Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

05.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання вчинити дії. Позов мотивований тим, що протягом двох років [PERSON] періодично затоплює ванну кімнату квартири [PERSON], в результаті чого на стелі зявилися плями. [PERSON] неодноразово зверталася до ЛКП «Житловик-С» з проханням призначити комісію для обстеження, проте дослідити квартиру [PERSON] неможливо, оскільки остання не відчиняє двері працівникам ЛКП. Тому [PERSON] просить зобовязати ЛКП «Житловик-С» встановити причину затоплення, зобовязати [PERSON] унеможливити подальше залиття квартири шляхом проведення ремонту труб у своїй ванній кімнаті, а також зобовязати [PERSON] відшкодувати завдану [PERSON] матеріальну шкоду шляхом проведення ремонту стелі у її ванній кімнаті. В судове засідання 11.03.2016 року сторони та представник третьої особи не зявилися. В судовому засіданні 10.12.2015 року позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому позивачка заявила клопотання про подальший розгляд позову без її участі. В судовому засіданні 10.12.2015 року представник відповідачки позов не визнав, зазначивши, що позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях. Тому представник відповідачки просив в задоволенні позову відмовити. 11.03.2016 року від представника відповідачки надійшла заява про розгляд позову без його участі. В судовому засіданні 10.12.2015 року представник третьої особи пояснив, що на підставі заяви позивачки працівники ЛКП виходили в місце для обстеження квартири, виявили підтоплення в ванній кімнаті квартири позивачки, проте квартиру відповідачки обстежити не змогли, оскільки нікого в цій квартирі не було. Заслухавши позивачку, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру № Г-00858 від 20.02.1995 року позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Назва вулиці була змінена з «Великановича» на «Мишуги». Відповідачка мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], поверхом вище за позивачку. Позивачка посилається на те, що відповідачка періодично заливає ванную кімнату квартири позивачки, з приводу чого просить зобовязати відповідачку унеможливити подальше залиття квартири шляхом проведення ремонту труб у своїй ванній кімнаті, а також зобовязати відповідачку відшкодувати завдану матеріальну шкоду шляхом проведення ремонту стелі у ванній кімнаті позивачки. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За вимогами ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Факт затоплення відповідачкою ванної кімнати квартири позивачки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Позивачкою не надано суду належних і достатніх доказів щодо наявності шкоди та щодо розміру заподіяних збитків. Наданий позивачкою акт, складений 17.06.2015 року працівниками ЛКП «Житловик-С» не є допустимим доказом наявності шкоди, оскільки не відповідає вимогам законодавства. Відповідно до вимог п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-господарства від 17.05.2005 року № 76, у разі залиття квартири, розташованої в багатоквартирному будинку, складається відповідний акт згідно додатку 4 до п. 2.3.6 Правил. Цей акт складається комісією, в яку входять представники організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, відповідні спеціалісти (майстер ремонтної дільниці, слюсар-сантехник, тощо) та представник власника будинку. В порушення вимог законодавства акт складений без присутності відповідачки, в акті відсутні підписи відповідачки чи інших власників квартири, розташованої над квартирою позивачки. В акті не зазначено про присутність представника власника будинку. В акті відсутні заміри та конкретні розміри затоплення, в чому воно виразилося, без чого неможливо встановити конкретний розмір заподіяної шкоди. В акті необхідно було описати, що саме трапилося, з чиєї вини, і які наслідки. В акті лише зазначено наявність «незначного затоплення ванної кімнати», проте не зазначено, які конкретно пошкодження відбулися в квартирі позивачки, як то: наявність пошкодження шпалер, електропроводки, дверей, підлоги, меблів та таке інше. З цього акту неможливо зробити висновок, які ремонтні роботи необхідно провести для відновлення квартири позивачки. В акті мають бути чітко зазначені причини залиття, а саме: несанкціоноване втручання мешканців конкретної квартири в роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.). Опис залиття та його причини в акті від 17.06.2015 року відсутні. В порушення вимог додатку 4 до п. 2.3.6 Правил у висновках комісії, яка склала акт від 17.06.2015 року, відсутні висновки про те, що необхідно зробити та хто заподіяв шкоду. Під час розгляду справи 11.01.2016 року працівниками ЛКП «Житловик-С» проведено обстеження квартири відповідачки. Підтікань в її квартирі виявлено не було. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами. За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як на підставі наданих сторонами доказів. Тобто, при вирішенні цивільних справ суд не може за власною ініціативою збирати докази, що підтверджують обставини, на які посилається сторона. Для вирішення питання щодо наявності шкоди, заподіяної позивачці внаслідок залиття квартири, розміру цієї шкоди, необхідно провести ряд експертних обстежень. Листом від 16.02.2016 року позивачці було розяснено вимоги ст. 10 ЦПК України та повідомлено про необхідність надання доказів. Проте, позивачкою не заявлено жодного клопотання про витребування доказів або про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для визначення факту наявності конкретних пошкоджень, їх характеру та розміру, причини виникнення, а також обсягу і вартості ремонтно-будівельних робіт для їх усунення. Тобто, жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди та зобовязання відповідачки провести ремонт труб у її ванній кімнаті позивачкою не надано. Вирішуючи позовну вимогу про зобовязання ЛКП «Житловик-С» встановити причину затоплення, суд враховує, що у суду не має повноважень зобовязувати третіх осіб вчиняти дії. Суд може приймати рішення про зобовязання вчинити певні дії лише сторону у справі. ЛКП «Житловик-С» зазначено позивачкою в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Клопотань про зміну процесуального статусу ЛКП та залучення цієї організації в якості співвідповідача від сторін не надходило. За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed