Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

06.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на свою користь курсову різницю у розмірі 7744 грн. 00 коп., судові витрати у розмірі 400 грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що 11 жовтня 2013 року він видав відповідачці завдаток у розмірі 500 доларів США, на підтвердження зобов'язання щодо придбання у неї квартири [ADDRESS]. Відповідачкою взяте на себе зобов'язання за договором від 11 жовтня 2013 року було не виконане, а тому їй довелося звернутися з позовом до суду і в судовому порядку стягнути суму авансу в розмірі 3996 грн. 50 коп. сплачену в рахунок купівлі квартири, що підтверджується рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 року. Рішення суду набрало законної сили 10 березня 2014 року. На час розгляду справи у суді еквівалент 500 доларів США дорівнював 3996 грн. 50 коп. Відповідач по справі до цього часу не повернула позивачу суму авансу в розмірі 3996 грн. 50 коп. та є боржником. Внаслідок невиконання зобов'язання позивач несе збитки, які пов'язані з підвищенням курсу долару США по відношенню до гривні. Аванс позивачем був сплачений відповідачу в доларах США. Оскільки зобов'язання відповідачкою сплатити позивачу суму боргу не виконане, станом на час подачі позову до суду, офіційний курс НБУ складає 2348, 1 грн. за 100 доларів США. Таким чином виникла курсова різниця, яка складає 11740,50 - 3996,50 = 7744,00 грн., яку позивач, посилаючись на ст.ст. 625, 526, 533 ЦПК України просить стягнути з відповідача. 27.04.2015 року до суду найшли заперечення на позов відповідача [PERSON], відповідно до яких остання позов не визнає та просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач зазначила, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 року з неї було стягнуто на користь [PERSON] суму авансу в розмірі 3996 грн. 50 коп. сплачену в рахунок купівлі квартири. На виконання рішення суду з травня 2014 року по квітень 2015 року, шляхом звернення стягнення на її доходи, а саме на пенсію, з неї було стягнуто 1987 грн. 74 коп. Також зазначила, що цивільним законодавством не передбачений такий спосіб захисту права, як стягнення курсової різниці між іноземною валютою і гривнею. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав частково в розмірі 4792 грн., пояснивши це тим, що з позивачки за рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 року на його користь вже було стягнено частину заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог навів доводи, що були ним зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала суду пояснення відповідно до яких з неї вже була стягнута майже половина заборгованості за рішенням Петриківського районного суду від 27.02.2014 року. Як на підставу невизнання позовних вимог послалася на доводи, що були зазначені в запереченні на позовну заяву. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] суму авансу в розмірі 3996 грн. 50 коп. сплачену в рахунок купівлі квартири та судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп. В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що сума авансу в розмірі 3996 грн. 50 коп., що має бути стягнута є еквівалентом 500 доларів США при офіційному курсі валют встановленого НБУ станом на 14.01.2014 року (100 доларів США становить 799,3 грн.). Постановою державного виконавця ВДВС Петриківського РУЮ Дніпропетровської області № 43190763від 21.05.2014 року, на виконання виконавчого листа № 2/0187/107/14 від 30.04.2014 року виданого Петриківським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], звернуто стягнення на доходи [PERSON] до погашення боргу в сумі 4240,10 грн. Згідно відомості про відрахування з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до постанови державного виконавця № 43190763від 21.05.2014 року, станом на квітень 2015 року залишок суми боргу становить 2251 грн. 36 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає відповідальності за порушення строків розрахунків. Ч.2 ст. 625 ЦК України встановлена відповідальність за невиконання грошового зобов'язання:«Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.» Таким чином, законодавцем не передбачено стягнення з жодної із сторін договору після постановлення рішення суду про стягнення заборгованості курсової різниці в разі збільшення або зменшення курсу іноземної валюти до національної грошової одиниці. Посилання ж позивача на зміну офіційного курсу гривні щодо долара США, не може бути прийнято судом як правомірність заявлених вимог, оскільки позивач, надаючи відповідачу завдаток у доларах США, а не в гривні, брав на себе певні ризики щодо коливання курсу. Враховуючи, що спір по суті про стягнення суми авансу вже вирішений судом, заборгованість стягнута у національній валюті - гривні, виходячи з офіційного курсу НБУ, рішення набрало законної сили і знаходиться на примусовому виконанні, а також те, що законодавством не передбачена відповідальність боржника за невиконання грошового зобов'язання шляхом стягнення курсової різниці, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимог. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про стягнення курсової різниці, суд у відповідності до ст.. 88 ЦПК України відмовляє позивачу у задоволенні його вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Outcome: dismissed