overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

04 липня 2018 року Теребовлянський районний суд Тернопільської області ухвалив рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Однак, при вирішенні судом питання задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, суд бере до уваги такі обставини: Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], жителя с. Кобиловолоки, Теребовлянського району Тернопільської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], в користь [PERSON], [INFO], жительки, [ADDRESS] ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, починаючи з 05 травня 2018 року. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що за доцільне ухвалити в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

04 липня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 14 серпня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №264. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 серпня 2007 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, на даний час між ними припинені усі шлюбні відносини, спільне господарство вони не ведуть та не пов`язані побутом. З її сторони були неодноразові спроби примиритися та зберегти сім`ю, однак всі вони були марними та не давали бажаного результату. Оскільки подальше спільне проживання та поновлення сімейних стосунків не можливе, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку та стягнути з відповідача в свою користь судові витрати у справі. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с. 31). У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив щодо його задоволення (а.с. 32). Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем та відповідачем суд розриває. Також, враховуючи вимоги ст.141, ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 50% сплаченого нею судового збору, що становить 384,20 грн. та підтверджується документально (а.с.1,11), а решту 50%, що також становить 384,20 грн., суд повертає позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

04 липня 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником названого будинку, відповідач - його син, зареєстрований в будинку, але з 2009 року в ньому фактично не проживає, виїхав на постійне місце проживання до іншої країни. У судове засідання позивач не з`явився, надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 серпня 2016 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 2-1213 (а.с.5-7). В будинку зареєстровані позивач та його син [PERSON] , (а.с.15). Згідно з актом квартального комітету №64 від 27 червня 2019 року, складеним за участю сусідів, [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2009 року (а.с.16). Таким чином з матеріалів справи видно, що відповідач не проживає в будинку більше одного року без поважних причин, однак не знявся у добровільному порядку з реєстрації, чим перешкоджає власнику будинку у реалізації права власності. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати по справі слід покласти на позивача за його згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

04 липня 2019 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, має сумнівний дохід, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Крім того, позивачка проживає разом з відповідачем у шлюбі, під час спільного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , позивачка не працевлаштована, здійснює догляд за дитиною і займається її вихованням, відповідач у добровільному порядку на утримання дружини не надає, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в ході судового розгляду подала заяву в якій зазначила, що на позові наполягає, просить справу розглянути на підставі поданих документів, без її участі. Відповідач копію позову та матеріали до нього отримав, та позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ), який мешкає за адресою: [ADDRESS] , працює ТОВ «Транссервіс 2008» (код 35818770), на посаді оператора ЦПУ, є батьком сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачкою [PERSON] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст.ст. 182,184 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), до повнолітня дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Позивачка просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку. Відповідач офіційно працевлаштований, працездатний, матеріальне становище відповідача ним не оспорюється, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість утримувати мати дитини до набуття малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,трирічного віку. Відповідно до ст.ст.84,182,184,192 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, та в зв`язку з тим, що відповідач має можливість утримувати дружину та з урахуванням заробітної плати відповідача суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст.430 ч.1п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

04 листопада 2006 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, майновий пай та грошові заощадження в Смілянському відділенні банку «Ощадбанк», що належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №092872 від 23 січня 2004 року, свідоцтва про права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЧЕ-ХІІІ № 186635 від 21 лютого 2006 року та ощадної книжки на імя померлої, рахунок №91551000067. Позивачка по справі [PERSON] та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті померлої. Позивачка у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] до нотаріальної контори не подала, оскільки їй небуло відомо про необхідність оформлення свого права на зазначене спадкове майно, так як про наявність документів на нього вона дізналася лише після смерті свого рідного брата [PERSON], який помер 25 серпня 2015 року. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки і просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились, подавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачка в поданій до суду заяві позов визнала повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Позивачка пропустила визначений законом термін для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй небуло відомо про необхідність оформлення свого права на спадкове майно, так як про наявність документів на нього вона дізналася лише після смерті свого рідного брата [PERSON], який помер 25 серпня 2015 року. На підставі наведеного. ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

04 листопада 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню, як такі що знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 вересня 1996 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 033619 (а.с. 5). Від шлюбу згідно свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 034857, яка згідно довідки Чкаловського ВУЖКГ Чугуївського району Харківської області № 867 від 10.10.2010 року проживає з позивачем ( а.с. 2). Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня предявлення позову. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті держмита в дохід держави в сумі 51 грн., та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

04 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 12 червня 1999 року у виконавчому комітеті Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 4. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що протягом останніх років відносини з чоловіком погіршилися, між ними часто виникали сварки, конфлікти, вона та відповідач з вересня 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 12 червня 1999 року у виконавчому комітеті Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 4, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з вересня 2013 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

04 листопада 2013 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22.09.2007 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-14987-220907, за яким боржнику відкрито кредитну лінію, ліміт якої розраховується Банком самостійно. Вказали, що боржник порушив свої зобов'язання по договору і станом на 08 серпня 2013 р. існує заборгованість в сумі 4 030,35 грн, яку просили стягнути, а також судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин тричі, 03.12.2013 р., 19.12.2013 р. і 09.01.2014 р. не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2007 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 003-14987-220907, за яким боржнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн і встановлено її ліміт в розмірі 3 000 грн, з процентною ставкою за користування кредитом відповідно до Правил та тарифів Банку. Судом з'ясовано, що відповідач користувався наданою йому Банком кредитною лінією. 24 вересня 2007 р. зняв з карткового рахунку 2 980 грн, і взагалі не здійснював його погашення. Отже, свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 08 серпня 2013 р. складає - 4 030,35 грн, що складається з простроченого тіла. Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

04 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 лютого 2010 року Виконкомом Юнокомунарівської міської ради м. Єнакієве Донецької області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в зв'язку з тим, що між подружжям постійно виникали спори з побутових питань, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та довіри одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, примирення вважає неможливим. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

04 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач в спірному житлі , яке належить йому на праві власності, не проживає без поважної причини з серпня 2012 року, комунальні послуги не сплачує, не виявляє інтересу до житла. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , однак до суду не з'явився, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив. В силу ст.169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів які надані позивачем і знаходяться в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає що позов належить задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 405 ЦК України член сімЧї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімЧї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до договору купівлі -продажу від 31.07.2012 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. (а.с.8). Як вбачається з довідки відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.30 ) . Однак з акту обстеження житлового приміщення вбачається ,що відповідач зареєстрований, але за вказаною адресою не мешкає з серпня 2012 року по теперішній час, тобто більше одного (а.с.10). Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що [PERSON] не проживає в спірному житлі більше одного року без поважної причини, тому позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.405 ЦК України,

Outcome: approved