Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

06.12.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.09.2001 вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого народилось двоє дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Однак подружнє життя у них не склалося, тому вони припинили шлюбні відносини з серпня 2019 року, шлюб існує формально і збереження його неможливе. Ухвалою від 17.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 17). Ухвалою від 12.03.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду (а.с. 23). В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов, просив розірвати шлюб. Пояснив, що з серпня з 2019 року вони з відповідачкою не підтримують подружніх стосунків. 05 серпня 2019 року за їх спільним рішенням відповідач подала позов про розірвання шлюбу та 25 жовтня 2019 року на підставі їх заяв було ухвалено рішення про розірвання шлюбу, після чого відповідачка вирішила подати апеляційну скаргу і відмовилась від позову. Він сплачує аліменти, допомагає старшій дочці в навчанні. Живе з батьками. Він не бачить можливості збереження шлюбу,оскільки вважає, що відповідачка протягом їх сімейного життя зверхньо, принизливо ставилась до нього, зраджувала. Він не бажає, що молодша дочка зростала в таких умовах, була свідком їх скандалів. Вважає, що має право на родинне щастя, мати можливість створити нову сім`ю. Почуття любові і поваги до дружини ним втрачено. А тому примирення вважає неможливим. Відповідачка [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилась. Причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань з приводу своєї неявки суду не подала. 02.06.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому зазначила, що позовні вимоги є неаргументованими та необ`єктивними. У неї збереглися почуття любові, поваги та порозуміння до чоловіка. Крім того зазначено, що позивач не наводить переконливих доводів того, чому подальше спільне життя подружжя є недоречним, які саме його інтереси суперечать перебуванню у шлюбі, що мають істотне значення. Розірвання шлюбу є крайнім заходом, який може бути задоволений тільки в разі встановлення судом обставин про неможливість збереження сім`ї. Також розірвання шлюбу безпосередньо впливає на психічний та духовний розвиток їхньої доньки [PERSON] [INFO] . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши відзив відповідача, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2001 року у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 11, прізвища після державної реєстрації шлюбу у чоловіка та дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а. с. 7). Від шлюбу у них народилось двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 06.12.2019 року та свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а. с. 8-9). Старша дочка сторін досягла повноліття. Молодша дочка, як визнано позивачем, проживає з матір`ю. Крім того встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 359/7181/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З матеріалів справи встановлено, що 05.08.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу 05.08.2019. а 25.10.2019 подала заяву. Якою просила слухати її позовну заяву в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а. с. 3-5, 24 цивільна справа № 359/7181/19). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а. с. 26-27, цивільна справа № 359/7181/19). Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 прийнято відмову [PERSON] від позову. Визнано нечинним рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.10.2019, провадження у справі закрито (а. с. 50-53, цивільна справа № 359/7181/19). На даний час відповідач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу не згідна. Позивач вважає примирення неможливим. Як визначено ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч. 4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Сімейного кодексу України, кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Поняття шлюбу визначено ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, за змістом якого шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч. 9, 10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, за змістом п. 3 ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи вище викладене, а також те, що за період розгляду справи, позов подано до суду 06.12.2019, подружжя не примирилось, разом не проживають, позивач за його внутрішнім переконанням втратив почуття взаємної любові та поваги до дружини і наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його право на припинення шлюбних відносин та право на сім`ю в розмінні вищенаведених положень Сімейного кодексу України. Заперечення відповідача щодо можливості збереження шлюбу за вищевказаних встановлених судом обставин суд вважає необґрунтованими і недоведеними. Питання відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору позивач не порушує, залишає витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved