Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

06.02.2020 року [PERSON] звернулася з позовом до Новобузької міської ради Миколаївської області про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.05.2011 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новобузької міської ради від 28.04.2011 року - недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Новобузької міської ради Миколаївської області №136 від 28.04.2011 року було об`єднано в одну адресу квартири [ADDRESS] та присвоєно статус житлового будинку. На підставі вищевказаного рішення видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням Новобузької міської ради Миколаївської області №470 від 11.04.19 року було відмінено рішення Новобузької міської ради Миколаївської області №136 від 28.04.2011 року про об`єднання , присвоєння адреси, надання статусу житлового будинку квартирам [ADDRESS] та видачу свідоцтва. Посилаючись на те, що вищевказане свідоцтво є недійсним та порушує її право на розпорядження власністю, просила суд визнати недійсним та скасувати вказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 17.03.2020 року позивачка надала до суду позовну заяву в новій редакції, у якій просила припинити право власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , шляхом скасування його реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 13.05.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача, Новобузької міської ради Миколаївської області, у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки №200581477 від 17.02.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - [PERSON] на праві власності належить двохкімнатна квартира [ADDRESS] , право власності на яку виникло на підставі договору купівлі-продажу №715 від 07.04.2005 року (а.с.22-23). Крім того згідно інформаційної довідки №200581543 від 17.02.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - [PERSON] на праві власності належить двохкімнатна квартира [ADDRESS] , право власності на яку виникло на підставі свідоцтва про право власності, б/н виданого 04.04.2005 року Новобузькою міською радою на підставі рішення виконкому Новобузької міської ради від 30.03.2005 року за №86 (а.с.24-25). Рішенням Новобузької міської ради Миколаївської області №136 від 28.04.2011 року, за заявою [PERSON] , було надано дозвіл на об`єднання квартир [ADDRESS] , надано їм статус житлового будинку та присвоєно окрему адресу [ADDRESS] ( а.с.13). На підставі зазначеного вище рішення [PERSON] Новобузькою міською радою було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно САЕ/111622 від 11.05.2011 року (а.с.7) та проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок (а.с.6). Рішенням Новобузької міської ради Миколаївської області №470 від 11.04.2019 року за заявою [PERSON] , було відмінено рішення №136 від 28.04.2011 року про надання дозволу на об`єднання квартир [ADDRESS] та надання їм статусу житлового будинку ( а.с.12). Крім того судом встановлено, що позивачка не може розпорядитися своєю власністю через наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно трьох чинних записів про право власності на один і той же об`єкт нерухомості. Відповідно до постанови ВСУ від 24.01.2017 року свідоцтво про право власності та рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухомість оскаржується за правилами цивільного судочинства. У частині 1 ст.316 ЦК України закріплено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved