Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

07.05.2019р. [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.10.1997 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Посвідчення даного правочину відбулося на товарній біржі «ВА-БАНК». На теперішній час позивач має намір відчужити вказану нерухомість, однак через відсутність нотаріального посвідчення правочину, за яким вказаний будинок було придбано, остання позбавлена можливості оформити відповідну угоду в нотаріальній конторі. В зв`язку з цим, [PERSON] просить суд визнати дійсним договір № 2-0092 від 28.10.1997 року, який був укладений між нею та [PERSON] , посвідчений в товарній біржі «ВА-БАНК». В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали на підставах викладених в позовній заяві та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їхнього задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.10.1997 року на товарній біржі «ВА-БАНК» в м. Херсон був посвідчений договір купівлі-продажу № 2-0092. За даним договором [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 угоди, домобудівля була продана за 10983 гривень, сплачених «Покупцем» «Продавцю» повністю до посвідчення даного договору. До правовідносин, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов`язки відповідно до правочину виникли в 1997 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктами 5, 10 Договору передбачено, що покупець набуває право власності на будинок з моменту реєстрації даного договору. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 04 листопада 1997 року право власності на домоволодіння зареєстровано за [PERSON] у Херсонському державному бюро технічної інвентаризації. Враховуючи, що всі зобов`язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved