Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

06.05.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні власністю. За змістом позову, позивачка на підставі договору дарування від 06.11.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] отримала в дар від [PERSON] житловий будинок №19-а по вул. Виноградній в м.Запоріжжя, договір зареєстрований в ОП ЗМБТІ 26.08.1999 року. В 1991 року [PERSON] надала згоду на реєстрацію місця проживання за зазначеною адресою відповідача, який є її родичем. [PERSON] до будинку не вселявся, ніколи не мешкав в ньому. Втім, з реєстрації за місцем проживання не знятий. З моменту укладення договору не повідомляв позивачку про бажання вселитися до житлового будинку. Реєстрація відповідача в житловому будинку №19-а по вул. Виноградній в м.Запоріжжя перешкоджає позивачці отримати субсидію для оплати комунальних послуг, крім того, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. Добровільно змінити місце реєстрації відповідач відмовляється. На зазначених підставах позивач просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №19-а по вул. Виноградній в м.Запоріжжя. Позивач [PERSON]. згідно заяви, вх.№ від 24.06.2015 року, просить розглядати позов на її відсутність, на заявлених вимогах наполягає, підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, в разі відсутності належним чином повідомленого відповідача просить винести заочне рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до ч.9 ст. 74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик у друкованому засобі масової інформації газеті «Запорізька правда». Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, причини своєї неявки до суду відповідач не повідомив. В зв'язку із чим, причина його неявки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому суд виходить з наступного нормативного обґрунтування. Так, статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, цивільним законодавством врегульовано загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. 13 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачці [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування, укладеного 06.11.1996 року між нею та [PERSON], посвідченого 06.11.1996 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок №19-а, розташований по вул. Виноградній в м.Запоріжжі. Право власності на нерухоме майно на підставі зазначеного договору зареєстровано в бюро технічної інвентаризації 26.08.1999 року, про що свідчить відповідний реєстраційний напис (а.с. 4). На підтвердження в матеріалах справи також міститься копія технічного паспорту на будинок (а.с.7-10). Відповідач [PERSON], [INFO], згідно до копії будинкової книги та відповіді адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області на запит суду, надісланий на виконання ч.3 ст. 122 ЦПК України, з 1991 року зареєстрований за місцем проживання за адресою: [INFO] (а.с.12, 20). Належними письмовими доказами - довідкою про склад сімї від 30.04.2015 року, виданою головою квартального комітету№91 Шевченківського району м.Запоріжжя, письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що [PERSON] фактично не мешкає за зазначеною адресою з 1991 року (а.с.14-16). Реєстрація відповідача в житловому будинку №19-а по вул. Виноградній в м.Запоріжжя перешкоджає позивачці отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Добровільно змінити місце реєстрації відповідач відмовляється. Таким чином, оскільки відсутня правова підстава для реєстрації відповідача у зазначеному житловому будинку, відповідач створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою її майном, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем суд виходить зі змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Outcome: approved