Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

06 червня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось АТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 19 листопада 2013 року з [PERSON] було укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 3970,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомлена. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Всупереч договірним зобов`язанням, відповідач неналежно виконував умови договору. Станом на 14 травня 2019 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 39087,68 гривень, з яких: 3350,91 гривень - заборгованість за кредитом, 31900,93 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1498,33 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 гривень - штраф фіксована частина та 1837,51 гривень - процентна складова. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь АТ КБ «Приват Банк» та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та часткового визнання позовних вимог в частині стягнення з неї заборгованості по кредитному договору. В іншій частині заперечує з причини того, що вона не підписувала жодних умов та документів на які посилається позивач. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: На підтвердження домовленості між сторонами мається підписана відповідачем анкета заява від 19 листопада 2013 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку в якій [PERSON] погоджується з тим, що пам`ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи складають між банком та клієнтом договір про надання банківських послуг. За розрахунком заборгованості за договором б/н від 19 листопада 2013 року, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та клієнтом[PERSON] вбачається, що остання, станом на 14 травня 2019 року, має перед позивачем заборгованість у розмірі 39087,68 гривень, з яких: 3350,91 гривень - заборгованість за кредитом, 31900,93 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1498,33 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 гривень - штраф фіксована частина та 1837,51 гривень - процентна складова. Зазначений договір овердрафту є договором приєднання відповідно до статті 634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору, що включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування, розміщені на офіційному сайті банку. Акцептування пропозиції про приєднання до договору здійснюється шляхом подання фізичною особою до банку заяви-анкети встановленого зразку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). При цьому, суд дійшов висновку щодо недоведеності позовних вимог про стягнення із [PERSON] нарахованих процентів за кредитом, оскільки позивачем на виконання свого обов`язку за ч.1 ст.12, ст.81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не доведено, що застосовані банком методики, формули та розрахунки суми заборгованості за підвищеними відсотками передбачені умовами договору, а також позивачем, на якого покладено тягар доказування щодо правомірності нарахованих процентів за користування кредитом, не спростовано твердження відповідача про те, що банк під час обрахування суми заборгованості за відсотками порушив умови договору, та вимагав до сплати необґрунтовану та безпідставно завищену суму заборгованості за процентами на прострочену заборгованість за кредитом, нараховуючи підвищені відсотки. Згідно ч.1 ст.12 та ч.ч. 3, 4 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Зазначене не відповідає чинному законодавству (зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України, проценти на неустойку не нараховуються), а тому наданий банком розрахунок заборгованості за процентами не може бути взятий судом до уваги як належний, достатній та допустимий доказ, тобто у цій частині вимог відповідно до положень ст. 81 ЦПК України позов є недоведеним. Правильність нарахування позивачем відсотків по кредиту належними та допустимими доказами не доведена. Наявність договірних відносин у відповідача з банком підтверджується анкетою заявою від 19 листопада 2013 року Таким чином, документально підтверджується той факт, що відповідач користувалася кредитними коштами, однак відсутні докази того, що саме ті умови, зазначені у позовній заяві щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій, були відомі відповідачу під час укладення договору, оскільки відсутні будь-які докази, що ці умови є складовою частиною укладеного договору, і що саме ці умови та правила надання банківських послуг мав на увазі та був обізнаний про них відповідач, підписуючи анкету-заяву. В анкеті-заяві на отримання кредиту (а.с.6) взагалі відсутні позначки щодо виду послуг, які бажав оформити клієнт, а також відсутня позичка у графі про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Матеріали справи не містять доказів того, що саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг, які маються в матеріалах даної справи, була ознайомлена відповідач, тому ці Умови не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту відповідачем. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом у розмірі 3350,91 гривень. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial