Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

06 жовтня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про стягнення компенсації відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька в сумі по 188920,00 гривень, кожному, з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» звернулись [PERSON] та [PERSON] . Позов мотивовано тим, що батько [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] , у зв`язку із професійним захворюванням, на яке хворів під час роботи на підприємстві працюючи в шкідливих та небезпечних умовах. Відповідно до довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням від 24.03.2020 року встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. 20.03.2008 [PERSON] було встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.)ЛН першого-другого ст. В зв`язку з професійним захворюванням, [PERSON] помер, що підтверджено медичними документами. Померлий для позивачів був дуже близькою людиною, завжди допомагав їм у житті та побуті. Смерть батька призвела до того, що позивачі постійно перебувають в напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають їх навіть у теперішній час, внаслідок чого переживають тяжкі моральні страждання. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідачу ПАТ «КЗРК» було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач ПАТ «КЗРК» скористався правом подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивачі - [PERSON] народився [INFO] і є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міським бюро РАЦС у м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, актовий запис № 432 від 24 серпня 1973 року та [PERSON] , народилась [INFO] і є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Центрально-Міським відділом РАГСу м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, актовий запис № 574 від 11 травня 1979 року. [PERSON] , 28 вересня 1996 року зареєструвала шлюб, відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м.Кривого Рогу Дніпропетровській області від 28 вересня 1996 року, актовий запис №579, змінила прізвище на « [PERSON] ». Матеріалами справи встановлено та неспростовно відповідачем той факт, що за життя [PERSON] досить тривалий працював на підприємстві ПАТ «КЗРК», в умовах впливу шкідливих факторів. Згідно медичного висновку лікарсько - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 20.03.2008 [PERSON] було встановлене професійне захворювання: -хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст. За виявленими професійними захворюваннями 17 квітня 2008 року складено акт №8 розслідування хронічного професійного захворювання. Згідно п.16 Акту Професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи з 15.07.1985 року по 12.10.1985 року, з 14.06.1989 року по 16.05.2000 року, з 02.01.2003 року по 16.08.2005 року на шахтах «Більшовик», «Октябрська» РУ ім. Комінтерну, ШУ «Октябрське» ВО «Кривбассруда» та ВАТ «КЗРК» на підземних дільницях на посадах начальника дільниці, начальника на технологічній дільниці заповнення відпрацьованих пустот та гірничого майстра, [PERSON] виконував роботи умови запиленості, що перевищувала ГДК та не застосування комплексів знепилення. Причина професійного захворювання робота на протязі 21 року 1 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, рівні яких перевищували нормативи: пил з вмістом вільного діоксиду кремнію кристалічного від 10 до 70% в концентрації від 4,2 мг/м3 до 7,6 мг/м3 при ГДК 2,6 мг/м3. (п.17 Акту). За висновком МСЕК від 04.06.2008 року, серії ДНА-02 №025265 [PERSON] встановлена втрата професійної працездатності 20% безстроково. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис №1126 від 26 вересня 2019 року). Відповідно довідки від 24.03.2020 року наданої Обласним клінічним центром медіко- соціальної експертизи було встановлено зв`язок між смертю [PERSON] та професійним захворюванням. У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ст.264 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Факт спричинення моральної шкоди позивачам у зв`язку із смертю батька підтверджується матеріалами справи. Так, внаслідок смерті рідної людини - позивачам спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнають у зв`язку зі смертю батька. Суд вважає, що у позивачів порушено звичайний для них спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від них додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для позивачів опорою, моральною підтримкою, вони змушені переносити нервові потрясіння та душевні страждання незворотністю втрати. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю рідної людини, навряд чи потрібно доводити за допомогою якихось спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з конкретних обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості суд вважає, що належною компенсацією спричиненої [PERSON] , [PERSON] моральної шкоди є сума у розмірі 150 000 грн., кожному, буде відповідною мірою матеріальної компенсації в даному випадку, а в задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору. Крім цього, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, в розмірі 1 500,0 грн. за кожного позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial