Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

05 травня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельну частку (пай) розміром 12,77 в умовних кадастрових гектарах, що належали померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №165 від 18.06.1997 року, яку передано із земель КСП «Червона зірка» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Позов мотивований тим, що після смерті батька позивача [PERSON] , померлого [INFO] , залишилось право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право на яку підтверджується сертифікатом [NUMBER]. Позивач не може прийняти спадщину оскільки у померлого не було правовстановлюючого документ на вказане майно. Оскільки визнання права власності на спадкове майно за описаних умов вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідні вимоги. На судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з записом акту про смерть № 08 від 25 травня 1998 року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ), копія якого надана Великоолександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 07 травня 2021 року [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось майно у виді права на земельну частку (пай) яке розташоване на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право на яку за померлим підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 165 від 18.06.1997 року, яку передано із земель КСП «Червона зірка» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Те що позивач є сином померлого [PERSON] підтверджується рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 року № 650/2109/19, яким встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] як батьком і сином. Відповідно до листа приватного нотаріуса Гідулян І.Ю від 22 квітня 2021 року позивачу у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до листа Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 19 травня 2021 року [PERSON] на момент смерті належало право на земельну частку (пай), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який був виданий власнику та відсутній у відділі так як виписувався в одному екземплярі. Відповідно до довідки Чарівненської сільської ради щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Чарівненської сільської ради належної [PERSON] було присвоєно кадастровий номер 6520984800-07-005-0007. Відповідно до погосподарської книги [PERSON] проживав разом з [PERSON] на момент його смерті. Наведені докази суд визнає належними та допустимим, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Відповідно до пунктів чотири та п`ять Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина відкрилася до вказанні дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку зі смертю. Суд установив, що [PERSON] , будучи віднесеним до спадкоємців першої черги за законом як син, прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном у виді особистих речей померлого, які знаходились за його місцем проживання. Такі обставини вбачаються з обставин справи та відповідачем не оспорювались. Оскільки факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] судом підтверджений, слід ствердити, що перший прийняв після батька спадщину у виді вказаного права власності на земельну частку (пай), яке увійшло до складу спадкового майна, як таке належало [PERSON] на момент смерті та не припинилося у зв`язку з цим. Виходячи з наведеного, за позивачем слід визнати право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця, якому на момент смерті належало право на земельну частку (пай), і яке не припинилось у зв`язку зі смертю. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який набув право на спадщину, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved