Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

06.03.2020 р. Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 19845,85 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у період з 25.04.2014 р. по 02.03.2015р. перебував на посаді генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення і виконував покладені на нього трудовим договором обов`язки. 30.09.2014 р. відповідачем було видано наказ № 443 «Про відсторонення», яким відсторонено начальника сектору зв`язків з громадськістю та засобами масової інформації [PERSON] від виконання трудових обов`язків до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Разом з тим, у подальшому відповідачем видано наказ від 12.11.2014 р. № 502 «Про скасування наказу», яким було скасовано наказ від 30.09.2014 р. № 443 «Про відсторонення». Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 20.01.2017 р. у цивільній справі № 755/6458/15-ц за позовом [PERSON] до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, третя особа: виконуючий обов`язки директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Іщук В.О., про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати, вказаний позов задоволено частково, а саме стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 7042,77 грн. Рішенням Київського апеляційного суду від 11.05.2017 р. апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково, зокрема скасовано рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20.01.2017 р. у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 7042,77 грн., а також постановлено у цій частині нове рішення про стягнення з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 21688,92 грн. Постановою Верховного Суду від 23.01.2019 р. касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а касаційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення задоволено, зокрема змінено рішення Київського апеляційного суду від 11.05.2017 р. у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17768,96 грн. Вказане рішення набрало законної сили, за яким 02.06.2017 р. [PERSON] Дніпровським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист № 755/6458/15-ц. З метою примусового виконання вказаний виконавчий лист був направлений разом із заявою про відкриття виконавчого провадження до Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, на підставі якого 08.06.2017 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 54086847. Відповідно до платіжного доручення від 04.03.2019 р., боржником у виконавчому провадженні на рахунок Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві з метою виконання рішення суду було перераховано грошові кошти у сумі 17768,96 грн., а також перераховано для сплати виконавчого збору 1776,89 грн. та витрат виконавчого провадження 300,00 грн. Таким чином, посилаючись на те, що відповідачем внаслідок неправомірного відсторонення від роботи працівника йому було завдано матеріальну шкоду у вигляді виплаченого цьому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач вважає, що ця матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача на його користь, а тому звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Ухвалою від 12.05.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідач у період з 25.04.2014 р. по 02.03.2015 р. перебував на посаді генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення і виконував покладені на нього трудовим договором (контрактом) обов`язки, що підтверджується копіями наказів від 25.04.2014 р. № 26/ок «Про прийняття на роботу» та від 02.03.2015 р. № 6/ок «Про припинення трудового договору (контракту)». Згідно з наказом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 30.09.2014 р. № 443, за підписом відповідача, начальника сектору зв`язків з громадськістю та засобами масової інформації [PERSON] було відсторонено від виконання трудових обов`язків до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. У подальшому відповідачем видано наказ від 12.11.2014 р. № 502 «Про скасування наказу», яким було скасовано наказ від 30.09.2014 р. № 443 «Про відсторонення». Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 20.01.2017 р. у цивільній справі № 755/6458/15-ц за позовом [PERSON] до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, третя особа: виконуючий обов`язки директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Іщук В.О., про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати, вказаний позов задоволено частково, а саме стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 7042,77 грн. Рішенням Київського апеляційного суду від 11.05.2017 р. апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково, зокрема скасовано рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20.01.2017 р. у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 7042,77 грн., а також постановлено у цій частині нове рішення про стягнення з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 21688,92 грн. Постановою Верховного Суду від 23.01.2019 р. касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а касаційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення задоволено, зокрема змінено рішення Київського апеляційного суду від 11.05.2017 р. у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17768,96 грн. Так, вказаними судовими рішеннями було встановлено, що відсторонення начальника сектору зв`язків з громадськістю та засобами масової інформації [PERSON] від виконання трудових обов`язків на підставі наказу від 30.09.2014 р. № 443 «Про відсторонення», за підписом відповідача, який на той час займав посаду генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, відбулось без достатніх правових підстав. Відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не потребують доказування. Вказане судове рішення набрало законної сили, за яким 02.06.2017 р. [PERSON] Дніпровським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист № 755/6458/15-ц. З метою примусового виконання вказаний виконавчий лист був направлений разом із заявою про відкриття виконавчого провадження до Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, на підставі якого 08.06.2017 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 54086847, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до платіжного доручення від 04.03.2019 р., боржником у виконавчому провадженні, Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення,на рахунок Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві з метою виконання рішення суду було перераховано грошові кошти у сумі 17768,96 грн., а також перераховано для сплати виконавчого збору 1776,89 грн. та витрат виконавчого провадження 300,00 грн. Отже, 04.03.2019 р. Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення фактично повністю виконав рішення суду про стягнення з нього на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок неправомірного відсторонення від роботи працівника, відповідачем, як керівником Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, спричинено позивачу матеріальну шкоду у вигляді виплаченого відстороненому від роботи працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Статтею 1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1999 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем спричинено позивачу матеріальну шкоду, що полягає у виплаченому неправомірно відстороненому від роботи працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на підставі судового рішення, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди 17768,96 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на загальну суму 2076,89 грн. (1776,89 грн. + 300 грн.), оскільки на момент набрання рішенням законної сили відповідач вже не перебував з позивачем у трудових відносинах, а тому був позбавлений можливості добровільно виконати рішення та запобігти вказаним витратам, які понесені під час його примусового виконання, що свідчить про відсутність у цьому його вини. Водночас, добровільно виконати рішення на думку суду мала можливість особа, яка на той час займала посаду генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, що дозволило б уникнути зазначених витрат. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1881,92 грн.

Outcome: partial