Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

05 листопада 2019 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АМ/4830520, у відповідності до умов якого, цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля МЕРСЕДЕС, р.н. [NUMBER] була застрахована АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що 28 березня 2019 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого автомобіля марки МЕРСЕДЕС, р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки ПЕЖО, д.н. [NUMBER] . При цьому, постановою Деснянського районного суду м. Києва, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеного ДТП. Так, на виконання вимог ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та за Полісом, страховою групою було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 31817,12 гривень. Відтак, у разі настання ДТП, за участі забезпеченого транспортного засобу, страхувальник або водій такого транспортного засобу зобов`язаний діяти у відповідності до положень ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в тому числі повідомити страховика з яким укладено договір ОСЦПВВНТЗ протягом трьох робочих днів і надати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка. Вказує, що всупереч вимогам вищевказаного закону, [PERSON] не було виконано обов?язку щодо своєчасного повідомлення про настання страхового випадку та не надано АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка. Крім того зазначає, що відповідачу [PERSON] про виникнення майнової вимоги було повідомлено шляхом направлення майнової претензії, якою позивач звернувся із пропозицією в порядку регресу добровільно відшкодувати понесені матеріальні збитки, однак на сьогоднішній час оплата здійснена не була, що стало підставою підготовки позовної заяви та вже звернення до відповідача через суд з примусового стягнення відшкодування, сплаченого АТ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом 21 листопада 2019 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім того, направлено копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, разом із позовною заявою та додатками, яку відповідач отримав 13 грудня 2019 року (підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення особисто Лакомському) . 21 грудня 2020 року від представника відповідача - адвоката Білої У.М. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні із повідомленням сторін. Ухвалою суду від 21 грудня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Білої У.М. про розгляд даної цивільної справи в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін було відмовлено. При цьому, 27 грудня 2020 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Білої У.М. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві посилається на те, що факт неповідомлення [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду протягом трьох днів спростовується відповіддю на адвокатський запит ПРАТ «КИЇВСТАР». Крім того, даний факт може підтвердити свідок [PERSON] . Також, зазначчає, що до 05 квітня 2019 року відповідач [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні у Перебиковецькій амбулаторнії загальної практики сімейної медецини, що не дозволило йому поїхати до позивача для подання письмового повідомлення про ДТП. Однак, незважаючи на свою хоробу, відповідач активно спілкувався із потерпілим [PERSON] , який 03 квітня 2019 року повідомив йому про те, що в цей день звернувся у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування та в цей же день було проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу. При цьому, 11 червня 2019 року постановою Деснянського районного суду м. Києва, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як висновок, вказує, що в даному випадку сам факт неповідомлення відповідачем [PERSON] страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно грунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків, адже факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, зафіксований правоохоронними органами, при цьому відповідач був визнаний винним у ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності, страхова компанія визнала даний факт, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому підстав для задоволення позову ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» немає. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» не підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 15 жовтня 2018 року між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АМ/4830520, у відповідності до умов якого, цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля МЕРСЕДЕС, р.н. [NUMBER] була застрахована АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (а.с. 5). При цьому, 03 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну автомобілю PEUGEOT PARTNER, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 28.03.2019 року в м. Київ, просп. Броварський, 3Б. Винним у вищевказаній ДТП визнано [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до висновку Аварійного сертифікат № 7455 з оцінки транспортного засобу від 03.04.2019 року, вбачається, що варість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля PEUGEOT PARTNER дер.номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП складає 35091,30 гривень (а.с. 11-15). Так, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 9-10). Згідно Страхового акту № 405-1774/19 від 09.04.2019 року сума страхового відшкодування становить 31817,12 (тридцять одну тисячу вісімсот сімнадцять гривень дванадцять копійок) (а.с. 6). При цьому, АТ СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» виплатило страхове відшкодування ФОП [PERSON] в розмірі 31817,12 гривень за виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля «PEUGEOT PARTNER» дер.номер [NUMBER] (а.с. 7). Крім того, судом встановлено, що позивач в поданому позові вказує, що після виплати страхового відшкодування у нього виникло право подання регресного позову до відповідача. Надаючи правову оцінку відносинам що склалися суд враховує наступне. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі - Закон). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У підпункті «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Зазначене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-284цс15, а також з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.01.2019 року у справі №208/7291/13-ц. У даних спірних відносинах ніким не оспорюється факт настання ДТП 28.03.2019 року. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач [PERSON] , як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності, ПАТ СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 28.03.2019 року, визнало страховим випадком, що стверджується відповідним страховим актом та в добровільному порядку відшкодувала розмір виплаченого страхового відшкодування. При цьому, позивачем - ПАТ СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» не доведено, що відсутність письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду призвела до необґрунтованих виплат. Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову позивачу ПАТ СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» в задоволенні позову про стягнення на його користь виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 31817,12 грн. При цьому, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача й понесені судові витрати по сплаті судового збору. Крім того, представник відповідача - адвокат Біла У.М. просила стягнути з позивача судові витрати, які відповідач Лакомський поніс та очікує понести у зв?язку із розглядом справи в загальній сумі 10000,00 гривень. На підтвердження вказаних витрат, долучив до відзиву попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв?язку із розглядом справи від 26.12.2019 року, а саме: підготовка клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін - 1000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту до ПРАТ «Київстар» - 500,00 грн.; підготовка адвокатського запиту до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» - 500,00 грн.; підготовка заяви про виклик свідків - 1000,00 грн.; підготовка клопотання про витребування доказів судом - 1000,00 грн.; підготовка відзиву на позовну заяву - 4000,00 грн.; підготовка до судових засідань - 1000,00 грн.; участь у судових засіданнях - 1000,00 грн. (а.с. 67). Відповідно дост. 137 ЦПК України- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. На думку суду, з зазначеним розміром судових витрат відповідача, які він просить стягнути з позивача, не можна погодитись у зв`язку з наступним. Суд вважає, що розмір заявлених представником відповідача витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Зокрема, враховуючи, що представнику відповідача - адвокату Білій У.М. було відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, не підлягають стягненню наступні заявлені ним витрати: підготовка клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін - 1000,00 грн.; підготовка заяви про виклик свідків - 1000,00 грн.; підготовка клопотання про витребування доказів судом - 1000,00 грн.; підготовка до судових засідань - 1000,00 грн.; участь у судових засіданнях - 1000,00 грн. Крім того, враховуючи вищевикладені підстави, що послужили відмовою в задоволенні позовних вимог ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», витрати на підготовку адвокатського запиту до ПРАТ «Київстар» - 500,00 грн. та підготовку адвокатського запиту до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» - 500,00 грн. також не підлягають стягненню з позивача. Крім того, представником відповідача зазначено, що на підготовку відзиву на позовну заяву витрачено 4 (чотири) години, однак, суд вважає, що вказана кількість годин є дещо завишеною. Таким чином, враховуючи розмір виконаних адвокатом Білою У.М. робіт по наданню правничої допомоги відповідачу [PERSON] , складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значення справи для сторони, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 (дві тисячі п?ятсот) гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed