Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

05.03.2015 ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію [PERSON] звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.04.2015 просить суд: звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 09.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовим Я.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2933, а саме на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим №2930, з метою погашення заборгованості [PERSON],(ідентифікаційний номер [NUMBER]) за Кредитним договором № 56/П/69/2008-840 від 0909.2008 року за кредитом та відсотками в сумі 244067 доларів США 27 центів, за пенею та штрафом у сумі 1162711 гривень 83 копійки, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 09.09.2008 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та фізичною особою [PERSON] був укладений Кредитний договір №56/П/69/2008-840, згідно з яким позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 126532 долара США 01 цент, зі сплатою відсотків у розмірі 14,59% річних строком до 08.09.2023 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між банком та відповідачем було укладеного Договір іпотеки від 09.09.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовим Я.Д. та зареєстрований в реєстрі за №2933,на підставі якого банку було надано в іпотеку нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим №2930. Позивач виконав свої зобов'язання, надавши кредитні кошти, а відповідач у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору свій обов'язок по поверненню кредиту та відсотків не виконує, в зв'язку з чим станом на 19.12.2014 року утворилась заборгованість за Кредитним договором за кредитом та відсотками в сумі 244067 доларів США 27 центів та за пенею та штрафом у сумі 1162711 гривень 83 копійки. У судове засіданні сторони не з'явились, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, направив телеграму про неможливість прибути на судове засідання, направив до суду письмові заперечення, відповідно до яких з позовною заявою та вимогами не погоджується. Згідно з письмовими запереченнями у відповідності до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 квітня 2011 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» та стягнуто з відповідача та його дружини [PERSON] в солідарному порядку за кредитним договором №56/П/69/2008-840 від 09 вересня 2008 року 1261976 грн. 42 коп. заборгованості та судові витрати. Ухвалами Шевченківського районного суду м.Києва від 2 квітня 2013 року та 2 липня 2014 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа на виконання. Відповідач зазначає, що банк вибрав спосіб виконання кредитного договору, стягнувши суму боргу, а в подальшому пропустив строки для виконання судового рішення. Відповідач звертає увагу суду, що відповідно до п.6.3 Договору іпотеки дія договору поширюється на період виконання зобов'язань, та оскільки вони порушили терміни виконання кредитного договору і сума по рішенню суду стягнута ще в 2011 році, підстав для розгляду даного позову не має. Він також стверджує, що ніколи не мав і не має земельної ділянки в Бориспільському районі, та з цього питання в Оболонському РУ ГУ МВС України в м.Києві є кримінальна справа стосовно Парфільєвої, яка шахрайським шляхом виманили в нього документи та вступила в злочинний зговір з працівниками банку та отримала кредит, а також банком не було сплачено судовий збір. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши заяву представника позивача, письмові звернення та заперечення відповідача, матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, за змістом ч.3 та 4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи встановлено, що позивач має банківську ліцензію за номером 21, видану НБУ 26.10.1993 року та має право здійснювати операції, визначені ч.1 та пунктами 5-11 частини 2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», в редакції закону, що діяла на момент видачі зазначеної банківської ліцензії та дозволу до внесення змін Законом від 23.06.2009 року (а.с.28). З наданих позивачем документів встановлено, що 09 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», що підтверджується витягом зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», в особі директора Лівобережної Дирекції по управління активністю рітейлу філії ВАТ КБ «Надра» Київське регіональне управління Мартиш Д.А., що діяв на підставі Довіреності №1-11-4051 від 28.03.2008 року, та відповідачем [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області 04.02.2000, ідентифікаційний номер - [NUMBER], був укладений кредитний договір №56/П/69/2008-840 (а.с. 11-15,27). Договір укладений з дотриманням вимог ч.1 та 2 ст.207 та ч.2 ст.1055 ЦК України щодо письмової форми договору. Згідно п. 1.1. кредитного договору, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 126532 долар США 01 цент, в порядку і на умовах, визначених договором (а. с. 11-15). Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 09.09.2008 року, що укладений між позичальником та [PERSON], згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада (а. с. 11-15). У відповідності до п. 1.3., 1.3.1. кредитного договору, відсотки за користуванням кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,59 % відсотків річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (а. с. 11-15). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит строком до 08 вересня 2023 року (а. с. 11-15). За змістом пунктів 5.2, 5.3 Кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту,сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.4 цього Договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на ас виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення; у разі порушення Позичальником вимог п.4.3 , за виключенням п.п.4.3.3, 4.3.4 цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% Відсотків від суми Кредиту, визначеної у п.1.1 цього Договору, за кожен випадок (а.с.11-15). Щомісячна сума мінімально необхідного платежу відповідно до п.3.3.1 кредитного договору складає 1755 доларів США 40 центів (а.с.11-15). Відповідно до валютного меморіального ордеру №705 від 09.09.2008 року банк виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту відповідачу [PERSON] (а.с.25). З наданого позивачем розрахунку заборгованості клієнта [PERSON] за договором №56/п/69/2008-840 від 09.09.2008 (а.с. 9-10) встановлено, що станом на 19.12.2014 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість, на загальну суму - 282824 долари США 33 центи, що, як зазначено в розрахунку в еквіваленті по курсу НБУ на 19.12.2014 року (1576,9370 гривень за 100 доларів США) дорівнює 8484729 гривень 93 копійки, та яка складається з: заборгованості за кредитом - 126532 долари США 01 цент, заборгованості за відсотками - 117535 доларів США 26 центів, пеня за прострочення сплати кредиту - 26103 долари США 86 центів, що еквівалентно 783115 гривень 80 копійок, штраф за порушення умов кредитного договору - 12653 долари США 20 центів, що еквівалентно 379596 гривень 03 копійки. Правильність розрахунку у валюті кредиту - доларах США не викладає у суду сумнівів. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, в тому числі щодо погашення заборгованості, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Проте, розрахунок суми боргу в гривневому еквіваленті є необґрунтованим з наступних підстав. Так, доданого до позовної заяви від 25.02.2015 вищевказаного розрахунку заборгованості (а.с.9-10) зазначено про те, що курс 1 дол.США = 15,769370 грн., тобто зазначено офіційний курс долара США по відношенню до гривні, встановленого Національним банком України станом на 19.12.2014, проте фактично в розрахунку використаний максимальний курс долара США, встановлений НБУ за період з 19.02.2014 року по 21.04.2015 року (дату подання уточненої позовної заяви), а саме: станом на 26.02.2015 в розмірі 30,0000001 грн. за 1 долар США (8484729,90 грн./ 282824,33 дол.США = 30,0000001 грн.) Виходячи з роз'яснень, викладених в п.12 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Однак, враховуючи, що розмір заборгованості в частині пені та штрафу визначений позивачем в гривневому еквіваленті, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, прийшов до висновку, що суму боргу в частині нарахованої позивачем пені та штрафу слід визначити в з урахуванням вимог ч.2 ст.533 ЦК України в гривневому еквіваленті за офіційним курсом долара США на дату ухвалення рішення, встановленого Національним банком України, а саме 2102,5503 гривні за 100 доларів США, а саме: пеня за прострочення сплати кредиту - 26103 долари США 86 центів, що еквівалентно 548846 гривень 79 копійок, штраф за порушення умов кредитного договору - 12653 долари США 20 центів, що еквівалентно 266039 гривень 89 копійок, що в сумі складає 814886 гривень 68 копійок. В зв'язку з цим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визначеної позивачем гривневого еквіваленту суми штрафу та пені. Будь-яких письмових доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач не отримував зазначені у кредитному договорі кошти, відповідачем та її представником не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Крім того, згідно п. 2.1. кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки земельної ділянки загальною площею 1200 кв.м, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада (а.с. 11-15). Так, в судовому засіданні з наданих позивачем документів встановлено, що 09 вересня 2008 року між позивачем Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та відповідачем [PERSON], який діяв за згодою своєї дружини [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовим Я.Д. та зареєстрований в реєстрі за №2933,на підставі якого банку було надано в іпотеки нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, яка придбана Іпотекодавцем на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовим Я.Д. та зареєстрований в реєстрі за №2933 (а.с.16-19). За змістом розділу визначення термінів та п. 1.1 вказаного Договору іпотеки, іпотекодавець з метою забезпечення зобов'язання ( по кредитному договору №56/П/69/2008-840 від 09.09.2008 повернути до 08 вересня 2023 року кредит в сумі 126532 долара США 01 цент, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,59%, сплатити можливі штрафні санкції (штраф,пеня)), передає в іпотеку предмет іпотеки (а.с.16-19). Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 698357 гривень (а.с.16-19). Як вбачається зі змісту п.2.1.3 Договору іпотеки предмет іпотеки стане власністю Іпотекодавця після отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада (а.с.16-19). Як вбачається з п.4.3.13 Кредитного договору саме відповідач зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту укладення цього Договору зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, яке вказано в п.2.1 цього Договору, яке передано в іпотеку банку, як забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, та надати на підтвердження факту реєстрації, копії договору купівлі-продажу, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до п. п. 3.3.5, 4.4, 5.1 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю (а.с. 16-19). Згідно п. 4.5 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент реалізації права іпотеки, в томі числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, договором на відкриття карткового рахунку, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором, витрати іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при зверненні стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку з цим Договором (а.с.16-19). Як вбачається зі змісту досліджених в судовому засіданні листа - Досудової вимоги про виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором №56/П/69/2008-840 від 09.09.2008 року, направленого позивачем в адресу відповідача 23.02.2015 року, вони містили вимогу про повне погашення кредитної заборгованості протягом 7 календарних днів з моменту отримання даного Іпотечного повідомлення, а також відповідача було письмово попереджено, що у разі не виконання даної вимоги, Іподекодержатель буде змушений звернутись до суду для звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.20). За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель). Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, відповідно до статті 35 вказаного Закону У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. А також судом враховано, що за змістом ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на момент укладення договору іпотеки від 22.05.2008 року, предметом іпотеки може бути, в тому числі, нерухоме майно, яке стане власність іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Також, суд приймає до уваги, що «Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703. До 02.05.2009 року єдиним документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку був державний акт, обов'язок отримати який був покладений на відповідача. А, отже на момент укладення вищевказаного договору іпотеки від 09 вересня 2008 року державна реєстрації права власності на земельні ділянки здійснювалась виключно шляхом внесення відповідної інформації до електронного реєстру та Державного земельного кадастру. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання про обґрунтованість та законність пред'явлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2008 року. При цьому суд виходить з того, жодне із заперечень відповідача не було доведене належними та допустимими доказами. А саме, суду не надано докази та не зазначено джерел їх здобуття, що існують рішення суду, які набрали законної сили, та якими укладені між сторонами угоди визнані недійсними, а також, що існує вирок суду, який набрав законної сили, яким встановлені факти підробки документів та шахрайства з боку інших, зазначених відповідачем осіб, при укладенні досліджених в судовому засіданні кредитного договору №56/П/69/2008-840 від 09.09.2008 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.09.2008 року, реєстровий №2930, договору іпотеки від 09.09.20008 року, реєстровий №2933 (а.с.19). Щодо заперечень відповідача про відсутність підстав для задоволення даного позову, суд приймає до уваги роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в тому числі роз'яснення, наведені в п.п.9, 17,29, а саме: задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена; наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК; передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Таким чином, посилання відповідача в своїх заперечення на існуюче рішення невиконане суду, яким з нього стягнута заборгованість, не позбавляє права позивача звернутись до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки за змістом за письмових заперечень відповідача, заборгованість за кредитом не погашена. Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування цих висновків суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку », у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу,встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. А також, виходить з того, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду (а.с.6-8), відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 3654 гривень по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial