Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

06 березня 2019 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Дунаєвецької державної нотаріальної контори Хмельницької області Магера Ніна Філімонівна про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно ( ціна позову 136563 грн.) посилаючись на те, що [INFO] помер її прадід [PERSON] та відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя, а саме 22.03.2007 року, прадід залишив заповіт, посвідчений секретарем Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області Підлапушною Т.М.. зареєстрований в реєстрі за № 19, згідно заповіту прадід на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження - «все моє майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS], а саме домоволодіння та земельну частку ( пай), на яке за законом я маю право , заповідаю [PERSON] », тобто позивачці. Позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину, інших спадкоємців майна померлого як за законом так і за заповітом, які би прийняли спадщину та претендували на неї, немає. На теперішній час позивачка бажає оформити свої права на спадкове майно та отримати свідоцтва про право на спадщину на нього, з приводу чого звернулась до державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори Магери Н.Ф. Нотаріус, ознайомившись з наданими позивачкою документами, 14.02.2019 року відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що втрачені правовстановлюючі документи та в заповіті не вказана конкретна адреса спадкового будинку та у видачі свідоцтв про право на спадщину на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Лисецької сільської ради згідно поданих Державних актів на право власності на змельні ділянка серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , оскільки вказані земельні ділянки не зазначені в заповіті та видала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. А тому позивачка звернулася до суду та просить тлумачити заповіт, складений 22 березня 2007 року з боку [PERSON] , який посвідчений секретарем Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, що зареєстрований в реєстрі за №19 наступним чином, що [PERSON] , [INFO] , що народився в [ADDRESS] Хмельницької області та проживає в с. Лисець Дунаєвецького району Хмельницької області на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно,яке знаходиться за адресою [ADDRESS], а саме домоволодіння та земельну ділянку площею 0,82 га і площею 0,15 га, що належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та серії [NUMBER] , на яке за законом має право , заповідає [PERSON] , а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , як за спадкоємицею за заповітом, що належали померлому [INFO] [PERSON] . Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 09.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори Хмельницької області Магеру Н.Ф.. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила її задовольнити ,пославшись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, однак надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : державний нотаріус Дунаєвецької державної нотаріальної контори Хмельницької області Магера Н.Ф. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки та свідка, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або двох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно з ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Загальним правилом тлумачення заповітів є тлумачення його самими спадкоємцями, а лише за наявності між ними спору - судом. Тлумачення заповіту має на меті усунення незрозумілостей у буквальному змісті заповіту, при цьому повинна забезпечуватись найбільш повна реалізація не тільки дійсної, а й припустимої волі спадкодавця. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. При тлумаченні заповіту аналізується як буквальне значення слів і понять, так і мета заповіту, сутність кожного із положень, викладених у заповіті, ураховуються інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22.03.2007 р. секретарем Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області Підлапушною Т.М. за №19 посвідчено заповіт, складений [PERSON] .. Із змісту даного заповіту вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, яке знаходиться за адресою [ADDRESS], а саме: домоволодіння та земельну частку (пай), на яке за законом він має право, заповів [PERSON] (а.с.11). Статтями 1233, ч.1 ст.1235, 1254 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Із копії спадкової справи №311-2011, заведеної 26.09.2011 року після смерті [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкоємицею померлого за заповітом є [PERSON] , яка прийняла спадщину. Позивачка, як спадкоємець за заповітом майна [PERSON] , звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори 14.02.2019 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Лисецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 22 березня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 19. після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що в заповіті не вказана конкретна адреса спадкового будинку, а тому заповіт підлягає тлумаченню. Також [PERSON] , яка діє по довіреності від імені [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Лисецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 22 березня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 19, після померлого [INFO] [PERSON] на дві земельні ділянки цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, на території Лисецької сільської ради, згідно поданих державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданих Дунаєвецького райдержадміністрацією 10.02.2009 року, оскільки вказані земельні ділянки не визначені в заповіті від 22.03.2007 року (а.с.12-13). Спадковим майном після смерті [PERSON] являється домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лисецької сільської ради, площею 0.82 га, кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та площею 0.15 га, кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного акту серіії [NUMBER] . Оскільки заповіт містить суперечливі положення, зокрема є розбіжності у заповіті та правостановлюючих документах на нерухоме спадкове майно, тому заповіт слід розтлумачити. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що нею, як секретарем Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, 22 березня 2007 року посвідчено заповіт складений [PERSON] в якому останній не конкретизував, яке саме майно він заповідає. Заповіт був складений на домоволодіння, а також на все майно, яке належало померлому при складанні заповітом. При складанні заповіту [PERSON] бажав заповіти домоволодіння та дві земельні ділянки, інших заповітів він не складав. Беручи до уваги, що спадкодавець [PERSON] на день складання заповіту і на день відкриття спадщини був власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також двох земельних ділянок розміром 0,82 га та 0,15 га, які розташовані на території Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області на підставі державних актів серії [NUMBER] , виданого 10.02.2009 року та серії [NUMBER] , виданого 10.02.2019 року, а тому слід розтлумачити заповіт та встановити, що волею [PERSON] було заповісти все своє майно, яке знаходиться за адресою с . Лисець Дунаєвецького району, а саме домоволодіння та земельну ділянку площею 0,82 га і площею 0,15 га, що належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та серії [NUMBER] , на яке за законом має право , заповідає [PERSON] . Щодо позовних вимог про визнання права власності за [PERSON] , 1999 року народження на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , що зазначені у технічному паспорті на житловий будинок під літерами: А1 - житловий будинок площею забудови 78,0 кв.м.,Б- сарай площею забудови 61,5 кв.м, В -сарай,площею забудови 15,8 кв.м, Г -літня кухня площею забудови 44,7 кв.м, Д -гараж площею забудови 27,3 кв.м, Е-вбиральня площею забудови - 1,0 кв.м як за спадкоємицею за заповітом, що належали померлому [INFO] [PERSON] , то суд зазначає наступне. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2019 року державний нотаріус Дунаєвецької державної нотаріальної контори не може видати [PERSON] , яка діє по довіреності від імені [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Лисецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 22 березня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 19. після померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що втрачені правовстановлюючі документи. Однак, належність житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [PERSON] підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 21 грудня 1991 року, зареєстрованого в Дунаєвецькому КП «Інвентарбюро» в реєстрову книгу за №2-292, виданого на підставі рішення виконкому Дунаєвецької районної ради №166 від 26.09.1988р., технічним паспортом КП «Інвентарбюро» Дунаєвецької районної ради від 04 лютого 2019 року, виданого на ім`я [PERSON] на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд від 05.02.2019 року, відповідно до якого інвентаризаційна вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами складає 136565 грн. та довідкою №49 від 05 лютого 2019 року, виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро», з якої слідує, що в [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 21.12.1991 року. Крім того, позивачкою в приводу втрати свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Дунаєвецької районної ради народних депутатів №166 від 26.09.1988р. в [ADDRESS] виданого на ім`я [PERSON] було подане оголошення в газету «Дунаєвецький вісник» №8 (12020) від 21 лютого 2019 року про визнання вказаного правовстановлюючого документа недійсним, в зв`язку з його втратою. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В статті 316 цього Кодексу зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином спадкуванню підлягає майно, яке належало спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Отже, враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину, є спадкоємцем майна померлого за заповітом, остання не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, з причин його втрати, що є перешкодою для набуття права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно в нотаріуса, тому за нею, як єдиним спадкоємцем, слід визнати право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в . [ADDRESS] . Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved