Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

06.08.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що 22.08.2007 року між нею та відповідачкою був укладений договір дарування, за яким вона подарувала [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58. [PERSON] є її рідною онукою. Після укладення договору дарування, місця свого проживання не змінювала та продовжувала проживати в будинку разом з відповідачкою та її родиною. В березні 2014 р. відповідачка вигнала її з будинку та змінила замки, чим позбавила її можливості потрапити до будинку, майже рік вимушена була проживати в сторонніх осіб, оскільки власний будинок подарований, а онука, фактично, позбавила її житла. Посилаючись на ст. ст. 64, 156 ЖК України просила усунути перешкоди в користуванні жилим будинком по вул. Волгоградській, 58 в м. Миколаєві шляхом вселення її до зазначеного будинку. 28.01.2016 р. [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом на слідуючих підставах. На підставі договору дарування їй належить житловий будинок № 58 по вул. Волгоградській в м. Миколаєві. З 23.08.2007 року за цією адресою зареєстрована її бабуся [PERSON] В 2010 р. позивачка добровільно вирішила переїхати на інше постійне місце проживання до матері позивачки [PERSON], протии чого не заперечувала остання, вивезла всі особисті речі та меблі. В березні 2014 р. позивачка без пояснення причин, попередньо зібравши особисті речі, покинула будинок [PERSON] та переїхала до будинку її другою доньки тітки тітки [PERSON] - [PERSON], за адресою : м. Миколаїв, вул. Красна, 8, де вона і мешкає дотепер. Отже, за місцем реєстрації позивачка не проживає з 2010 р. і до теперішнього часу. Замки в будинку ніхто не змінював. Ключі від вхідних дверей будинку в неї ніхто не відбирав. Позивачка завжди мала вільний доступ до будинку, ніхто не перешкоджав їй користуватися житловим приміщенням будинку, але вона сама добровільно визначила для себе місце проживання. Крім того відповідачка не приймала ніякої участі у догляді за будинком та прибудинковою територією, не сплачувала комунальні платежі. Реєстрація позивачки в будинку перешкоджає [PERSON] як власнику розпорядитися належним їй нерухомим майном, тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. На підставі ст. 405 ЦК України просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням житлового будинку по вул. Волгоградській, 58 у м. Миколаєві. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги на підставах зазначених в позові. Зустрічний позов не визнали, з тих підстав, що [PERSON] не проживає в спірному будинку з поважних причин через те, що в 2010 р. [PERSON] почала перебудовувати будинок, що унеможливлювало проживання в ньому. В 2014 року будівництво скінчилось і вона намагалась повернутись до будинку, але [PERSON] не відчиняла їй двері, повідомляючи про те, що не бажає її присутності в будинку, не надавала можливості навіть побачитись з онуками, через що була позбавлена можливості проживати в будинку. [PERSON] та її представник не визнали позов [PERSON] на підставах викладених в зустрічному позові. Надали пояснення, згідно яких [PERSON] підтвердила, В 2010 р. почали перебудовувати спірний будинок, через що проживання в ньому її бабусі [PERSON] було неможливим, тому вона переїхала з будинку, в 2014 р. будинок було доведено до стану придатного для проживання, але [PERSON] не проживає в ньому з невідомих для неї причин. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] та пояснень її представника в судовому засіданні волевиявленн [PERSON] щодо подарування житлового будинку було вільним, перед укладанням договору домовились, що діти позивачки [PERSON] та [PERSON] не заперечують щодо дарування будинку. Одразу після укладання договору дарування [PERSON] зареєструвала [PERSON] за вищевказаною адресою. Одразу після укладання договору дарування тітка, тобто [PERSON] звернулась з проханням до [PERSON] щодо надання їй матеріальної допомоги в розмірі 40000 лол. США. Вмовила чоловіка надати їй вказані кошти. До 2010 р. [PERSON] мешкала у спірному будинку, замки в будинку ніхто не змінював, ключі від вхідних дверей будинку в неї ніхто не відбирав, позивачка завжди мала вільний доступ до будинку, в 2010 році [PERSON] переїхала на інше постійне місце проживання до матері [PERSON] [PERSON] та вивезла до її адреси всі особисті речі та меблі. В березні 2014 р. [PERSON] без пояснення причин переїхала до будинку [PERSON], де вона мешкає і дотепер.Саме з цього часу вілносини між нею та [PERSON] погіршились. [PERSON] відмовляється спілкуватися з [PERSON], припускає, що така поведінка обумовлена впливом на неї тітки, яка таким чином знову намагається отримати матеріальну вигоду, особисто вимагала від неї матеріальної компенсації, оскільки перебуває у складному матеріальному становищі. Крім того вказала, що з 2009 р. перебудовують з чоловіком спірний будинок, ремонтні роботи тривають і дотепер, так як прибутки родини значно зменшились. Через незавершення будівельних робіт не мають можливості ввести будинок до експлуатації, а тому прав о власності на будинок на теперішній час незареєстровано, що робить неможливим виконання вимог позивачки, так як згідно зі ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації. Акт про неможливість проживання позивачки за місцем реєстрації від 03.06.2015 р. доданий до позовної заяви повністю спростовується матеріалами проведеної перевірки Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, з якої вбачається, що [PERSON] збирала підписи у сусідів за фактом її непроживання за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58. За фактом створення перешкод в користуванні будинком сусідам нічого невідомо. З 2010 р. [PERSON] не проживає за адресою реєстрації, а фактично проживає за адресою [INFO], що підтверджується Актом КП ДЄЗ «Океан». Представником [PERSON] також було надано заяву про застосування строків позовної давності по справі з тих підстав, що в 2010 р. [PERSON] добровільно виселелась з будинку та не проживає там дотепер без поважних причин. Свідки в судовому засіданні підтвердили факт перешкоджання зі сторони [PERSON] проживати в будинку [PERSON] Свідки: [PERSON], [PERSON] С.), переїзду її зі спірного будинку в 2010 р., непроживання її з вказаного часу в даному будинку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків суд встановив наступне : Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом 01.02.2007 році [PERSON] оформила спадкування нею будинку по вул. Волгоградська, 58 в м. Миколаєві після смерті свого чоловіка [PERSON]. 22.08.2007 р. [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування зазначеного будинку, що підтверджується копією договору дарування. Як вбачається з копії довідки про реєстацію місця проживання [PERSON] з 23 серпня 2007 року зареєстрована за адресою : [INFO]. В матеріалах справи також містяться документи про те, що протягом квітня-липня 2015 р. [PERSON] неодноразово зверталась до Корабельного РВ м. Миколаєва ( а саме 28.04.2015 р., 03.06.2015 р., 01.07.2015 р.) з приводу того, що [PERSON] протягом року перешкоджає їй проживати за місцем її реєстрації за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, відмовляється надавати їй документи на будинок необхідні для оформлення субсидії. З приводу даних повідомлень в матеріалах справи містяться письмові відповіді начальника Корабельного РВ від 29.04.2015 р. про те, що [PERSON] заперечує факт перешкоджання з її боку проживати [PERSON] в будинку, від 18.06.2015 р. про те, що перевіркою було встановлено : [PERSON] раніше мешкала за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58 разом зі своєю онукою : [PERSON] Як повідомила [PERSON] в 2010 р. [PERSON] добровільно покинула будинок, протягом 2014-2015 рр. вона неодноразово приходила до неї в гості, де безпричинно вчиняла сварки, через що перестала пускати її додому. [PERSON] були надані : акт про непроживання [PERSON] за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58 з 2010 р., проживання її за адресою : м. Миколаїв, вул. Красна, 8, підписаний свідками, затверджений КП ДЕЗ «Океан».копія довідки БТІ від 22.08.2007 р. про реєстрацію будинку за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська,58 за нею на праві власності на підставі договору дарування. Також була надана копія декларації від 02.12.2015 р. про готовність обєкта, а саме житлового будинку по вул. Волгоградська, 58 до експлуатації (початком будівництва вказано 11.2009 р., закінчення будівництва 11.2010 р. ). Крім того, [PERSON] було надано копію акту від 03.06.2015 р. за підписами численних свідків про те, що [PERSON], що мешкає за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, вигнала з будинку свою бабусю [PERSON] та не дає можливості їй там проживати. Як вбачається з документів Миколаївського МУ Корабельного РВ, наданих [PERSON], в ході збору матеріалів було встановлено, що сусіди, які надавали свою підписи по факту створення перешкод у користуванні будинком [PERSON] з боку [PERSON] пояснили, що [PERSON] ходила збирала підписи у сусідів за фактом її непроживання за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, за фактом створення перешкод в користуванні будинком [PERSON] їм нічого невідомо. [PERSON] також був наданий документ з Управління державної служби охорони УМВС України в Миколаївській області від 29.09.2015 р. з якого вбачається, що згідно договору від 31 липня 2011 року на централізовану охорону майна в житлових приміщеннях від [PERSON] було прийнято дублікати ключів у кількості двох штук та передано на збереження до головного пульту централізованого спостереження, з моменту підписання договору від 31 липня 2011 р. звернень власника стосовно заміни дублікатів ключів не було здійснено. За період спостереження за приватним будинком [PERSON], яка мешкає за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58 було здійснено перезакриття обєкту за вказаною адресою 04 серпня 2013 р., для чого були використані дублікати ключів, після чого перезакриття обєкта не здійснювалось. Інформації щодо заміни замків на обєкті немає. З приводу вказаного доказу суд вважає, що так як [PERSON] виїхала зі спірного будинку в 2010 р. , то даний документ не може мути доказом у справі, так як [PERSON] Л, О. користувалася ключами від будинку в 2010 р. До матеріалів справи додано копію нотарально посвідченої заяви [PERSON] . П. доньки [PERSON] про те, що [PERSON] не заперечує проти проживання своєї матері [PERSON] в належному їй будинку за адресою : Фруктова, 9\\4. [PERSON] була надана заява про застосування строків позовної давності по справі з тих підстав, що [PERSON] добровільно в 2010 р. виселелась зі спірного будинку та переїхала на інше місце проживання, таким чином більше пяти років не скористалась правом на вселення та проживання за місцем реєстрації. З обставин справи та доказів наданих сторонами вбачається, що сторони проживали в спірному будинку однією сімєю після укладення договору дарування та реєстрації [PERSON] за адресою : м. Миколаїв, вул. Волгоградська, 58, що визнано самими сторонами, поясненнями свідків, в період часу з моменту укладення договору дарування 2007 р. до 2010 р., коли розпачалась перебудова будинку, в звязку з останньою [PERSON] була позбавлена можливості проживати в будинку. Зазначену причину непроживання [PERSON] в спірному будинку суд вважає поважною, тому не вбачає підстав для застосування ст. 405 ЦК України та визнання її такою, що втратила право користування житлом, а також не вбачає підстав для застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин. Суд вважає, що відсутність реєстрації права власності в звязку з зміною технічних характеристик будинку не впливає на право проживання в спірному будинку [PERSON] В грудні 2015 р. [PERSON] оформила декларацію про готовність спірного будинку до експлуатації, але не бажає, щоб в ньому проживала позивачка, що підтверджується поясненнями [PERSON], свідків, результатами перевірки проведеної Корабельним РВ Миколаївського МУ, відповідно до якої в 2010 р. [PERSON] добровільно покинула спірний будинок, протягом 2014-2015 рр. вона неодноразово приходила в гості до [PERSON], де безпричинно вчиняла з нею сварки, після чого [PERSON] перестала пускати її додому, що свідчить про неприязні відносини між сторонами, що також є поважною причиною не проживання. Ту обставину, що в декларації про готовність спірного будинку до експлуатації було зазначено 2010 р. закінченням будівництва суд не приймає до уваги, так як зазначений факт не підтверджений самими сторонами в їх усних та письмових поясненнях, поясненнями свідків, з яких вбачається, що перебудова будинку була завершена в 2014р., крім того, відповідно до вказаної декларації будинок було здано до експлуатації в 2015р., з письмових пояснень [PERSON] вбачається, що будівництво тривало до подання вказаної декларації. За таких обставин позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову з вказаних вище причин слід відмовити, виходячи з наступних правових норм. Відповідно до ст. 405 ЦК України :Член сім'ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку. Які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку.

Outcome: approved