Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

05.10.2016 року виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комінтернівський районний підрозділ ДМС України в Одеській області про зняття з реєстрації місця проживання та виселення. В обґрунтування позову зазначили, що з метою забезпечення пріоритетності та поширення форм сімейного виховання дітей - сиріт та дітей, залишених без опіки батьків, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 02.12.1998 року № 1065 створено дитячий будинок сімейного типу на базі сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішення прийнято на підставі Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1994 року № 267 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з п. 3 якого рішення про створення дитячого будинку сімейного типу приймається виконавчим комітетом міської ради. На виконання п. 3 вищевказаного рішення 20.05.2000 року між виконавчим комітетом Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , управлінням у справах сім`ї та молоді Одеської обласної державної адміністрації, представником благодійної організації «Надія і житло для дітей України» укладено угоду про організаційне забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу. Пунктами 2.1.1, 2.2.2., 2.2.3. Угоди передбачалось придбання у гр. [PERSON] за рахунок коштів представництва благодійної організації «Надія і житло для дітей України» будинок в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області з метою його подальшого використання для функціонування дитячого будинку сімейного типу сім`ї [PERSON] на умовах визначених пунктом 2.1.4. цієї угоди. Будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 28.08.2000 року № 227319, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.03.2006 року серії [NUMBER] належить до комунальної власності Одеської міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.09.2006 р. № 450 вищевказаний житловий будинок передано на баланс служби у справах дітей Одеської міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 червня 2010 року № 360 дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] переведено в статус прийомної сім`ї, у зв`язку із чим вказаний вище будинок сімейного типу фактично ліквідований, а статус батьків - вихователів та вихованців дитячого будинку відповідними особами втрачено у зв`язку з набуттям ними статусу прийомних батьків та, відповідно прийомних дітей. Згідно норм Положення про прийомну сім`ю, затверджену Постановою Кабінету міністрів України від 26.04.2002 року № 565, у разі утворення прийомної сім`ї прийомні батьки беруть за плату прийомних дітей на власну житлову площу за наявності відповідних санітарно-гігієнічних та побутових умов. Тобто утворення та функціонування прийомної сім`ї взагалі не передбачає надання органами державної влади чи місцевого самоврядування житла для розміщення такої сім`ї. Крім того, одночасно з ліквідацією дитячого будинку сімейного типу та втратою [PERSON] і [PERSON] статусу батьків- вихователів дитячого будинку сімейного типу останніми втрачено статус сторін Угоди та виконання сторонами її умов стало неможливим. На теперішній час діяльність прийомної сім`ї на базі родини [PERSON] згідно з рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.09.2013 року № 374 припинена у зв`язку з досягненням [PERSON] та [PERSON] повноліття. Зазначали, що виконавчий комітет Одеської міської ради у встановленому законодавством порядку не передавав у власність вихованців та батьків-вихователів спірний будинок. Крім того, зважаючи на необхідність функціонування новостворених будинків сімейного типу та забезпечення їх житловою площею, вказаний житловий будинок підлягає поверненню до виконавчого комітету Одеської міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.07.2016 року № 211 розірвано угоду про організаційне забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 26.05.2000 року та надано строк для виселення. Службою у справах дітей Одеської міської ради 02.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] було направлено відповідне рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зазначений лист родина [PERSON] отримала особисто 05.08.2016 року. Однак відповідно листа служби у справах дітей Одеської міської ради від 30.08.2016 року № 09/628 станом на 29.08.2016 р. родина Нергу з житлового приміщення, яке надане згідно з вищевказаною розірваною угодою, не виселилися. Відповідно до довідки Фонтанської сільської ради від 01.04.2016 р. № 958 у вказаному будинку проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначали, що ще у 1994 році [PERSON] надано ордер на житлові приміщення від 09.06.1994 року № 166 на зайняття 2-х та 3-х кімнатних квартир, загальною площею 68, 16 кв.м, а саме квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно виписки із рішення виконкому Малиновської районної ради народних депутатів від 03.09.1993 р. № 703 вищевказана квартири надано [PERSON] , на склад сім`ї 7 осіб: вона, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] донька, [PERSON] - син, [PERSON] - син. У зв`язку з тим, що на даний час будинок сімейного типу на базі сім`ї [PERSON] ліквідовано [PERSON] та [PERSON] втратили правові підстави користування вищевказаним службовим житлом, а подальше проживання родини [PERSON] у даному будинку суперечить його функціональному призначенню та порушує норми діючого законодавства України та підлягає виселенню із зайнятого службового будинку шляхом переселення до раніше наданим їм квартир. На підставі викладеного просили суд зняти відповідачів з реєстрації місця проживання, виселити із службового житла, стягнути судовий збір. 28.12.2016 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Одеської міської ради, Фонтанської сільської ради Лиманського районну Одеської області про визнання права власності у рівних долях по ј частині на нерухоме майно - житловий будинок розташований [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивачі посилались, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 1065 від 02.12.1998 року на базі сім`ї [PERSON] створений дитячий будинок сімейного типу. 20 травня 2000р. між [PERSON] , [PERSON] та виконавчим комітетом Одеської міської ради, представництвом благодійної організації «Надія та житло для дітей» в Україні, управлінням у справах сім`ї та молоді Одеської обласної державної адміністрації укладено угоду відповідно до якої батькам-вихователям для розміщення дитячого будинку сімейного типу, наданий у службове користування на 20 років житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Пунктом 2.1.4 вказаної угоди передбачено, що після досягнення усіма вихованцями 18 років, за згодою сторін, вищезазначене житлове приміщення передається у спільну власність батьків та вихованців дитячого будинку сімейного типу. В зв`язку зі змінами, які відбувались у функціонування дитячого будинку сімейного типу, позивачі звертались до Одеської міської ради з листами щодо виконання умов, передбачених п. 2.1.4 угоди від 20.05.2000р., та отримали відповідь, відповідно до якої розглядалось питання про передачу у дар зазначеного приміщення [PERSON] , [PERSON] та вихованцям, в зв`язку з досягненням усіма вихованцями 18 річного віку. При цьому єдиними застереженням були проблеми у оформленні права власності також на земельну ділянку. У зазначеному будинку на теперішній час проживає окрім [PERSON] , [PERSON] ще 10 осіб, в тому числі вихованці дитячого будинку сімейного типу, деякі з яких в теперішній час висловили бажання отримати у власність належну їм частину будинку шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Після уточнень просили суд визнати право власності на житловий будинок по ј частині за позивачами та визнати право власності на земельну ділянку під житловим будинком за [PERSON] . Відповідач по справі за позовом [PERSON] та інших - Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області у призначені судові засідання не з`явилась, будучи повідомленими своєчасно і належним чином надали суду відзив, яким просили суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на таке. У Фонтанській сільській раді відсутні дані про прийняття рішення щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність [PERSON] або іншій особі та набуття права власності на зазначену земельну ділянку будь-якими особами. Правовий статус вказаної земельної ділянки не визначений, дані щодо вказаного статусу надійдуть до сільської ради після завершення робіт з інвентаризації земель в межах села. Інформаційна довідка на яку посилаються позивачі не може вважатись належним доказом на підтвердження права власності, оскільки вона свідчить про наявність облікових даних сільської ради, а інформація про право власності, або права користування потребують уточнення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України право на земельну ділянку визначається пропорційна до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі, споруди, тому вимоги позивачів про визнання права власності на земельну ділянку під будинком за однією особою [PERSON] в той час коли право на будинок позивачі просять визнати пропорційно не ґрунтуються на вимогах закону. 29.12.2016 року ухвалою суду вирішено питання про об`єднання справ в одне провадження під номером 504/3354/16- ц. 05.02.2019 року ухвалою суду задоволено заяву виконавчого комітету Одеської міської ради про залишення без розгляду позову до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комінтернівський районний підрозділ ДМС України в Одеській області про зняття з реєстрації місця проживання та виселення. Позивачі у судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять неодноразові заяви про розгляд справи без їх участі в яких вони позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явився будучи повідомленим про дату та час судового засідання своєчасно та належним чином, заяв про відкладення до суду не надходило, у зв`язку з чим суд визнав їх неявку неповажною, та вважав за можливим розгляду справи у їх відсутність. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, відзиви та пояснення сторін суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №1065 від 02.12.1998 року, з метою забезпечення пріоритетності та поширення форм сімейного виховання дітей-сиріт та дітей, залишених без опіки батьків, створено дитячий будинок сімейного типу та затверджено кандидатури батьків-вихователів - [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с.11). 20 травня 2000 року між представником благодійної організації «Надія та житло для дітей в Україні», Виконавчим комітетом Одеської міської ради, Управлінням у справах сім`ї та молоді і батьками-вихователями [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про організаційне забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу, предметом якого є створення дитячого будинку сімейного типу з наданням батьками- вихователям у службове користування на 20 років житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.17). Пунктом 2.1.4 вищевказаної угоди передбачено, що після досягнення усіма вихованцями 18 років, за згодою сторін, вищезазначене житлове приміщення передається у спільну власність батьків та вихованців дитячого будинку сімейного типу. Згідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві комунальної власності Одеській міській раді (т. 1 а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 10 червня 2010 року виведено [PERSON] , [INFO] зі складу вихованців дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] у зв`язку з досягненням повноліття та припиненням навчання з 11.06.2010 року; переведено дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] в статус прийомної сім`ї за адресою: [ADDRESS] ; переведено із дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] в прийому сім`ю родини [PERSON] неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 26 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] виведено зі складу вихованців прийомної сім`ї на базі родини [PERSON] у зв`язку з досягненням відповідного віку та припиненням навчання; припинено діяльність прийомної сім`ї на базі родини [PERSON] ; рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 10.06.2010 року №360 та Договір про влаштування дитини на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї від 10.06.2010 року визнано такими, що втратили чинність. Листом №31-н3323, 38-Ко-2076 від 05.12.2014 року виконавчим комітетом Одеської міської ради підтверджено намір передати у власність членам сім`ї [PERSON] та вихованцям по 1/8 кожному житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с.43-44). Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2016 року № 211 розірвано угоду про організаційне забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу від 20 травня 2000 року, прийнято рішення про виселення родини [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку в [ADDRESS] , встановлено місячний строк виконання рішення (т. 1 а.с.39). Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року по справі № 522/15356/16-а, яке залишено в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 р. та постановою Верховного Суду від 11 липня 2018р. рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2016 року № 211 скасовано (т. 1 а.с.138-139, 157-159, т. 2 а.с.??????). Відповідно до довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області №3382 від 10 листопада 2016 року [PERSON] зареєстрована та мешкає з 2005 року за адресою: [ADDRESS] з наступним складом сім`ї: 1. [PERSON] , 1962 р. н., чоловік - мешкає без реєстрації з 2005 року; 2. [PERSON] , 1991 р. н., син - мешкає без реєстрації з 2005 року; 3. [PERSON] , 1998 р. н., вихованець - мешкає та зареєстрований з 2005 року; 4. [PERSON] , 2003 р. н., син - мешкає без реєстрації з 2005 року; 5. [PERSON] , 2001 р. н., син - мешкає без реєстрації з 2005 року; 6. [PERSON] , 1999 р. н., вихованка - мешкає без реєстрації з 2005 року; 7. [PERSON] , 1989 р. н., син - мешкає без реєстрації з 2005 року; 8. [PERSON] , 1988 р. н., донька - мешкає без реєстрації з 2014 року; 9. [PERSON] , 2012 р. н., онук - мешкає без реєстрації з 2014 року; 10. [PERSON] , 2010 р. н., онука - мешкає без реєстрації з 2014 року; 11. [PERSON] , 2009 р. н., онук - мешкає без реєстрації з 2014 року. 12. [PERSON] , 1989 р. н., колишній вихованець -зареєстрований з 2008 року, за вказаною адресою не мешкає; 13. [PERSON] , 1992 р.н., колишній вихованець, мешкає та зареєстрований за вказаною адресою з 2009 року; 14. [PERSON] , 2016 р. н. - зареєстрована з 27.10.2016 року (т. 1 а.с. 88). Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що спір між сторонами виник у сенсі правильного трактування п. 2.1.4 договору від 20 травня 2000 року, зокрема можливості передання у спільну власність батьків та вихованців дитячого будинку сімейного типу після досягнення усіма вихованцями 18 років, за згодою сторін. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що за умовами п. 2.1.4 договору від 20 травня 2000 року можливість передання «дитячого будинку сімейного типу» можлива за умови досягнення усіма вихованцями повноліття та наявності згоди сторін, тобто спільної згоди учасників правовідносин, у тому числі Одеської міської ради. Судовим розглядом справи встановлено відсутність згоди (яка є обов`язковою за умовами п. 2.1.4. договору від 20 травня 2000 р.) власника будинку Одеської міської ради на передачу будинку у спільну власність позивачів. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року по справі № 522/15356/16-а та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 р., якими рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2016 року № 211 скасовано, оскільки дані рішення не спрямовані на спонукання міської ради щодо надання згоди на передачу будинку у спільну власність позивачів. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, визначений нормами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У комунальній власності, відповідно до ст. 327 ЦК України, є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed