Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

06.10.2017 до суду надійшла позовна заява від представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» (надалі по тексту - Банк) [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 28.12.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 7732,17 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті: http://privatbank.ua/terms/page/70/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісійні на умовах передбачених договором. Оскільки останній порушив зобов'язання за кредитним договором, станом на 14.08.2017 року має заборгованість по кредиту в розмірі 13400,22 грн., яке складається з: 4661,37 грн. - тіло кредиту; 2374,76 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 5249,79 - нарахована пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 614,30 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь Банку вказану суму заборгованості, а також судові витрати понесені при сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Банк свого представника в судове засідання не направляв, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Однак, разом з позовною заявою до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON], в якій просив суд розглянути справу без участі представника позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та у разі повторної неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, листи з повістками про виклик повернулися до суду з відміткою про те, що відповідач вибув з зареєстрованого місця проживання, у зв'язку з чим останнього було повідомлено про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» №23 від 02.02.2018 року. На призначене судове засідання відповідач не з'явився. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ст.280, ч.4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідач, при підписанні Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку, надав свою згоду на те, що відповідна Заява, разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг (надалі по тексту - Договір). При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до укладеного договору № б/н від 28.12.2012 року, відповідач отримав кредит у у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на місяць суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту та проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісійні на умовах передбачених цим договором. Згідно ст. 529 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а також інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.01.2014 року, відповідач користувався кредитним лімітом, останній платіж на погашення кредиту здійснив 01.08.2017 року у розмірі 100,00 грн. Так як відповідач не погашає заборгованість за кредитом у повному обсязі, проценти за користування ним, станом на 30.09.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 12285,92 грн., яке складається з: 4661,37 грн. - тіло кредиту; 2374,76 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 5249,79 - нарахована пеня. За таких обставин, враховуючи, що на час звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, суд приходить до висновку, що він належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 12285,92 підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно розрахунку заборгованості, штрафи складаються з 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 614,30 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України по справі №6-2003цс від 21.10.2015 року та відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Таким чином, представником позивача в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види однієї цивільно-правової відповідальності за порушення умов кредитного договору у зв`язку з порушенням строків виконання грошових зобов`язань, відповідно суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення, окрім заборгованості за пенею, штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №PROM1B6XE6 від 21.09.2017 року, а також витрати на виклик відповідача через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» у розмірі 420,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №BOJ60B1HT4 від 30.01.2018 року. У відповідності до роз'яснень, викладених в п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1852,03 грн. На підставі ст.ст. 526-527, 530, 610, 612, 615, 629, 634 1050, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: partial