Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

07.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина повністю знаходиться на її утриманні і відповідач ухиляється від обов'язку утримувати сина, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнав повністю. При цьому, він показав, що завжди піклувався про дитину і буде це робити в майбутньому. Ніколи не відмовлявся утримувати дитину, яка під час проживання сторін разом повністю знаходилася на його утримання. Проти задоволення позову не заперечує, готовий сплачувати аліменти. Наслідки визнання відповідачем позову йому роз'яснені і зрозумілі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони 10.07.2009 року зареєстрували шлюб від якого [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). 12.05.2014 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало чинності. На даний час дитина проживає з матір'ю - [PERSON], що відповідачем не заперечується. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що проживаючи окремо від сина він продовжував надавати йому матеріальну допомогу та всіляко допомагав як продуктами так і одягом, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина не заперечує. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], оскільки, як встановлено судом, шлюб між сторонами розірвано, дитина після розірвання шлюбу проживає з матір'ю, батько проживає окремо, і на нього законом покладено обов'язок утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини з 07.04.2014 року - дня пред'явлення первісного позову, оскільки, відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідно до статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., що відповідає мінімальній ставці судового збору з позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved