Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

05 березня 2016 року позивач звернувся з позовом до виконкому Павлоградської міської ради про визнання рішень №671 та №672 від 13 жовтня 2015 року незаконними та їх скасування. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі рішень виконкому №559 та №560 від 13 липня 2011 року він був призначений опікуном двох неповнолітніх онуків: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки їхня мати померла [INFO], а батько [PERSON] хворіє на туберкульоз з 1997 року. 18 грудня 2015 року службою у справах дітей йому були надані два рішення виконкому Павлоградської міської ради №671 та №672 від 13 жовтня 2015 року про втрату неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та припинення над ними піклування. Тобто було припинено піклування позивача над онуками, які були передані батькові для подальшого виховання та утримання. Зазначені рішення виконкому позивач вважає незаконними, оскільки вони прийняті на підставі висновку лікарської консультативної комісії Павлоградського протитуберкульозного диспансеру № 601 від 21 серпня 2015 року, який не містить інформації про те, чи пройшов [PERSON] хіміотерапію та контрольне обстеження як обов'язкове лікування, виконкомом не досліджені докази і протиріччя за обставинами лікування [PERSON], той факт, що висновок № 601 є останнім за часом прийняття, на думку позивача не є доказом того, що [PERSON] вилікувався повністю. Крім того висновок органу опіки та піклування про можливість повернення дітей на виховання та утримання батькові є необґрунтованим, оскільки [PERSON] проживає у двокімнатній квартирі, крім нього там живе мати [PERSON] - [PERSON], якій 85 років і яка тривалий час хворіє на дифузний фіброз обох легенів, але без загострення туберкульозу. Саме у кімнату, яку займає [PERSON] батько хоче помістити на проживання двох різностатевих дітей, яким по 17 років, що є грубим порушенням етичних та санітарно-побутових норм та умов. Також батько дітей [PERSON] є інвалідом третьої групи із обмеженням щодо працевлаштування, отримує пенсію по інвалідності, розмір якої після відрахування аліментів складає 511 грн, що вказує на недостатність матеріальних умов для утримання дітей. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на доводи, викладені у письмовому запереченні, а саме та те, що 21 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до служби у справах дітей з заявою про зняття піклування з його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. До заяви був доданий висновок лікарської консультативної комісії КЗ «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» ДОР № 601 від 21 серпня 2015 року згідно якого [PERSON] завершив лікування та переведений до групи вилікуваних, за станом здоров'я може контактувати з дітьми та виконувати батьківські обов'язки. Цей висновок ЛКК виданий в межах чинного законодавства та не був оскаржений. Враховуючи наданий документ щодо стану здоров'я батька та проведені дії з перевірки його житлово-побутових умов службою у справах дітей був зроблений висновок про можливість повернення неповнолітніх дітей на виховання батькові [PERSON] Підставою призначення опікунства над дітьми було погіршення стану здоров'я їхнього батька [PERSON], а не неналежні матеріально-побутові умови. Посилання позивача на незначний дохід батька не може бути підставою для надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями виконкому №671 та №672 від 13 жовтня 2015 року, які оскаржуються, був лише змінений статус дітей, але порядок та місце проживання дітей даними рішеннями не встановлювався. Зазначені рішення прийняті в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, відповідають вимогам чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на даний час стан його здоров'я не перешкоджає виховувати дітей, тому підстав для продовження опіки над дітьми немає. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтвердив висновок про можливість повернення неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на виховання батькові [PERSON], оскільки за станом здоров'я батько може виконувати батьківські обов'язки, у зв'язку з закінченням лікування набув право самостійно виховувати дітей. Представник КЗ «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» ДОР у судовому засіданні пояснив, що з 1997 року [PERSON] періодично перебував на обліку у протитуберкульозному диспансері, на даний час він закінчив повний курс лікування, здоровий, не представляє загрози для оточуючих, але продовжує знаходитись під наглядом на випадок рецидиву туберкульозу. Протипоказань для проживання дітей разом з [PERSON] немає. Представник служби у справах дітей Павлоградської міської ради у судове засідання не з'явився. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. З матеріалів справи видно, що рішеннями виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 559, 560 від 13 липня 2011 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки їхня мати [PERSON] померла [INFO], батько [PERSON] згідно з висновком ЛКК ОКЗ «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» від 16 червня 2011 року за станом здоров'я не може виконувати батьківські обов'язки. Опікуном був призначений [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до пунктів 13, 27, 50 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 року № 866, дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі заяви матері, батька про повернення їм дитини та висновку органу опіки та піклування про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові. Опіка, піклування припиняється у разі передачі дитини батькам. 21 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до служби у справах дітей з заявою про зняття піклування [PERSON] над його дітьми, оскільки згідно висновку ЛКК він завершив лікування, може контактувати з дітьми, бажає займатися вихованням та утриманням своїх дітей (а.с.40). До заяви був доданий висновок лікарської консультативної комісії КЗ «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» ДОР № 601 від 21 серпня 2015 року, згідно якого [PERSON] отримував лікування з 08 квітня 2013 року по 30 квітня 2015 року, лікування завершив, переведений до групи вилікуваних, за станом здоров'я може контактувати з дітьми та виконувати батьківські обов'язки (а.с.12). Раніше наданий висновок ЛКК № 70 від 03 лютого 2015 року (а.с.11), на який посилається позивач, не спростовує більш пізнього висновку № 601 від 21 серпня 2015 року, оскільки був наданий до завершення [PERSON] лікування. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.38). 24 вересня 2015 року спеціалістами служби у справах дітей було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.39). 25 вересня 2015 року службою у справах дітей наданий висновок № 406 про можливість повернення неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на виховання батькові [PERSON] (а.с.37). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON], опитані у судовому засіданні, пояснили, що вони не заперечують проти зняття піклування з дідуся та передачу їх на виховання батькові, у них з батьком добрі відносини, вони піклуються один про одного. Рішеннями виконкому Павлоградської міської ради № 671, 672 від 13 жовтня 2015 року неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] визнані такими, що втратили статус дітей, позбавлених батьківського піклування, припинено піклування над неповнолітніми у зв'язку з передачею їх на виховання батькові [PERSON] (а.с.9-10). Зазначені рішення відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки згідно ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дітей. [PERSON] не позбавлений батьківських прав, за станом здоров'я може виконувати батьківські обов'язки, недостатнє матеріальне забезпечення, на яке посилається позивач, не може бути підставою для позбавлення батька права на проживання з ним дітей та їх особисте виховання. Статтею 29 ЦК України передбачено право дитини, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирати собі місце проживання. Рішеннями виконкому, що оскаржуються, змінений статус дітей, однак місце їх проживання не визначено, таким чином не порушуються їх права на вільний вибір місця проживання. Позивач є інвалідом другої групи (а.с.5), звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed