Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

05.06.2014 року ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого послався на те, що 30.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» та відповідачем, укладено кредитний договір № 05/01/2008/840-К/78, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 187 157,36 (сто вісімдесят сім тисяч сто п'ятдесят сім) доларів США 36 центів на проведення розрахунків щодо придбання у власність двох земельних ділянок, розташованих в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області, зі строком користування кредитними коштами до 28.01.2028 року, які позичальник зобов'язався повернути, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,89% річних в порядку, на умовах і строки, визначені цим договором. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по кредитному договору між ВАТ комерційний банк «Надра» та [PERSON], укладено іпотечний договір від 30.01.2008 року, згідно якого банку в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0993 га, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1384 та земельна ділянка площею 0,0993 га, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1385, які належить на праві власності [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчених 30.01.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], за реєстровим № 119, № 120. За домовленістю сторін загальна вартість предмету іпотеки складає 1 033 654,00 (один мільйон тридцять три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень. Відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти, умови кредитного договору щодо повернення щомісячно суми мінімально необхідного платежу у валюті кредиту не виконує, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом 16.05.2014 року становить 351 631,78 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 4 133 499,78 гривень. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, банком на його адресу, направлялась письмова іпотечна вимога про дострокове погашення заборгованості в розмірі 351 631,78 доларів США та передачу предмета іпотеки в оперативне управління в порядку передбаченому ст. 34 Закону України «Про іпотеку», однак дотепер цю вимогу відповідач не виконав. На підставі того, що відповідач не реагує на вимоги банку щодо дострокового погашення заборгованості по кредитному договору і не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом і просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, яка визначається іпотечним договором або за будь-якою іншою ціною та направити отримані кошти від реалізації предмету іпотеки на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, а також на час реалізації цих двох земельних ділянок передати їх в управління ПАТ «Комерційний Банк «Надра». В судове засідання представник позивача Цвігун Н.Ф. не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а. с. 93/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином /а. с. 89, 92/, про причини не явки суд не повідомив, у зв'язку з чим, суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 30.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON], укладено кредитний договір № 05/01/2008/840-К/78, згідно умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 187 157,36 (сто вісімдесят сім тисяч сто п'ятдесят сім) доларів США, 36 центів на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0993 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1384, та земельної ділянки площею 0,0993 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1385, а позичальник зобов'язався повернути отримані кошти до 28.01.2028 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,89 (дванадцять цілих вісімдесят дев'ять сотих) % річних, а також виконати інші зобов'язання визначені цим договором /а. с. 14, 17-21/. Згідно підпунктів 3.3.2. та 3.3.3. пункту 3 вище зазначеного кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно до 10 числа кожного поточного місяця повертати кредит та сплачувати банку відсотки безготівковим переказуванням або внесенням готівкових коштів, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту в розмірі 2170 (дві тисячі сто сімдесят) доларів США на поточний рахунок VISA № 79257364. В порушення вищезазначених умов кредитного договору, щодо сплати мінімально необхідного платежу, [PERSON] починаючи з березня 2009 року своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом не виконує, у зв'язку з чим станом на 16.05.2014 року в нього виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить,- 351 631,78 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 4 133 499,78 гривень, із яких заборгованість по тілу кредиту - 183 716,64 доларів США, що еквівалентно - 2 159 624,74 гривень; заборгованість по відсоткам - 130 467,28 доларів США, що еквівалентно - 1 533 668,19 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту - 18 715,74 доларів США, що еквівалентно - 220 199,70 гривень; штраф за порушення виконання умов договору - 18 715,74 доларів США, що еквівалентно - 220 007,15 гривень /а. с. 15-16/. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Підпунктами 2.1. та 2.2. пункту 2 кредитного договору зазначено, що в якості забезпечення виконання позичальником свої зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки двох земельних ділянок. Умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на майно, що обтяжене іпотекою, викладені у договір іпотеки, що укладається між банком і позичальником та посвідчується нотаріально. 30.01.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], посвідчено іпотечний договір, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 121, відповідно до умов якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0993 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1384, та земельну ділянку площею 0,0993 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1385, які належать на праві власності відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчених 30.01.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], за реєстровим № 119, № 120 /а. с. 22-25, 26-27, 28-29/. Згідно підпункту 1.2. пункту 1 іпотечного договору загальна заставна вартість предмету іпотеки складає - 1 033 654,00 (один мільйон тридцять три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно частинами 1, 2 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно підпункту 4.3.5. пункту 4.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язаний достроково у випадках визначених в даному договорі, а також у договорах, згідно з якими позичальник передає в забезпечення виконання зобов'язань певне майно, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобов'язань по цьому договору, виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій. 23.05.2014 року позивач відповідно до положень кредитного договору, направив на адресу [PERSON] письмову іпотечну вимогу за № 2640 про погашення заборгованості за кредитним договором, але на сьогоднішній день ця вимога відповідачем не виконана /а. с. 30, 31/. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно підпункту 5.1. пункту 5 іпотечного договору від 30.01.2008 року закріплено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим договором. Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах передбачених п. 5.3. цього договору. Підпунктом 5.3. пункту 5 договору іпотеки зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду, а також права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 статті 125 Земельного кодексу України в редакції від 04.06.2008 року, що діяв на момент укладення договорів купівлі продажу земельних ділянок та іпотечного договору від 30.01.2008 року передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно листа Управління Держземагенства України у Комінтернівському районі Одеської області від 10.07.2014 року та копії державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 979090, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 010852401161 та серії ЯД № 979091, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 010852401160 убачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0993 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1384, та земельної ділянки площею 0,0993 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1385 /а. с. 40, 61, 81/. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору № 05/01/2008/840-К/78 від 30.01.2008 року, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,0993 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:002:1384 та на земельну ділянку площею 0,0993 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, с.Фонтанка, проспект Висоцького, 12, кадастровий номер - 5122786400:02:002:1385, які на праві власності належать відповідачу, шляхом надання банку права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, яка дорівнює вартості предмета іпотеки ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами, які прописані в іпотечному договорі від 30.01.2008 року. Згідно платіжного доручення № 149105444 від 28.05.2014 року, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 гривень /а. с. 2/. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved