Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

05 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що 27 квітня 2012 року померла її двоюрідна сестра [PERSON]. За життя остання склала заповіт, яким заповіла земельну ділянку [PERSON] позивачці по справі. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну частку (пай), розміром 4,59 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі сертифікату державного акту серії СМ № 003998, виданого на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 27 березня 1996 року № 97. Своєчасно спадщину після смерті спадкодавця позивачка не прийняла у звязку з складним сімейним становищем. Посилаючись на те, що вона не може реалізувати своє право на спадщину, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 27 квітня 2012 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надавши до суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Представник третьої особи Білопільської державної нотаріальної контори у судове засідання також не зявився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року померла [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-БП № 188029 (а. с. 5). Згідно сертифікату серії СМ № 003998, виданого на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 27 березня 1996 року за № 97 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АПТЗТ «Сейм», розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 7). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області 08 жовтня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 90, [PERSON] земельну ділянку, яка належить їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 003998 заповіла [PERSON] позивачці по справі (а. с. 6). У відповідності до архівної копії Державного акту на право власності на землю серії СМ № 074016, виданого на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 437 від 08 березня 2003 року [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,1100 га. в межах згідно з планом, що розташована на території с. Старі Вирки Білопільського району Сумської області (а. с. 8). Згідно довідки, виданої виконкомом Нововирківської сільської ради від 05 травня 2016 року за № 125, після [PERSON], яка померла 27 квітня 2012 року, яка постійна і на день смерті проживала в [INFO], залишилось спадкове майно, яке складається із земельного паю, розміром 4,59 га умовних кадастрових одиниць. Земельний пай знаходиться на території Нововирківської сільської ради. Заповіт, посвідчений виконкомом Нововирківської сільської ради 08 жовтня 2001 року за № 90 не змінювався і не відмінявся. Після смерті померлої спадкове майно фактично прийняла [PERSON], яка провела її поховання та доглядала за майном померлої (а. с. 10). Зі змісту оголошення в районній газеті «Білопільщина» від 02 квітня 2016 року загублений державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 074016, виданий на імя [PERSON], вважати недійсним (а. с. 9). Згідно інформаційного листа Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області, спадкова справа після [PERSON], яка померла 27 квітня 2012 року, не заведена (а. с. 16). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] має право на спадщину після смерті [PERSON], однак вона не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Як вбачається з позовної заяви, позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у звязку зі складним сімейним становищем. Суд вважає причини пропуску позивачкою встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначає їй додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON], тривалістю три місяці з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved