Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

07.03.2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], щомісячно у твердій грошовій сумі по 760 грн. на кожну дитину до виповнення повноліття дітей. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 31.01.2009 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням суду від 15.12.2016 року розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] русланович, [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач ніколи не обтяжував себе в питанні утримання сімї та дітей, оскільки кошти у нього відсутні, а працевлаштуватися він не може.позивач вказує, що на даний час не працює, проте вживає всіх заходів щодо утримання дітей, займається домашнім господарством, деяку допомогу їй надають її батьки. Оскільки відповідач не має регулярного заробітку, тому позивач змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до вимог ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 31.01.2009 року сторони зареєстрували шлюб, а 15.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано, що стверджується рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.12.2016 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 27.12.2016 року. Встановлено, що сторони у справі є батьками сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії 1 СГ № 229313 від 29.12.2009 року, та дочки [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження серії 1 СГ № 325261 від 07.05.2012 року. Встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, що стверджується Довідкою з місця проживання, про склад сімї та реєстрації №211 від 02.03.2017 року, видана ПП «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка» та Довідкою №200 від 13.02.2017 року, видана Лапаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Встановлено, що [PERSON] не отримує доходу за трудовою діяльністю, що стверджується копією трудової книжки серії АФ №002357 від 25.10.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком обох батьків - як і позивача так і відповідача. Причому є обовязком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним, беручи до уваги те, що відповідач у добровільному та досудовому порядку не виявив бажання виконати покладений на нього обовязок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підставні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вказаних вище обставин, аналізуючи зазначені норми закону, беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від утримання своєї малолітньої дитини; те, що статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум у період часу з 1 січня 2017 року до 1 травня для дітей віком до 6 років у розмірі 1355 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1689 гривень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, зокрема у частині стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 760,00 грн., щомісячно, та на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 677,50 грн., щомісячно, тобто не більше ніж половину відповідно до прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Згідно вимог ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved