Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

06.06.2016 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 162661,67 грн. за кредитним договором №02002044310 від 29.03.2007 року, а також судові витрати у розмірі 2439,92 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 29.03.2007 року ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір №02002044310, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 140292,00 грн.. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №02002044310 від 29.03.2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобовязання виконали повністю ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, а ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошової вимоги до [PERSON]. Первинний кредитор свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 140292,00 грн. В порушення умов Договору, станом на 10.04.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 02002044310 від 29.03.2007 року у загальному розмірі 162661,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 100325,40 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 62336,27 грн.. До теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 02002044310 від 29.03.2007 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, проте до суду надано заяву, в якій представник позивача [PERSON] просить розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.29). Відповідач [PERSON]І в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною\~2 ст.6 ЦК України \~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані \~цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України \~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 29.03.2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №02002044310, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 140292,00 грн. строком на 60 місяців. За користування кредитним коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 14,5 % річних від непогашеної суми кредиту (п.2.1. Договору) (а.с.6-10). При оформленні договору позичальник [PERSON] був ознайомлений з усіма умовами кредитування, що підтверджується підписом у договорі (а.с.8 зворот). 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами (а.с.11-16). Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №02002044310 від 29.03.2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобовязання виконали повністю ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошової вимоги до позичальника [PERSON] Ст.204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно змісту ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до вимог ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно ст.518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Згідно положень ст.519 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором Відповідно до ст.1055 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), як визначено статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Листом ТОВ «Кредитні ініціативи» від 17.05.2016 року на адресу [PERSON] надіслано вимогу про врегулювання спору, в якому також повідомлено [PERSON] про відступлення права вимоги заборгованості позичальника з ТОВ «ПростоФінанс» до ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до умов купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року та наявність загальної заборгованості за кредитним договором № 02002044310 від 29.03.2007 року в розмірі 162661 гривні 67 копійок (а.с.23). Незважаючи на звернення, відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобовязання по поверненню кредиту в строки, передбачені кредитним договором № 02002044310 від 29.03.2007 року. Всупереч умовам укладеного з ТОВ «ПростоФінанс» вищевказаного Кредитного договору, відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконує взяті на себе кредитні зобовязання, крім того, після відступлення ТОВ «ПростоФінанс» права грошової вимоги позивачу ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідач [PERSON] належних платежів для погашення заборгованості не здійснює, ігнорує звернення позивача до нього про наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та необхідність погашення наявної заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованості за кредитним договором №02002044310 від 29.03.2007 року становить у загальному розмірі 162661,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 100325,40 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 62336,27 грн. (а.с.22). В ході судового розгляду справи відповідач [PERSON]І заперечень проти позову не надав, будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, суду не подав та в суді не довів, нарахованої позивачем суми боргу в установленому законом порядку не оспорив. На теперішній час вказана заборгованість за укладеним кредитним договором №02002044310 від 29.03.2007 року відповідачем [PERSON]І у добровільному порядку не погашена, всі вимоги позивача щодо сплати кредиту відповідачем ігноруються, основна сума кредиту та заборгованість по ньому відповідачем у добровільному порядку не погашаються, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів. З урахуванням вищевикладених правових норм та встановлених судом обставин, приймаючи до уваги, що невиконанням кредитних зобов'язань відповідачем [PERSON]І за кредитним договором №02002044310 від 29.03.2007 року щодо своєчасного виконання взятих за ним зобовязань, повернення суми кредиту у визначені договором строки, були порушені права Фактора, позивача у справі, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідачем [PERSON] до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заявлені позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позичальник [PERSON] свої зобовязання за укладеним кредитним договором №02002044310 від 29.03.2007 року належним чином не виконує, заборгованість за вищевказаним кредитним Договором, яка виникла станом на 10.04.2016 року, в загальній сумі 162661,67 грн. до теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку не погашена, тому підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» у судовому порядку. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в загальній сумі 2439,92 грн. (а.с.1, 2).

Outcome: approved