Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

06 лютого 2017 року за вхід.№756 позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказала, що 05 вересня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач на даний час працює в будівельній фірмі, будівельником у місті Києві та Київській області. На її прохання щомісячно сплачувати кошти на утримання дитини він відмовляє, посилаючись на сплату таких коштів по мірі наявності у нього грошей. На даний час вона вимушена утримувати дитину сама. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Позивач звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладені обставини вона змушена звернутися до суду та просити суд винести рішенням, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надала суду заяву про уточнення позовних вимог в які зазначає наступне: в первісному позові вона вказувала, що відповідач працює, однак такі відомості їй чітко невідомі , а тому вона не може підтвердити жодними доказами де і ким він працює. В звязку із цим вона просить стягувати із [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на утримання неповнолітньої доньки - щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Просить суд позовні вимоги задовільнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини, але платити по 1 000 гривень щомісячно фінансової можливості не має. Вказав, що він доглядає свого батька, який є інвалідом І групи та має нерегулярний постійний дохід 200 гривень по догляду за інвалідом. Погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття . Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що 05 вересня 2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], остання змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка «Железняк» ( копія свідоцтва про шлюб серії І-АМ №189859 виданого повторно 18 січня 2017 року (а.с.6)). Із свідоцтва про народження серії І-ОК №230810 виданого 22 січня 2013 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO](а.с.7). Із довідки виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області №080 від 02.02.2017 року судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO] і з нею проживає та знаходиться на її утриманні донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Із довідки про отримання(неотримання) допомоги виданої управлінням соціального захисту населення Броварської міської ради № 04-14/58 від 05 січня 2017 року встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Броварської міської ради та йому призначено допомогу компенсацію за надання соціальних послуг інваліду І-групи [PERSON], [INFO]. Із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0511858 встановлено, що [PERSON] [INFO] є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду. З квитанції про перерахунок коштів встановлено, що [PERSON] надавав матеріальну допомогу на утримання доньки. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням матеріального становища платника аліментів [PERSON], який непрацевлаштований, однак це не може бути підставою для звільнення його від батьківського обовязку утримувати свою малолітню дитину. Також по справі не встановлено наявність обєктивних обставин, які б перешкоджали його працевлаштуванню на постійне місце роботи та належному виконанню батьківських обовязків по утриманню дитини. Враховуючи стан здоровя відповідача та дитини, які є здоровими, суд має підстави для стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Покази позивача щодо відмови відповідачем щомісячно сплачувати кошти на утримання дитини були спростовані в судовому засіданні, оскільки [PERSON] регулярно перераховував дочці грошову допомогу. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач доглядає за батьком та отримує компенсацію за надання соціальних послуг, однак це є його правом, а не обовязком та даний факт не звільняє [PERSON] від обовязку батька утримувати свою малолітню дитину. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, достовірних доказів про майновий стан, а також про заробіток відповідача суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. Разом з цим розмір аліментів, які просить стягувати позивач на утримання малолітньої доньки є надмірним. Станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1355 гривень. При цьому слід брати до уваги, що дитині має забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя та повноцінного розвитку. Батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання та розвиток своєї дитини. Тому, суд визначаючи розмір аліментів враховує також мінімальний розмір заробітної плати на 2017 рік, який становить 3200 грн., а ? цієї суми буде становити 800 гривень. Враховуючи викладене вище, суд має підстави для часткового задоволення позовних вимог. Захищаючи права та інтереси дитини шляхом стягнення аліментів, суд не може обмежити у нормальному існуванні та проживанні батька дитини. Тому вважаю за можливе стягувати із відповідача на користь його дружини на утримання їхньої неповнолітньої доньки аліменти у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно до її повноліття. Саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхню спільну неповнолітню дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 06 лютого 2017 року за вхід. №756, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 06 лютого 2017 року. В іншій частині заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що необхідно відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ст.88 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: partial