Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

06.12.2019 року Гребенюк О.С. в інтересах АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 13.06.2016 року між банком була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 9364грн.97 коп., на строк до 30 червня 2018 року, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним 24 % річних від розміру заборгованості, а всього вносити щомісячний платіж в розмірі не меншому, ніж 495 грн.14 коп. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплатити неустойку (пеню, штраф). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов`язань банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконував в зв`язку з чим станом на 21.11.2019 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 22097грн. 81коп., яка складається з заборгованості по кредиту - 7698 грн.10 коп., заборгованості по процентам - 5162 грн.11коп., заборгованості за пенею - 9237грн.60 коп. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 21.11.2019 року у сумі 22097грн.81 коп. Ухвалою суду від 09.12.2019року позовна заява залишена без руху для виконання вимог ст. 175,177 ЦПК України. 24.12.2019 року від представника позивача надійшла заява в якій вимоги суду на ухвалу від 09.12.2019 року були виконані. Ухвалою суду від 24.12.2019 року провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 20.01.2020 року. 14.06.2018 року товариство змінило назву з Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК». В судове засідання представник позивача не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації відповідно до положень ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе, згідно ст. 280 ч. 1 ЦПК України ( в редакції 03.10.2017 року) ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами у зв`язку із відсутністю учасників процесу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів прийшов до наступного. Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір в якому сторони узгодили всі його умови.Договір складається з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості по кредитному договору SAMDN510000135208656 від 22.01.2014року, заборгованість по договору-1 становить - 9994 грн. 99 коп., кінцевий строк погашення до 30.06.2018 року, розмір становить 630 грн. Також сторони домовились, що відповідач приєднується до Умов і правил надання продукту кредитних карт, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 9364 грн.97 коп., строком на 24 місяці, до 30 червня 2018 року, а останній зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним 2,0 на місяць від розміру заборгованості, а всього вносити щомісячний платіж в розмірі не меншому, ніж 496грн.14 коп. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплатити неустойку (пені в розмірі 9237 грн. 60коп.). Стаття 627 ЦКУкраїни передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є обов`язковим для виконання сторонами(ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. При цьому використання позичальником кредитних коштів в інтересах інших осіб та тяжке матеріальне становище жодним чином не впливає на обов`язок боржника виконати взяті на себе зобов`язання. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно належним чином не виконував умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. Банком також нарахована заборгованість за процентами станом на 21.11.2019 року в розмірі - 5162 грн. 11коп., виходячи з процентної ставки 2 % на місяць (24 % річних). Відповідно до виписки по картковому рахунку відповідача, він систематично користувався кредитними коштами (кредитним лімітом), даний розрахунок боржником не спростований, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. В зв`язку з цим станом на 21.11.2019 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 7698 грн. 10 коп., за відсотками - 5162 грн. 11коп., які підлягають задоволенню. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Аналогічні правові висновки виклав й Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14 та від 04 листопада 2015 року по справі №6-1120цс15, в яких зазначав, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. З матеріалів справи вбачається, що нарахована позивачем неустойка є завищеною, і перевищує загальний розмір боргу (9237грн. 60 коп.), що суперечить самій компенсаційній суті неустойки та засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності. За встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі, що є співмірним з розміром боргу, а саме 8000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України (зі змінами та доповненнями станом на 15.12.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач обрав пасивний спосіб захисту, будучі повідомлений про розгляд судом даної справи не надав суду своїх пояснень в усній або письмовій формі щодо його позиції по справі та відповідно доказі, ціна позову в частині нарахованої позикодавцем заборгованості не оспорена ним і підтверджується розрахунком боргу, тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості, яка складається з тіла кредиту, процентів і пені підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 1921 грн. За такого, враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1813 грн. 41 коп.

Outcome: partial