Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з 19 серпня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 547. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], народжену [INFO] року, яка проживає разом з нею. Сімейні відносини з відповідачем не склались, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Підставою розпаду сім`ї стало те, що постійні сварки та конфлікти, призвели до втрати взаєморозуміння, за спільне життя у кожного були різні інтереси та погляди на життя, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Окрім цього, позивач зустріла іншого чоловіка з яким має намір створити сім'ю, тому вважає збереження шлюбу не можливим. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, заперечує проти збереження сім`ї, посилаючись на підстави викладені у позові. При цьому вказала, що шлюбні відносини припинили приблизно у серпні-вересні 2015 року, з цього часу примиритись з відповідачем не намагалась, оскільки мешкає з іншим чоловіком, з яким має намір одружитись. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, позовні вимоги не визнав та вказав, що не погоджується з доводами позивача, які викладені у позовній заяві, при цьому зазначив, що дуже кохає свою дружину та дитину, вважає що вона повинна виховуватися у повноцінній сім'ї, тому просив у позові відмовити. Суд, допитавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. [PERSON] та [PERSON], з 19 серпня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано у Саксаганському відділі РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 547, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 4). Від шлюбу, подружжя мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. Як встановлено судом, у серпні-вересні 2015 року сімейні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у подружжя постійно виникали сварки та скандали, які призвели до втрати взаєморозуміння, за спільне життя у кожного були різні інтереси та погляди на життя, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Окрім цього, позивач зустріла іншого чоловіка з яким має намір створити сім'ю, тому вважає збереження шлюбу не можливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Так, судом вживались заходи для збереження сім`ї, тому за клопотанням відповідача надавався сторонам строк для примирення, проте сторони і надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік зобов'язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved