Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

07.08.2014 року [PERSON] (далі по тексту - заявник) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою за участю заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту - заінтересована особа) про встановлення факту проживання у відповідному місці (а.с.1). Так, заявник просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], у м. Сніжне Донецької області з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року. Заявник - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.34). Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради, у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив суд прийняти законне, обґрунтоване рішення відповідно до вимог Конституції України та розглянути справу за відсутності представника за наявними в матеріалах справи документами (а.с.32-33). Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] є законними, правомірними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народилася [INFO] в м. Карлівка, ідентифікаційний номер [NUMBER], про що свідчить паспорт серії [NUMBER] виданий 03.07.2012 року (а.с.2). 14.03.2012 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб відділом Торезького міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 46, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.03.2012 року. За твердженням [PERSON], з жовтня 2011 року вона почала проживати з [PERSON] без реєстрації шлюбу у [ADDRESS]. [PERSON] проживала у [ADDRESS] без реєстрації проживання. [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданий 03.07.2012 року (об. а.с.2). Як стверджує заявник, вона не мала можливості зареєструвати своє проживання у [ADDRESS] у зв'язку із тим, що матір її чоловіка - [PERSON], яка проживала разом з [PERSON] та [PERSON], була проти їхнього шлюбу. Крім того, [PERSON] є інвалідом 1-ої групи, пересувається у інвалідному візку, потребує постійної допомоги при пересуванні (а.с.8-9). У жовтні 2014 року [PERSON] та [PERSON] вимушені були переїхати з зони АТО в смт. Сергіївка м. Білгород-Дністровського Одеської області. Чоловік [PERSON] - [PERSON], отримав статус переселенця, що підтверджується довідкою №5111/633 від 18 листопада 2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.5). [PERSON] не отримала такий статус через відсутність у неї реєстрації проживання у [ADDRESS], що підтверджується письмовою відмовою Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради від 06 серпня 2015 року № 50/2770. Пенсію у м. Сніжному Донецької області [PERSON] отримувала за банківською карткою. Доказами проживання [PERSON] в зоні АТО є те, що вона 14 березня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 46. Крім того, під час шлюбу [INFO] у подружжя народився син - [PERSON], який помер [INFO] в Донецькій лікарні. Факт проживання [PERSON] у м. Сніжне Донецької області також підтверджується довідкою про не отримання аліментів від її батька - [PERSON] Котеєвича, де вказана адреса [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.11). Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду з відповідною заявою про встановлення факту проживання у відповідному місті. Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України). Відповідно до частини першої та другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст.259 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є громадянкою України, постійно мешкала без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Для заявниці встановлення факту проживання за вище вказаною адресою має юридичне значення, так як вона має право на отримання статусу переселенця з відповідною виплатою допомоги. Згідно постанови КМУ від 01.10.2014 року № 509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні та надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї, (п. 8 постанови КМУ від 01.10.2014 року №505). Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територією проведення анти терористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася анти терористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року та «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася анти терористична операція до якого м. Сніжне входить. Надалі розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» була зупинена, натомість було прийнято розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р. Відповідно до переліку населених пунктів, зазначених в розпорядженні Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-рта наказі Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» м. Сніжне Донецької області як район проведення антитерористичної операції значиться. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для отримання статусу переселенця заявниця має право на встановлення факту проживання на окупованій території на момент прийняття законодавчих актів, які регулюють ці правовідносини, тому слід встановити факт проживання [PERSON] з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року у м. Сніжне Донецької області. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення заяви [PERSON], за участю заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту проживання у відповідному місці.

Outcome: approved