Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

06 червня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що [PERSON] місцевою прокуратурою під час вивчення стану законності питань дотримання майнових прав неповнолітніх встановлено що з 13.l2.2013 року на обліку служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації перебуває [PERSON], [INFO]. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2012 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На цей час [PERSON] проживає у опікуна [PERSON], за адресою: Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Невського 34. Згідно з довідками виконавчого комітету Червонознамянської сільської ради Кременчуцького району від 09.08.2012 року, [PERSON] проживала за адресою: [INFO], де вона проживала раніше з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON]. Отже, за неповнолітньою [PERSON]. протягом усього часу перебування під опікою, повинно бути збережено домоволодіння по вул. Чкалова, буд. 41 у селі Червона Знам'янка. Кременчуцького району, Полтавської області. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна домоволодіння по вул. Чкалова, буд. 41, у селі Червона Знам'янка, Кременчуцького району, Полтавської області належить на праві власності [PERSON], [INFO], яка є бабусею неповнолітньої [PERSON]. Однак, рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.11.2012 року про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини питання щодо накладання заборони на відчуження майна вирішено не було. Оскільки, неповнолітня [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, питання щодо збереження майна можливо вирішити лише шляхом накладання заборони на його відчуження. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Заступником керівника [PERSON] місцевої прокуратури пред'являється дана позовна заява щодо накладення заборони на відчуження майна в інтересах неповнолітньої [PERSON], оскільки через недосягнення повноліття вона самостійно неспроможна захищати свої права. На підставі викладеного позивач просила суд, накласти заборону на відчуження майна, вартістю 16 085 грн., яке розташоване за адресою: вул. Чкалова, буд. 41, с. Червона Знам'янка, Кременчуцького району, Полтавської області, до досягнення [PERSON] повноліття. Стягнути з відповідача [PERSON] (проживає [INFO]) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1 100-річчя Полтави 7, р/р 35210088006160, банк ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 551 гривень 20 копійок. Крім цього,08.07.2016 року, на адресу суду від позивача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем [PERSON], оскільки, відповідно до довідки виконавчого комітету Червонознамянської сільської ради від 06.07.2016 року № 813, [PERSON], яка є власником 1/2 частини будинку № 41 по вулиці Чкалова у селі Червона Знам'янка, Кременчуцького району, Полтавської області, померла 15.12.2006 року. Водночас власником іншої 1/2 частини будинку за вищевказаною адресою є [PERSON]. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року, клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем [PERSON] було задоволено. Також, 08.07.2016 року, на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просила накласти заборону на відчуження майна, вартістю 8042 грн. 50 коп., а саме на 1/2 частину будинку буд. 41 по вул. Чкалова, в с. Червона Знам'янка, Кременчуцького району, Полтавської області, що належить [PERSON] до досягнення [PERSON] повноліття. Стягнути з відповідача - [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [INFO], на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1 100-річчя Полтави 7, р/р 35210088006160, банк ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 551 гривень 20 копійок. Представник позивача [PERSON] місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 77 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за її присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи Служби у справах дітей [PERSON] РДА Полтавської області в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява заступника керівника [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] місцевою прокуратурою під час вивчення стану законності питань дотримання майнових прав неповнолітніх встановлено що з 13.l2.2013 року на обліку служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації перебуває [PERSON], [INFO]. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2012 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На цей час [PERSON] проживає у опікуна [PERSON], за адресою: Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Невського 34. Згідно з довідками виконавчого комітету Червонознамянської сільської ради Кременчуцького району від 09.08.2012 року, [PERSON] проживала за адресою: [INFO], де вона проживала раніше з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON]. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна домоволодіння по вул. Чкалова, буд. 41, у селі Червона Знам'янка, Кременчуцького району, Полтавської області належить на праві власності [PERSON], [INFO], яка є бабусею неповнолітньої [PERSON]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Червонознамянської сільської ради від 06.07.2016 року № 813, [PERSON], яка є власником 1/2 частини будинку № 41 по вулиці Чкалова у селі Червона Знам'янка, Кременчуцького району, Полтавської області, померла 15.12.2006 року. Водночас власником іншої 1/2 частини будинку за вищевказаною адресою є [PERSON]. Однак, рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.11.2012 року про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини питання щодо накладання заборони на відчуження майна вирішено не було. Пункт 3 ч.1 ст. 247 СК України встановлює, що дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Згідно п.3 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку влаштування дитини на виховання до дитячого будинку сімейного типу, закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у вказаних закладах. Відповідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частина 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» вказує, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сімї. Таким чином, задля забезпечення дотримання прав малолітньої [PERSON] на користування будинком і недопущення вчинення правочинів, що позбавлять його такого права до досягнення повноліття, суд вважає за необхідне в передбаченому ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» порядку накласти заборону на відчуження житла дитини належної [PERSON] 1/2 частини будинку. Оскільки, неповнолітня [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, питання щодо збереження майна можливо вирішити лише шляхом накладання заборони на його відчуження. Статтею 121 Конституції України передбачено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також можевступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Наказом Генерального прокурора України «Про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей» від 06.12.2014 № 16, визначено, що одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності є забезпечення додержання законів про майнові і житлові права дітей. Заступником керівника [PERSON] місцевої прокуратури пред'являється дана позовна заява щодо накладення заборони на відчуження майна в інтересах неповнолітньої [PERSON], оскільки через недосягнення повноліття вона самостійно неспроможна захищати свої права. Таким чином, оскільки є законні підстави для накладення заборони на відчуження нерухомого майна, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved