Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

05 квітня 2016 року [PERSON] . звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. 05 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилався на те, що на праві власності йому належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Хижняка, № 32. В житловому будинку крім нього, зареєстрована дружина [PERSON] Наприкінці 2014 року сімейні відносини з [PERSON] були припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. 02 січня 2015 року [PERSON] забрала всі свої речі та виїхала з будинку, проживає в будинку своєї матері за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Казначеївка, вул. Супруна № 96. Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника, в звязку з чим, в заяві, посилаючись на вимоги ст.ст. 383, 391, ЦК України, ст. 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Хижняка, № 32. .В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 травня 2007 року Новомосковською районною державної нотаріальної контори, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Хижняка, № 32, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що в житловому будинку зареєстрована дружина позивача - [PERSON], шлюб з якою позивачем був зареєстрований 27 березня 2002 року. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України, 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В той же час, згідно п.2 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Оскільки житловий будинок був отриманий позивачем в порядку спадкування, зазначене нерухоме майно є особистою приватною власністю [PERSON]. У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Такми чином, [PERSON] має право користування спаірим житловим приміщенням. В той же час, на підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 02 січня 2015 року в спірному житловому будинку не проживає, що підтверджується актом від 30 листопада 2015 року, який складений комісією за участю депутата Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та сусідів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України вона може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими.

Outcome: approved