Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

06.02.2014 року позивач Орган опіки та піклування Виконкому Калінінської районної в м. Донецьку ради звернувся до суду з позовною заявою, якою просив прийняти рішення про відібрання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у його матері - відповідачки по справі, без позбавлення батьківських прав, передати неповнолітнього на піклування позивача, для вирішення питання подальшого визначення дитини. Стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини. Представник позивача Єфімова І.В. у судовому засідання позовну заяву підтримала повністю та суду пояснила, що відповідачка впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання, утримання та навчання свого сина, який страждає тяжкою формою психічного захворювання,внаслідок чого [PERSON] неодноразово затримувався працівниками міліції при обставинах, які загрпожували його життю. Просила позов задвольнити в інтересах неповнолітнього [PERSON], при цьому повідомила суд, що у органу опіки та піклування Виконкому Калінінської районної в м. Донецьку ради є відповідна домовленість з керівництвом спеціального закладу на території Донецької області, де неповнолітній може утримуватись, як з метою його виховання так і лікування до досягнення повноліття. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання проти позовною заяви заперечувала та стверджувала, що виконує свої батьківські обов'язки відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] належним чином. Третя особа [PERSON] у судовому засідання проти позовних вимог заперечував, та суду пояснив, що він бажає проживати разом зі своєю матір'ю [PERSON]. Прокурор прокуратури Калінінського району м. Донецька Бондар А.В. у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги органу опіки і піклування виконавчого комітету Калінінської районної в м. Донецьку ради у повному обсязі та просила прийняти рішення про відібрання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у відповідачки без позбавлення батьківських прав, передати неповнолітнього на піклування позивача, для вирішення питання подальшого визначення дитини та стягнути аліменти з відповідачки на користь позивача у порядку і розмірах, передбачених законом. Вислухавши пояснення учасників судового процесу та свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на профілактичному обліку в службі у справах дітей Калінінського районного в м. Донецьку раді з 24.09.2003 року, згідно наказу №192, у категорії обліку «Дитина, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов'язків» (а.с. 15). Батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є мати [PERSON] та батько [PERSON], який записаний батьком за вказівкою матері згідно ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, згідно довідки №54-757 від 08.08.2010 року (а.с.14) . Неповнолітній проживає за адресою: [ADDRESS] у сім'ї матері [PERSON], [INFO]. Разом з ними також проживають бабуся, [PERSON], та тітка, [PERSON]. (а.с. 25-26) Відповідно до відомостей Калінінського РВ ДМУ УМВС України у Донецькій області відповідачка [PERSON], [INFO] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'зків за ст.ст.173-2 та 184 ч. 1 КУпАП. (а.с. 19,21) 14.02.2013 року наказом служби у справах дітей Калінінської районної у м. Донецьку ради №5 було вирішено взяти на профілактичний облік дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах [PERSON], [INFO], як дитину у відношенні якої у родині скоєно економічне насильство. (а.с.16) 14.02.2013 року наказом служби у справах дітей Калінінської районної у м. Донецьку ради №6 було вирішено взяти на профілактичний облік дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах [PERSON], [INFO], як дитину, яка схильна до систематичного залишення місця постійного проживання. (а.с.17) Відповідно характеристики ВКМСД Калінінського РВ ДМУ УМВС України у Донецькій області [PERSON], часто відсутній дома у пізню годину, схильний до брехні, систематично займається бродяжництвом та жебрацтвом, при проведені профілактичних бесід реагує неадекватно, веде себе неналежно, відповідних висновків не робить. Мати ніякого впливу на сина не має, вихованням йог не займається, не одноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184, 173-2 КУпАП. Згідно характеристики ДСЗФМШ №35 [PERSON] має знання на рівні 3-4 класу, нестійку увагу, не розвинене логічне мислення, появляв агресію до учнів школи. Мати не цікавилася навчанням сина, на заняття неповнолітній приходив брудний, голодний, не мав навчальних приладів (а.с. 30). Неповнолітній [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у психіатра з діагнозом: F.70, згідно листа КУ ЦПМСД №3 м. Донецька №306 від 27.02.2013 року. (а.с. 23) Відповідно довідки №181 від 09.11.2012 року на адресу КП ЖЕК № 1 Калінінського району м. Донецька неодноразово надходили заяви від мешканців [NUMBER] про порушення [PERSON] правил суспільного проживання, про незадовільне санітарне утримання квартири (а.с. 26). Актами відвідування квартири за адресою: [ADDRESS] від 25.12.2000 року, 03.11.2003 року, 07.02.2008 року, 12.03.2001 року, 22.06.2012 року встановлені антисанітарні умови проживання неповнолітнього та ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] ( а.с. 31-36) Згідно висновку служби у справах дітей Калінінської районної в м. Донецьку ради №41 від 24.01.2014 року, у зв'язку з злісним ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання, утримання та навчання свого сина, що приводить до погрози його здоров'ю та життю, вважається доцільним відібрати у [PERSON] сина [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав, що було затверджено рішеннями Виконавчого комітету Калінінської районної в м. Донецьку ради №14 та 17/1 від 29.01.2014 року. (а.с. 4-9) Факт злісного ухиленням [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання, утримання та навчання свого сина, що приводить до погрози його здоров'ю та життю, також підтверджували допитані у судовому засідання свідки [PERSON] начальник ВКМСД Калінінського РВ ДМУ УМВС України у Донецькій області та педагог-психолог [PERSON] Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і етичний розвиток. Пунктом 2-5 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України встановлені наступні підстави для позбавлення матері, батька батьківських прав якщо вони: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Постановою Пленум Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини, інших осіб, які незаконно їх утримують та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Аналіз сукупності наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги в частині відібрання неповнолітньої дитини у відповідачки без позбавлення батьківських є обгрунтованими та доведеними встановленими у судовому засіданні доказами, оскільки у судовому засіданні об'єктивно встановлено факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та внаслідок чого неповнолітній знаходився у обставинах, які загрожували його життю та здоров'ю. При цьому судом не береться до уваги думка неповнолітнього, який бажає проживати зі своєю матір'ю, бо залишення дитини у матері є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання дитини. Таким чином, позовні вимоги в частині відібрання неповнолітнього [PERSON] у відповідачки без позбавлення її батьківських прав та передання дитини на піклування позивача задовольняються судом повністю виключно в інтересах неповнолітнього [PERSON] Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, судом встановлено наступне. Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стану здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші істотні обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. З урахуванням сукупності наведених обставин та зазначених вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частки від її доходу . але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача. Таким чином, в цій частині і в цілому позовні вимоги задовольняються судом повністю. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідачки на користь держави підлягають стягненню 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, ставка судового збору за подання позову немайнового характеру, що передбачено ст. 4 ч. 2 п.1 п.п.2 ЗУ «Про судовий збір», а всього у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved