Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

05 вересня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на домоволодіння № 43 по вулиці Тенісній, 43 в місті Маріуполі та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням вказаного будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 21111 від 18 травня 1998 року належить домоволодіння № 43 по вулиці Тенісній в місті Маріуполі. Відповідач [PERSON] є чоловіком її доньки, яка померла у грудні 2014 року. У даний час відповідач в її будинку не проживає, але залишається зареєстрованим у ньому. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким. Позивач до зали суду не прибула, надавши заяву, якою просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, та за адресою, зазначеною позивачем у позові. За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з реєстраційного свідоцтва Маріупольського бюро технічної інвентаризації, домоволодіння № 43 по вулиці Тенісній в місті Маріуполі належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі біржового контракту № 21111 від 18 травня 1998 року. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16, 386, 391 ЦК України. Так, відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті\~405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Згідно із довідкою № 35 від 10 грудня 2012 року, виданою Комітетом самоорганізації населення «Азовець» на імя [PERSON], в будинку № 43 по вулиці Тенісній в місті Маріуполі зареєстрований [PERSON], [INFO], однак з 2005 року в ньому не проживає. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів предявленого позову, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач, будучи колишнім зятем позивача, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши предявлений позов. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 551,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved