Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

05 грудня 2014 року позивач звернувся в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилався на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21 червня 2012 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній було видано кредит у розмірі 6800, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Згідно з п. 1.1.2.6. кредитного договору у разі невиконання зобов'язання за договором, клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Станом на 31 липня 2014 року заборгованість відповідача становить у розмірі 1508 гривень 37 копійок, що складається з: - 5938 гривень 44 копійок - заборгованість за кредитом; - 6554 гривень 29 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1400 гривні 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 694 гривень 64 копійки - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника банку. Відповідач у судовому засіданні заявив клопотання про зменшення розміру стягнення заборгованості через скрутне матеріальне становище та посилався на те, що він інвалід, просив не нараховувати штрафні санкції та пені. Вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. В силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21 червня 2012 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній було видано кредит у розмірі 6800, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені. Згідно з п. 1.1.2.6. кредитного договору у разі невиконання зобов'язання за договором, клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Станом на 31 липня 2014 року заборгованість відповідача становить у розмірі 1508 гривень 37 копійок, що складається з: - 5938 гривень 44 копійок - заборгованість за кредитом; - 6554 гривень 29 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1400 гривні 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 694 гривень 64 копійки - штраф (процентна складова). Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов'язання санкція у вигляді неустойки (пені та штрафу) спрямовується на забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Зважаючи на те, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені та штрафних санкції за несвоєчасне погашення кредиту, не працює та є інвалідом, що суд розцінює як обставини, які мають істотне значення, тому підлягають врахуванню для зменшення розміру неустойки. На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України,

Outcome: partial