Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

05.10.2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СКМЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4493,62 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду. Позов мотивує наступним. 20.09.2001 року відповідно до наказу №304 від 20.09.2001 року вона була прийнята на роботу комплектувальником виробів та інструменту до механізованого цеху №1 до ВАТ «СКМЗ». 20.07.2011 року ВАТ «СКМЗ» було перейменовано на ПАТ «СКМЗ». 27.04.2018 року ПАТ «СКМЗ» було перейменовано на ПрАТ «СКМЗ» 16.12.2019 року вона була звільнена з ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» відповідно до наказу №120 від 16.12.2019 року за п.1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. При звільненні їй була видана трудова книжка, однак не було проведено розрахунок по заробітній платі за грудень 2019 року в розмірі 4493,62 грн. Остаточний розрахунок до теперішнього часу відповідачем не здійснений, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою. Просить суд стягнути з ПрАТ «СКМЗ» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 4493,62 грн та стягнути з ПрАТ «СКМЗ» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 17.12.2019 року по день ухвалення рішення судом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності. Зазначила, що наполягає на позовних вимогах та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ПрАТ «СКМЗ» в судове засідання не з`явився. Про місце і час судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] 04.11.2020 року через канцелярію суду надав письмові пояснення, відповідно до яких позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4493,62 гривень визнає. При вирішенні питання стягнення середнього заробітку просить суд, застосувати принцип співмірності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути цивільну справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України\~та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізував обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі наказу №304 від 20.09.2001 року [PERSON] була прийнята до ВАТ «СКМЗ» комплектувальником виробів та інструменту до механізованого цеху №1. Наказом №120 від 16.12.2019 року за п.1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін її було звільнено з ПрАт «СКМЗ». Положеннями\~ст.43 Конституції України\~гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпПУ\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За положеннями\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5\~ст. 97 КЗпП\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Як закріплено\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а також\~ст. 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1\~ст.116 КЗпП України\~виплата всіх сум належних працівнику від підприємства сум провадиться в день звільнення, а в разі відсутності працівника в день звільнення - не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 116 цього Кодексу\~встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно довідки ПрАТ «СКМЗ» про заборгованість по заробітній платі № 679 від 14.09.2020 року, позивачці [PERSON] не виплачена заробітна плата за грудень 2019 року в розмірі 4493,62 грн. Наявність та розмір заборгованості по зарплаті сторонами не оспорюється, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~передбачений прямий обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України. Отже, не проведення розрахунку з працівником у зазначені строки в свою чергу є підставою для відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 32\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з п. 21\~Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.1999 року\~при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100\~(з наступними змінами і доповненнями), далі - Порядок. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Згідно з п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати позивача буде період з 17.12.2019 року (наступний день після звільнення) - по 12.11.2020 року. (день винесення рішення). Згідно довідки від 14.09.2020 року, середньоденна заробітна плата позивачки [PERSON] становить 226,32 гривень, а після утримання податків та зборів 182,19 гривень. Суд вважає, що розрахунок середнього заробітку необхідно проводити саме із суми середньоденної заробітної плати, а саме 226,32 гривень (без утримання податків та зборів), виходячи з наступного. Згідно з абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Окрім того, у постанові у справі № 359/10023/16-ц\~ від 18.07.2018 року, Верховний Суд виклав правову позицію щодо утримання прибуткового податку із визначених судом сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника. Відповідно до вказаної позиції - системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.\~\~ Таким чином, сума середньоденної заробітної плати позивача для розрахунку середнього заробітку складає 226,32 гривень. При розрахунку кількості робочих днів за період з 17.12.2019 року по 12.11.2020 року, суд виходить з наступного. Відповідно до наданих до суду письмових пояснень представника відповідача [PERSON] та доданих документів, у грудні кількість робочих днів після звільнення позивача з підприємства складала 9 робочих днів, у січні 2020 року 13 днів, у лютому 12 днів, у березні 21 день, у квітні 21 день, у травні 6 днів, у червні 8 днів, у липні 10 днів, у серпні 8 днів, у вересні 8 днів, у жовтні - 8 днів, у листопаді 8 днів. Відповідно до наказу № 59А від 18.03.2020 року та постанови № 2 від 18.03.2020 року на період часу з 18.05.2020 року по 18.07.2020 року встановлено робочий тиждень з двома робочими днями. Відповідно до наказу № 134 від 30.06.2020р. на весь період дії карантину також встановлений неповний робочий тиждень по 16 робочих часів на тиждень, тобто 2 робочих дні. Враховуючи вищевикладене, кількість днів за період з 17.12.2019 року по 12.11.2020 року складає 128 робочих дні. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розраховується наступним чином = 226,32 гривень (середньоденна заробітна плата) * 128 дня (затримки розрахунку при звільненні) = 28968,96 гривень. Згідно проведеного судом розрахунку позивачці підлягає виплата середнього заробітку за період з 17.12.2019 року по 12.11.2020 року в сумі 28968,96 гривень. Клопотання представника відповідача [PERSON] щодо застосування принципу співмірності при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повернути без розгляду представнику ПрАТ «СКМЗ» на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України, у зв`язку з тим, що ним порушено вимоги ч. 2 ст. 183 ЦПК України, а саме клопотання не містить підпису представника відповідача. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6\~ст.141 ЦПК України) У зв`язку з тим, що позивачкою [PERSON] було заявлено клопотання про відстрочення сплати судових витрат, яке судом задоволено, а також враховуючи те, що позовні вимоги позивачки задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність покладення судових витрат в розмірі 840,80 грн на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог про стягнення заборгованості та 840,80 гривень у зв`язку із задоволенням позовних вимог про стягнення середнього заробітку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved