Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 11979 грн. 55 коп. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилалась на те, що відповідно до розписки від 27 серпня 2014 року складеною та підписаною відповідачем власноруч, остання зобовязалась повернути позивачу позику у розмірі 5000 грн. у строк до 27 грудня 2014 року. Починаючи з 28 грудня 2014 року позивач неодноразово в усному порядку зверталась до відповідача з вимогою повернення грошових коштів за борговою розпискою, разом з тим, вимоги позивача залишились без задоволення. Позивачем було надіслано 02 лютого 2016 року відповідачу рекомендованим листом Претензію-вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 5000 грн. Разом з тим, відповідач не з'явилась у відділення поштового звязку для отримання листа. В порушення умов договору позики грошей відповідач свої зобовязання належним чином не виконала. У звязку з чим, за договором позики грошей у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 11979 грн. 55 коп., з якої 5000 грн. заборгованість за сумою боргу; 1910 грн. заборгованість за сумою втрат від інфляції; 5069 грн. 55 коп. 3% річних. У судове засідання позивач не зявилась, в поданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 серпня 2014 року відповідно до розписки [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000 грн., які зобовязалась повернути у строк до 27 грудня 2014 року з щомісячною виплатою у сумі 500 грн. у відсотках. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 грн. згідно розписки від 27 серпня 2014 року. Станом на час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів повернення боргу. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу за розпискою від 27 серпня 2014 року в розмірі 11979 грн. 55 коп., з якої 5000 грн. заборгованість за сумою боргу; 1910 грн. заборгованість за сумою втрат від інфляції; 5069 грн. 55 коп. 3% річних. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved