Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

05.12.2018 року представник заявника звернувся до суду із даною заявою та просить встановити юридичний факт того, що заявниця на момент смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року, сумісно з ним проживала за адресою: [ADDRESS], та перебувала на його утриманні. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що заявниця є внутрішньо переміщеною особою, з своїм чоловіком [PERSON] вона періодично приїжджала до м. Донецьк через необхідність перевірки стану квартири, яка належить їх синові. Так, у січні 2018 року перебуваючи у м. Донецьк її чоловік [PERSON] помер. У 2015 році вона разом зі своїм чоловіком перемістилася з району проведення анти терористичної операції і зареєструвалися у м. Добропілля. Також, вони стали на облік до Пенсійного фонду України. Зазначене свідчить факт сумісного проживання заявниці разом з чоловіком разом протягом шлюбних відносин та на момент його смерті. При цьому, на момент смерті свого чоловіка заявниця була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку та отримувала пенсію за віком. Крім того, її пенсії була значно меншою ніж пенсія та страхові виплати чоловіка, що свідчить про факт її перебування на утриманні свого чоловіка. Однак, не зважаючи на вказане, рішенням Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заявниці було відмовлено в переведнні з одного виду пенсії на інший. Разом з тим, з огляду на викладене, вважає, що факти перебування заявниці на утриманні свого чоловіка та сумісного з ним проживання є обґрунтованими та документально підтвердженими. Ухвалою суду від 06.12.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку окремого провадження, слухання справи призначено на 26 грудня 2018 року о 11:30 год., в яке викликано учасників процесу. 26.12.2018 року представник відповідача звернувся через канцелярію суду з відзивом на заяву, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні вимог у повному обсязі, оскільки з наданих відповідачу документів вбачається, що заявниця та померлий на момент його смерті не могли сумісно проживати за адресою: [ADDRESS]., а в наданому пакеті відсутні документи, що засвідчують перебування заявниці на утриманні годувальника. Тобто, заявником не дотримано вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Представник заявниці у судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягав, просив суд їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у своїй заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі його представника. Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши пояснення заявника та показання свідків, дослідивши письмові документальні докази, представлені в обґрунтування заяви, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини справи. 04.11.1972 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [INFO] року у м. Донецьк Донецької області, Україна, у віці 69 років помер [PERSON], на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.11.2018 року. Рішенням №3869 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший від 29.11.2018 року [PERSON] відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника через відсутність документів, що засвідчують її перебування на утриманні померлого годувальника [PERSON] Таким чином, встановлення вказаних фактів необхідно заявниці [PERSON] для переходу на пенсію у зв'язку з втратою годувальника [PERSON] Відповідно до довідок від 23.11.2015 року №1422012866 та від 06.10.2015 року №1422011823 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами. Зареєстрованими місцем їхнього проживання є [ADDRESS], а фактичним місцем проживання - [ADDRESS]. Крім цього, факт проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідками про тимчасове проживання без реєстрації №441 від 23.11.2015 року та №362 від 06.10.2015 року, виданих ТОВ «Добропільське експлуатаційне підприємство», згідно яких останні зі слів сусідів дійсно тимчасово проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Допитані у судовому засіданні у якості свідків - [PERSON], який є рідним братом заявниці, та [PERSON], яка є сусідкою заявниці та її померлого чоловіка, показали суду, що дійсно знайомі з заявницею [PERSON] та знали померлого [PERSON], а також, підтвердили факт того, що заявниця сумісно проживала разом з [PERSON] та фактично перебувала на його утриманні. При цьому, свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] дійсно періодично виїжджали до м. Донецьк з метою перевірки стану квартири, яка згідно долученої до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу квартири серії ВСІ №881445 від 16.08.2005 року належить їх сину [PERSON] Таким чином, із вищевикладеного вбачається, що місце проживання заявниці та її померлого чоловіка зареєстровано у м. Донецьк Донецької області, тобто, на тимчасово непідконтрольній території України, при цьому, як внутрішньо переміщені особи вони проживали у м.Добропілля Донецької області за адресою: [ADDRESS]. Здійснюючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, в даному випадку виникли цивільні правовідносини щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, і підлягають розгляду у порядку окремого провадження. При вирішенні питання про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] суд керується наступними положеннями чинного цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, . у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимога заявниці про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] на день смерті [PERSON], який помер [INFO] року, є обґрунтованою, доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимоги заявника про встановлення факту перебування її на утриманні померлого [PERSON] суд бере до уваги наступні положення ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 року, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до Листа Верховного Суду України про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями. До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім'ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім'ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; копія свідоцтва про смерть годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті, непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; За частиною 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Згідно копій пенсійних посвідчень [NUMBER] та [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в Пенсійному фонді України, є пенсіонерами та отримують пенсію за віком. Відповідно до довідки Добропільського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області №03/1958 від 03.12.2018 року, [PERSON] перебував на обліку в Добропільському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач щомісячних страхових виплат по травмам, отриманих на ш. «Красноармійська», згідно акту №134 від 11.08.1979 року та акту №26 від 08.03.1982 року, з 01.04.2001 року по [INFO] року. Згідно довідки про доходи від 03.12.2018 року №03/1959 Добропільського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, [PERSON] одержує відшкодування втраченого заробітку за період з листопада 2017 року по листопад 2018 року у розмірі 15799,82 грн. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів встановлено, що за період з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року [PERSON] Добропільським міським відділенням виконавчих дирекцій було нараховано грошові кошти у вигляді соціальних виплат у розмірі 7838,60 грн. Згідно довідки Добропільського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області №19335 від 03.12.2018 року, [PERSON] отримує пенсію за віком та її розмір за період з січня 2018 року по листопад 2018 року у склав 117377,65 грн. При цьому, згідно довідки Добропільського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області №19354 від 03.12.2018 року, [PERSON] отримує пенсію за віком та її розмір за період з січня 2018 року по листопад 2018 року склав 28231,50 грн. Отже, факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні знайшло підтвердження те, що заявниця перебувала у шлюбі з померлим [INFO] року [PERSON], була особою, яка досягла пенсійного віку, а померлий, будучи отримувачем пенсії за віком, надавав постійну допомогу [PERSON], яка була постійним і основним джерелом для її існування. При цьому суд критично ставиться до обставин, викладених у запереченні від 26.12.2018 року, оскільки заявником не ставиться питання про призначення пенсії, а лише висуваються вимоги про встановлення фактів, які можуть мати значення для переходу на інший вид пенсії. Тому, викладені заперечення є передчасними, так як у судовому засіданні не вирішується питання про право на отримання пенсійних виплат. Більш того, заявлені факти знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги заявниці є обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд звертає увагу на те, що, згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. а підставі викладеного,

Outcome: approved