Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

07.04.2021 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків. В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідач [PERSON] є їх єдиним сином. Вони є пенсіонерами, непрацездатними особами похилого віку, які мають ряд захворювань, [PERSON] є інвалідом 3 групи. Вони не мають особистого житла та подвір`я для отримання додаткового доходу, мешкають в службовій квартирі. Єдиним джерелом їх доходу є пенсія, розмір якої складає 2515,80 грн. у [PERSON] та 1769 грн. у [PERSON] , якої не вистачає на продукти харчування та ліки, у зв`язку з чим вони потребують матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, проте посезонно працює у лісному господарстві по найму у приватних осіб, а тому вважають, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] аліменти на їх утримання в розмірі по 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця на кожного, починаючи з дня пред`явлення позову та довічно. Ухвалою суду від 14.04.2021 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьками відповідача [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером по інвалідності, відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком (а.с. 7). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи (а.с.18), знаходиться на обліку у лікаря ендокринолога з діагнозом: цукровий діабет ІІ тип, тяжка форма (а.с. 19). Відповідно до довідки №120 від 16.03.2021 [PERSON] перебуває на обліку в Управління ПФУ в Першотравневому районі Донецької області та отримує пенсію за віком в розмірі 2515,80 грн. щомісяця (а.с. 13). Відповідно до довідки №119 від 16.03.2021 [PERSON] перебуває на обліку в Управління ПФУ в Першотравневому районі Донецької області та отримує пенсію за віком в розмірі 1769,00 грн. щомісяця (а.с. 13). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Частиною 1, 2 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд враховує, що відповідач позов визнав в повному обсязі, відсутні докази на підтвердження того, що позивачі ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання відповідача [PERSON] , а тому підстав у відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України для звільнення останнього від обов`язку утримувати своїх батьків, які потребують матеріальної допомоги, не вбачається. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів, суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, неможливість одержання позивачами утримання від інших осіб, наявність у відповідача інших утриманців. Потреба матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій (допомоги) чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. На час звернення до суду позивачів, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2021 року - 1769 гривень. Позивачі отримують пенсію за віком, яка відповідає Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», тобто розмір пенсії позивачів відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на день звернення до суду із позовом. При цьому, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що пенсія позивачів не забезпечує їм прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Суд також звертає увагу на те, що рішенням ЛКК 153/9 від 25.03.2021 дійсно доводиться, що станом на 25.03.2021 позивачу [PERSON] встановлено діагноз: цукровий діабет ІІ типу тяжкої форми, проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тривалості та вартості такого лікування. Крім того, посилання позивача [PERSON] на незадовільний стан здоров`я не підтверджують обставин його щомісячних витрат на лікування, які перевищують його дохід у вигляді пенсії. Крім того, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 23.02.2021 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 14.01.2021 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 26.03.2021 (а.с. 20-21). В зв`язку з наведеним, враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до переконання, що позивачі потребують допомоги від свого сина, проте розмір аліментів на утримання непрацездатних батьків повинен становити по 1/ 12 частки доходів відповідача на кожного, починаючи стягнення з 07.04.2021 і довічно, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вказаний розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім, враховуючи майновий стан сторін та обставини справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, передбаченому ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial