Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

06.08.2021р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину. Позов обґрунтовано тим, що 19.12.2018р. від шлюбу із відповідачем в них народилася спільна дитина син [PERSON] . У квітні 2020р. нею до Комінтернівського районного суду Одеської області подано позов про розірвання шлюбу із відповідачем. З листопада 2019р. відповідач з нею та дитиною не проживає. Разом із тим, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вважає, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, може сплачувати аліменти на її утримання в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки має стабільний дохід, працює, отримує щорічний дохід від оренди земельної ділянки, інших дітей та непрацездатних осіб на утримання не має. Ухвалою від 11.08.2020р. вказаний позов залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків. Ухвалою від 15.10.2020р. відкрито провадження у вказаній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.12.2020р. відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що він все покладені на нього обов`язки щодо належного виховання та забезпечення дитини виконує, приймає активну участь у вихованні сина, окрім аліментів надає додаткову матеріальну допомогу. На даний час позивач не перебуває у відпустці з виховання дитини до досягнення нею трирічного віку, а працює в П`ятому апеляційному адміністративному суді, чим вводить суд в оману. Він перебуває у скрутному матеріальному становищі, на його утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, матір тяжко хворіє, він їм один допомагає, сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, ліки. Крім того, він був вимушений взяти кредит в АТ «Ощадбанк». Вважає, що позивач матеріально забезпечена, офіційно працює, нею не враховано його матеріальний стан, а доказів про спроможність сплачувати аліменти не надано. 22.01.2021р. позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив, згідно якої остання підтверджує, що дійсно у зв`язку з життєвими обставинами вона була вимушена передчасно перервати декретну відпустку та вийшла на роботу. Твердження відповідача, щодо належного виконання обов`язків, виховання дитини, не відповідають дійсності, оскільки відповідач протягом тривалого часу з дитиною не спілкується. Також не відповідають дійсності твердження відповідача щодо перебування на його утримання батьків, оскільки зі слів матері, з якою вона підтримує зв`язок, відповідач батьків протягом року не відвідує, спілкуючись лише телефоном, комунальні послуги батьки сплачують за власні кошти, за допомогою пільг, наданих відповідачу, як учаснику бойових дій. Кредит відповідач взяв на купівлю крупної побутової техніки для власних потреб. В судові засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою, не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повновму обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримав відзив та просив у задоволенні позові відмовити. В подальшому до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~30.06.2018р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №1036, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі ј частину від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до судового наказу №504/2398/20/, виданого 06.10.2020р. Комінтернівським районним судом Одеської області. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Згідно ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.77\~СК України,\~утримання одному\~з подружжя\~надається другим\~із подружжя\~у натуральній\~або грошовій\~формі за\~їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч.1ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.ч.1-3\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є дієздатною, працездатною особою, має офіційне працевлаштування та дохід, сплачує аліменти на утримання сина в розмірі ј частину від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, одночасно має заборгованість за кредитом, що підтверджено документально (заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії в АТ «Ощадбанк» від 04.12.2020р., виписка по картковому рахунку). Доводи позивача про те, що кредит відповідач взяв на купівлю крупної побутової техніки для власних потреб, нічим не підтверджені, тому не можуть бути прийняті судом. Одночасно, оцінюючи твердження сторін, суд вважає, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що його батьки перебувають на його утриманні, а він сплачує за них комунальні послуги, купує продукти харчування, тощо жодних підтверджень цьому не надано (лише надано копії пенсійних посвідчень та довідка про стан здоров`я матері, однак вказані документи не підтверджують і не спростовують перебування осіб на утриманні відповідача). Інші доводи сторін стосовно належного/неналежного виконання обов`язків відповідача щодо виховання дитини, наявності на утриманні позивача ще однієї малолітньої дитини від іншого шлюбу, її виходу на роботу, обставин спілкування відповідача зі своїми батьками, не приймаються судом до уваги, оскільки не мають значення для вирішення вказаної справи по суті спору. Розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, враховуючи, враховуючи майновий стан відповідача, суд застосовуючи принцип верховенства права вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідач, на думку суду має можливість надавати дану допомогу на утримання саме в такому розмірі. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. П.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~передбачено, що від слати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Крім того, пунктом 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Проте, як випливає з практики Верховного Суду, звужене тлумачення п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованим, що підтверджується постановою від 27 червня 2018 року по справі № 572/2088/17 (провадження № 61-12842св18). В своїй Постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесені зміни, зокрема, у статтю 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] , він звільнений від сплати судового збору незалежно від характеру, предмета та підстав позову. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, суд, беручи до уваги те, що на підставі п.п.3, 13 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивача і відповідача звільнено від сплати судового збору, а тому, відповідно до вимог ч.6\~ст.141 ЦПК України, сторони\~судові витрати, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial