Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

05.01.2017 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь ? частки сплачених кредитних зобов'язань перед ПАТ «Укрсоцбанк», яка становить 7\~346\~366,00 грн. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що сторони з 13.07.1990 року до 11.11.2003 року перебували у законному шлюбі, який було розірвано, а у період з 11.11.2003 р. до 01.04.2014 року фактично продовжували жити однією родиною, що встановлено заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова по справі № 640/3435/15-ц від 17.05.2015 року. Під час фактичних шлюбних відносин ФОП [PERSON], в особі [PERSON] (який діяв на підставі довіреності від імені останньої) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №820180553GENERALAG1 від 12.07.2013 року з ПАТ «Укрсоцбанк», за умовами якого позивачка отримала грошові кошти у розмірі 14\~500\~000,00 грн., які були витрачені на потреби бізнесу і родини, придбання речей та нерухомості і з моменту фактичного припинення шлюбних відносин позивачка самостійно, в повному обсязі сплатила кредит, зокрема суму у розмірі 14\~692 732,00 грн. За таких обставин позивачка вважає, що в неї виникло право стягнути з [PERSON], як солідарного боржника на свою користь 1/2 частки сплачених кредитних зобов'язань перед ПАТ «Укрсоцбанк», яка становить 7\~346\~366,00 грн.. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату,час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд даної справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять суд їх задовольнити, не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засіданне повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку шляхом направлення поштової кореспонденції за місцем реєстрації. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, враховуючи, що позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст.\~11,\~60 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 13.07.1990 року по 11.11.2003 року, після чого шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони фактично до 01.04.2014 року продовжували жити однією сім`єю, що підтверджується заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова по справі № 640/3435/15-ц від 17.05.2015 року, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.07.2015 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2015 року./ а.с.6-24/ Статтею 60 СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Під майном ч. 1\~ст. 190 ЦК України\~має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3\~ст. 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вимогами ст. 65 СК України,\~при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Досліджуючи надані позивачем документи, зокрема генеральний договір про надання кредитних послуг №820180553GENERALAG1 від 12.07.2013 року, укладений між ФОП [PERSON] в особі [PERSON] (який діяв на підставі довіреності від 27.06.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий номер 2634) та ПАТ «Укрсоцбанк», суд встановив, що за умовами вказаного кредитного договору позивачка отримала грошові кошти у розмірі 14\~500\~000,00 грн. (чотирнадцять мільйонів пятсот тисяч гривень 00 коп.), строком повернення до 05.07.2015 року і після фактичного припинення шлюбних відносин особисто погасила кредитні зобовязання в повному обсязі /а.с.25-31/ Вищенаведене підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» №10.401-186/67-3989 від 10.08.2016 року, з якої вбачається, що у період з 31.07.2013 року по 31.03.2014 року (тобто за період коли подружжя проживало разом) остання сплатила на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму боргу за кредитом у розмірі 16\~111 111,00 грн. та суму відсотків у розмірі 2\~082\~342,7 грн. (всього сплачено грошових коштів 18\~193\~45,30 грн.) . А за період з 01.04.2014 року 03.07.2015 року (з моменту розірвання відносин, притаманних подружжю) [PERSON] сплатила на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму боргу за кредитом у розмірі 12\~888 889,00 грн. та суму відсотків у розмірі 1\~803 843,00 грн. (всього сплачено грошових коштів 14\~692 732,00 грн.)./ а.с. 37/ Будь-яких доказів щодо недійсності вказаних документів, матеріали справи не містять. Рішенням Київського районного суду міста Харкова по справі № 640/3435/15-ц від 17.05.2015 року було встановлено правовий режим\~спільної сумісної власності і поділено між сторонами по 1/2 частці. Враховуючи момент укладення кредитного договору це період коли [PERSON] і [PERSON] проживали однією родиною, тобто витрачали отримані грошові кошти спільно, що також знайшло підтвердження в рішенні Апеляційного суду Харківської області по справі № 640/3435/15-ц, яким встановлено, що саме позивачем [PERSON] було отримано кредит, грошові кошти якого витрачені на потреби родини. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, отримані у кредит в період сумісного проживання грошові кошти відносяться до сумісного боргу подружжя, а придбане на них майно складає їх сумісну власність, що і було встановлено при судовому розгляді справи №640/3435/15-ц. Вказаний договір укладений у період проживання сторін однією родиною, тому відповідно до\~ст. 65 СК України\~вважається таким, що вчинений в інтересах сім'ї. Разом з тим, доказів, що грошові кошти отримані за кредитним договором використано не в інтересах сім'ї, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Наведені норми регламентують, що сумісні борги подружжя та зобовязання, що виникли в правовідносинах стосовно інтересів сім'ї, при поділі сумісного майна подружжя розподіляються між подружжям пропорційно присудженим їм часткам, оскільки при поділі, частки кожного з подружжя визначаються з урахуванням не лише речей, а й майнових прав та обов'язків (боргів) подружжя. Таким чином, зобов'язання, які виникли за укладеним під час проживання однією родиною без укладення шлюбу кредитним договором одним з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки такий договір укладено на потреби та в інтересах сім'ї, а одержані за цим договором грошові кошти фактично використані\~на задоволення потреб сім'ї. Зазначена правова позиція викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,\~\~яка роз`яснює, що при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. При таких обставинах, генеральний договір про надання кредитних послуг №820180553GENERALAG1 від 12.07.2013 року, укладений у період проживання [PERSON] та [PERSON] однією родиною, є таким, що вчинений в інтересах сім'ї, отже даний кредит є спільним боргом подружжя і обов'язок по поверненню кредиту, при умові його використання в інтересах сім'ї, покладається на кожного з подружжя як солідарного боржника. Згідно зі\~ст. 541 ЦК України\~солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Зі змісту ст. 544 ЦК України, випливає, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. За таких обставин, у [PERSON], виникає право стягнути з [PERSON] 1/2 частки сплачених кредитних зобов'язань перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором (суму тіла кредиту та погашених процентів), що були сплачені після 01.04.2014 року (моменту фактичного припинення подружніх відносин), враховуючи, що обов'язок по поверненню кредиту, при умові його використання в інтересах сім'ї, лежить на кожному з подружжя як солідарному боржнику. Жодних доказів, які б спростовували дані висновки, суду не надано. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. На підставі вищезазначеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved