, а тому позивач і звернулась до суду з вказаним цивільним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідач, заслухавши пояснення останніх, визнав заявлені позовні вимоги. Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 26.10.1998 року. Відповідно до Свідоцтва про народження батьками зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.6/. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕЛ № 022945, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області /а.с.7/. [PERSON] навчається у Чернігівському національному педагогічному університеті імені [PERSON], є студенткою І курсу філологічного факультету денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2016 р. по 30.06.2020 р., що підтверджується довідкою №119 від 13.02.2017 року, виданою Чернігівським національним педагогічним університетом ім.. [PERSON] /а.с.8/. Позивачем на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, надано довідку про доходи, згідно якої [PERSON] працює в «Міськсвітло» на посаді оператора диспетчерської служби /а.с.12/. Довідкою про склад сімї №1037 від 27.02.2018 року підтверджується склад сімї позивачки, яка має сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] /а.с.11/. Квитанціями №0.0.840952392.1 від 03.09.2017 року на суму та № 0.0.974736326.1 від 26.02.2018 року в матеріалах справи підтверджено витрати, понесені позивачем за проживання в гуртожитку [PERSON] /а.с.9-10/. Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положеннями ч.ч.8,9 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також, при визначенні розміру аліментів (матеріальної допомоги) враховуються, як стан здоровя, матеріальне становище дитини, так і стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у звязку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обовязки по утриманню повнолітньої доньки, та той факт, що визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, відповідно до вимог ст.183 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дати предявлення позову - 07.03.2018 року і до закінчення нею навчання 30.06.2020 року, але не більше, ніж до досягнення донькою 23 років, що є адекватним та співрозмірним з урахуванням всіх обставин справи, що були всебічно досліджені під час судового засідання. Визначений судовим рішенням розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку, якій вочевидь бракує коштів, а після сплати аліментів в розпорядженні відповідача залишаються кошти достатні для забезпечення його нормальної життєдіяльності. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по оплаті правничої допомогу у розмірі 3 800 грн., то в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи складність справи, обсяг наданих послуг, час участі представника в судових засіданнях та визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд вважає, що відповідач має понести витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1500 грн, що буде співмірним та обґрунтованим. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved