overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

05. 10 2015 року суддя Вищого адміністративного суду України С. С. Пасічник звернувся до Бердянського міськрайонного суду із заявою, де вказав, що до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга [PERSON] на постанову Торезького міського суду Донецької області від 26 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі № 247/5990/13-а за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобовязання вчинити певні дії. Вищим адміністративним судом України витребувано справу з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області області, проте витребування цієї справи є неможливим, оскільки вона до Бердянського міськрайонного суду з Торезького міського суду не передавалася. Просить вирішити питання про відновлення повністю втраченого судового провадження по адміністративній справі № 247/5990/13-а за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобовязання вчинити певні дії. Сторони до суду не явилися, і суд розглядає справу за їх відсутності на підставі наявних доказів. В судовому засіданні були досліджені наступні документи: ухвала судді Торезького міського суду Донецької області Фролової Л. Д. від 12 грудня 2013 року про відкриття провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобовязання вчинити певні дії і призначення справи у попереднє слухання на 24. 12. 2013 року о 9 год. 40 хв., копія постанови від 03 березня 2012 року по справі за вищевказаним позовом, супровідні листи [PERSON] і УПФУ в м. Торезі від 13. 12. 2013 року про направлення вказаної постанови, постанова Торезького міського суду Донецької області від 26. 12. 2013 року, якою справа вирішена по суті, а також супровідний лист від 23. 05. 2014 року про направлення адміністративної справи до Донецького апеляційного адмінінстративного суду з апеляційною скаргою УПФУ в м. Торезі. Зважаючи на досліджені у судовому засіданні матеріали адміністративної справи, суд вважає установленим зміст повністю втраченого судового рішення на підставі ухвали про відкриття провадження у справі адміністративної юрисдикції та про призначення справи до судового розгляду, постанови суду, супровідних листів по справі. Усі вказані документи не суперечать один одному, Торезьким міським судом досліджувалися ті обставини, які просила встановити позивачка, і по них винесена постанова з вирішенням справи по суті.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

05.10.2015 року ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за споживчим кредитним договором № [NUMBER] від 28.12.2012 року в сумі 21 202 грн. 68 коп. В обґрунтування позову вказує, що 28.12.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту, на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 30\~000,00 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 12 % річних. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Взяті на себе зобовязання [PERSON] належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.09.2015 року має прострочену заборгованість в сумі 21\~202 грн. 68 коп. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Рекомендований лист повернено суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 28.12.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] , на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 30\~000,00 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 12 % річних. [PERSON] порушив зобовязання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 18.09.2015 року складає 21\~202 грн.68 коп., з яких : 19\~671 грн. 27 коп.- заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором ; 1531 грн. 41 коп. заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам . 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір Факторингу № 22/12/14/3 згідно з яким позивач прийняв право грошової вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 28.12.2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням № 6551 від 22 вересня 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

05.10.2016 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.08.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 365. Позивач посилається на такі обставини. 07.08.2010 вона та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 07.08.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. У сторін у шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.Однією сім'єю сторони фактично не проживають, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачем не складається через несумісність характерів, різні погляди на подружнє життя, що призводить до постійних сварок, скандалів, непорозумінь, що негативно впливає на подружні стосунки та на виховання дітей. Збереження шлюбу і примирення вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши заяви про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити позовні вимоги. Клопотання про відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища - Круглик - суду не заявила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, відповідно до якої позов [PERSON] визнає, строку на примирення не потребує та погоджується на розірвання шлюбу, просить справу розглядати за його відсутності. Клопотання про надання строку для примирення сторони суду не подавали. Дослідивши позовну заяву та заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати - 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

05.10.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на двох синів. Позивач просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30\~відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, та стягнути з відповідача витрати за правову допомогу. Позивач посилається на те, що з 30.04.2011 вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується записами у свідоцтвах про народження дітей. На час предявлення позову до суду сторони не проживають однією сімєю та не ведуть спільного господарства. Діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей не надає, тобто ухиляється від належного виконання обовязку їх утримувати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подавши письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, телефонограмою повідомив суд, що визнає предявлені до нього позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши позовну заяву, враховуючи заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст.\~174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. На підставі пункту 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.\~3 ст.\~88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 551,20\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

05.10.2016 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 грудня 1999 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться з травня 2004 року, спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. В судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідач позов визнала, примирення вважають неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 10 грудня 1999 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сімї, про що зроблений актовий запис № 1683, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №108602 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК №355001 від 05 червня 2013 року, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.4). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За заявою позивача судові витрати по сплаті судового збору він залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

05.10.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06.06.2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, виникли різні погляди на життя. Позивач стверджує, що батьки відповідача втручаються у життя їх родини, виникають сварки, а також, що проблеми відповідача із законом, негативно вплинули на їх стосунки. Через ці обставини вона вирішила розірвати шлюб, стверджує, що його збереження суперечить її інтересам. В судому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги просила їх задовольнити, пояснила, що примирення вважає неможливим, заявила, що понесені судові витрати по сплаті судового збору залишає за собою. Відповідач в судовому засіданні визнав, що примирення є неможливим позов про розірвання шлюбу визнає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 06 червня 2014 року у Виконавчому комітеті Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони мають спільну дитину : малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим повторно 08 серпня 2015 року (а.с.7). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, вважають, що примирення неможливе, відповідач позов визнає. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За заявою позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.1) вона залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

05.10.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15 жовтня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина [INFO]. Позивач стверджує, що під час подружнього життя в них з відповідачем виникли різні погляди на життя, в результаті чого подальше спільне життя стало неможливим. З червня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача. Відповідач судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, за змістом якої проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяву відповідача, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 15 жовтня 2011 року у Виконавчому комітеті Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №121564 (а.с.3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №271147 від 06 червня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.4). Той факт, що сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, та що збереження шлюбу неможливе, відповідачем не оспорюється. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.10) за заявою позивача підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

05.10.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою - [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані - позивач - [PERSON] - наймач, його колишня дружина - відповідач [PERSON], їх дочка - [PERSON] Квартира не приватизована. Шлюб між сторонами розірваний 8 липня 1999 року. Відповідач з липня 1999 р. по теперішній час в квартирі не проживає, добровільно залишила житлове приміщення, її речей в квартирі немає. Цим житловим приміщенням не цікавиться, ніяких оплат по квартирі не здійснює. Незважаючи на відсутність відповідача за місцем реєстрації тривалий час, нарахування по комунальним платежам здійснюються з урахуванням її реєстрації. Позивач та третя особа направили суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, розглянути справу за їх відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що спірною є однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. Згідно з довідкою № 1381 від 24.06.2016 р., виданою дільницею № 32 КП «Жилкомсервіс», в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: позивач - наймач [PERSON], його дружина - [PERSON], дочка [PERSON] Особовий рахунок відкритий на ім'я [PERSON] (а.с. 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 08 липня 1999 року, про що складено відповідний актовий запис № 672 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). Відповідно до повідомлення КП «Жилкомсервіс» від 27.05.2016 р., заяв від [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] про перешкоди в проживанні за вказаною адресою до підприємства не надходило (а.с. 7). Згідно з повідомленням Московського ВП (м.Харків) ГУНП в Харківській області від 30.05.2016 р., за період з 01.01.2012 року по теперішній час заяв та повідомлень від [PERSON] з приводу перешкоджань у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] не надходило (а.с. 8). Відповідно до ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за наймачем або членами його сім'ї протягом 6 місяців, а у разі відсутності з поважних причин цей строк може бути продовжений судом за заявою відсутнього. Однак, відповідач [PERSON] з такою заявою до суду не звернулася. Ніяких доказів поважності причин її відсутності на спірній житловій площі судом не встановлено. Перешкод в користуванні квартирою зі сторони позивача судом також не встановлено. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

05.10.2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбних відносинах в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає кошти на утримання дитини, що і стало підставою для звернення до суду з позовом, в якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за своєї відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Сторони перебувають в шлюбних відносинах, під час яких в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.04.2007 р., актовий запис 1102. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача, суд приймає до уваги його матеріальне та сімейне становище, визнання відповідачем позову та вважає за можливе стягнути з [PERSON]. аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на відповідний вік дитини щомісяця, до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. в дохід держави.

Outcome: approved