Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

07.05.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2011р., за час якого [INFO]. у них народилася дочка [PERSON]. На даний час сімейні відносини вони припинили, проживають окремо, дочка проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні і вихованні. Позивачка вказує, відповідач неофіційно працює на різних роботах в м.Одеса, отримує щомісячно доходи від 5000 до 8000грн., які витрачає лише на власні потреби, друзів, алкоголь і добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дочки, що змусило її звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.1). Позивачка в судове засідання не з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення, справу просила розглянути за її відсутності (а.с.16, 21). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.19, 20), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивачки на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2011р., що підтверджуєтьсяСвідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області 22.10.2011р. (а.с.5). [INFO]. у подружжя [PERSON] народилася дочка [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одеса Одеського міського управління юстиції 05.09.2012р. видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). З позовної заяви вбачається, що подружжя [PERSON] і [PERSON] сімейні відносини припинили, проживають окремо, їх малолітня дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні і вихованні, що також підтверджується довідкою, виданоюПолянецькою сільською радою Савранського району Одеської області 22.04.2014р. №445 (а.с.6). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки позивачці не надає, між ними відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Частиною 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом(ст.183 СК України). Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, та приймає до уваги твердження позивачки про те, що відповідач працює і має регулярний дохід, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме не у твердій грошовій сумі, а у єдиній частці від його заробітку (доходу) з урахуванням вимог ч.2 ст.182 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн.. Враховуючи наведене,

Outcome: partial