Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

05 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачем [PERSON] 11 серпня 2006 року зареєстрували шлюб в Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Розлад сімейного життя стався через відчуженість, відсутність порозуміння між ними та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені рік тому. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та немає сенсу для його подальшого існування, оскільки на примирення він не згодний. Просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] до суду також не зявилась, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 056498, виданим Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, 11 серпня 2006 року, актовий запис № 908. Згідно зі свідоцтвом про народження серія І-НО № 534732, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, 04 жовтня 2013 року, [PERSON] народився 29 вересня 2013 року, в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Актовий запис № 1054. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносин припинені, та примирення сторони вважають неможливим. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved