Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

05 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 05.11.2018 року: 81619,30 грн. - сума позики; 100000,00 грн. - пеня; 16323,86 грн. - 365% річних, а всього - 197943,16 грн. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05 листопада 2018 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність суму в розмірі 85000,00 грн. зі строком погашення боргу не пізніше 05.02.2019 року в м. Харкові. Сторони домовилися, що позика дорівнює еквіваленту 3021 доларів США. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання та надав позику, а відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань за вказаним договором у встановлений строк не виконав, суму позики станом на 25.02.2019 року не повернув. Строк виконання зобов`язання в повному обсязі настав 05.02.2019 року, а з 06.02.2019 року у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання умов договору в повному обсязі. Згідно даних офіційного сайту НБУ офіційний курс гривні щодо долару США станом на 25.02.2019 року становить 2701,7312 грн. за 100 доларів США. Сума позики згідно п. 1 договору становить: 3021 доларів США, що станом на 25.02.2019 року становить 3021 * 2701,7312 / 100 = 81619,30 грн., яку згідно умов договору відповідач зобов`язаний повернути позивачеві. Пунктом 9.4 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі десяти процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору, за кожен день прострочення виконання будь-якого зобов`язання за договором. За період з 06.02.2019 року по 25.02.2019 року розмір пені становить: 3021 * 10% * 20 днів = 6042 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2019 року становить 6042 * 2701,7312 / 100 = 163238,60 грн. Однак, позивач вважає вказану суму завеликою, та вважає за можливе зменшити її до 100000,00 грн. У п. 11 договору сторони погодили збільшити розмір відсотків річних до 365%, що становить: 3021 доларів США * 365% / 365 * 20 днів = 604,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2019 року становить 16323,86 грн. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики від 05.11.2018 року станом на 25.02.2019 року становить: 81619,30 грн. - сума позики; 100000,00 грн. - пеня; 16323,86 грн. - 365% річних; а всього - 197943,16 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] надав заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності позивача та його представника, без фіксації технічними засобами, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, поважність причини неявки суд не повідомив, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні без фіксації судового засіданні, відповідно до ст. 247 ч.2 КПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 05 листопада 2018 року між [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець надала у власність позивальнику у власність суму в розмірі 85000,00 грн. зі строком повного погашення боргу не пізніше 05 лютого 2019 року. Сторони домовились, що ця позика еквівалентна грошовому зобов`язанню в іноземній валюті та в якості еквівалента сторони приймають 3021 доларів США. Сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається одноосібно [PERSON] на день платежу. Ця позика є безвідсотковою. [PERSON] зобов`язаний повернути [PERSON] грошові кошти у сумі, визначеній в пункті договору не пізніше 05 лютого 2019 року. Відповідно розписки від 05.11.2018 року [PERSON] отримав позику від [PERSON] в розмірі 85000,00 грн. на строк 92 дня до 05 лютого 2019 року та зобов`язується повернути вказану суму позики в обумовлений строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). За нормою ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Разом із тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Як встановлено ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами, які є фізичними особами, виник спір з приводу порушення зобов`язань за договорами позики. Позивач як позикодавець за своїм правовим статусом не відноситься до суб`єктів, яким вказаними законами надано право на здійснення валютних операцій. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Згідно п. 1 договору сума позики становить: 3021 доларів СІ1ІА, що станом на 25.02.2019 року становить 3021 * 2701,7312 / 100 = 81619,30 грн. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Пунктом 9.4 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі десяти процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору, за кожен день прострочення виконання будь-якого зобов`язання за договором. За період з 06.02.2019 року по 25.02.2019 року розмір пені становить: 3021 * 10% * 20 днів = 6042 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2019 року становить 6042 * 2701,7312 / 100 = 163238,60 грн. При цьому, позивач вважає за можливе зменшити її до 100000,00 грн. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду №310/11534/13-ц від 04.07.2018 року, щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги ст.ст. 549, 550, 551 ЦК України, згідно з яким пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожень день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 610 п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України), з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Невиконання відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення коштів призвело до збільшення суми боргу, відповідно до ст. 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. (ч. 2 ст. 625 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати (постанови Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі №6-42цс11). У п. 11 договору сторони погодили розмір процентів річних від простроченої суми, що становить 365%. Відповідно до розрахунків, які додаються до позовної заяви 365% річних за договором від 05.11.2018 року становить: 3021 доларів США * 365% / 365 * 20 днів = 604,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.02.2019 становить 16323, 86 грн. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики від 05.11.2018 року станом на 25.02.2019 року становить: 81619,30 грн. - сума позики; 100000,00 грн. - пеня; 16323,86 грн. - 365% річних; а всього - 197943,16 грн. Враховуючи викладене вище позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1979,44 грн., враховуючи, що позовні вимоги задовольняються, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved