Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

05.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання [PERSON], [INFO] 1000 (одну тисячу) гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, вони припинили спільне проживання та на даний час проживають окремо. Дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги їм не надає. Сторони надали заяву про розгляд справи в їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК №135953 сторони уклали шлюб 07.09.2012 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії 1-ОК №258671 від 21.04.2014 року. З пояснень, викладених у позовній заяві видно, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно заяви відповідача він працює на ТОВ «Пісківський завод скловиробів» начальником енергоцеху. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 84 СК України встановлює, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 05.05.2016 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, відповідач працює та отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на дитину та утримання позивача у заявленому розмірі, тому суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.. На підставі ст. ст. 84, 180, 182, 183, 184, 191 СК України та

Outcome: approved