Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

06 листопада 2015 року позивач звернулася до суду із позовом та просила встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] в [ADDRESS] з 2007 року та до часу відкриття спаждщини 24 серпня 2014 року, але не менше 5 років. Позивач обгрунтувала свій позов тим, що з 2007 року проживала разом зі своїм батьком [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. 24 серпня 2014 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина. Встановлення даного факту позивачу потрібно для оформлення права на спадщину. Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву та наполягала на її задоволенні. Представник позивача просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 6). Згідно особового рахунку на квартиру [ADDRESS] у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] та [PERSON], яка являється матір»ю позивачки. [PERSON] померла 28.01.2003 року. Згідно домової книги (а.с. 9, 10) [PERSON] був зареєстрований [INFO] з 02.07.1997 року. Відповідно до договору дарування від 07.10.1996 року (а.с. 8) [PERSON] подарувала [PERSON] 2/9 частини жилого будинку, що знаходиться в місті Чернігові по вулиці Воровського, 42 і розташований на земельній ділянці розміром 996 кв.м. Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 15.09.1999 року виданого [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів від 16 серпня 1999 року №222 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0111 га. Одночасно на державному акті на право приватної власності на землю мається запис, що по даному документу продано 0,0086 га, згідно договору купівлі-продажу від 02.03.2005 року №383 [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] показала суду, що спочатку вона проживала у бабусі, а потім на вул. Бєлова. ЇЇ батько [PERSON] проживав разом з нею до дня смерті та сплачував комунальні платежі за [ADDRESS]. Будинок по вул. Вороського був в непридатному для проживання становищі. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 24 серпня 2014 року (а.с. 5). Згідно наданої інформації Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою від 18.12.2015 року, вбачається, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, судом необхідно враховувати правила частини 2 ст. 3 СК України проте, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Свідок [PERSON] показала суду, що була сусідкою [PERSON], яка проживала зі своїм батьком з 2007 року та до дня його смерті. Свідок [PERSON] дала свідчення суду проте, що є сусідкою та подругою [PERSON] З 2007 року [PERSON] проживала зі своїм батьком в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] помер в лікарні. Частиною 2 ст. 16 ЦК України, визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов»язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивачка звернулася до суду з позовною вимогою про встановлення факту постійного проживання разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] з 2007 року і до дня смерті 24 серпня 2014 року, але не менше 5 років, проте одночасно посилалася на ст.ст. 256-259 ЦПК України, що регулюють розгляд заяв в окремому провадженні. Статтею 4 ЦПК України, визначені способи захисту, які застосовуються судом, зокрема здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачка [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та не зверталася до нотаріуса для прийняття спадщини, що свідчить про відсутність письмової відмови нотаріуса та відсутність заведеної спадкової справи, тому суд не знаходить підстави для задоволення позову про встановлення факту постійного проживання разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] з 2007 року і до дня смерті 24 серпня 2014 року, але не менше 5 років, оскільки є спадкоємицею першої черги та при подачі позовної заяви до суду керувалася нормами закону, що регулюють розгляд заяв в окремому провадженні та жодним чином задоволення позову у спосіб заявлений позивачем не відновить жодних її прав, так як суд не вбачає їх порушення враховуючи, що позивач є спадкоємицею першої черги.

Outcome: dismissed