Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

06 липня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 30 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісності характерів, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні відносини між ними остаточно припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Спору щодо визначення місця проживання дитини, або поділу сумісного майна між ними немає. Відповідач у добровільному порядку відмовляється розірвати шлюб. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 10 липня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та суду пояснила, що з відповідачем вона спільно не проживає з лютого 2014 року, спільного господарства не ведуть, донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Крім того, на теперішній час вона мешкає у цивільному шлюбі з інших чоловіком - [PERSON] , від якого наразі вагітна. Зазначила, що збереження родини із відповідачем неможливе. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй прізвище « [PERSON] ». В подальшому у судове засідання позивач не з`явилась, однак надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 20) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. (а.с. 22) Відомостей про причини неявки та відзив суду не надав, а тому суд, згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Також, за клопотанням позивача у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що він мешкає у цивільному шлюбі з позивачем протягом останніх трьох років. Колишнього чоловіка [PERSON] він ніколи не бачив. Також зазначив, що на теперішній час [PERSON] перебуває у стані вагітності. Підтвердив, що він є батьком зачатої та ще ненародженої дитини позивача. Заслухавши доводи позивача, пояснення свідка, дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 30 липня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі області зроблено відповідний актовий запис № 479. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки, позивач мешкає з іншим чоловіком у цивільному шлюбі, на теперішній час перебуває у стані вагітності та батьком зачатої дитини є цивільний чоловік позивача. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не з`явився та не висловив думку щодо позовних вимог, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved