Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

05 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначала, що з 27.12.2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , 2008 року народження, та сина [PERSON] , [INFO] . До січня 2016 року подружжя підтримувало шлюбні стосунки, а з вересня 2018 року вони проживають окремо. Діти проживають спільно із нею та знаходяться на її утриманні. На протязі останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки кожен має діаметрально протилежні погляді на шлюб та сім`ю, в результаті чого розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та взаємоповаги. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі та призначено підготовчий судовий розгляд. Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року за клопотанням відповідача подружжю було надано строк для примирення терміном до 06 травня 2019 року. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала та зазначила, що наданий судом строк не призвів до примирення подружжя. Просила шлюб розірвати, присвоївши їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце його проведення. Про причини неявки відповідач не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються справи, не надав. З урахуванням наведених обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін справи, що не суперечить положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 27 грудня 2007 року, актовий запис № 303. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на те, що наданий судом строк для примирення подружжя не призвів до дієвого результату і судом вжито всіх можливих заходів у відповідності до ст. 111 СК України, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу, на думку суду, є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Відповідач, не прибувши в судове засідання та не надавши будь-яких заяв по суті справи, тим самим не спростовує висновків суду щодо неможливості збереження шлюбу. Крім того, у відповідності до положень ст. 133, 141, 142 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved