Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

\~05 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 грудня 2011 року у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Львові він отримав одночасно з пенсійною карткою також кредитну картку Голд. Під час отримання кредитної картки останній підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. При цьому кредитний ліміт йому повідомлений не був, з умовами та правилами кредитування його не ознайомлювали, памятка клієнта [PERSON] не надавалась. Більше того, як свідчить розрахунок заборгованості, який йому був наданий приватним виконавцем, під час видачі картки грошові кошти на картці були відсутні взагалі. Такі кошти, як зазначено в Розрахунку заборгованості, з невідомих позивачу причин зявилися на картці аж 03.06.2013 року. Тиждень тому [PERSON] дізнався від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області [PERSON] про те, що ним відкрито виконавче провадження ВП № 55939302 від 06.03.2018 р. про стягнення з позивача в користь відповідача заборгованості в розмірі 84997,03 грн., а також приватним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення 84997,03 грн. При цьому, як вважає позивач, постанови приватного виконавця написані з грубими помилками, а саме: перекручено прізвище боржника, вказаний не той боржник, тощо, проте це не завадило приватному виконавцю як державному реєстратору накласти арешт на все рухоме майно останнього, внісши відповідні дані в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Приватний виконавець [PERSON], приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 55939302, прийняв до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 23.11.2017 року. Про те, що приватним нотаріусом розглядається винесення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості йому відомо не було. Приватний нотаріус [PERSON] про вчинення виконавчого напису не повідомляв, про відсутність спору з банком позивача не запитував. У звязку із наведеним позивач звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити. Представник позивача у судовому засідані позов підтримав, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві, просив такий задовольнити. Представник відповідача в судовому засідані заперечив проти позову посилаючись на дотримання вимог при вчиненні виконавчого напису. Суд ухвалив проводити розгляд справ у відсутності третіх особі - Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області [PERSON], які будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, а матеріалів справи є достатньо для розгляду справи по суті заявлених позовних вимог. Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою 05.04.2018 року. Крім того, 05.04.2018 року разом із позовною заявою, [PERSON] подав заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.04.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. 06.04.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху та зобовязано позивача протягом семи днів з отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви. 12.04.2018 року [PERSON] подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. 13.04.2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову разом із заявою про витребування доказів. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», /третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області [PERSON]/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Прийнято розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, 16 квітня 2018 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено на час розгляду справи стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку - виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 23 листопада 2017 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок примусового стягнення заборгованості по кредитному договору від 23.12.2011 р. за період з 23.12.2011 р. по 31.08.2017 р. \~ \~ \~ \~Також 16 квітня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова винесено ухвалу, якою у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено. \~ \~ \~ \~До суду повернулось повідомлення про вручення 27.04.18 року відповідачу ухвали про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками. До теперішнього часу відзив на позовну заяву суду не надано. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 червня 2018 року призначено судове засідання по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», /третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області [PERSON]/ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню на 12:00\~год. 19 липня 2018 року у приміщенні Залізничного районного суду м. Львова (м. Львів, вул. С. Бандери, 3), у яке викликано сторони, та розяснено їх процесуальні права та обовязки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Львові позивач отримав пенсійну картку, а також кредитну картку «Gold». Позивач стверджує, що під час отримання кредитної картки підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. При цьому кредитний ліміт йому повідомлений не був, з умовами та правилами кредитування не ознайомлювали, памятка клієнта позивачу не надавалась. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП № 55939302 від 06.03.2018 р. про стягнення з [PERSON] в користь відповідача заборгованості в розмірі 84997,03 грн., а також приватним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення 84997,03 грн. /а.с.21-22/ Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника прийняті на підставі виконавчого напису № 12350 від 23.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON]./а.с.21-22/ За загальним правилом ст. .15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~від 02\~вересня 1993\~року №\~3425-ХІІ\~«Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена [PERSON] 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та [PERSON] 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Так, згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 [PERSON] 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 [PERSON] 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 [PERSON] 16 розділу II Порядку). Як вбачається із анкети-заяви, письмову форму договору становить анкета-заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Привалами надання банківських послуг, а також Тарифами, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано лише частину договоруанкету-заяву, а Памятку клієнта, Умовами та Привала надання банківських послуг, а також Тарифи, які є частиною договору, нотаріусу не були надані. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 [PERSON] 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Стягувачем надано розмір заборгованості, що станом на 31.08.2017 року становить 83197,03 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 7643,97 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 67635,11 грн. (в тому числі: залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість 391,83 грн., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 67243,28 грн.) заборгованість за пенею та комісією 3480,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 4437,95 грн. /а.с.25-28,87-88/. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Встановлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності (як вбачається із розрахунку заборгованості стягнення проводилось за період з 03.06.2013 року по 31.08.2017 року), а стягнення відсотків проводилось з порушенням трьохрічного строку позовної давності\~за період з 23.12.2011 року. Крім того, розрахунок боргу поданий банком не в повній мірі відповідає розрахунку стягнення викладений в оскаржуваному виконавчому написі. Також в порушення п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 виконавчий напис було вчинено не за оригіналом кредитного договору, а за його копією. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Заперечення банку про те, що\~Закон України «Про нотаріат»\~не покладає на нотаріуса обовязок щодо перевірки наявності безспірної заборгованості, є необґрунтованими, так як вони суперечать вищенаведеним нормам матеріального права. Спірні правовідносини регулюються\~Законом України «Про нотаріат», яким не передбачено звернення боржника із заявою про застосування позовної давності. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. З огляду на вищенаведене суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. у відшкодування судового збору. \~\~\~\~

Outcome: approved