Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

04 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Ясинуватської міської ради. Просив визнати нерухоме майно - будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], майном, що входить до складу спадщини його матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно. Згідно виписки Ясинуватського виконавчого комітету № 611 від 17 грудня 2003 року. [PERSON] дозволено на присадибній земельній ділянці будівництво веранди до житлового будинку розміром 3х7,5 метри, перепланування житлового будинку з доведенням загальної площі будинку до 94,1 кв.м., житлової площі до 49,5 кв.м. Згідно вказаного дозволу було проведено перепланування будинку та будівництво веранди. Зазначає, що 24 червня 2001 рокцу він звернувся до Третьої макіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте у видачі свідоцтва про спадщину йому було відмовлено у зв'язку з тим, що площа будинку зазначена у договорі купівлі-продажу відрізняється від фактичної площі, вказаної у технічному паспорті. Крім того, його мати не здійснила державну реєстрацію новоствореного майна. Вважає, що для здійснення свого права на спадкування необхідно визнати будинок майном, що входить до складу спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився, письмових пояснень по суті спору не надав. Просив розглядати справу без участі представника відповідача. Вирішення питання по суті залишив на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 лютого 1986 року за життя [PERSON] придбала житловий будинок житловою площею 11,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Право власності зареєстроване в БТІ м. Донецька 28 лютого 1986 року. (зворот а.с. 9). Згідно виписки з рішення Виконавчого комітету Ясинуватської міської ради № 611 від 17 грудня 2003 року [PERSON] дозволено будівництво веранди до житлового будинку розміром 3х7,5 метри, перепланування житлового будинку з доведенням загальної площі будинку до 94,1 кв.м., житлової площі до 49,5 кв.м. (а.с. 12). 22 грудня 2003 року [PERSON] видано дозвіл на будівництво, додатками до якого зазначені: план забудови земельної ділянки; проект перепланування житлового будинку (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7), яка, відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 41), є матір'ю позивача. Заявою від 24.06.2011 р. № 517 позивач прийняв спадщину після смерті матері як спадкоємець за законом (а.с. 36). Звертаючись до суду позивач надав технічний паспорт на житловий будинок з якого вбачається, що станом на 20 січня 2012 року за адресою [ADDRESS] розташований будинок житловою площею 49,8 кв.м. (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з матеріалів справи Виконавчий комітет Ясинуватської міської ради дозволив здійснювати будівництво веранди до будинку та перепланування будинку. Згідно зі ст. 152 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (п. 4). Отже, для переобладнання, перепланування, перебудови чи добудови належного на праві власності нерухомого майна, крім переобладнань, які не вважаються самочинним будівництвом, його власнику достатньо попередньо звернутися до органу місцевого самоврядування за одержанням дозволу на проведення конкретних робіт і у випадку отримання відмови оскаржити її до суду. Між тим, крім перепланування виконане й будівництво - добудова веранди, яка як вбачається з матеріалів в експлуатацію не приймалась, на відповідність будівельним нормам і правилам не перевірялась. За приписами п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В матеріалах справи відсутні докази того, що будівництво веранди до будинку та його перепланування закінчено, відтак він не може бути включений до спадкової маси як об'єкт закінченого будівництва - житловий будинок про що й просить позивач. До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже на теперішній час, до завершення будівництва, позивач успадкував лише права забудовника. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оцінивши докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність порушення, не визнання або оспорювання його права, а застосований ним спосіб захисту не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed