Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

05.05.2015 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 10.12.1999 р. помер його вітчим [PERSON], який на час смерті мав у власності земельну ділянку площею 4,25 га, яка була йому надана як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Марянівське» на підставі сертифіката на право приватної власності на земельну частку (пай), у розмірі 4,25 в умовних кадастрових гектарах серії ПЛ №0165196, яка знаходиться в межах Марянівської сільської ради. За час свого життя вітчим [PERSON] заповіту не склав, і у відповідності до закону всі права та обовязки перейшли до матері [PERSON], яка являлась спадкоємцем першої черги за законом, [PERSON], яка в строки встановлених законом прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів. З огляду на вказане, позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на дві земельні частки (паї) площею по 4,25 в умовних кадастрових гектарах, які знаходяться в адміністративних межах Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, для ведення сільськогосподарського виробництва. Представник відповідача та позивач надіслав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, у судове засідання не зявились. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії 1-КЕ за № 074970 встановлено, що [PERSON] помер 10 січня 1999 року (а.с. 9). Відповідно п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранння ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набранння чинності ЦК України. Зважаючи на дату смерті спадкодавця та прийняття спадщини до спадкових відносин у даній справі підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963 р. з наступними змінами та доповненнями. Таким чином, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 10 січня 1999 року на усі права та обовязки, що належали [PERSON] на цей момент відкрилась спадщина. Як вбачається із довідки виконкому Марянівської сільської ради №103/02-28 від 15.04.2015 року (а.с. 10), фактично вступила в управління майном спадкодавця [PERSON] і таким чином, прийняла спадщину після його смерті. Із відповіді на запит завідуючої Гребінківською ДНК за вих. № 271/01-16 від 06.05.2015 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Таким чином, про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не відомо. Як вбачається із сертифікату на право на земельну частку (пай) від 24.03.1997 року Серії ПЛ № 0165196 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Марянівське» розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 12). Згідно чинного на момент видачі сертифікату Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 сертифікат посвідчував право особи на відповідний пай. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. З огляду на викладене, судом встановлено, що право спадкодавця на спірне майно було дійсним. З огляду на викладене, [PERSON] успадкувала вищевказану земельну частку (пай), яка належала на момент відкриття спадщини спадкодавцю, як спадкоємець першої черги за законом. [PERSON] померла 17 січня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №181845 (а.с.11). Таким чином, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 17 січня 2001 року на усі права та обовязки, що належали [PERSON] на цей момент відкрилась спадщина. Окрім вищевказаної успадкованої земельної частки (паю), у власності [PERSON] була земельна частка (пай), що знаходиться в КСП «Марянівське» с. Марянівка Гребінківського району Полтавської області, яку вона набула у власність на підставі рішення Гребінківської райдержадміністрації від 24.12.1996 №404, та отримала належний сертифікат серії ПЛ №0165197 на право на земельну частку(пай) розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах (а.с.13). І таким чином, ввідповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 та частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями її право на спірне майно було дійсним. Після її смерті спадщину прийняв позивач, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 15). Відповідно до статті 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Як вбачається із паспорта серії СВ № 102308, свідоцтва про народження серії ЯС № 124869, свідоцтва про шлюб серії ЯУ № 397327 позивач є сином спадкодавця [PERSON] (а.с. 5-8) і, таким чином, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги за законом. Зважаючи на те, що заперечень на позов не надійшло, визнання права власності на земельні частки (паї) за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст. ст. 525, 529 ЦК УРСР, ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95,

Outcome: approved