Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

06 квітня 2015 року позивач, [PERSON] звернулася до Кобеляцького районного суду із позовом про дострокове стягнення банківського вкладу з депозитного рахунку. В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до договору-заяви № 331832/301236/370-15, укладеного 26 січня 2015 року в м. Кобеляки Полтавської області, між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» та згідно Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», позивач розмістила кошти в сумі 60 000 грн. на депозитний рахунок [NUMBER] у відділенні № 22 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на строк з 26 січня 2015 року по 31 січня 2016 року, зі сплатою банком процентів із розрахунку 26,10 % річних. 03 березня 2015 року у зв'язку із сімейними обставинами, викликаними потребою в терміновому лікуванні тяжкохворого чоловіка та відповідно до п.5 Договору позивач звернулась до Банку із заявою про дострокове повернення суми вкладу, однак в усному порядку отримала відмову у поверненні коштів. Враховуючи вище викладене, позивач прохає стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 60000 грн., які внесені нею на депозитний рахунок Банку в судовому порядку. Крім цього, прохала суд стягнути із відповідача понесені нею судові витрати на правову допомогу. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», будучи належним чином повідомленим по час та місце розгляду справи, в судове засідання, повторно, не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв. Заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі головного економіста сектору продажу банківських продуктів відділення № 22 філії «Полтавське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Крупа Іриною Іванівною та [PERSON] укладено Договір-Заяву № 331832/301236/370-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний», згідно якого Вкладник внесла, а Банк прийняв грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 60000 грн. на строк з 26 січня 2015 року по 31 січня 2016 року зі сплатою Банком 26,10 % річних (а.с.6). Згідно п.5 Вище вказаного Договору, та п.5.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» вбачається, що Вкладник має право вимагати дострокового повернення суми Вкладу. У випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Вкладника, останній зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 (десять) банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви у 2-х примірниках (а.с.7-9). 03 березня 2015 року [PERSON] подала начальнику відділення № 22 філії «Полтавське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заяву про дострокове повернення їй вкладу в сумі 60000 грн. в зв'язку із лікуванням (а.с.11). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Ст. 1058 ч.1 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Позивач, [PERSON] звернулася із заявою про дострокове стягнення банківського вкладу із депозитного рахунку 05 березня 2015 року, проте, незважаючи, що після отримання вимоги пройшло понад 2 місяці, відповідачем вклад повернуто не було. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. Крім цього, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача на її користь понесені нею судові витрати, а саме 800 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved