Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

06.07.2018 [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Берездівської сільської ради, Славутської райдержадміністрації Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, а саме по ? частини земельної частки (паю) розміром 2,90 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території дяківської сільської ради Славутського району Хмельницької області, та належала [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0107717 від 22 січня 1997 року, а також по ? частини земельної частки (паю) розміром 2,90 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території дяківської сільської ради Славутського району Хмельницької області, та належала [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0107824 від 22 січня 1997 року. Позов обґрунтовують тим, що 21.12.1997 р. померла їхня баба [PERSON], спадкоємцем після її смерті є тітка позивачів [PERSON], яка померла 13.07.2000 року. 10.07.2000 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла племінникам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Проте нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку з тим, що заповіт посвідчений завідувачем хірургічного відділення Славутської ЦРЛ від 10.07.2000 року не був зданий на реєстрацію нотаріусу. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача в особі Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце та розгляду справи, не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник Славутської районної державної адміністрації в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце та розгляду справи, не зявився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ №070553, [PERSON] померла 21 грудня 1997 року в селі Дяків Славутського району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №26. За даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 132541, [PERSON] померла 13 липня 2000 року в селі Дяків Славутського району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №6 (а.с.7-8). За даними свідоцтва про народження серії ІІ-БВ № 293872 від 09.12.1981 р. [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.9). За даними довідки № 203 від 11.06.2018 року, виданої Берездівською сільською радою Славутського району Хмельницької області, [PERSON], яка померла 13.07.2000 року, постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою с. Дяків вул. Перемоги, буд. 27 Славутського району Хмельницької області (а.с.14). За даними довідки № 204 від 11.06.2018 року, виданої Берездівською сільською радою Славутського району Хмельницької області, [PERSON]. яка померла 21.12.1997 року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою [INFO]. Разом з нею на день смерті була зареєстрована і проживала її дочка [PERSON], [INFO] (а.с.15). Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ 0107824 від 22.01.1997 року, [PERSON] належало право власності на земельну частку (пай) розміром 2,90 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності військового сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Дяків Славутського району Хмельницької області (а.с.22). За даними листа № С-146/0-0.18-147/150-18 від 13.06.2018, виданого Міськрайонним управлінням у Славутському районі та м. Нетішині Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, вартість земельної частки (паю) на території Дяківської сільської ради з врахуванням коефіцієнтів індексації на день смерті [PERSON] становила 10527 грн. Розмір земельної частки (паю) становить 2,85 ум.кад.га. Взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0107824 [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався (а.с.19). Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ 0107717 від 22.01.1997 року, [PERSON] належало право власності на земельну частку (пай) розміром 2,90 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності військового сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Дяків Славутського району Хмельницької області (а.с.21). За даними листа № С-147/0-0.18-148/150-18 від 13.06.2018, виданого Міськрайонним управлінням у Славутському районі та м. Нетішині Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, вартість земельної частки (паю) на території Дяківської сільської ради з врахуванням коефіцієнтів індексації на день смерті [PERSON] становила 27133 грн. Розмір земельної частки (паю) становить 2,85 ум.кад.га. Взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0107717 [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався (а.с.20). Із заповіту від 10.07.2000 року, слідує, що [PERSON] зробила заповідальне розпорядження згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла племінникам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.16). Отже, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли земельні ділянки загальною площею 2,90 ум.кад.га. розташовані на території Дяківської сільської Славутського району Хмельницької області. Згідно відповіді нотаріуса від 08.06.2018 року №704/02-14 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що заповіт посвідчений завідувачем хірургічного відділення Славутської ЦРЛ від 10.07.2000 року не був зданий на реєстрацію (а.с.23). Згідно даних спадкової справи № 171/2018, заведеної після смерті [PERSON] жодних інших спадкоємців, крім позивачів немає. Надаючи правову оцінку відносинам, що склались суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачі, які є спадкоємцями за заповітом, скористалися своїм правом та подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом. Разом із тим, не можуть реалізувати своє право на спадщину, оскільки заповіт, зроблений на їхню користь [PERSON] не був зареєстрованим у встановленому законодавством порядку. Оцінюючи досліджені докази у сукупності, суд приходить до переконання, що дана обставина не може бути перешкодою для визнання за ними права власності на спірні земельні ділянки, оскільки порушення вимог реєстрації заповіту було допущене не з їхньої вини. Відповідно до\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наявність права у позивачів на спадкування за заповітом, після смерті тітки [PERSON], яка померла 13 липня 2000 року, неможливість належним чином користуватися та розпоряджатися спадковим майном, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved