Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

05 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення вартості виданих предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився у зв`язку із звільненням з військової служби за контрактом і просив стягнути з відповідача на користь військової частини 7049 грн. 38 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що наказом командира військової частини польова пошта ВО136 від 17 листопада 2016 року № 270 рядового [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та призначено на посаду кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини польова пошта ВО136. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту Збройних сил України, зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Не допускати протиправних дій, берегти державне майно. Проте всупереч вищезазначеного солдат [PERSON] недбало виконував свої службові обов`язки. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 19.12.2017 року № 162 солдата [PERSON] звільнено з військової служби у запас через службову невідповідність і направлено для зарахування на військовий облік до Барвінківського РВК Харківської області і проведено утримання за речове майно в сумі 8112,29 грн. з якої відповідач частково на суму вартості майна 1062,91 грн. повернув, а решту майна на суму 7049,38 грн. залишилась не відшкодованою. Представник позивача в поданій заяві прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав повністю в заяві просив розглядати справу у його відсутність. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що наказом командира військової частини польова пошта ВО136 від 17 листопада 2016 року № 270 рядового [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] та призначено на посаду кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини польова пошта ВО136 (а.с. 4). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 19.12.2017 року № 162 солдата [PERSON] звільнено з військової служби у запас через службову невідповідність і направлено для зарахування на військовий облік до Барвінківського РВК Харківської області і проведено утримання за речове майно в сумі 8112,29 грн. (а.с. 7). Рапортом від 18.12.2017 року солдат [PERSON] звернувся до командира військової частини про утримання з грошового забезпечення суми в розмірі 8112,29 грн. за речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння (а.с. 6). Витягом з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] від 15.02.2018 року за № 651 доводиться про утримання з солдата [PERSON] суми у розмірі 1062,91 грн. у зв`язку із чим, після звільнення з військової служби та станом на 15.12.2018 року [PERSON] не здійснено відшкодування матеріальної шкоди військовій частині [NUMBER] у розмірі 7049,38 грн. (а.с. 5). Відповідно до абз.2 п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно абз. 7 п.4 розділі III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України26 травня 2016 р. за № 768/28898(із змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 197 від 31.03.2017) у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Згідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктами 2, 3, 4 Постанови Верховної Ради України № 243/95ВР від 23.06.1995 «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:заподіяння прямої дійсної шкоди;протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;вини у заподіянні шкоди. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги військової частини [NUMBER] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, підлягають задоволенню в повному обсязі та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди за втрату речового майна у розмірі 7049 грн. 38 коп. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., так як позивачу при пред`явленні позову до суду було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved