Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

06 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт припинення трудових відносин з роботодавцем, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] 01 листопада 2013 уклала трудовий договір з фізичною особою- підприємцем [PERSON] (яка здійснювала свою підприємницьку діяльність в м. Ялта Автономної Республіки Крим) та була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів. Даний договір було зареєстровано в Ялтинському міському центрі зайнятості. Відповідні записи було зроблено в трудовій книжці заявника. У звязку з анексією АР Крим заявник звільнилася із займаної посади та повернулася до м. Суми. У заяві вказано, що сторони дійшли згоди щодо звільнення [PERSON] з 31 травня 2014 року з посади продавця за згодою сторін. Одночасно ФОП [PERSON] внесла відповідний запис до трудового договору та трудової книжки, однак вказаний трудовий договір не було знято з реєстрації у Ялтинському міському центрі зайнятості. У жовтні 2018 року заявник виявила бажання стати на облік як безробітна особа. Працівниками Сумського міського центру зайнятості було зясовано, що трудовий договір, укладений з ФОП [PERSON], відповідно до бази даних та поданих документів, не знятий з реєстрації в Ялтинському міському центрі зайнятості. Ця обставина позбавляє можливості заявника отримати статус безробітної ососби. Для реєстрації зняття вказаного трудового договору у центрі зайнятості необхідне особисте звернення працівника та роботодавця. Однак оскільки роботодавець [PERSON] продовжує проживати в АР Крим, тобто на непідконтрольній Україні території і не може разом із заявником звернутися до центру зайнятості для проведення реєстрації, то Сумський міський центр зайнятості позбавлений можливості провести таку реєстрацію без рішення суду. На підтвердження зазначеного [PERSON] надала суду копії наступних документів: трудової книжки, трудового договору, довідки центру зайнятості. Заявник до суду не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представника та заяв про відкладення розгляду справи до суду не направляла. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із копії трудового договору № 01031302954 судом встановлено, що між працівником [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] 01 листопада 2013 року було укладено трудовий договір, який зареєстрували у Ялтинському центрі зайнятості, що стверджується відповідними записами зробленими в ньому (а.с.14). Як встановлено судом з наданої копії трудового договору, копії трудової книжки (а.с.13), 31 травня 2014 року [PERSON] була звільнена роботодавцем ФОП [PERSON] за п.1 ст. 36 КЗпП України, тобто за угодою сторін. Однак ні в трудовій книжці, ні в трудовому договорі не проставлено відмітку про зняття з реєстрації трудового договору, укладеного між працівником та фізичною особою роботодавцем. Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001 року (зі змінами, внесеним наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 14.10.2010р. №320,наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 16.09.2014 року №660) у разі закінчення строку трудового договору або припинення його достроково в трудовому договорі фізична особа - підприємець робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КзпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Як зазначено в Порядку, відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору запис про зняття трудового договору з реєстрації. Трудовий договір складається у трьох автентичних примірниках, один з яких перебуває у фізичної особи, другий - у працівника, третій у державній службі зайнятості, яка здійснила реєстрацію трудового договору. Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою та форми трудового договору між працівником і фізичною особою, проведення дій по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін трудових відносин (фізичної особи і працівника) з належними їм документами до центру зайнятості. У п.17 вказаного вище Трудового договору розірвання сторонами трудового договору підтверджується підписами обох сторін трудових відносин (а.с.14 зворот). Таким чином, зняття з реєстрації трудового договору можливо вчинити лише за умови присутності як роботодавця, так і працівника з відповідними документами. Відповідно до ч. 2 п. 5ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» датою початку тимчасової окупації сухопутної території АР Крим та міста Севастополя є 20 лютого 2014 року. Оскільки заявник проживає за межами окупованої території АРК, та не має можливості забезпечити фізичну присутність на цій території для сповіщення державної служби зайнятості України про розірвання трудового договору, а зв'язок із колишнім роботодавцем фактично втрачений, вбачається неможливим зняття зазначеного договору з реєстрації за участі працівника та роботодавця одночасно. У зв'язку з вищевикладеними обставинами, заявниця не може зареєструвати припинення трудового договору. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вказаної вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Від встановлення факту припинення трудових відносин залежить право заявника на отримання статусу безробітної особи. Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію розірвання трудового договору. Встановлення цього факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт припинення трудових відносин між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] з 31 травня 2014 року за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), які виникли на підставі трудового договору від 01.11.2013 року, зареєстрованого Ялтинським міським центром зайнятості 04 листопада 2013 року за № 01031302954 - знайшов своє повне підтвердження. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання статусу безробітної особи. На підставі викладеного та

Outcome: approved