Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

07.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В судове засідання заявник не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала і просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.04.2016 року встановлено факт приналежності Гребенюк (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO] до національності «поляк» та зобов'язано відділ ДРАЦС Горохівського РУЮ Волинської області внести відповідні зміни до свідоцтва про народження. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21.05.2016 року відповідні зміни були внесені до актового запису про народження заявниці, але в зв'язку з одруженням та зміною прізвища у 1977 році в актовому записі про шлюб в [PERSON] зазначено національність «українка». В травні 2016 року [PERSON] звернулася до міського відділу РАЦС з заявою щодо внесення відповідних змін в актовий запис про реєстрацію шлюбу №10 від 15.05.1977 року, складений виконкомом Малеївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, щодо зміни національності нареченої з «українка» на «полька». Висновком про внесення змін у актовий запис цивільного стану №230/05.01/06.06-83 від 21.05.2016 року в частині зміни національності заявниці було рекомендовано звернутися до суду, так як законодавчими та нормативними актами, які регулюють діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану, порядок зміни громадянами національності не передбачений. Відповідно до ст. 11 Конституції України Держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Відповідно до ст. 11 даного Закону Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Постановою Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Згідно з п. 5 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved