Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

05.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 07.07.2015 року (а.с.58), прийнятих судом під час розгляду справи, просив звільнити з-під арешту легковий автомобіль марки Renault, модель Тrafic FL 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (далі автомобіль), накладений в рамках виконавчого провадження на підставі постанов ВДВС від 05.06.2012 року та 12.06.2012 року про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. В обґрунтування позову зазначив, що вказаний автомобіль перебуває у заставі на підставі договору застави від 03.10.2007 року в забезпечення виконання кредитних зобовязань за договором № ZRW1АЕ00000143 від 03.10.2007 року, укладеним між відповідачем [PERSON] та [PERSON]. Під час продажу предмету договору застави [PERSON] стало відомо про накладення постановами ВДВС арешту на все майно [PERSON], в тому числі й на автомобіль. Вважає накладений арешт на автомобіль неправомірним, оскільки ним порушується його права як заставодержателя, який згідно Закону України «Про заставу» (далі Закон) має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених вимог із заставленого майна. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Представник ВДВС в письмовій заяві до суду поклався на розсуд суду. Представник відповідача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в письмовій заяві зазначив, що майно [PERSON] не обтяжено на його користь. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між [PERSON] і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № ZRW1АЕ00000143, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 15\~514,26 доларів США грн. на строк до 02.10.2012 року, зі сплатою 0,92 % річних, для придбання автомобіля (а.с.8-9), який цього ж дня передано в заставу (а.с.6-7). Відомості щодо обтяження рухомого майна 08.10.2007 року були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.3). Отже, з моменту укладення договору застави, тобто з 03.10.2007\~\~року у [PERSON], як заставодержателя, виникло право застави (ч.1 ст. 16 Закону, ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень») й відповідно право звернення на предмет застави у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою (ч.1ст. 589 ЦК України, ч.1\~ст. 20 Закону). 05.06.2012 року та 12.06.2012 року ВДВС винесено постанови, відповідно до яких у звязку з заборгованістю [PERSON] перед позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за виконавчими листами, виданими Новоград-Волинським міськрайонним судом від 17.10.2011 року та 24.04.2012 року, накладено арешт на все належне їй майно, у тому числі й на автомобіль (а.с.11, 50). 05.06.2012 року та 13.06.2012 року дані обтяження зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.4, 48). Першим зареєстрованим обтяженням на автомобіль є обтяження на підставі договору застави від 03.10.2007 року, а тому обтяження спірного майна на підставі постанов ВДВС від 05.06.2012 року та 12.06.2012 не має пріоритету над обтяженням на підставі договору застави, зареєстрованим 08.10.2007 року. Крім того, 18.06.2012 року відповідач [PERSON] на виконання договору застави передала [PERSON] автомобіль, про що видано довіреність (а.с.10), що не суперечить положенням Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». За таких обставин, зважаючи на переважне право заставодержателя на задоволення своїх вимог на момент його виникнення, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про звільнення заставленого майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved