Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

04 травня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02.06.2016 року о 17:45 год. в м. Бахмут Донецької області по вул. Артема, 50 відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - відповідач). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2016 року по справі № 219/5514/16-п винним у настанні ДТП визнано відповідача по справі - [PERSON] . На виконання вимог Закону України № 1961-ІV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. 26.09.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. На замовлення Моторного (транспортного) страхового бюро України ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» було виконано висновок № 151 від 11.07.2016 року про оцінку транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складає 12 456,30 грн. Виконання зазначеного звіту підтверджується актом виконаних робіт від 18.08.2016 року, рахунком № 9429 від 01.08.2016 року та платіжним дорученням № 9429рв від 22.08.2016 року про оплату послуг аварійного комісара у розмірі 779,94 грн. 13.01.2017 року [PERSON] здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 11 209,12 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 207рв від 13.01.2017 року. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 11 989,06 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, то відповідач, що особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду. [PERSON] було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді відповідачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства України, з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню 11 989,06 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 11 989,06 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 09 годину 15 хвилин 19 квітня 2019 року, яке в подальшому відкладено на 21 травня 2019 року на 08 годину 30 хвилин у зв`язку із знаходженням судді у відгулах. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2019 року судове засідання відкладено на 14 годину 30 хвилин 22 липня 2019 року для надання можливості відповідачу [PERSON] ознайомитися із копією позовної заяви і додатками до неї, яке в подальшому відкладено на 28 серпня 2019 року на 14 годину 30 хвилин у зв`язку із знаходженням судді на лікарняному. 30 липня 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання про призначення судової авто технічної експертизи, в якому відповідач просить призначити по справі № 219/2318/19 судову авто технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 1.Яка ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , на день пошкодження у ДТП, яка мала місце 02.06.2016 року; 2.Яка вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , з урахуванням зносу, заміни пошкоджених деталей, якщо така заміна проводилась; 3.Яка вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , з урахуванням зносу, без проведення заміни пошкоджених деталей; 4.Яка остаточна вартість автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , з урахуванням деталей, які не були пошкоджені в результаті ДТП, яке мало місце 02.06.2016 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2019 року судове засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 21 листопада 2019 року в зв`язку з неявкою позивача, для надання останньому можливості ознайомитися із клопотанням відповідача про призначення судової авто технічної експертизи, та висловити свою думку щодо вказаного клопотання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року клопотання [PERSON] про проведення судової автотехнічної експертизи задоволено, призначено по справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз імені заслуженого професора Бокаріуса М.С. (м. Харків, вул. Золочівська, 8А); провадження по цивільній справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, справу призначено до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 28 липня 2020 року. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Представник позивача подав на адресу суду заяву, в якій вона просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Подала на адресу суду заяву, в якій він просить справу розглядати без її участі, позовні вимогивизнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. (рішення ЄСПЛ по справі «Мельник проти України») Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 02.06.2016 року о 17:45 год. в м. Бахмут Донецької області по вул.. Артема, 50 відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «DAEWOO MATIZ», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а. с. 10-12, 17-18). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень (а. с. 18а). Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2016 року по справі № 219/5514/16-п винним у настанні ДТП визнано відповідача по справі - [PERSON] (а. с. 19-20). 26.09.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 13). На замовлення Моторного (транспортного) страхового бюро України ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» було виконано висновок № 151 від 11.07.2016 року про оцінку транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складає 12 456,30 грн. (а. с. 22-25, 26-29). Виконання зазначеного звіту підтверджується актом виконаних робіт від 18.08.2016 року (а. с. 30), рахунком № 9429 від 01.08.2016 року (а. с. 31), та платіжним дорученням № 9429рв від 22.08.2016 року про оплату послуг аварійного комісара у розмірі 779,94 грн. (а. с. 32). 13.01.2017 року [PERSON] здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 11 209,12 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Bora», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 207рв від 13.01.2017 року (а. с. 35). Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 11 989,06 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, то відповідач, що особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду. [PERSON] було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді відповідачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована (а. с. 38-39, 40). Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства України, з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню 11 989,06 грн. Відповідно до Преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (далі - Закон України № 1961-ІV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1 Закону № 1961-ІV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону № 1961-ІV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Частиною першою статті 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Разом із тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Також в постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов`язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), роз`яснено судам, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та задоволення позову щодо вимоги майнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved