overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

07.08.2018 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою та просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.516.00576, який було видано 23 травня 2006 року Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що їй відповідно до державного акту на право влаcності на земельну ділянку серії [NUMBER], який було видано 23 травня 2006 року Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області належить земельна ділянка площею 4,59 га, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області. Орендар, у якого знаходиться в оренді зазначена земельна ділянка повідомив, що в державному акті на право власності на землю прізвище заявниці зазначено як «[PERSON]», а в паспорті «[PERSON]», у зв'язку з чим вона не зможе у подальшому укладати договори оренди, у зв'язку з чим заявниця змушена звернутись до суду. До судового засідання заявниця не з`явилася, але надала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просив їх задовольнити. Представник Біляївська районної державної адміністрації до судового засідання не з'явився, про але надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 23.05.2006 року заявниці було видано Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], який був виданий на ім'я [PERSON]. Згідно вказаного державного акту заявниці належить земельна ділянка площею 4,59 га, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.9). Однак, у державному актів у прізвищі заявниці допущена описка, а саме вказано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Той факт, що державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], на підставі якого заявниці належить земельна ділянка площею 4,59 гектарів, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району одеської області, який був виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 17.03.2002 року (а.с.3), розпорядженням Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про надання громадянам у власність земельних ділянок на території Нерубайської сільської ради № 890 від 03.12.2004 року (а.с.6-8), договором оренди землі від 01.12.2016 року, з яких вбачається, що прізвище заявниці записано «[PERSON]». З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

07.08.2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб у Волноваському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 102. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідачем не було подано відзиву на позову, то суду приймає до уваги докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з жовтня 2019 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Крім того, відповідно до ст 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

07.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що збереження родини неможливе.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді від 24.09.2018 року відкрито провадження по цивільній справі, призначено підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 10.10.2018 року справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання 16.11.2018р. сторони не зявились, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, відповідач причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку шляхом надання офіційного оголошення, справу слуханням відкладено на 06.12.2018 року. У судове засідання 06.12.2018 року сторони не зявились, причину відсутності суду не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином. Від відповідача повідомлень щодо причин відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Позивач надав суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність, зазначивши, що не заперечує проти розгляду заочного розгляду справи. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.10.2010 року відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 1255. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року з причини відсутності взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги, примирення між ними неможливо. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їхньої дитини, так як жодною із сторін не доведено про можливість збереження родини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

07.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 29.10.1983 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Позивач стверджує, що одруження виявилося невдалим через несумісність характерів, втрати поваги та любові один до одного. Їх фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Намагання зберегти сім`ю не мало успіху. Оскідьки добровільно розірвати шлюб відповідач відмовляється, тому позивач вимушена була звернутися із цим позовом до суду. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання, яке було призначено на 14.08.2018 року, не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання, яке було призначено на 14.08.2018 року, не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], [INFO] зареєстрували шлюб у Мар'їнському відділі ЗАГС, актовий запис № 107, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Позивач та відповідач однією сім'єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

07.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 1994 року у Дзигівської сільської раді Ямпільського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 23 розірвати, вказуючи, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 24 вересня 1994 року у Дзигівської сільської раді Ямпільського району Вінницької області. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинилися, разом не проживають, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, в зв'язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву, відповідно до якого позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутність. Відповідач надав заяву, відповідно до якої з позовними вимогами погодився, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглядати за його відсутність, вказуючи що до перемирення вони не дійшли. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи, відповідно до наданих заяв. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 1994 року у Дзигівської сільської раді Ямпільського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 23.\~ /л.с. 5 / Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

07.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] . Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27.04.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 092961 від 27.04.2012 року, актовий запис № 210 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] . Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з травня 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

07.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити - «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору. Проти постановлення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала. В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечував. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що 01 вересня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис № 339. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

07.08.2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом щодо розірвання шлюбу зареєстрованого 15.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського управління юстиції у м.Києва (актовий запис № 976) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Від шлюбу сторонни мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2018 року відкрито провадження у справі (а.с.11). У судовому засіданні позивача позов підтримуєта просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2008 року про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського управління юстиції у м.Києва зроблено актовий запис № 976 та видано відповідне свідоцтво (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

07.08.2018 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду з позовом, просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.11.2015р. про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], з 500 грн. щомісячно до 1/4 частини від заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивується тим, що заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.11.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із внесенням змін до ст. 182 СК України відповідно до якої розмір аліментів, не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивач вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та змінити спосіб стягнення аліментів Позивач просить розглянути справу без її участі, про що надала відповідну заяву. Позовні вимоги підтримує, проти винесення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви чи клопотання про перенос справи суду не надав. Про причини неявки суд не повідомив. На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд,

Outcome: approved