Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

06 червня 2019 року акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-якій момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття бідь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідач не надавав(ла) своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, а отже, зобов`язання за вказаним договором не виконав(ла). У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2019 року має заборгованість на загальну суму 302092,70 грн., яка складається з наступного: - 5357,92 грн. - заборгованість за кредитом; - 291394,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5340,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 126006,90 грн., яка складається з наступного: -5357,92 грн. - заборгованість за кредитом; -120648,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 23.04.2008 року по 31.03.2018 року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2008 року в розмірі 126006,90 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5357,92 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом з 23.04.2008 року по 31.03.2018 року в сумі 120648,98 грн., та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, та позивач просив розглядати справу без участі їх представника, надав суду відповідне клопотання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Також відповідач надала суду відзив на позовну заяву від 27.08.2019 року (а. с. 38-39), з якого вбачається, що відповідач заявлені вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не визнає, в обґрунтування своїх заперечень, посилається на те, що позивачем незаконно були нараховані відсотки за кредитом після спливу строку кредитування та застосовано процентну ставку до поточної та простроченої заборгованості у більшому розмірі, ніж обумовлено договором. Відповідач визнає той факт, що 23.04.2008 року вона уклала кредитний договір з позивачем та отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміта на платіжну картку, якою [PERSON] користувалася до листопада 2017 року. Строк дії картки закінчився 31.10.2017 року. Посилаючись на припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, постанову Великої палати Верховного Суду № 14-10цс18, відповідач звертає увагу суду, що банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом лише до 31.10.2017 року, тобто у межах погодженого сторонами строку кредитування. Оскільки строк дії картки припинився 31.10.2017 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідач звертає увагу суду на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти на поточну заборгованість нараховані за період з 23.04.2008 року по 31.12.2012 року з розрахунку 36 % річних, за період з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року застосовано ставку 30 % річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року застосовано ставку 34,80 % річних, а з 01.04.2015 року застосовано процентну ставку до поточної та простроченої заборгованості у розмірі 43,20 % річних, тобто більше, ніж обумовлено договором. Відповідач вважає, що на підставі ч. 3 ст. 10561 ЦК України зі змінами та доповненнями, внесеними відповідно до Закону України від 12.12.2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Підвищення процентної ставки позивач з відповідачем не узгоджував. Посилання позивача про те, що сторони домовились про змінювану відсоткову ставку, - безпідставні. Сам позивач в позовній заяві зазначив, що базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 36 % річних на залишок заборгованості. Також [PERSON] звертає увагу суду на те, що п. 5.5.1 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою» Умов та Правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до позовної заяви, визначено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом чи овердрафтом) держатель сплачує проценти за підвищеною тарифною ставкою чи додаткову комісію, розмір яких визначається тарифами. Позивачем не надано тарифів, які були складовою частиною договору. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, не підписані [PERSON] , як вона зазначає, а її заява не містить умов сплати процентів за несвоєчасне виконання зобов`язань у підвищеному розмірі. Отже, нарахування позивачем в період з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року процентів у розмірі 43,20 % річних не відповідає умовам договору. Отже, на думку відповідача, розмір процентів на заборгованість за період з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року (944 дні) слід зменшити із розрахунку обумовленої договором ставки 36 % річних до 5057,40 грн., виходячи з розрахунку, наведеного відповідачем у відзиві. Разом із заборгованістю за процентами станом на 01.04.2015 року (накопичувальним підсумком) у розмірі 4187,71 грн. загальна заборгованість за процентами складає 9245,11 грн. (5057,40 грн. + 4187,71 грн.), а не 120648,98 грн. Також відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості, яка виникла до 01.06.2016 року, та з врахуванням строку позовної давності заборгованість за нарахованими процентами складає 2770,48 грн., згідно з наведеним відповідачем розрахунком. Також, у своєму доповненні до відзиву від 28.08.2019 року (а. с. 40-41) відповідач [PERSON] зауважила, що на підставі ст. 2, п. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VІІ, розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р, який затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також на підставі листів Національного банку України від 13.10.2014 року № 47-411/58939 та від 05.11.2014 року № 18-112/64483, нарахування штрафних санкцій за період з 14.04.2014 року по теперішній час для боржників, які зареєстровані на території смт Райгородок Слов`янського району Донецької області, не відповідає вимогам закону. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-якій момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття бідь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. (а. с. 8, 11-16) Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якою під підпис ознайомилась відповідач [PERSON] (а. с. 9), на її ім`я було оформлено кредитну картку типу VISA Classic; тип кредитної лінії - відновлювальна; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється зав ставкою 0,01 % річних) - 30 днів за кожну витрату; валюта картрахунку - UAH/USD; базова % ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) - UAH - 3,0 %, USD - 2,0 %; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у пільговому періоді) - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн./ 10 Доларів США та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. / 2 Долари США в місяць, нараховується один раз в місяць, за наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. / 10 Доларів США; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбаченим договором більше, ніж на 120 днів, - 250 грн. + 5 % від суми позову; відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - UAH - 4,5 %, USD - 3,0 %. (а. с. 9) Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.04.2008 року (а. с. 5-7), загальна сума заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором станом на 30.04.2019 року становить 302092,70 грн., включає в себе 5357,92 грн. заборгованості за кредитом, 291394,78 грн. заборгованості за процентами на прострочену заборгованість, 5340,00 грн. нарахованої комісії. Станом на 31.03.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 5357,92 грн. (прострочена заборгованість за кредитом) + 120648,98 грн. (заборгованість за процентами) = 126006,90 грн. 23.09.2019 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив [PERSON] (а. с. 42-49), згідно з якою позивач посилається на те, що відповідач була ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, які є складовими кредитного договору, про що свідчить підпис відповідача у Заяві. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 11 років, позичальник в банк не зверталась з приводу неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок і повністю з ним погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які позичальник здійснювала. Що стосується ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 23.04.2008 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також, з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила наступне: «Я згодна(ен) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась(вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». Також до матеріалів позовної заяви долучена Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписана відповідачем власноруч, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % (36 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом з Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови, укладені поза межами договору та не є допустимими доказами. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Позивач надає суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором, виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Посилаючись на п. 21 Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 3, 6, 11, 204, ч. 1 ст. 216, ст. 599, ч. 2 ст. 640 ЦК України, позивач стверджує, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо підвищенні процентної ставки, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3 % в місяць або 36 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість, у разі незгоди з новою процентною ставкою, погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами за допомогою SMS-повідомлення. Зокрема, як зазначає позивач, відповідно до п. 5.3 кредитного договору Банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п. 6.3 Договору в обов`язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне її отримання не звільняє держателя картки від виконання своїх зобов`язань за договором. Позивач звертає увагу на те, що умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мала можливість ознайомитися з умовами кредитного договору, і в разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди. Під час підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить її підпис. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний, у разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг та/або Тарифів Банку, надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 року, 15.03.2015 року, на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило. В обґрунтування зазначеного позивач посилається на Постанову № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». У разі нормалізації ситуації, банком буде розглядатися питання про зниження ставок. Щодо порядку погашення заборгованості та нарахування процентів, у разі непогашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом та овердрафтом, який діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни, нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана вже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, встановлено, що Клієнт доручає Банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка. Тобто, при нарахуванні Банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів Клієнтом на погашення цієї заборгованості, Банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Щодо кредитного ліміту, Банк пояснив, що згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає згоду Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно з Договором, зміни до Умов та правил надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких - офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості належним, відсутні. Щодо правомірності нарахування процентів до повного погашення заборгованості, позивач пояснив, що згідно з умовами кредитного договору, при непогашенні кредиту в термін, встановлений Договором, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої сум кредиту розрахунок процентів здійснюється відповідно до умов даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Останнім днем строку дії картки, виданої на ім`я [PERSON] , яка діє по 10.2017 року, визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов`язань за кредитним договором та припинення зобов`язань в цілому. Відповідно до умов Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування процентів на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у Позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день являється не припиненим. Стосовно строку дії договору та кредитної картки позивач звертає увагу суду на те, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж, визначений чітко в грошових одиницях - ануітет тощо. Але по даному кредитному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно з п. 9.3 Умов та правил, картрахунки відкриті на невизначений строк. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитних правовідносин, які поєднані в одне ціле - кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Як вважає позивач, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Що стосується посилань відповідача на те, що вона проживає на території проведення АТО, позивач пояснює, що оскільки договір оформлений що 23.04.2008 року, остання звірка паспортних даних здійснювалася у 2012 році, тому при подачі позову до суду у Банка була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживала відповідач. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча Банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення Банку, так і шляхом подачі заяви через сайт Банку. Після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування відповідача Банком буде виконано вимоги, передбачені ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Щодо строку позовної давності, позивач пояснює, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Посилаючись на ст. 261 ЦК України, висновки Верховного Суду України у справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року та № 6-61цс14 від 18.06.2014 року, позивач пояснює, що строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік), та картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки - до останнього для 10.2017 року. Позивач звернувся до суду 30.05.2019 року, тобто до спливу строку позовної давності. Щодо спеціального строку позовної давності, то підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зауважив, що згідно з випискою по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не мають прийматись судом до уваги. Позивачем суду надано роздруківки «Про важливі зміни в процедурі оформлення та тарифах по кредитним картам у ПРИВАТБАНКу (Україна, Грузія) та А-Банку» та «Про актуалізацію тарифів за картами «Універсальна», «Універсальна GOLD», карта Юніора та за елітними картами» у формі шаблонів наказу (а. с. 50-54), однак, суд надані докази не приймає за належні, оскільки вони не містять необхідних реквізитів, не мають вигляду документа, відсутні підписи уповноважених осіб, та роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У своїх запереченнях на відповідь на відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.09.2019 року (а. с. 75-77) відповідач звертає увагу суду на те, що з посиланнями позивача в обґрунтування заявлених вимог на ч. 1 ст. 634 ЦК України неможливо погодись, оскільки Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, вважає, що в таких випадках неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного суду, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки дані Умови та правила - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві [PERSON] від 04.03.2013 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надає жодних підтверджень, що саме ті Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які позивач надав у підтвердження позовних вимог, розуміла [PERSON] та ознайомилася й погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема саме у зазначеному в цих документах, до додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, відповідач вважає, що роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, та стверджує, що їй позивачем не були запропоновані конкретні Умови та правила банківських послуг. У своїх поясненнях від 03.01.2020 року (а. с. 88-92) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доповнив, що при оформленні кредиту заява на його отримання підписується повнолітньою дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання). В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Тарифи - це розмір винагороди за послуги Банку, є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися, доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 12 років, позичальник в банку не зверталась за фактом неправильного нарахування відсотків, тобто вона знала про розмір процентних ставок та повністю з ним погодилася, про що свідчить факт підписання відповідачем кредитного договору, користування кредитними коштами. Позивач звертає увагу суду, що банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Позивач вважає, що Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки визначає поняття споживчого кредиту, де споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Та в даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови, відповідач ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві від 23.04.2008 року та у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3 % (36 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Відповідач користувалась кредитними грошима, здійснювала розрахунки через термінали, отримувала кошти через банкомат та частково сплачувала заборгованість за договором. Позивач звертає увагу суду, що ним було надано докази про те, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг. Більш того, відповідно до заяви відповідач зобов`язалась самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку, а отже твердження відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з Умовами та правилами не відповідають дійсним обставинам справи. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду роздруківки SMS-повідомлень, якими позивачем було сповіщено [PERSON] про зміну процентних ставок за використання кредитних коштів. Останнє SMS-повідомлення було направлено відповідачу 15.03.2015 року, сповіщено про те, що ставка за використання кредитних коштів з 01.04.2015 року становитиме 3,6 % в місяць. (а. с. 55-56) Як вбачається з відомостей, наданих банком, щодо руху коштів по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] (а. с. 57-62), відповідач активно користувалась кредитними коштами по 20.02.2012 року, коли останній раз було здійснено внесення готівки за платіжними картками. Після 20.02.2012 року за даними карткового рахунку лише здійснювалось нарахування штрафів та списання відсотків за користування кредитним лімітом та за прострочений кредит. У відповідності до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.09.2019 року № 30.1.0.0/2-20190530/648 (а. с. 63), [PERSON] , згідно з кредитним договором № б/н від 23.04.2008 року, отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної картки - до останнього дня 10.2017 року. 30.05.2019 року, згідно з реєстром № 8892560 (а. с. 64), АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного Кредитного договору № б/н від 23.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Однак, відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів того, що під час оформлення кредитного договору її ознайомили з Умовами та правилами надання банківських послуг саме в тій редакції, що надана позивачем у підтвердження заявлених позовних вимог. Під підпис у самому бланку Умов та правил [PERSON] з Умовами та правилами надання банківських послуг не знайомили, у анкеті-заяві на оформлення кредитного договору дата та номер редакції чинних на той момент Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів відсутні, а додані позивачем до позовної заяви Умови та правила також не містять необхідних для їх ідентифікації реквізитів. Суд враховує наведені заперечення відповідача, однак, як вбачається з анкети-заяви на отримання кредитних коштів відповідач [PERSON] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, просила відкрити рахунок та надати їй послуги з оформлення на її ім`я кредитки «Універсальна, 390 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка за кредитом - 3 % в місяць на залишок заборгованості. Тобто, [PERSON] оформила на своє ім`я кредитну картку, після оформлення активно користувалась кредитними коштами, здійснювала платежі, знімала гроші в банкоматах, здійснювала платіжні операції через термінали самообслуговування тощо. Відповідач не заперечує сам факт оформлення кредиту та наявність заборгованості за тілом кредиту. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав(ла), не погасила своєчасно заборгованість за кредитом, та на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 5357,92 грн. Наявність зазначеної заборгованості відповідачем визнається, а отже, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 5357,92 грн. підлягають задоволенню. Стосовно заперечень відповідача з приводу того, що банком не доведено, що саме з Умовами та правилами надання банківських послуг в тій редакції, що додана до позовної заяви, була ознайомлена відповідач під час підписання анкети-заяви на оформлення кредиту, а також заперечень з приводу нарахування відсотків за користування кредитом за підвищеною відсотковою ставкою, ніж обумовлено в анкеті-заяві на оформлення кредиту, суд приходить до наступного. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.04.2008 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ як невід`ємні частини спірного договору. Проте, дійсно, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву на оформлення кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які були підписані безпосередньо відповідачем, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати, надані банком Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, в тому числі заборгованість по процентам за користування кредитними коштами. Оскільки у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, то відповідно до частини першої, другої статті 551 ЦК України сторони не домовились про такі умови договору, а тому суд вважає неправомірними дії позивача в частині підвищення відсоткової ставки за користування кредитом до 43,20 % річних. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що на ім`я [PERSON] було оформлено кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із самої анкети-заяви на оформлення кредиту (а. с. 8) та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а. с. 9) вбачається, що базова відсоткова ставка за кредитом - 3 % на місяць (36 % на рік). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.04.2008 року, що був укладений між позивачем та відповідачем (а. с. 5-7), з моменту укладення кредитного договору, тобто з 23.04.2008 року, по 31.12.2012 року діяла базова відсоткова ставка за кредитом, як і зазначено в анкеті-заяві, - 36 % річних, з 01.01.2013 року по 31.08.2014 року відсоткова ставка зменшувалася та становила 30 % річних, з 01.09.2014 року 31.03.2015 року діяла ставка 34,80 % річних, однак, з 01.04.2015 року відсоткова ставка була збільшена до 43,20 % річних та більше не змінювалася, як вбачається з наведеного розрахунку заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Законом України від 12.12.2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» Цивільний кодексу України доповнено статтею 10561, відповідно до умов якої розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57ц12, боржник вважається належним чином повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Позивачем надано суду роздруківки тексту повідомлень від 15.08.2014 року та 15.03.2015 року про підвищення відсоткових ставок за користування кредитом спочатку до 2,9 % на місяць, а потім до 3,6 % на місяць (а. с. 55, 56), адресованих відповідачу [PERSON] та відправлених на номер телефону [NUMBER] , який відповідач зазначила в анкеті-заяві при оформленні кредитного договору, однак в даних роздруківках немає інформації стосовно того, чи були дані повідомлення доставлені та отримані відповідачем, тобто немає підтвердження того, що відповідач була належним чином сповіщена про підвищення відсоткових ставок за користування кредитом. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, наданих відповідачем заперечень на відзив (а. с. 75), на теперішній час номер телефону [PERSON] зовсім інший, ніж було зазначено в анкеті-заяві. Інформація про те, чи діє на теперішній час раніше зазначений відповідачем номер телефону позивачем не перевірялась, серед переліку обов`язків Клієнта, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач, відсутній пункт щодо обов`язку Клієнта інформувати Банк про зміну контактного номеру мобільного телефону. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що банк надсилав повідомлення позичальнику про збільшення відсоткової ставки з дотриманням процедури направлення такого сповіщення, тому твердження про настання змін відсоткової ставки у кредитному договорі, що підлягають виконанню сторонами, є безпідставними. А зміна тарифного плану через SMS-повідомлення не може бути прийнято до уваги, як належне повідомлення споживача про зміну таких послуг, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Умовами, на які посилається позивач, встановлено обов`язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно договору, а даних щодо такого інформування матеріали справи не містять. Отже, починаючи з 01.04.2015 року позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено у анкеті-заяві та у довідці, про умови кредитування, що були підписані [PERSON] , всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо того, що Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини через визначення Законом поняття споживчого кредиту як коштів, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції, а в даному випадку, як зазначає позивач, грошові кошти надавалися відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Суд вважає зазначені твердження позивача помилковими та такими, що суперечать Умовам та правилам надання банківських послуг, на які посилається АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в частині визначення термінів та понять (Розділ 2 Умов та правил), оскільки такі поняття як «кредит», «кредитна лінія» та «кредитний ліміт» є тотожними та позначають розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, обумовлений Договором, на умовах платності та зворотності. Споживчий кредит (кредит) - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування») Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування») Кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування») Отже, встановлений кредитний ліміт на платіжну картку - це лише вид кредиту, та на нього також розповсюджуються дія Закону України «Про захист прав споживачів». Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла до 01.06.2016 року, оскільки платіжна картка, видана на ім`я відповідача була дійсна по останній день 10.2017 року, що визнає відповідач та підтверджує позивач, та відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто в даному випадку - перебіг позовної давності почався з 01.11.2017 року. Однак, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] 06.06.2019 року, тобто перебіг позовної давності на момент звернення не закінчився, позов подано в межах позовної давності. Щодо посилання відповідача на те, що банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом лише до 31.10.2017 року, тобто до спливу строку дії платіжної картки, суд приходить до наступного. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Також підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. В анкеті-заяві на оформлення кредиту та довідці про умови кредитування, що були підписані відповідачем 23.04.2008 року, відсутні умови, строки та порядок нарахування відсотків на прострочену заборгованість, а отже в даному випадку строк дії платіжної картки, який закінчився в останній день жовтня 2017 року, не впливає на нарахування відсотків на прострочену заборгованість за кредитом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме - розмір відсотків за користування кредитом за період з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року має бути перерахований з врахуванням відсоткової ставки 36 % річних, яка була обумовлена в анкеті-заяві [PERSON] на оформлення кредиту та довідці про умови кредитування, підписаною власноруч відповідачем. Судом встановлено, що станом на 01.04.2015 року загальна заборгованість за відсотками (накопичувальним підсумком) нарахована в розмірі 4790,87 грн. Проте, починаючи з 01.04.2015 року сума нарахованих процентів вочевидь не відповідає зазначеній банком відсотковій ставці, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по процентам, виходячи з такої формули: (сальдо заборгованості * процентну ставку / 360 * кількість днів у місяці). Виходячи з наведеної формули, заборгованість за процентами становить: квітень 2015 року (з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; травень 2015 року (з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; червень 2015 року (з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; липень 2015 року (з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; серпень 2015 року (з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; вересень 2015 року (з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; жовтень 2015 року (з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; листопад 2015 року (з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; грудень 2015 року (з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; січень 2016 року (з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; лютий 2016 року (з 01.02.2016 року по 29.02.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 29 днів = 155,38 грн.; березень 2016 року (з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; квітень 2016 року (з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; травень 2016 року (з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; червень 2016 року (з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; липень 2016 року (з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; серпень 2016 року (з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; вересень 2016 року (з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; жовтень 2016 року (з 01.10.2016 року по 31.10.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; листопад 2016 року (з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; грудень 2016 року (з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; січень 2017 року (з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; лютий 2017 року (з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 28 днів = 150,02 грн.; березень 2017 року (з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; квітень 2017 року (з 01.04.2017 року по 30.04.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; травень 2017 року (з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; червень 2017 року (з 01.06.2017 року по 30.06.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; липень 2017 року (з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; серпень 2017 року (з 01.08.2017 року по 31.08.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; вересень 2017 року (з 01.09.2017 року по 30.09.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; жовтень 2017 року (з 01.10.2017 року по 31.10.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; листопад 2017 року (з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 30 днів = 160,74 грн.; грудень 2017 року (з 01.12.2017 року по 31.12.2017 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; січень 2018 року (з 01.01.2018 року по 31.01.2018 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн.; лютий 2018 року (з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 28 днів = 150,02 грн.; березень 2018 року (з 01.03.2018 року по 31.03.2018 року) - (5103,11 грн. + 254,81 грн.) * 36 % / 360 * 31 день = 166,10 грн. Отже, загальна сума заборгованості за процентами, яка повинна бути нарахована банком виходячи з обумовленої процентної ставки за період з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року, становить 5872,40 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 23.04.2008 року по 31.03.2018 року в розмірі 10060,11 грн. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2008 року на загальну суму 15418,03 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5357,92 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 23.04.2008 року по 31.03.2018 року в сумі 10060,11 грн. Суд не приймає до уваги посилання та доводи відповідача щодо необхідності врахувати при винесенні рішення норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не стосуються стягнення з відповідача пені, комісії та штрафів. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 15418,03 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 12,24 % ((15418,03 грн. - задоволені вимоги) * 100% / (126006,90 грн. - заявлені позовні вимоги )). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 235,13 грн. (1921 грн. - сплачений судовий збір * 12,24 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 235,13 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial