Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

06 лютого 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Штогріної Наталі Леріївни про визнання дійсним звіту про незалежну оцінку. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . 07 травня 2018 року позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 19 червня 2018 року на замовлення позивача була визначена ринкову вартість спадкового майна, яку вважає дійсною, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства зареєстрована в Єдиній базі даних звітів про оцінку для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів. Разом з тим, після 21 серпня 2018 року позивач звернувся до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, але через зміни у законодавстві щодо вимог до звітів фактично отримав відмову. Позивач вважає, що норми права, на які посилається нотаріус не підлягають застосуванню до правовідносин, що фактично склались між ними під час оформлення прав на спадщину. Вказує, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин порядком ведення єдиної бази даних звітів про оцінку для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, не встановлювалось обов`язку перевіряти звіт за Єдиною базою та нотаріус мав право звернутися з письмовим запитом до фонду держмайна для здійснення перевірки достовірності інформації зі звіту про оцінку. З огляду на це, вважає, що звіт, який був складений ПП «Земля і право» на його замовлення є дійсним та таким, що не підлягає перевірці нотаріусом за нормами Порядку ведення єдиної бази звітів про оцінку та підлягає застосуванню при обчисленні оподаткуванню доходу, отриманого в результаті прийняття спадщини. У зв`язку із викладеним, просить визнати таким, що підлягає застосуванню нотаріусом при визначенні розміру оподаткування громадян нерезидентів України після отримання ними спадщини від резидента України висновок, зроблений 19 червня 2018 року у звіті про незалежну оцінку спадкового майна (1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] ), що був складений ПП «Земля і право» (ідентифікатор за базою ФДМУ 3269150_19062018_356). Ухвалою від 06 лютого 2019 року позовну заяву було прийнято та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 09 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання від позивача про заміну відповідача, а саме первісного відповідача приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Штогріної Н.Л. на іншого, яким є приватне підприємство «Земля і право». Ухвалою 09 квітня 2019 року клопотання позивача було задоволено. В судовому засіданні позивач був відсутнім. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник позивача за довіреністю Коваленко О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з огляду на обставини, викладені у позові. В судовому засіданні представник відповідача ПП «Земля і право» був відсутнім. Ним надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутністю по наявним у справі матеріалам. Щодо суті позову зазначає, що підприємство склало звіт з ринкової вартості спадкового майна на замовлення [PERSON] був зареєстрований в Єдиній базі даних звітів про оцінку майна на підставі законодавства, що діяло на той час. З огляду на викладене, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що 19 червня 2018 року ПП «Земля і право» склало звіт про незалежну оцінку 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . Ідентифікатор за базою ФДМУ 3269150_19062018_356. Вказаний звіт було розроблено на замовлення [PERSON] задля визначення податку, який повинен сплатити нерезидент України у разі отримання спадщини після резидента громадянина України незалежно від ступеня споріднення. Так, після подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті тітки, позивач звернувся до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Штогріної Н.Л. зі звітом про незалежну оцінку спадкового майна задля отримання свідоцтва про право на спадщину. Листом за вих. № 100 від 28 січня 2019 року нотаріус надала роз`яснення, яким фактично відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на зміни у законодавстві, а саме введення в експлуатацію Єдиної бази з модулем електронного визначення оціночної вартості подібного об`єкта оцінки майна, в якому нотаріус повинен перевіряти реєстрацію звіту про оцінку та присвоєння йому унікального номеру та за результатами перевірки роздруковувати витяг, долучаючи його до нотаріальної справи. У зв`язку із викладеним, нотаріус повідомила про неможливість перевірити звіт, наданий [PERSON] за новими правилами, тому звіт для нарахування податку перед видачею свідоцтва про право на спадщину, незважаючи на те, що строк дії звіту закінчується 18 червня 2019 року прийняти не може. Судом встановлено, що пунктом 5 наказу Фонду державного майна України від 17 травня 2018 року № 658 «Про затвердження порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку» встановлено: цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дати оприлюднення на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України повідомлення про прийняття Фондом державного майна України рішення про введення в експлуатацію Єдиної бази даних звітів про оцінку з модулем електронного визначення оціночної вартості подібного до об`єкта оцінки майна та рішення щодо авторизації електронного майданчика. З 18 липня 2018 року на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України було оприлюднено повідомлення про прийняття Фондом державного майна України рішення про введення в експлуатацію Єдиної бази даних звітів про оцінку з модулем електронного визначення оціночної вартості подібного до об`єкта оцінки майна та рішення щодо авторизації електронного майданчика. Таким чином, починаючи з 18 липня 2018 року застосовується Порядок ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затверджений наказом Фонду державного майна України від 17 травня 2018 року № 658, відповідно до положень якого здійснюється, зокрема, реєстрація звітів про оцінку майна та перевірка реєстрації звітів про оцінку нотаріусами, а також посадовими особами, у присутності яких між фізичними особами здійснюються укладення та оформлення договорів купівлі-продажу (міни, поставки) транспортних засобів, суб`єктами господарювання, які надають послуги з укладення біржових угод або беруть участь в їх укладенні. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями\~статті 48 ЦПК України\~сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК України, норми якої кореспондуються зі\~статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує фактичну відмову нотаріуса прийняти складений ПП «Земля і право» у відповідності до чинного на той час законодавства звіт про оцінку вартості спадкового майна, який включений в Єдину базу даних звітів про оцінку для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів. З огляду на це, позивач вважає звіт дійсним та таким, що не підлягає перевірці нотаріусом за нормами Порядку ведення єдиної бази звітів про оцінку та підлягає застосуванню при обчисленні оподаткуванню доходу, отриманого в результаті прийняття спадщини. Разом з тим, позовні вимоги пред`явлені до виконавця звіту ПП «Земля і право», який був залучений, як відповідач за клопотанням позивача, замість приватного нотаріуса. Крім того, Пленум Верховного Суду України в своїй\~Постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга\~статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З огляду на зазначене, позовні вимоги про визнання дійсним звіту про незалежну оцінку, що підлягає застосуванню нотаріусом та який пред`явлений фактично до виконавця звіту не підлягають задоволенню в зв`язку з їх необґрунтованістю. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2014 року № 358 «Деякі питання реалізації положень Податкового кодексу України щодо оцінки майна», звіти про оцінку, які були зареєстровані до 18 липня 2018 року включно в Єдиній базі даних звітів про оцінку для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, ведення якої здійснювалося відповідно до положень наказу Фонду державного майна України від 10 червня 2013 року № 795, є дійсними впродовж зазначеного в них строку дії,\~який не може перевищувати шести місяців від дати оцінки зазначеної в звіті про оцінку. Враховуючи, що [PERSON] у позові фактично оскаржує позицію нотаріуса щодо відмови у прийнятті звіту про незалежну оцінку майна, суд роз`яснює право особи на звернення до суду за захистом у відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», згідно якої\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти.

Outcome: dismissed