Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

05 липня 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача. Вимоги обґрунтовував тим, що 10.11.2014 р. між ним та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, за якою вона отримала кредит у розмірі 20\~239,25 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Боржник зобовязана була погашати борг з «1» по «25» число кожного місяця. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 08.06.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 26 005,32 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій вимоги Банку визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2014 р. між Банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, за якою остання отримала кредит у розмірі 20\~239,25 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 36 місяців. Тобто з кінцевим строком повернення 30 листопада 2017 року. Боржник зобовязана була погашати борг з «1» по «25» число кожного місяця платежом в сумі 734,28 грн. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Боржник ознайомилася і погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору виконувала неналежним чином, а саме з листопада місяця 2015 року взагалі перестала погашати борг, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість за цим кредитним договором, що станом на 08 червня 2016 року складає 26 005,32 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 14\~530,65 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 1 625,22 грн; -заборгованість за пенею по комісією 2\~906,10 грн; -штраф 6\~943,35 грн. Виходячи з того, що незважаючи на те, що відповідач не зявилася до судового засідання, але вимоги визнала, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved