Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

05 липня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовної заяви позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільних дітей. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати фінансову допомогу на утримання дітей та позивача (остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох річного віку), а тому позивач звертається до суду з вимогою про стягнення аліментів на дітей та на утримання її, як такої, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 липня 2021 року цивільну справу № 753/13288/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 06 липня 2021 року 13 липня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача. Ухвалою суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 16 серпня 2021 року. 26 липня 2021 року від відповідача надійшла заява (вх. №51767), у якій він зазначив, що визнає позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 3000 грн та аліментів на утримання позивача на час її перебування у відпустці по досягненню молодшою дитиною 3-х річного віку у розмірі 1000 грн. Просить розгляд справи проводити за його відсутності. Зазначив, що враховуючи, що аліменти будуть стягуватися з дня подачі позову до суду, тобто з 05 липня 2021 року, він просить долучити до матеріалів справи квитанцію про переказ на рахунок позивача суми у розмірі 8000 грн. на утримання дітей. У судове засідання 16 серпня 2021 року з`явилась позивач. Зазначила, що у прохальній частині позовної заяви нею малося на увазі стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. на кожну дитину. Судом було оголошено перерву у судовому засіданні для уточнення позовних вимог та повторного виклику відповідача в судове засідання на 30 серпня 2021 року. У судове засідання 30 серпня 2021 року сторони з`явилися. Позивачем було надано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої вона просить стягувати з відповідача на її користь кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення старшою дитиною повноліття. А після досягнення старшою дитиною повноліття стягувати з відповідача на корить позивача аліменти на утримання молодшої дитини у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягненню нею повноліття. Окрім того позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 з усіх видів доходу до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, проте заперечував щодо розміру аліментів на дружину, просив визначити його у розмірі 1000 грн. У судовому засідання було оголошено перерву до 31 серпня 2021 року для надання відповідачем довідки про доходи. В судове засідання 31 серпня 2021 року сторони не з`явилися. Через канцелярію суду відповідачем було подано заяву (вх. №59788), до якої була долучена довідка про доходи та квитанції, в яких містяться відомості щодо перерахування коштів на утримання дітей на рахунок позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року (на підтвердження цього позивач долучає лише роздруківку із сайту судової влади України, офіційних підтверджень щодо розірвання шлюбу суду не надано). Відповідачем вказаний факт не оспорювався. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 4419 (а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1180 (а.с. 8) Факт проживання дітей разом з матір`ю не заперечувався відповідачем, як і не заперечувався обов`язок щодо утримання своїх дітей та надання їм матеріальної допомоги. Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] , враховуючи вік дітей, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог щодо сплати аліментів у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню старшою дитиною повноліття. Відповідно до частини третьої статті 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З приводу стягнення аліментів на утримання позивача, як такої, що перебуває у відпустці по досягненню дитиною трьох років, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню у розмірі 1/16 з усіх видів доходу на користь позивача до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку, з огляду на таке. Згідно із статтею 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Статтею 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Диспозиція статті 84 СК України визначає, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Згідно з статтею 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги статті 182 СК України, а також приписи статті 180 СК України. Крім цього, судом враховано довідку про доходи відповідача, яка була надана суду та з якої вбачається, що відповідач, зокрема за останні 3-місяці, отримував заробіну плату від 18000 до 24 000 грн без вирахування податків, враховано також розмір аліментів, які присуджено для стягнення з відповідача на утримання двох малолітніх дітей, а також те, що судом не встановлено обставин, що відповідач, будучи працездатною особою, не може надавати допомогу по утриманню дружини. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання частково, а саме в розмірі 1/16 з усіх видів доходу. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 30 червня 2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial