Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

06.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з участю третьої особи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 91 м. Львів про повернення депозиту, нарахованих відсотків та стягнення моральної шкоди, в якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] вклад у розмірі 24 500 грн.; нараховані і невиплачені відсотки за квітень травень 2015 року в розмірі 693,40 грн; витрати на правову допомогу 400,00 грн.; 7 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 23.07.2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд абзац 4 п. 3 позовної заяви викласти в наступній редакції: «нараховані і невиплачені відсотки за березень травень 2015 року в розмірі 1044,10 грн.»; абзац 2 п. 1 прохальної частини викласти в наступній редакції «нараховані і невиплачені відсотки за березень травень 2015 року в розмірі 1044,10 грн.». В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 16 травня 2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі начальника №91 м. Львів [PERSON] укладено Договір заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті за №300131/50378/370-14. У відповідності до п. 1 Договору заяви Банк прийняв його грошові кошти в розмірі 500,00 грн. з наступним поповненням на строк з 16 травня 2014 року по 21 травня 2015 року. Поповнення вкладу відбулось: 31.07.2014 року 6 000,00 грн.; 19.08.2014 року 17 000,00 грн.; 26.03.2015 року 1 000,00 грн. Всього 24 500,00 грн. Термін повернення вкладу 21 травня 2015 року шляхом видачі готівки або за заявою Вкладника в безготівковій формі. У відповідності до п. 3 Договору заяви Банк взяв на себе зобовязання нараховувати і виплачувати йому відсотки щомісячно на умовах, визначених Договором. Нараховані місячні відсотки у розмірі 24,5 % з квітня місяця 2015 року йому не виплачуються. Зазначає, що він неодноразово звертався в Банк в письмовій формі з проханням повернути йому вклад і відсотки, але грошей йому не видали, нічого не пояснивши. Укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої гроші даній установі, Позивач розраховував на порядність і чесність Банку, дотримання Банком всіх умов і положень договору. Відмова в поверненні вкладу порушила плани Позивача в частині розпорядження власними грошовими коштами, які були необхідні першому на лікування. Зазначає, що він є інвалідом другої групи, пенсіонером, хворою людиною, що підтверджується довідкою МСЕК та виписним епікризом. Лікування позивача потребує значних грошових коштів, оплата якого в необхідному розмірі унеможливлюється відсутністю коштів, що стало результатом невиконання Банком своїх зобовязань. Крім того, Позивач отримав сильний шок, в нього погіршилось самопочуття, піднявся тиск, загострилось хронічне захворювання від нахабства і незаконності дій Банку по відношенню до нього. Позивач повірив Банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні, довірив свої особисті кошти, а у відповідь отримав невдячність, і недбале ставлення до виконання Банком зобовязань за договором. Завдану йому моральну шкоду він оцінює в 7 000,00 грн. З метою отримання юридичної допомоги він звернувся до адвоката та ним сплачено адвокату за надання юридичної допомоги 400,00 грн. З огляду на такі факти та з урахуванням уточнень до позовної заяви від 23.07.2015 року просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненні до неї. Просить уточнений позов задовольнити в повному обсязі. Уповноважений представник відповідача у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи в судове засідання повторно не зявився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку належним чином. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 16 травня 2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі начальника №91 м. Львів [PERSON] укладено Договір заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті за №300131/50378/370-14. У відповідності до п. 1 Договору заяви Банк прийняв його грошові кошти в розмірі 500,00 грн. з наступним поповненням на строк з 16 травня 2014 року по 21 травня 2015 року. Поповнення вкладу відбулось: 31.07.2014 року 6 000,00 грн.; 19.08.2014 року 17 000,00 грн.; 26.03.2015 року 1 000,00 грн. Всього 24 500,00 грн. Термін повернення вкладу 21 травня 2015 року шляхом видачі готівки або за заявою Вкладника в безготівковій формі. У відповідності до п. 3 Договору заяви Банк взяв на себе зобовязання нараховувати і виплачувати йому відсотки щомісячно на умовах, визначених Договором. Нараховані місячні відсотки у розмірі 24,5 % з квітня місяця 2015 року йому не виплачуються. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Враховуючи все вищенаведене, на думку суду, з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають стягненню кошти в загальному розмірі 26 897,53 грн. Стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні позивач навів міркування, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Зокрема те, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнав душевних страждань, а як наслідок в нього різко погіршився стан здоров`я, неправомірні дії відповідача вплинули на звичний ритм його життя. За таких обставин суд, із врахуванням характеру і тривалості страждань позивача, приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача моральної шкоди слід задовольнити. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає також розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved