Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

06 жовтня 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, актовий запис № 19. Від спільного шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з даним позовом про розлучення стало те, що майже весь період їх спільного проживання чоловік зловживає спиртними напоями, що призводить до сварок, які негативним чином впливають на виховання дітей. Відповідачем подано заперечення на позовну заяву, в яких він просив надати строк для примирення, посилаючись на те, що підстави для розірвання шлюбу відсутні, подальше спільне життя та збереження шлюбу можливе та відповідатиме інтересам позивача, його інтересам та інтересам їхніх дітей. Він не зловживає спиртними напоями, що підтверджується довідкою ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», відповідно до якої він не перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Понад 20 років він працює на ДСП «ЧАЕС», тому має можливість належним чином забезпечувати сім'ю. Весь вільний час присвячує дітям, постійно спілкується з ними. В судовому засіданні, яке відбулося 28 жовтня 2016 року, позивач позов підтримала та просила задовольнити, пославшись на те, що чоловік дійсно зловживає спиртними напоями, на цьому ґрунті в сім'ї відбуваються сварки у присутності дітей. Відповідач не піклується про те, щоб належним чином матеріально забезпечувати родину, а їй самій, виходячи з розміру її доходу, важко забезпечувати родину. Чоловік не бажає, щось змінювати у своєму житті, відношенні до сім'ї та до неї, тому вона категорично налаштована на розлучення. Відповідач заперечував проти позову та обставин, які викладені в позовній заяві на обґрунтування заявлених вимог, і заявив клопотання про надання строку для примирення, пояснивши суду, що він прикладе всі зусилля, щоб зберегти сім'ю. Ухвалою суду від 28 жовтня 2016 року за клопотанням відповідача було надано подружжю строк для примирення - два місяці та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 28 грудня 2016 року по закінченню строку для примирення провадження у справі відновлено та продовжено судовий розгляд. Після закінчення строку на примирення сторони в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та розірвання шлюбу, зазначивши, що їм не вдалося налагодити сімейні відносини протягом строку на примирення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого 14 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, Україна, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 1998 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 19. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджено копіями свідоцтв про народження, які залишаються проживати з позивачем. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивача та відповідача не склалося в зв'язку з тим, що відповідач майже весь період сумісного проживання зловживає спиртними напоями, внаслідок чого в родині відбуваються сварки, під час яких він веде себе агресивно та ображає позивача. Мали місце непоодинокі випадки застосування ним фізичної сили. Припинити зловживати спиртними напоями він також не хоче. Відповідач не бажає щось змінювати у своєму житті, відношенні до сім'ї та позивача. Питання матеріального забезпечення дітей сторони будуть вирішувати в судовому порядку. Спірних питань по розподілу майна, набутого за час шлюбу, в сторін немає. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно письмової заяви позивача після розірвання шлюбу вона бажає надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved