Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

05 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 05 вересня 1999 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2020 року шлюб розірвано. Від шлюбу подружжя має повнолітню доньку [PERSON] . Згідно виконавчого листа 2-295 від 16.06.2002, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області з нього стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно, починаючи з 30.05.2001 року до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а потім по ј частині до повноліття дочки [PERSON] . З 30.05.2018 року із заробітної плати позивача почали здійснюватися на відрахування на погашення заборгованості по аліментам. В той же час, із наявною заборгованістю позивач не згоден, вказує, що за період, за який було нараховано дану заборгованість, сім`я проживала разом та перебувала на його утриманні. Про відкриття виконавчого провадження не знав, оскільки копію постановити державного виконавця про відкриття провадження не отримував. У зв`язку з цим вбачав підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам в повному обсязі в порядку, визначеному ст. 197 СК України. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.29). У встановлений судом строк, відповідачка скористалася правом на подання відзиву, в якому заперечила позовні вимоги. [PERSON] зазначила, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зауважує, що розмір заборгованості позивачем не оспорювався. Не вбачає доведеним належними та допустимими доказами факт наявності будь-яких обставин зазначених у ч.2 ст. 197 СК України. Проживання дитини з позивачем визнала, однак через його нетривалість, не вважає дану обставину такою, що може мати істотне значення для звільнення від сплати заборгованості. Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався. В судове засідання позивач не з`явився, його представник, адвокат Дробчак Л.В., подала до суду клопотання про розгляд справи у його її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала клопотання в якому прохала розгляд справи провести у її відсутність, а у задоволенні позову -відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог, щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомляла. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог, щодо предмету спору Миргородський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомляла. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 1999 року, котрий розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2020 року (а.с.10). Від шлюбу подружжя має повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дана обставина визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи. Згідно виконавчого листа 2-295 від 16.06.2002, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, з [PERSON] стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно, починаючи з 30.05.2001 року до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а потім по ј частині до повноліття дочки [PERSON] . З постанови державного виконавця Миргородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Покас І.В. від 30.05.2018 року вбачається, що за місцем роботи позивача, ГУ НП в Харківській області, проводилися відрахування із заробітної плати в розмірі 50 % до погашення заборгованості, що станом на 01.06.2018 року становить 40\~773,25 грн.(а.с.11-12). Листом № 913 від 22.01.2019 року держаним виконавцем Миргородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Покас І.В. за місцем роботи боржника направлено лист, з проханням проведення стягнення із заробітної плати [PERSON] в розмірі 50 % до погашення заборгованості розмір якої станом на 01.01.2019 року складав 142\~420,14 грн. (а.с.13). Листом від 11.12.2019 року № 4426/119-29/08-2019 ГУНП в Харківській області повернув на адресу Миргородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області постанову державного виконавця у зв`язку з переведенням боржника для подальшого проходження служби до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. На 03.12.2019 року заборгованість складає 60\~978,97 грн. (а.с.14). Судом також, було досліджено матеріали, пов`язаної цивільної справи, за заявою [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів справа № 541/2536/19 провадження 6/541/49/2019, на обставини якої посилалися кожна з сторін. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.11.2019 року, у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. [PERSON] в якості обставини яка має істотне значення, котра вплинула на утворення заборгованості вказав, що він не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, а тому повністю добровільно утримував всіх членів сім`ї в період за який виникла заборгованість. На підтвердження даних обставин, позивачем надано договір оренди житлового приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] з приводу житлового приміщення, квартири [ADDRESS] (а.с.16-17), (а.с.12,13-14 справа №541/2536/19). Позивач вказує, що оплата оренди житлового приміщення, де проживала сім`я, здійснювалася ним особисто з його банківської картки. На підтвердження даної обставини, позивачем надано дублікати квитанцій про переказ коштів на ім`я [PERSON] : 22.03.2015 року на суму 3098 грн.; 29.02.2016 на суму 3100 грн; 30.03.2016 на суму 3100 грн.; 28.04.2016 року на суму 3100 грн.; 31.05.2016 на суму 3100 грн.; 29.06.2016 на суму 3100 грн.;30.07.2016 на суму 3100 грн; 31.08.2016 на суму 3100 грн. Оцінюючи дані докази, суд вбачає доведеними ті обставини, на які посилається позивач. З договору оренди житла, вбачається волевиявлення відповідачки на отримання в платне користування житлового приміщення, квартири [ADDRESS] , яке перебуває у володінні [PERSON] . Періодичні платежі, які носили щомісячний характер, вказують на виконання позивачем [PERSON] зобов`язань, взятих на себе відповідачем [PERSON] , по оплаті вартості оренди житла. Відповідачем не спростовується факт спільного проживання у даному житлі як сім`ї в цілому, так і певного проміжку часу проживання батька з дитиною за відсутності відповідачки. Аргументи відповідачки зводяться до неналежного оформлення правовідносин по оренді житла. Суд не погоджується з доводами відповідача [PERSON] , що дані витрати не можна розцінювати як витрати на дитину, тому що у відповідності до конституційних положень (ст. 48 Конституції України) право на житло включається в поняття права на достатній життєвий рівень. Співвідносячи мету такого правового інституту як аліменти та поняття права на достатній життєвий рівень вбачається, що аліменти є засобом по досягненню такого права для дитини. Тому сплата даних платежів здійснювалося в інтересах сім`ї та зокрема дитини, а отже має істотне значення при визначенні розміру заборгованості по аліментам. Окрім того позивачем долучено дублікати квитанцій по оплаті вартості проїзних документів: від 15.04.2016 на суму 326,32 грн. (платником зазначено [PERSON] ) від 19.10.2016 на суму 180,44 грн. (платником зазначено [PERSON] ); від 19.10.2016 року на суму 195.44 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 17.10.2016 на суму 196,83 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 17.10.2016 на суму 196,83 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 15.10.2016 на суму 423,66 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 01.12.2016 на суму 164,06 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 01.12.2016 на суму 179,06 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 05.12.2016 на суму 164,06 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 03.12.2016 на суму 179,06 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 24.04.2017 на суму 216,23 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 24.04.2017 на суму 116,36 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 27.04.2016 на суму 198,07 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 27.04.2016 на суму 107,30 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 06.01.2017 на суму 178,32 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 06.01.2017 на суму 97,42 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 06.01.2017 на суму 178,32 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 06.01.2017 на суму 196,31 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 06.01.2017 на суму 106,39 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 06.01.2017 на суму 196,31 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 01.06.2017 на суму 152,17 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 01.06.2017 на суму 152,17 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 01.06.2017 на суму 205,12 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 01.06.2017 на суму 220,12 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 01.06.2017 на суму 205,12 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 31.08.2017 на суму 217,79 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 31.08.2017 на суму 118,89 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 31.08.2017 на суму 217,79 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 31.08.2017 на суму 217,79 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 31.08.2017 на суму 118,89 грн (платником зазначено [PERSON] ); від 31.08.2017 на суму 217,79 грн (платником зазначено [PERSON] ). Оцінюючи дані докази в сукупності, суд не вбачає їх достатніми, для того що б стверджувати, що дані витрати здійснювалися саме позивачем, так як платниками по даним розрахунковим операціям вказаного як самого позивача [PERSON] так і відповідача [PERSON] ( прізвище на час здійснення операцій [PERSON] ) та третю особу [PERSON] . Також позивачем [PERSON] подані дублікати квитанцій про переказ коштів на ім`я [PERSON] : від 31.12.2016 на суму 6300 грн (платник [PERSON] ); від 31.01.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 28.02.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 31.03.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 28.04.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 31.05.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 30.06.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 30.07.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 31.08.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 31.10.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 29.12.2017 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ); від 01.02.2018 на суму 7500 грн (платник [PERSON] ); від 01.03.2018 на суму 7000 грн (платник [PERSON] ); від 30.05.2018 на суму 10000 грн (платник [PERSON] ); від 02.06.2018 на суму 6500 грн (платник [PERSON] ). Надаючи оцінку даним доказам, суд не вважає їх належними, так як не вбачається наявності будь-яких правових підстав для здійснення переказів даних коштів, цілі на які вони переказані та як отримувач коштів, [PERSON] , пов`язаний із забезпеченням умов життєдіяльності дитини, в чиїх інтересах здійснюється стягнення аліментів. Позивачем також надано дублікати про оплату вартості послуг мобільного зв`язку по номерам [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Оцінюючи дані докази, суд зауважує, що матеріалами справи не підтверджено, що споживання даних послуг здійснювалося в інтересах дитини. Тому дані докази не є достатніми та належними. Також позивачем надано дублікат квитанції: від 04.09.2018 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] на суму 7500 грн.; від 29.06.2016 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] на суму 2000 грн; від 30.07.2016 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] на суму 1000 грн.; від 29.03.2018 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] на суму 4000 грн; від 31.03.2018 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] на суму 100 грн.; від 31.03.2018 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] на суму 452,26 грн.; від 28.04.2020 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] на суму 598 грн. Надаючи оцінку даним доказам, суд вбачає, що позивачем у добровільній формі виконувався батьківський обов`язок по утриманню дитини. Окрім того сторонами визнається та обставина, що позивачем здійснювали витрати на купівлю вартісної техніки, котра використовувалася донькою, [PERSON] . Зокрема, до позову надано копії видаткових накладних: від 04.08.2018 року № 18820 на годинник Аpple Watch Series 3 (GPS) вартістю 10\~863 грн.; від 30.10.2015 року № 6105 на телефон Аpple iPhone 6 s 64GB вартістю 21\~650 грн та чохол для телефону Аpple iPhone 6 case Leather Red вартістю 1\~590 грн. Хоча факт придбання даної техніки відповідачем визнається, однак відповідачка не вважає дані витрати здійсненими в інтересах дитини. Однак здійснюючи оцінку встановлених обставин, суд не вбачає, що позивач [PERSON] здійснював ухилення від виконання батьківського обов`язку. Навпаки, для забезпечення гармонійного розвитку дитини, [PERSON] , батьком здійснювалися витрати на придбання новітніх технічних засобів. Показовою обставиною сумлінного ставлення батька до всестороннього розвитку дитини, є придбання дитині телефону, вартість якого, на момент купівлі (30.10.2015 року), майже в 15 разів перевищувала розмір прожиткового мінімуму, встановлено ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком від 6 до 18 років (з 1 вересня - 1455 гривень). Разом з тим, суд зауважує, що дані речі не є товаром першої необхідності, а тому, зважаючи на найвищі інтереси дитини, суд не може зменшити заборгованість по аліментам на суму даної покупки (яка згідно розрахунку державного виконавця, близька до річного розміру аліментів нарахованого за 2015 рік), адже це може негативно позначитися на матеріальному забезпеченні дитини у сферах, де це їй дійсно необхідно. Також, на переконання суду істотною обставиною, котра підлягає врахуванню при вирішенні справи, є те, що протягом певного часу, з моменту припинення шлюбно-сімейних стосунків, а саме травень 2018 року по липень 2018 року, дитина проживала разом з батьком, позивачем по справі, [PERSON] .. Сама ж відповідачка, в цей час проживала окремо, так як займалася пошуком житла. Дана обставини визнаються відповідачем у відзиві. Таким чином, позивачем доведено існування ряду обставин, з наявністю яких, закон пов`язує можливість звільнення від сплати заборгованості за аліментами. До матеріалів справи № 541/2536/19 долучено довідку державного виконавця про розмір заборгованості у виконавчому провадженні № 9778454, яка станом на 01.01.2019 року становила 141\~420,14 грн. (а.с.68-69, справа № 541/2536/19). З даного розрахунку вбачається, що жодних стягнень з боржника [PERSON] з січня 2011 року по травень 2018 року не здійснювалося. За період з травня 2018 року по липень 2018 року [PERSON] нараховано заборгованість по аліментам в розмірі 8552,72 грн ( 2766,26 грн. +3020,20 грн. +2766,26 грн.). У відповідності до ч.1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України, визначає способи виконання батьками обов`язку по утриманню дитини. Зокрема ч.ч.1,2 ст. 181 СК України, вказує що спосіб виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Окрім того, виконання даного обов`язку може здійснюватися як в грошовій так і натуральній формі. Під час судового розгляду, на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що позивач приймав активну участь в житті дитини, забезпечуючи для неї належні умови для проживання, навчання та розвитку як в грошовій так і натуральній формі. У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Виходячи з принципів розумності та справедливості, позивача необхідно звільнити від заборгованості по аліментам на суму документально підтверджених витрат, здійснених ним в інтересах дитини та розміру аліментів, котрі були нараховані в той період, коли донька проживала разом з ним, тобто перебувала на його повному утриманні. З огляду на це [PERSON] , необхідно звільнить від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 64\~498, 98 грн ( 40\~296 грн. (розмір орендної плати за житло) + 8\~552,72 грн. (заборгованість по аліментам, котра утворилася під час перебування проживання дитини разом з батьком) + 15\~650,26 грн. (розмір підтверджених грошових переказів на ім`я [PERSON] та [PERSON] )) Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що сукупний розмір заборгованості по аліментам на 01.01.2019 ставить 142\~420,14 грн. , а позивача звільнено від сплати заборгованості на 64\~498,98 грн ( 45,29 %), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі пропорційному до суми задоволених позовних вимог, тобто 380,80 грн. (840,80*45,29/100). На підставі ст.ст. 197,180,181 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 133, 134, 137, 141, 223, 229, 247, 258-259, 264-265, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд,

Outcome: partial