Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

07.02.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання дій незаконними, зобов'язання анулювати заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг і зобов'язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. 13.06.2017 та 15.06.2017 позивач уточнив позовні вимоги, в остаточних редакція позовних вимог позивач просив визнати протокол загальних зборів співвласників квартир ОСББ «Птімаш» від 06.08.2015 недійсним, визнати незаконними дії Жиліної Г.Ф. щодо нарахування та вимоги сплатити кошти за квартирну плату та комунальні послуги з [PERSON], зобов'язати Жиліну Г.Ф. анулювати заборгованість по оплаті комунальних послуг та квартирної плати [PERSON] у сумі 500 грн, зобов'язати Жиліну Г.Ф. відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 2641,64 грн, зобов'язати Жиліну Г.Ф. відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у сумі 1500 грн. В обгрунтування позову позивачем зазначено, що він є інвалідом 2 групи, зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], разом зі своєю матір'ю [PERSON], яка є учасником війни та має право на пільги. Він є членом ОСББ «Птімаш», головою якого є Жиліна Г.Ф. [PERSON] вважає дії відповідача незаконними щодо нарахування йому квартирною плати та надсилання вимог щодо сплати по рахункам. 06.08.2015 було проведено загальні збори членів ОСББ «Птімаш», за результатами яких було вирішено придбати та встановити забір обліку тепла в системі опалення будинку , для чого залучити кошти шляхом оформлення кредитного договору у «Ощадбанк». Шляхом проведення розрахунків відповідачем було виведені суми, які підлягають сплаті членами ОСББ. Щодо анулювання заборгованості по оплаті за комунальні платежі та квартплату позивачем зазначено, що він є інвалідом війни 2 групи та відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» він користується 100% знижкою за користування комунальними послугами. Відповідачем Жиліною Г.Ф. було подано заперечення проти позову, у яких зазначено, що 06.08.2015 було проведено загальні збори членів ОСББ «Птімаш», за результатами яких було прийнято рішення про придбання лічильника тепла на багатоквартирний будинок за адресою [ADDRESS] та залучення коштів шляхом оформлення кредитного договору з «Ощадбанк» на строк 5 років. Правління ОСББ були проведені розрахунки, пропорційно до площі житла, якою члени ОСББ володіють, для сплати вартості лічильника та інших платежів, згідно умов кредитного договору, до ремонтного фонду ОСББ, відповідні нарахування не є платою за комунальні послуги чи платою за утримання будинку та прибудинкової території. У типовому переліку послуг з утримання будинків відсутні норми щодо купівлі лічильника. Окрім того, ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» не передбачає пільг щодо плати внесків, до ремонтного фонду ОСББ чи інших внесків до фондів юридичних осіб, членами яких інваліди війни є. Також відповідачем зазначено, що на загальних зборах ОСББ «Птімаш» було прийнято рішення про купівлю та встановлення лічильника, а відповідно до ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статут є обов'язковими для всіх співвласників. Вважає, дії позивача направлені на завдання шкоди інтересам мешканців багатоквартирного будинку. У зв'язку з чим відповідач просила відмовити у задоволені позову. Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та уточненій позовній заяві, додатково пояснивши, що він є інвалідом війни другою групи, сплачувати ні за що не збирається, лічильник поставлено без його згоди. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити, з підстав зазначених у ній, додатково пояснивши, що позивач користується 100% пільгою, а тому не повинен сплачувати комунальні платежі та платежі на придбання лічильника. Відповідач Жиліна Г.Ф. у судовому засідання проти позову заперечувала, підтримання свою заперечення, просила відмовити у задоволені позову, додатково пояснивши, що було проведено загальні збори де вирішувалось питання про встановлення та придбання лічильника. Відповідно до ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів є обов'язковим для всіх співвласників. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що дії позивача направлені на завдання шкоди інтересам мешканців будинку. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що підтримує позицію голови ОСББ та вважає, що дії відповідача направлені на завдання шкоди інтересам мешканців будинку. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином та своєчасно, звернулась до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином та своєчасно, звернулась до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 8, 10б). [PERSON] є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 10). Власниками приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Птімаш» (п.1.1 Статуту ОСББ «Птімаш») (а.с. 27-31). Відповідно до п.5 ч.1 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії іх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надається 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю); Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приписами ч 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ч 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Тобто, саме по собі нарахування не створює цивільно-правових наслідків для позивача, і може бути лише підставою вірогідних вимог до позивача з боку відповідача. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Реалізуючи передбачене Конституцією України право на судовий захист, звертаючись до суду, [PERSON] вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Як вбачається з позовної заяви, позивачем [PERSON] заявлено вимоги, в яких він на захист своїх прав просить анулювати заборгованість за комунальні послуги та квартирної плати. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суд вважає, що нарахування відповідачем оплати за комунальні послуги не створюють для позивача будь-яких наслідків, крім рекомендації сплатити нараховану заборгованість і є різновидом претензії, а доводи позивача, щодо незаконності дій відповідача по нарахуванню заборгованості можуть бути запереченням у разі пред'явлення до нього позову про стягнення певної суми заборгованості, однак таких позовних вимог відповідач не заявляв, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що самостійне оспорювання нарахувань заборгованості без пред'явлення до нього вимог про стягнення заборгованості з оплати цих послуг, також не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушеного права. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Сама по собі заборгованість, яка не підтверджена обов'язковим і таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, і не спричиняє до легітимних очікувань у позивача, які становлять «майно», право на мирне володіння яким захищене гарантіями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., або є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Вимоги позивача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди ,яка полягала у платі за комунальні послуги, витрати на відправку рекомендованого листа, витрати на юридичну допомогу та яка завдана, на його думку порушенням з боку відповідача, не ґрунтуються на припущеннях та жодним чином не підтверджені. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що оскільки вказана позовна вимога не обґрунтована належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а припущення позивача про це не можуть бути покладені в основу рішення про стягнення матеріальної шкоди, тому підстав у задоволенні позову не має. З наведених підстав зазначені позовні вимоги про відшкодуванню матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про визнання протоколу загальних зборів співвласників квартир ОСББ «Птімаш» від 06.08.2015 недійсним суд приходить до наступного 15.03.2012 загальними зборами ОСББ «Птімаш» протоколом 31 було застверджено статуту ОСББ «Птімаш» (а.с 141-152) 06.08.2015 відбулися загальні збори співвласників ОСББ «Птімаш». На розгляд порядку денного зазначених зборів були винесені такі питання: «Про заходи по підвищенню енергоефективності та енергозбереження у будинку», «Технічно - економічне обґрунтування витрат на їх реалізацію» (а.с. 22-23) З протоколу загальних зборів співвласників ОСББ «Птімаш»» від 06.08.2015 вбачається, що загальна кількість співвласників квартир які присутні на зборах складає 83%, збори були дійні (а.с.22). За результатами загальних зборів були прийняті рішення: про придбання та установку теплолічильника у систему опалення шляхом укладення кредитного договору у «Ощадбанк» з урядовою програмою для ОСББ строком п'ять років; для забезпечення сплати кредиту збільшити щомісячний внесок на утримання будинку та прибудинкової території на 0,28 грн з кв.м. загальної площі квартири; затверджено фактичний внесок на придбання та установку теплолічильника (а.с. 23 та 23 зворотна сторона) Як випливає з пояснень голови ОСББ Жиліної Г.Ф. на виконання рішення загальних зборів в жовтні 2015 року було встановлено лічильник тепла. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку, врегульовано Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі - Закон № 2866-ІІІ). Відповідно до статті 4 вищевказаного Закону об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Статтею 10 Закону № 2866-ІІІ визначено, що органами управління об'єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об'єднання. Вищим органом управління об'єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об'єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об'єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту тощо. Згідно із Законом N 417-VIII від 14.05.2015 статтю 10 було доповнено новими положеннями (частинами 12 та 13), відповідно до яких кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, проте статутом об'єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах. На обґрунтування своїх вимог позивач ставить під сумнів список учасників, який додано до протоколу загальних зборів від 06.08.2015 Але ці доводи позивача суд не є слушними, оскільки жодних підтверджень в обґрунтовування своїх сумнівів позивачем не надано Окрім того, суду не надано підтвердження про оскарження будь-ким із мешканців будинку рішення зборів ОСББ «Птімаш» з мотивів їх неповідомлення у встановленому законом порядку про проведення цих зборів чи неврахування їх голосів «проти» прийнятих рішень матеріали справи не містять, чи голосування осіб, які не мали на те право. При прийнятті рішення суд керується положеннями статті 15 ЦК України, за змістом якої підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1, 3 ЦПК України). Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що [PERSON] оспорює рішення загальних зборів, саме на нього відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України покладається обов'язок обґрунтування та доказування не лише порушень вимог закону, на які він посилається, а тієї обставини, що оспорюване рішення порушує його право або цивільний інтерес. Однак позовна заява не містить посилань та те, яке ж право чи цивільний інтерес позивача як фізичної особи порушені голосуванням осіб, які на думку позивача, не мали на те права. За результатами розгляду справи в судовому засіданні позивач також не обґрунтував і не довів факт порушення його суб'єктивних прав. За положеннями частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень частин першої-третьої та п'ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, зважаючи на те, що порушень вимог Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» при проведенні загальних зборів не встановлено, оспорюване рішення не суперечить інтересам держави і суспільства, відповідає внутрішній волі співвласників ОСББ «Птімаш», які брали участь у голосуванні, та не порушує суб'єктивне право чи цивільний інтерес позивача, підстав для визнання вказаного рішення недійсним суд не вбачає. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову [PERSON]

Outcome: dismissed