overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

05.08.2014 року помер рідний брат позивача, [PERSON], яка постійно проживав і був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом на спадкове майно. Інші спадкоємці за законом на спадкове майно сестри спадкодавця [PERSON], [PERSON] та брат [PERSON] спадщину не приймали і на неї не претендують. Інших спадкоємців передбачених законом не має, заповіту не має. Після смерті свого брата позивач фактично прийняв спадщину та вступив в оперативне управління спадковим майном, однак у звязку із правовою необізнаністю пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому не може реалізувати своє законне право на отримання спадщини і звернуся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Від нього до початку розгляду справи надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача голова Никифоровецької сільської ради, Немирівського району у судове засідання не зявився. До початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позову без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що є підстави задовольнити позов. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 05.08.2014 року (а.с. 7). Паспортними даними, свідоцтвами про народження засвідчується особа позивача та підтверджуються родинні стосунки із спадкодавцем (а.с. 4-5,8,9 ). Відповідно до довідки № 346 від 04.06.2015 року виданої виконавчим комітетом Никифоровецької сільської ради, вбачається наявність спадкового майна та зазначено коло спадкоємців за законом на спадкове майно (а.с.10). Також суд вважає що причини пропуску строку на прийняття спадщини необхідно визнати поважними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

05.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 889,04 грн., а також судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій в повному обсязі підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його присутності та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких умов суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк», та [PERSON] було укладено договір № 5231-2011 про надання кредиту на споживчі цілі, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 5000 грн., з кінцевим строком повернення 15.02.2013 року, зі сплатою 22 % річних та комісії в розмірі 25,00 грн. щомісячно. Свої зобов'язання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконувала, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 8 889,04 грн., з якої 4 417,72 грн. -заборгованість за тілом кредиту, 2 883,90 грн. -заборгованість за відсотками, 925 грн. - заборгованість за щомісячною комісією, 662,42 грн. -за несвоєчасне погашення кредиту, що підтверджується розрахунком, який відповідачем не спростовано. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

05.08.2014 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 38 610,43 грн., а також судових витрат, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.08.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з іншої сторони, укладено кредитний договір №7Б-40 (далі - Кредитний договір) про надання позичальнику кредиту у розмірі 16500,00 грн. строком до 20.08.2010 року із відсотковою ставкою 24% річних. Розділом 2 кредитного договору передбачений порядок виконання грошових зобов'язань позичальника. Зокрема, відповідно до п.2.4 договору позичальник зобов'язаний щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівки в сумі не менше чергового платежу. Як було встановлено, в порушення умов Кредитного договору та вимог діючого законодавства - ст.ст.625-626ЦПК України, згідно яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 29.07.2014 року його заборгованість перед позивачем за Кредитним договором становить 38610,43 грн., з яких 16500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 22110,43 грн. - заборгованість по сплаті відсотків. Згідно зі ст.ст.525,526ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до змісту ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

05.08.2014 року Солом'янським районним судом м. Києва по вказаній вище справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Розподілено майно, що належить сторонам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а саме: 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Виділено [PERSON] із спільного майна подружжя та визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS]. Виділено [PERSON] із спільного майна подружжя та визано за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS]. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Судом встановлено що при ухваленні даного рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. 17.03.2014 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 214 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами обов'язково має бути вирішене судом під час ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно. За подання позову позивачкою сплачено 3441,00 грн. судового збору, що підтверджується квитанціями №60 від 30.12.2013 та №40 від 27.01.2014 (а.с. 38, 39). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно згідно рішення від 05.08.2014 року задоволені частково, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

05.08.2014р. позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 01.11.2012р. він відповідно до договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відкрив відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом у розмірі 5000грн., розрахованим банком. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 15.05.2014р. має заборгованість у сумі 7.755,80грн., яку просив стягнути з відповідача на його користь, а також судовий збір в сумі 243,60грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглянути позов у їх відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явилась, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що позивач 01.11.2012р. відповідно до договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки відкрив відповідачеві відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом у розмірі 5.000грн., розрахованим банком. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 15.05.2014р. має заборгованість у сумі 7.755,80грн., з яких 2078,20грн. - тіло кредиту, прострочене тіло кредиту - 2891,70грн., заборгованість за відсотками - 0,00грн., заборгованість по комісії - 2785,90грн., які необхідно стягнути на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

05.08.2014р. позивачка, [PERSON], звернулась у суд з позовом до відповідача, [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в сумі 1286 грн. Відповідач - [PERSON], у судовому засіданні та у поданих запереченнях проти розлучення не заперечував, однак зазначав, що відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій, оскільки він працює та щомісяця отримує заробітну платню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 27.03.1999 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] Сторони мешкають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, виникають суперечки з різних питань, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Згідно ст. 51 КУ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, тобто на даний час відсутня вільна згода сторін на збереження шлюбу, та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також враховуючи положення ст.51 Конституції України, яка є нормою прямої дії, суд вважає за необхідне розірвати між сторонами шлюб. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці, за її бажанням, залишити «[PERSON]». Як встановлено в судовому засіданні та визнано відповідачем , сторони мешкають окремо, разом із позивачкою проживає син - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним, згідно довідки працює вантажником у ТОВ «Виробничо-кондитерська група «Лісова казка» та щомісяця отримає зарплатню, аліменти нікому не сплачує. Згідно ч.3 ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач працює має регулярний дохід у вигляді щомісячної заробітної платні, підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - відсутні. Виходячи з вищенаведеного та у відповідності до ст. 182, 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина - [PERSON], у розмірі ? усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 05.08.2014р., тобто з дня подачі позову до досягнення дитини повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

05.08.2014 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 12.11.2008 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Веселівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №03 та прожила з ним до 04.08.2014 р. Від спільного подружжя сторони мають малолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] Сумісне життя з відповідачем не склалося з причин повного непорозуміння один одного, постійних суперечок, втрати взаємної довіри та поваги. Спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. У зв'язку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сім'ї неможливе. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання своїх позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється…». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

05.08.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 25.10.2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON]. Вказує, що на даний час їх шлюб існує лише формально, так як відповідач не поживає із сім'єю і не надає матеріальної допомоги, а син [PERSON] знаходиться на її утриманні так як відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню сина та його утриманню. Зазначає, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, оскільки їздить на заробітки в Республіку Польща. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку, а також просить стягнути з відповідача в свою користь витрати за надання правової допомоги. Вимоги позовної заяви підтримано позивачкою в судовому засіданні, яка уточнила свої вимоги, зазначивши, що не просить стягувати з відповідача витрати за надання юридичної допомоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечивши проти стягнення з нього аліментів в розмірі 700 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають шлюбі, який було зареєстровано 25.10.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №77. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини - сина сторін [PERSON], стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є працездатним, однак має нерегулярний, мінливий дохід та визнає позов, а тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

05.08.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 25.10.2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у відділі РАЦС Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом № 77. Вказує, що від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На початку подружнього життя все було нормально, однак згодом в сім'ї почалися безпричинні сварки та конфлікти і вона з відповідачем перестали розуміти один одного. Стверджує, що надалі перебувати у таких шлюбних відносинах наміру не має що нею було прийнято всі міри для збереження сім'ї, але переконалася у тому, що такі були марними. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Вимоги позовної заяви підтримано в судовому засіданні позивачкою, яка заперечила проти надання їм терміну на примирення, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько пів року разом не проживають і не підтримують шлюбних відносин та після розірвання шлюбу бажає іменуватись прізвищем «[PERSON] ». Відповідач був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки і не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки і проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 жовтня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №77. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що близько пів року разом з відповідачем не проживає, не підтримує шлюбних відносин, примирення між ними не можливе, а тому суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, свідоцтвом про шлюб між сторонами, копією свідоцтва про народження дитини. Також є всі підстави іменувати позивачку після розірвання шлюбу прізвищем «[PERSON]» за її вимогою, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved