Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

06.06.2014 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з відповідача заборгованість у сумі 290 698,45 грн. та суму сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 19.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81АR03110047, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 46 468,00 грн. на термін до 18.09.2014 року та відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 290 698,45 грн., через що позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.29). У судове засідання відповідач не з'явився, але на адресу суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с.31,32). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 19.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк » та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81АR03110047, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 46 468,0 грн. на термін до 18.09.2014 року (а.с.6-8). Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Однак відповідач не виконав умов договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 06.05.2014 року складає 290698,45 грн., з них: - 37692,55 грн. - заборгованість за кредитом; - 84788,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 13940,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 154276,94 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № DN81АR03110047 від 19.09.2007 року (а.с.3-5). Пунктом 2.3.3. умов кредитного договору передбачено право банку у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. На підставі ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved