Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

06.04.2021 до суду надійшов позов від КП «Славутське ЖКО» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . КП «Славутське ЖКО» обслуговує зазначений будинок, а саме надає послуги теплопостачання. Однак, станом на 01 березня 2021 року в результаті несплати житлово-комунальних послуг за відповідачами утворився борг за послуги теплопостачання в сумі 72279,64 грн. Оскільки заборгованість добровільно відповідачами не сплачена, позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за наданими послугами та плачений судовий збір. 06.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому відповідачі заперечують проти задоволення позову. Вказують, що на початку 2005 року для встановлення в належній відповідачам квартирі побутового газового котла було виготовлено робочий проект та технічні умови для підключення до газових мереж, що були узгоджені із відповідними організаціями, в тому числі із КП «Славутське ЖКО». Однак у зв`язку із відсутністю коштів підключення газового котла для індивідуального опалення та відключення від мережі централізованого опалення було здійснено лише 18.08.2011. Відповідачів вказують, що вони самовільно не відключались від мереж централізованого опалення. За твердженням відповідачів, квартира була на законних підставах від`єднана від мережі централізованого опалення з відома КП «Славутське ЖКО» і документально зафіксовано відсутність в квартирі приладів опалення, повну ізоляцію стояків від центрального опалення. Таким чином, відповідачі з 2011 року не отримуються від КП «Славутське ЖКО» послуг з теплопостачання, а нарахований борг є неправомірним. Окрім того у відзиві відповідачів вказують, що загальна позовна давність встановлюється у три роки, у зв`язку із чим позивач може ставити питання про стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 35893,87 грн. з березня 2018 року. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримала. Представник відповідача та відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечили з викладених у відзиві підстав. Інші відповідачі будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Заслухавши пояснення осіб які прибули, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Як передбачено ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняться від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 10 Закону встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 р. № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача теплової енергії укласти договір із теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії передбачено ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання». Разом з тим відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з теплопостачання, оскільки, відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у цивільній справі 638/11034/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом право власності на житло від 28 липня 1998 року (а.с. 8). Окрім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] значаться зареєстрованим за вказаною адресою. Тобто відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані здійснювати оплату наданих послуг. Посилання відповідачів на те, що їхня квартира відключена від мережі теплопостачання та не обслуговується КП «Славутське ЖКО», а нарахування заборгованості є неправомірним, не враховується судом, оскільки у матеріалах справи наявне рішення Славутського міськрайонного суду від 19 листопада 2020 року, яким відмолено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до КП «Славутське ЖКО» про зобов`язання припинення нарахування коштів за неотримані послуги з теплопостачання та скасування нарахованої заробітної плати, яким встановлено, що позивач ( [PERSON] ) не надав суду доказів того, що відключення від центрального опалення ним здійснено у спосіб визначений чинним на момент відключення законодавством. Суд прийшов до висновку, що при встановленні індивідуального опалення позивач самовільно розпорядився системою опалення у своїй квартирі, яка має безпосередній системний зв`язок із централізованим опаленням усього будинку. Судом було встановлено, що відключення від мережі централізованого опалення здійснена позивачем неправомірно, у зв`язку із чим нарахування заборгованості за послуги з теплопостачання є обґрунтованими. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не скасовано та набрало законної сили. Разом із тим відповідачі вказують на необхідність застосування у даній справі строків позовної давності, оскільки розрахунок заборгованості позивачем проведено із 2014 року. Суд враховує, що відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність застосування у даній справі позовної давності, а саме стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 38703,87 грн. за період із березня 2018 року. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Судові витрати по справі становлять 2270 грн., позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлено у сумі 72279,64 грн., до стягнення підлягає заборгованість у сумі 38703,87 грн., тобто 53,54% (38703,87 х 100): 72279,64). За таких обставин з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1215,36 грн. судового збору (2270 х 53,54%) : 100. На підставі викладеного та

Outcome: partial