Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

05.02.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: обмежити спілкування [PERSON] з постраждалою дитиною за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися [PERSON] на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;заборонити [PERSON] особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-якій спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви зазначила, що вона [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією родиною без реєстрації шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання з [PERSON] , останній постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень. Постійні побиття з боку [PERSON] стали підставою розриву відносин, втім він все рівно не залишає заявницю у спокої. Так, останній раз їй було завдано тілесних ушкоджень [PERSON] 06.12.2020року. Як вбачається із витягу з ЄРДР від 07.12.2020 року, Шевченківським відділенням поліції ДВП ГУНП в Запорізькій області було зареєстровано кримінальне провадження №12020085080000752, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно кривдника [PERSON] 07.12.2020 року заявницею було пройдено судово-медичне обстеження у експерта Матвієнко Н.В. 08.12.2020 року, [PERSON] було видане направлення СМП на консультацію до нейрохірурга з діагнозом: забій м`яких тканин голови, ушкодження зв`язувального апарату правої кісті. Відповідно до висновку КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 09.12,2020 року [PERSON] постановлено діагноз - забій м`яких тканин голови. Окрім іншого зазначила, що систематичне насилля з боку [PERSON] та висловлювання нецензурною лайкою також негативно впливає й на їх спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Через вказані події, заявниця була змушена звернутись до РА ЗМР по Шевченківському району із заявою про призупинення побачень батька з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації наданої РА ЗМР по Шевченківському району від 18.12.2020року, із батьком дитини - [PERSON] була проведена профілактична бесіда. Також, розпорядженням голови районної адміністрації по Шевченківському району РА ЗМР від 27.11.2018року, [PERSON] було надано право зустрічатися з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , за попередньою домовленістю сторін, враховуючи стан здоров`я малолітньої дитини, в присутності матері [PERSON] . Ухвалою від 05.02.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 09.02.2021 р. 09.02.202 р. розгляд справи було відкладено на 17.02.2021 р., у звязку з неявкою заінтересовоної особи по справі. 17.02.2021 року по справі оголошено переву до 04.03.2021 року. 04.03.21 року, за клопотання заявника, розгляд відкладено на 05.04.2021 року. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву, просили її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересової особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією родиною без реєстрації шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] ( а.с.6). Як вбачається із витягу з ЄРДР від 07.12.2020 року, Шевченківським відділенням поліції ДВП ГУНП в Запорізькій області було зареєстровано кримінальне провадження №12020085080000752, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно [PERSON] ( а.с.11). Відповідно до висновку КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 09.12,2020 року [PERSON] постановлено діагноз - забій м`яких тканин голови ( а.с.10). Окрім того, під час розгляду справи в суді, відносно [PERSON] 19.02.2021 року виносено терміновий заборонний припис, яким йому було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою , а саме [PERSON] . Вирішуючи дану заяву суд виходить з наступного. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 4, 14, 17 ч.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Приписами п.п. 3,4,5 ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною, заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;. Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Те, що [PERSON] вчиняє відносно [PERSON] дії фізичного та психологічного характеру, підтверджується письмовими доказами і [PERSON] не спростовано у судових засіданнях. З огляду на викладене, суд вважає доведеним ризик продовження [PERSON] домашнього насильства по відношенню до заявниці, тому для запобіганню ризику продовження таких дій щодо [PERSON] та з метою захисту її прав і свобод вважає за необхідне видати обмежувальний припис.

Outcome: approved