Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

07.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до суду до [PERSON], [PERSON] про визначення частки у спільному сумісному майні, в якій просив: - визначити за [PERSON], померлою [INFO] року, 19/50 частки, за [PERSON] григорівною 31/50 частки у спільному сумісному майні, а саме: земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки з кадастровим [NUMBER], площею 0,0234 га, цільове призначення для ведення особистого фермерського господарства, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] В якості обгрунтування свої вимог вказав, що [INFO] року померла [PERSON], яка була його дружиною, померлій на праві спільної сумісної власності та [PERSON] належить вказана земельна ділянка. Він разом з сином [PERSON] є спадкоємцями першої черги після померлої і вони подали заяву про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлої, у зв'язку з тим, що не виділена або не визначена частка померлої у спільному майні. Сторони по справі у підготовче судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні, а від відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] надійшли заяви, згідно яких позовні вимоги визнають у повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення та просять розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування підготовчого судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89,263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.1985 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу - «[PERSON]») уклали шлюб, про що відділом РАЦС м. Лубни Полтавської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22.06.1985 року зроблено запис за №222 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. [INFO] року народився [PERSON], про що відділом РАЦС м. Лубни Полтавської області в книзі реєстрації актів про народження 19.06.1986 року зроблено запис за №435 та видано свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Батьками [PERSON] записані [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Таким чином померла [PERSON] є дружиною [PERSON] та матір'ю [PERSON], а останні в силу ст. 161 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2018 року, виданої приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області, відмовлену [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площа якої 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER], та частку земельної ділянки, площа якої 0,0234 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: [NUMBER], які розташовані в [ADDRESS] Постанова мотивована тим, що, згідно поданих докумертів, зазначені земельні ділянки належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, розміри часток власників не визначено і визначити не можливо, а свідоцтво про право на спадщину за законом може бути видане лише після виділу або визначення частки померлої у спільному майні. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №34960611 та №34964798 від 16.03.2015 року земельна ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], площею 0,1 га, та [NUMBER], площею 0,0234 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та для ведення особистого селянського господарства, відповідно, належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.09.2007 року у справі №2-120/2007 визначено за [PERSON] право особистого користування земельною ділянкою площею 563 кв.м. та за [PERSON] право особистого користування земельною ділянкою, площею 293 кв.м., які відповідно до висновку експерта складаються із двох частин та виділені на схемі синім кольором, і які входять до складу присадибної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] Визначено, що земельна ділянка, загальною площею 284 кв.м., яка відповідно до висновку експерта виділена на схемі жовтим кольором і яка входить до складу присадибної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], - знаходиться у спільному сумісному використанні [PERSON] та [PERSON] З даного рішення вбачається, що загальна площа вищевказаних земельних ділянок становить 293 кв.м. + 563 кв.м. + 284 кв.м., що разом складає 1140 кв.м. При цьому, частина [PERSON] становить (293 кв.м. + 284 кв.м : 2) /: 1140 кв.м., тобто 38/100 або 19/50, а частина [PERSON] (563 кв.м. + 284 кв.м. : 2) : 1140 кв.м., що становить 62/100 або 31/50. При вирішення справи по суті суд виходить з наведених нижче положень чинного законодавства. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене,

Outcome: approved