Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір купівлі - продажу № 3546 від 07.08.1998 року та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], придбаний на підставі вищезгаданого договору купівлі-продажу, мотивуючи тим, що 07.08.1998 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3546, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі, всі умови якого виконані, з моменту укладення договору, вона відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, позивач позбавлена можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання права власності на житло. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» № 34 (4744) від 16.04.2015 року, про причини неявки суд не сповістила, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07.08.1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3546, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила домоволодіння незавершене будівництвом готовністю 90 %, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 9 від 20.04.2015 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] був побудований у 1956 року є завершений будівництвом та відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року «Про затвердження порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І - ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144, не підлягає прийняттю в експлуатацію та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі, 07.08.1998 р. за № 3546. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на будинок в КП «Ізмаїльське МБТІ», про що свідчить технічний паспорт на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який виданий 09.02.2015 року на ім'я [PERSON]. Протягом всього часу з моменту укладення договору [PERSON] відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним та визнати за [PERSON] право власності на придбане житло. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved