Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

04 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та уточнивши позовні вимоги 16 серпня 2019 року просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом здійснення перебудови самочинно збудованого об`єкта. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 07 червня 2018 року позивачу належить на праві власності 59/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка, яка розташована за даною адресою, площею 0,1000. Відповідач [PERSON] є сусідом позивача та власником/користувачем домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до архівного витягу з протоколу № 7, 09 травня 1961 року на засіданні виконкому Придніпровської міської ради трудящих протоколом № 7 було заслухано питання 7/58 «Об устройстве проезда к усадьбе гр-на [PERSON] по [ADDRESS] . Октябрьская, дом № 11А» (надалі вулицю та номер будинку було змінено на [ADDRESS] будинок [ADDRESS] ), яким було вирішено, що у зв`язку з відсутністю проїзду до домоволодіння гр-на [PERSON] по [ADDRESS] , що викликає незручності було вилучено у г-на [PERSON] (батько відповідача, який помер) частину земельної ділянки розміром 5 м2 та проїзд закріплено за гр. [PERSON] . Однак в порушення ст. 103 ЗК України відповідачем на вилученій частині земельної ділянці загального користування, що є в`їздом (проїздом) до домоволодіння позивача без його згоди, було самочинно збудовано одноповерхову капітальну господарську будівлю, а саме літню кухню загальною площею - 35,38 м2, чим фактично вона обмежила єдиний доступ транспортам пожежних служб, швидкої невідкладної допомоги, газової та іншому спеціальному та вантажному транспорту. Також відповідач обмежила право позивача та членів його сім`ї на безперешкодне користування та обслуговування його частини домоволодіння та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 21 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. В судовому засіданні пояснили, що відповідачем було самочинно збудовано будівлю на ділянці загального користування. Своїми діями відповідач чинить перешкоди у користуванні власністю позивача, оскільки зайняв площу проїжджої частини. Від представника третьої особи Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи. Представники третьої особи Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень по суті позову не надав. Заслухавши доводи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] згідно договору дарування від 07 червня 2018 року на праві приватної власності належить 59/100 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7). Також, відповідно до договору дарування частини земельної ділянки від 07 червня 2018 року позивачу [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , площею 0.1000 (а.с.9). Частиною першою\~статті 319\~Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю (негаторний позов). З плану топографо-геодезичних робіт виконаних ТОВ «Базис-Стандарт» від 2015 року вбачається, що частина капітальної будівлі, яка знаходиться на території домоволодіння відповідача займає частину земельної ділянки загального користування (а.с.16). Згідно відповіді Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 13.08.2015 за даними містобудівного кадастру документи забудови земельної ділянки по [ADDRESS] не надавались (а.с.19). Відповідно до листа Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 03.03.2015 повідомлено, що за результатами візуального обстеження головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель було встановлено, що проїзд до сусідніх домоволодінь заважає одноповерхова капітальна господарська будівля гр. [PERSON] (батько відповідача), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зазначено, що земельна ділянка 0,0005 га., яка розташована за даною адресою використовується за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, тобто зайнята самовільно (а.с.20). Відповідно до архівного витягу з протоколу № 7 від 09 травня 1961 року засіданням виконкому Придніпровської міської ради трудящих було заслухано питання 7/58 «Об устройстве проезда к усадьбе гр-на [PERSON] по [ADDRESS] дом № [ADDRESS] », яким було вирішено «Изьять в гр-на [PERSON] 5 кв.м., проезд закрепить за гр. [PERSON] » (а.с.22). Також, судовим експертом Рибкіним Віктором Петровичем 10 листопада 2018 року було складено висновок експерта № 9 про проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз, відповідно до якого «Ширина тупикового проїзду до домоволодіння [ADDRESS] у місці, яке знаходиться між побудованою нежитловою господарчою будівлею власником сусіднього домоволодіння [ADDRESS] та господарчою будівлею, що відноситься до іншого сусіднього домоволодіння [ADDRESS] не відповідає нормам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» (а.с.29-51). Відповідно до п. 3.22 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування міських та сільських поселень», у районах садибної забудови при потребі, крім вуличної мережі (розділ 7), слід формувати мережу внутрішньоквартальних проїздів. Ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м, з двома - 5,5 м. На односмугових проїздах передбачаються роз`їзди (п. 3.11). Довжина тупикових проїздів повинна бути не більше 150 м. Проїжджа частина тупикових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об`їздами радіусом по осі проїзду не менше 10 м або майданчиками для розвороту розмірами 12 м х 12 м кожна. До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. Згідно з п. 15.3.1 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» для пожежних машин слід передбачити проїзди не менше 3,5 м завширшки. За змістом\~статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Згідно зі\~статтею 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Статтею 152 ЗК України\~передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з частинами другою - третьою\~статті 158 ЗК України\~виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Аналізуючи вищезазначені фактичні обставини по справі та пояснення сторін суд приходить до висновку, що дії відповідача які виразились у самочинній забудівлі частини земельної ділянки загального користування, що є в`їздом (проїздом) до домоволодіння позивача без його згоди, є протиправними та такими, що істотно порушують його права, як власника та належного користувача земельної ділянки. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а тому необхідно зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом здійснення перебудови самочинно збудованої нежитлової господарчої будівлі літньої кухні, розташованої за адресою: [ADDRESS] частина якої побудована на земельній ділянці загального користування. Крім того, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень. При цьому, згідно з положеннями ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, судом встановлено, що позивачем, окрім витрат зі сплати судового збору, також були понесені витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду, зокрема витрати пов`язані\~з залученням\~спеціаліста та\~експерта для\~проведення експертизи\~у розмірі\~13000\~гривень, що підтверджується наданими позивачем копіями договорів та квитанцій (а.с.24-28). Зазначені судові витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved