Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

04 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у с. Вузлове померла його мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.02.2008 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. На день смерті [PERSON] разом із нею проживали і були зареєстровані її мати [PERSON] , чоловік померлої та його батько [PERSON] , син і брат позивача [PERSON] , а також другий син [PERSON] (Позивач у справі), про що зазначено у довідці Вузлівської сільської радої Радехівського району Львівської області №2152 від 10.12.2018 року. Заповідального розпорядження на випадок смерті його мама не складала, а відтак відкрилася спадщина за законом, у склад якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,3138 га, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району та зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351131, виданому 07 грудня 2005 року. Зазначає, що оригінал вказаного вище Державного акту спадкодавцем було втрачено. У подальшому, [INFO] померла його баба [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.07.2011 року Вузлівською сільською радою Радехівського району. Відповідно до даних, викладених у довідці Вузлівської сільської ради Радехівського району №2153 від 10.12.2018 року, на день смерті [PERSON] разом із нею проживали і були зареєстровані її зять та батько позивача [PERSON] , онук [PERSON] та позивач - [PERSON] Баба [PERSON] склала заповідальне розпорядження та всі свої майнові і немайнові права, у склад яких увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9483 га, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району та зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351132, виданому 07 грудня 2005 року, заповіла [PERSON] (заповіт посвідчений секретарем Вузлівської сільської ради 07.03.2001 року, зареєстрований в реєстрі №42). За певний проміжок часу, зокрема [INFO] помер його батько [PERSON] (Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане 16.06.2014 року Вузлівською сільською радою Радехівського району). На день смерті померлого, з ним проживали і були зареєстровані сини [PERSON] і [PERSON] , про що зазначено у довідці Вузлівської сільської ради Радехівського району №2154 від 10.12.2018 року. У власності батька перебувала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,3201 га, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351130, виданий 07.12.2005 року. За життя [PERSON] заповіт не складав. Після смерті [PERSON] позивач з братом не заявили про прийняття спадщини, оскільки вважали себе і без звернення до нотаріуса повноправними власниками спадкового майна. Поряд з цим, [INFO] помер брат позивача [PERSON] , що підтверджує Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане 18.12.2018 року Вузлівською сільською радою Радехівського району та на момент його смерті, окрім позивача з ним ніхто не був зареєстрований і не проживав (довідка Вузлівської сільської ради №1390 від 10.10.2019). Таким чином, прийнявши спадщину, що кореспондує вимогам ст. 1268 ЦК України та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на наступне. Так, в усній формі позивачу було повідомлено, що із-за відсутності належних правовстановлюючих документів, оскільки, як зазначено вище, спадкодавцями було втрачено оригінали правовстановлюючих документів на спадкову масу, а також із-за безпідставного пропуску ним строку для прийняття спадщини, відсутні підстави і для видачі свідоцтва про право на спадщину. Також зазначає, що інших претендентів на спадкову масу, окрім нього, не має. Відсутність належних правовстановлюючих документів на спадщину, унеможливлює реалізацію його майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 2,3138 га, що складається з трьох земельних ділянок площами 0,7581 га з кадастровим номером 4623987200:15:000:0244, 1,0672 га з кадастровим номером 4623987200:15:000:0105 та 0,4885 га з кадастровим номером 4623987200:10:000:0133, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали [PERSON] , на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351131, виданого 07.12.2005 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,9483 га, що складається з трьох земельних ділянок площами 0,5944 га з кадастровим номером 4623987200:15:000:0245, 0,8696 га з кадастровим номером 4623987200:15:000:0104 та 0,4843 га з кадастровим номером 4623987200:10:000:0134, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали [PERSON] , на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351132, виданого 07.12.2005 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 2,3201 га, що складається з трьох земельних ділянок площами 0,7793 га з кадастровим номером 4623987200:15:000:0243, 1,0476 га з кадастровим номером 4623987200:15:000:0106 та 0,4932 га з кадастровим номером 4623987200:10:000:0132, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали [PERSON] , на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЯБ №351130, виданого 07.12.2005 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.4-7). Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. Подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з оголошеним карантином, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити, погоджується на заочний розгляд справи (а.с.25). Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.24). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] у с. Вузлове померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 23.02.2008 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8). На день смерті [PERSON] разом із нею проживали і були зареєстровані її мати [PERSON] , чоловік померлої та його батько [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] , про що зазначено у довідці виконкому Вузлівської сільської радої Радехівського району Львівської області №2152 від 10.12.2018 року (а.с.10). Заповідального розпорядження на випадок смерті [PERSON] не складала, а відтак відкрилася спадщина за законом, у склад якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,3138 га, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351131, виданому 07 грудня 2005 року (а.с.15-15 зворот). [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 30.07.2011 року Вузлівською сільською радою Радехівського району (а.с.9-зворот). Відповідно до даних, викладених у довідці виконкому Вузлівської сільської ради Радехівського району №2153 від 10.12.2018 року, на день смерті [PERSON] разом із нею проживали і були зареєстровані її зять (батько позивача) [PERSON] , онук [PERSON] та позивач - [PERSON] (а.с.11). [PERSON] склала заповідальне розпорядження та всі свої майнові і немайнові права, у склад яких увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9483 га, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351132, виданому 07 грудня 2005 року, заповіла [PERSON] (заповіт посвідчений секретарем Вузлівської сільської ради 07.03.2001 року, зареєстрований в реєстрі №42) (а.с.12,14-14 зворот). За певний проміжок часу, зокрема [INFO] помер батько позивача [PERSON] (Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане 16.06.2014 року Вузлівською сільською радою Радехівського району, а.с.9). На день смерті померлого, з ним проживали і були зареєстровані сини [PERSON] і [PERSON] , про що зазначено у довідці Вузлівської сільської ради Радехівського району №2154 від 10.12.2018 року (а.с.11). У власності [PERSON] перебувала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,3201 га, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №351130, виданий 07.12.2005 року (а.с.13-13 зворот). Після смерті [PERSON] позивач з братом не заявили про прийняття спадщини, оскільки вважали себе і без звернення до нотаріуса повноправними власниками спадкового майна. Поряд з цим, [INFO] помер брат позивача [PERSON] , що підтверджує Свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане 18.12.2018 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області та на момент його смерті, окрім позивача з ним ніхто не був зареєстрований і не проживав (довідка Вузлівської сільської ради №1390 від 10.10.2019 року( а.с.10-зворот, 12 зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved