Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

05 листопада 2019 року та уточнено 12 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заява мотивована тим, що 23 листопада 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після чого вони почали проживати за адресою: [ADDRESS] . В період шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] 2018 року [PERSON] пішов з дому, та до теперішнього часу не повернувся. Телефон був вимкнений, інших засобів зв`язку з ним не було, друзі та знайомі не знали його місцезнаходження. Після цього, 28 березня 2019 року заявник дізналася, що її чоловік перебуває у розшуку оголошеного Саксаганським ВП КВПГУНП в Дніпропетровській області, та обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України. З того часу, немає будь-яких відомостей про місце перебування [PERSON] . Їх донька [PERSON] займається фігурним катанням на ковзанках і є діючою спортсменкою у своїй віковій категорії. В зв`язку з перебуванням її чоловіка у розшуку, вона не може отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон на змагання, про що була складена довідка від президента Громадської організації Криворізької Міської Федерації фігурного катання та ковзання [PERSON] . Посилаючись на вищевикладені обставини, просить суд задовольнити заяву. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, клопотання та заперечення відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 23 листопада 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрацій актів громадянського стану виконкому Інгулецької районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу, актовий запис №226 (а.с.7), та згідно свідоцтв про народження, являються батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 14). [PERSON] , [INFO] , з 25 березня 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом квартального комітету №26 від 11.07.2019 (а.с.9), з 28 березня 2018 року [PERSON] перебуває у розшуку в Саксаганському ВП КВ ГУНП в Дніпропетровській області, та обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України (а.с.8). Довідкою громадської організації «Криворізька міська федерація фігурного катання на ковзанах» встановлено, що [PERSON] , займається фігурним катанням на ковзанках і є діючою спортсменкою у своїй віковій категорії. У зв`язку з перебуванням батька [PERSON] у розшуку, [PERSON] не могла отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон на змагання (а.с.16). Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпні усі можливості для її знаходження. Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Як передбачено ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] його знайомий, щотижня з ним спілкувалися, часто бачилися, однак близько двох років він його не бачить, ніякого зв`язку з ним немає, в соціальних мережах той теж не зареєстрований. Свідок [PERSON] пояснила, що вона рідна сестра [PERSON] , їх батьки померли, а брат пропав близько двох років назад, ніякого зв`язку з ним немає, та відомостей про його місцезнаходження. У постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі №225/2576/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити ї місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Таким чином, узагальнюючи встановлені судом обставини, суд вважає, що у відповідності зі\~ст. 43 ЦК України, заяву [PERSON] необхідно задовольнити та визнати [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі наведеного та

Outcome: approved