Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

06 грудня 2016 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що 30.11.2016 р., у приміщенні зали для нарад, розташованої на третьому поверсі Миколаївської обласної ради, що знаходиться по вул.. Адміральська, 22, в м. Миколаєві, [PERSON] під час перерви в засіданні постійної комісії з питань регіонального розвитку, планування, бюджету, фінансів та інвестицій Миколаївської обласної ради, звернувся до нього з приводу злету з території Міжнародного аеропорту Миколаїв повітряного судна, в ході якого допустив на його адресу наступні висловлювання: - «Мы видим, что есть «договорняк»», схема. Вы просто позволяете схемы. - Куда Вы дели самолет ? - Вы взяли и отпустили самолет. - Вы дали добро на проверку якобы шасси. - Вы знали, что он улетит; - Вы дали ему улететь. Вы его выпустили; - У Вас с территории украли самолет; - Вы его переоформили с одного человека на другого человека и он уже должен меньше - ну «схема». Стверджує, що вказана [PERSON] інформація є недостовірною, оскільки вживані відповідачем терміни йому незрозумілі. До нього жодна фізична або юридична особа не звертались із заявами, зверненнями або пропозиціями про випуск з території аеропорту повітряного судна і дозвіл на його випуск, а також перевірку шасі судна не давав. Повітряне судно з території аеропорту викрадене не було, а змінився власник повітряного судна, переоформлення якого позивач не здійснював. Вказав, що інформація поширена відповідачем не відповідає дійсності та порушує його особисті немайнові права, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації як керівника та адвоката, так як створює щодо нього негативне ставлення з боку осіб, які були присутні при висловлюванні [PERSON] вищевикладених звинувачень, яка не є оціночним судженням, а за своїм характером є фактичним твердженням, а отже підлягає спростуванню. Крім того, при цьому був присутній представник сайта «Преступности нет» Інформаційного агентства «Українська Медіа Група», який [INFO] висловлювання [PERSON] розмістив у статті під назвою «[INFO]». Вважає, що такими діями відповідач охарактеризував його як злочинця, особу, яка з легкістю порушує закон, не має моральних цінностей. З посиланням на ці обставини, статті 16, 270, 275, 277 ЦК України просив визнати недостовірною вищевикладену інформацію та зобов'язати [PERSON] спростувати поширену інформацію, вказану у пункті 2 резолютивної частини позовної заяви, у спосіб найбільш близький до способу її поширення, а саме: [PERSON] в приміщенні залу для нарад, який розташований на третьому поверсі Миколаївської обласної ради по вул. Адміральська, 22, в м. Миколаєві, під час перерви в засіданні постійної комісії з питань регіонального розвитку, планування, бюджету, фінансів та інвестицій Миколаївської обласної ради, у присутності позивача та громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] представника сайта «Преступности нет» Информационного Агентства «Украинская Медиа Группа», котрий 30 листопада 2016 року зафіксував вищенаведені висловлення [PERSON] на адресу [PERSON], оголошує таке: - Вы - [PERSON] не позволяете схемы; - Вы - [PERSON] не отпускали самолет; - Вы - [PERSON] не знали, что воздушное судно улетит; - Вы - [PERSON] воздушное судно не выпускали; - У Вас - [PERSON], самолет украден не был; - Вы - [PERSON] не переоформляли самолет с одного человека на другого. У судовому засіданні позивач цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача, у судовому засіданні, заявлені вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Виходячи з письмових заперечень вимоги спростовує тим, що позивач жодним доказом не доводить розповсюдження [PERSON] викладеної інформації. Крім того, така інформація є оціночним судженням, яка не підлягає спростуванню. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, відповідно до чинного законодавства кожна фізична чи юридична особа має право на захист у судовому порядку своєї честі, гідності та ділової репутації. Зазначені права, згідно зі статтею 3 Конституції України, визнаються найвищою соціальною цінністю та гарантовані ст. 34 Конституції України. Захист цих прав від неправомірного посягання шляхом поширення неправдивої, недостовірної інформації, передбачено статтями 297, 299, 275 і 280 ЦК України. Зокрема, ст. 277 ЦК України запроваджені обмеження вираження свободи слова, які полягають в наявності у особи права вимагати спростування недостовірних та таких, що принижують честь та гідність відомостей. Такими ж гарантіями захисту наділено і право людини вільно поширювати інформацію про іншу особу у вигляді суджень, оцінок, думок, за виключенням випадків обмеження цього права, визначених п. 2 ч. 1 ст. 302 ЦК України та п. 2 ст. 10 Конвенції. Зазначена норма Конвенції, зокрема встановлює, що обмеження свободи слова є легітимними, коли це покликано необхідністю захисту репутації або прав інших осіб. В той же час, відповідно до тлумачень зазначеної норми Конвенції Європейським судом, межі припустимої критики особи, яка добровільно презентує себе як публічну, мають бути більш широкими, аніж приватної особи, оскільки публічна особа неминуче та свідомо виставляє себе, свої вчинки і слова на прискіпливий розгляд широкої громадськості (рішення Європейського суду у справі «Лінгенс проти Австрії» 1986 р.). При цьому, Європейський суд зазначив, що вимоги плюралізму у демократичному суспільстві обумовлюють здійснення свободи слова не лише у формах і за змістом, які не є нейтральними, необразливими, а і в таких, які викликають почуття образи, обурення або занепокоєння. У справі «Де Хес і Гійзельс проти Бельгії» (1997 р.) Європейський суд, крім того, зауважив, що ст. 10 Конвенції захищає не тільки висловлені повідомлення та думки, а й форму їх вираження. До того ж, свобода слова включає право на можливу дозу перебільшення і навіть провокації в тих випадках, коли йде мова про події чи дії осіб в суспільному житті. За правилами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з таким позовом до відповідача, а також після роз'яснення судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, позивач не надав суду жодного доказу щодо наявності описаної ним наради у приміщенні Миколаївської обласної ради, його присутності на ній, його відношення до повітряного судна та комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Миколаїв», а також факт розповсюдження [PERSON] вищевикладеної інформації у присутності перелічених в позові осіб. Проте, у судовому засіданні позивач суду пояснив, що він був присутнім на засіданні постійної комісії з питань регіонального розвитку, планування, бюджету, фінансів та інвестицій Миколаївської обласної ради, як виконуючий обов'язки генерального директора комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Миколаїв». Під час перерви в засіданні комісії депутат обласної ради [PERSON] до нього звертався з приводу літака як до керівника підприємства. На території аеропорту, який він очолює дійсно перебувало на технічному обслуговуванні повітряне судно ИЛ-76, реєстраційний номер [NUMBER], з/н [NUMBER], яке на законних підставах, після зміни власника повітряного судна, вилетіло з території аеропорту 09 листопада 2016 року. Представник відповідача наявність таких обставин не заперечує. Викладене підтверджується наданою позивачем суду статтею, що розміщена [INFO] на сайті «Преступности нет» Інформаційного агентства «Українська Медіа Група» під назвою «[INFO]». У вказаній статті підтверджується факт розмови 30 листопада 2016 р., що відбулася у приміщенні Миколаївської обласної ради між депутатом обласної ради [PERSON] та виконуючим обов'язки генерального директора комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Миколаїв» [PERSON] про обставини викладені у позові [PERSON] Таким чином, у своєму усному зверненні до [PERSON] [PERSON] навів свої оціночні судження, суб'єктивні думки, переконання, недоліки, а також критичну оцінку дій позивача, як виконуючого обов'язки генерального директора «Міжнародний аеропорт «Миколаїв», який несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності комунального підприємства. При цьому ці судження ґрунтувались на конкретному факті, який мав місце на території комунального підприємства, засновником якого є Миколаївська обласна рада, адже до повноважень постійних комісій обласних рад відносяться питання щодо розгляду проектів бюджету, розвитку підприємств, засновником яких є рада (ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). В той же час, судження, поширені [PERSON] у цензурній і не лайливій формі та не являються звинуваченням у скоєнні злочину саме [PERSON], за своїм змістом вони є оціночними, а тому не підлягають спростуванню. Застосування [PERSON] викладених у позові виразів у демократичному суспільстві виправдане необхідністю захисту суспільного інтересу, є допустимим проявом гарантованої свободи слова, на яку мають право не тільки депутати будь якого рівня у своїх висловах до керівників комунальних підприємств та державних установ, а й громадяни та професійні засоби масової інформації. Крім того, звернення депутата обласної ради [PERSON] до керівника підприємства [PERSON] направлене не на приниження його честі та гідності чи ділової репутації, а на надання оцінки його діяльності як посадової особи.

Outcome: dismissed