Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 03 травня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] народження [INFO], яка проживає з нею, позивачем. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між нею і відповідачем через несумісність характерів, що призводить до постійних сварок і скандалів. Кожен з них має свої погляди на життя і ведення сумісного господарства, на сім'ю в цілому. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2016 року. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. Судові витрати, яких вона зазнала, просить покласти на відповідача. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (а.с.31). Відповідач про наявність у суді позову до нього [PERSON] про розірвання шлюбу обізнаний, про що свідчать його заяви до суду про відкладення судових засідань і про надання строку для примирення. Відповідач про місце, дату і час судового засідання повідомлений відповідно до вимог ч.6 ст.74 ЦПК України, про що свідчить доповідна про надіслання відповідачу на електронну пошту поштового повідомлення (а.с.34), у судове засідання не явився, з заявами про розгляд справи за його відсутність або про відкладення розгляду справи з поважних причин до суду не звертався, на підставі чого суд постановляє заочне рішення у відсутності відповідача за правилами ч.1 ст.224 ЦПК України за наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач у своїй заяві до суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7), від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки після спливу строку для примирення в п'ять місяців, який надавався судом сторонам за клопотанням відповідача, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заявив суду про невизнання ним позову. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дитини, що має істотне значення. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору 551,20 грн., оскільки ці витрати підтверджені фіскальним чеком на а.с.2. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат з оплати послуг адвоката щодо складання позовної заяви в сумі 350 грн., оскільки оплата цих витрат не підтверджена належним доказом, а також відсутній розрахунок цієї суми відповідно до вимог чинного законодавства.

Outcome: approved