Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

05 липня 2019 року [PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, просив стягнути суму боргу в розмірі 217900,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3,33% на місяць за період з 15.01.2019 року по 15.06.2019 року у сумі 36280,35 грн., 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення з 15.01.2019 року по 26.06.2019 року у сумі 2866,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 9079,52 грн., витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 1000,00 грн., а також суму судового збору у розмірі 2661,26 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 грудня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким останній отримав у позику грошові кошти в сумі 217900,00 грн. та зобов`язався повернути їх до 15 січня 2019 року, вказавши, що у разі невиконання ним свого зобов`язання, сплаті підлягають відсотки за користування грошима у розмірі 3,33% за кожен місяць прострочення на залишок суми боргу. Однак в установлений строк грошові кошти повернуті не були. У зв`язку із несвоєчасним поверненням суми позики позивачем відповідно до положень ст.625 ЦК України була нарахована заборгованість з урахуванням суми індексації за весь період прострочення в розмірі 9079,52 грн. та 3% річних в сумі 2866,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому\~ задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 15 грудня 2018 року [PERSON] одержав у позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 217900,00 грн. та зобов`язався повернути борг до 15 січня 2019 року, вказавши, що у разі невиконання ним свого зобов`язання, сплаті підлягають відсотки за користування грошима у розмірі 3,33% за кожен місяць прострочення на залишок суми боргу, про що видав власноруч написану ним розписку. Водночас згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позикодавцем за розпискою є її володілець [PERSON] , який має право вимагати виконання її умов на свою користь. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно умов розписки відповідач до 15 січня 2019 року мав повернути всю суму позики в сумі 217900,00 грн. Зазначені у розписці грошові кошти в установлений строк [PERSON] не повернув. Відповідач не надав суду належні та допустимі докази, які свідчили би про належне та своєчасне виконання ним грошових зобов`язань за договором позики і повернення суми отриманих коштів. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст.ст.610 та 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки у виді штрафу або пені. Згідно п. 5 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. В результаті суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе договірні обов`язки належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася відповідна заборгованість в розмірі 217900,00 грн., яка має бути стягнута у судовому порядку. Щодо заявлених позивачем сум пені, інфляційних витрат та 3% річних, суд зазначає, що статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно умов договору розписки відповідач зобов`язаний був виплатити борг до 15 січня 2019 року, вказавши, що у разі невиконання ним свого зобов`язання, сплаті підлягають відсотки за користування грошима у розмірі 3,33% за кожен місяць прострочення на залишок суми боргу. З урахуванням того, що сторонами у договорі встановлений розмір процентів, що становить 3,33% за кожен місяць прострочення на залишок суми боргу, вимога про нарахування та стягнення 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення за правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає. Так, з 15 січня 2019 року розпочався період прострочення всієї суми позики в розмірі 217900,00 грн. Отже, за прострочення виконання грошового обов`язку за розпискою відповідач має обов`язок сплатити на користь позивача відсотки за користування кредитом у розмірі 3,33%, що за період з 15 січня 2019 року по 15 червня 2019 року складає 36280,35 грн. (217900,00\~ грн. х 3,33% х 5 місяців). Розрахунок інфляційних втрат за період прострочення повернення всієї суми позики в розмірі 217900,00 грн. за період з 15 січня 2019 року по 26 червня 2019 року становить 9079,52 грн. З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає спір лише в межах заявлених позовних вимог. З урахуванням наведеного відповідач має повернути суму боргу в розмірі 217900,00\~ гривень, інфляційні втрати 9079,52 грн. та відсотки за користування кредитом у сумі 3,33%, що складає 36280,35 грн. Щодо вирішення заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 гривень суд зазначає наступне. Згідно ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 173 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи мається договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Орєховим М.В. Також позивачем додано розрахунок суми, сплаченої ним за надання правничої допомоги, а також відповідну квитанцію. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем надано достатніх доказів у підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому вважає, можливим стягнути з відповідача на його користь 1000 грн. в рахунок відшкодування таких витрат.\~ Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2661,26 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2661,26 грн. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,

Outcome: partial