Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

06.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.07.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Р25.981.74145 в розмірі 29250 грн. зі сплатою 3 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач станом на 31.12.2015 року не повернула отриманий кредит, не сплатила проценти та комісію на загальну суму 35181 грн. 71 коп. 31.12.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» (далі ТОВ «ФК «Рантьє») та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором №Р25.981.74145, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Рантьє». Також, 28.02.2017 року між ТОВ «ФК «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило найменування на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (далі ТОВ «НФС») укладено договір факторингу №28/02-1, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за договором №Р25.981.74145 від 23.07.2014 року на суму 35021 грн. 37 коп. Після відступлення прав вимоги [PERSON] було здійснено проплату на суму 39 грн. 20 коп. Посилаючись на вказані обставини та неналежне виконання кредитних зобов'язань, ТОВ «НФС» просить стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором на його користь 34982 грн. 17 коп. та 1762 грн. судового збору. 04.04.2018 року судом отримано надісланий представником відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву, в якому останній позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки [PERSON], починаючи з жовтня 2014 року, систематично не виконувала взяті на себе зобов'язання, не здійснювала погашення кредиту у визначеному розмірі. Також позовну заяву підписано не уповноваженою на те особою та позивач не мав повноважень на здійснення фінансових послуг, оскільки не є фінансовою установою, яка діє в порядку визначеному ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позивачем при визначенні суми боргу не було враховано суми сплаченого кредиту та відповідача не було повідомлено про заміну кредитора, а тому просить в задоволені позову відмовити. 23.04.2018 року судом отримано надіслану представником позивача ТОВ «НФС» відповідь на відзив, в якій останній посилається на те, що строк позовної давності позивачем не пропущено, що вбачається із наданої виписки по рахунку, оскільки відповідач продовжувала сплачувати в рахунок погашення отриманого кредиту грошові кошти, останній платіж здійснено 27.03.2017 року. Отже, строк позовної давності починається заново з кожної сплаченої відповідачем суми в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Р25.981.74145 від 23.07.2014. Зазначає, що відповідно до умов Статуту ТОВ «НФС» від 04.10.2017 року, а саме п. 13.10.2. до компетенції Директора належить видавати від імені Товариства довіреності та зобов'язання, а тому позовну заяву подано до суду та підписано уповноваженою особою. Діяльність позивача, пов'язана із стягненням заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та боржником, право грошової вимоги за яким було набуто позивачем згідно Договором факторингу та не є фінансовою послугою в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно не потребує жодних додаткових дозволів, ліцензій чи виключення особи до реєстру фінансових установ. Також вказує, що всі сплати здійснені відповідачем за кредитним договором № Р25.981.74145 від 23.07.2014 враховані при визначенні розміру заборгованості, що підтверджується відповідними документами, які знаходяться в матеріалах справи, а тому просить позов задовольнити. 22.06.2018 року судом отримано надіслані представником відповідача заперечення, в яких посилаючись на те, що у договорі факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року не передбачено право наступного відступлення ТОВ «ФК «Рантьє» права грошової вимоги третій особі та з підстав, викладених в тому числі, у відзиві, позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. 16.07.2018 року судом отримано надіслані представником позивача додаткові пояснення, в яких він просить позов задовольнити, відхиливши доводи представника відповідача, викладені у відзиві та запереченнях, враховуючи обставини зазначені у відповіді на відзив. У судове засідання представник позивача ТОВ «НФС» не з'явився. Представник за довіреністю Олешек О.М. подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала з підстав, викладених у ньому та заявах по суті справи, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник відповідача подав до суду клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку із участю в розгляді іншої справи. З'ясувавши думки учасників справи, з метою не порушення розумних строків розгляду вказаної справи, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки представником позивача подано відповідну заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, а відповідач та її представник, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явились, відповідач причини неявки не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду не подала, а вказані представником відповідача причини неявки, суд не вважає поважними, оскільки доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин [PERSON] не долучено. В зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши доводи, аргументи, що викладені у заявах по суті справи та матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити в повному обсязі з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 23 липня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Р25.981.74145 на поточні потреби в сумі 29250 грн. на строк 60 місяців зі сплатою 3 % річних від залишкової суми кредиту (п.п. 1.1-1.3. кредитного договору). Відповідно до п.2.1. кредитного договору № Р25.981.74145 позичальник повертає кредит разом з процентами за обслуговування кредитної заборгованості в 60 місячних внесках включно до 23 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Платежі здійснюються на транзитний рахунок № 29095498174145. Згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором, що визначений у п.6 кредитного договору № Р25.981.74145 сума щомісячного внеску повинна була становити 1227 грн. 58 коп., що складалась із тіла кредиту, процентів та комісії. ПАТ «Ідея Банк» взяті на себе зобов'язання виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі 29250 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №3576857-Р та №ТR.1638471 від 23.07.2014 року. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість в розмірі 35021 грн. 37 коп., з яких: 26743 грн. 99 коп. заборгованість за тілом кредиту, 8277 грн. 38 коп.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями, що підтверджується розрахунком заборгованості. З виписки по рахунку відповідача вбачається, що остання користувалась кредитними коштами та здійснювала їх повернення, хоча і неналежним чином, по 27.03.2017 року включно. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 07.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, після державної реєстрації розірвання шлюбу відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Зміна прізвища відповідачем також вбачається із паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 26.11.2014 року на ім'я [PERSON] 31 грудня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2, відповідно до умов якого право грошової вимоги в розмірі 35181 грн. 71 коп. за договором №Р25.981.74145, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 23.07.2014 року перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє». 28 лютого 2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет» укладено договір факторингу №28/02-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги в розмірі 35021 грн. 37 коп. за договором №Р25.981.74145, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 23.07.2014 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс». Зазначені обставини підтверджуються: кредитним договором №Р25.981.74145, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] 23.07.2014 року; договором факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року та витягом з додатку №2 до договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року; копією дозволу ПАТ «Ідея Банк» на відчуження придбаних прав вимоги від 06.02.2017 року; договором факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року та витягом з додатку №2 до договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року; випискою по рахунку [PERSON] за період з 01.01.2012 року по 21.02.2018 року; копіями статутів ТОВ «Фінансова компанія «Серет» та ТОВ «НФС»; виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ «Фінансова компанія «Серет» від 28.02.2017 року та відносно ТОВ «НФС» від 06.10.2017 року. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. 09.01.2018 року позивачем було направлено відповідачу письмові повідомлення про передачу позивачу права грошової вимоги та повідомлено про необхідність погашення усієї заборгованості за договором про надання кредиту №Р25.981.74145 від 23.07.2014 року в сумі 35021 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається з положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача ТОВ «НФС» перейшли всі права щодо вимоги заборгованості за кредитним договором № Р25.981.74145 від 23.07.2014 року укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] На момент укладення договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року ТОВ «ФК «Рантьє» було фінансовою установою із внесенням до відповідного реєстру, а отже мало право здійснювати фінансові послуги як фінансова компанія, зокрема-надання факторингу, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Згідно витягу 21.02.2017 року розпорядженням національної комісії державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 349 було виключено з державного реєстру фінансових установ інформацію про ТОВ «ФК «Рантьє» як про фінансову установу. Згідно свідоцтва на момент укладення договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року позивач із назвою на той час - ТОВ «ФК «Серет» також було фінансовою установою із внесенням до відповідного реєстру, а отже мало право здійснювати фінансові послуги як фінансова компанія, зокрема-надання факторингу. Згідно витягу 25.05.2017 року розпорядженням національної комісії державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2052 було виключено з державного реєстру фінансових установ інформацію про ТОВ «НФС» як про фінансову установу. Отже, на момент укладення договору факторингу №31/12-2 ТОВ «ФК «Рантьє» мало свідоцтво і відповідні повноваження фінансової установи, і згідно умов Договору факторингу отримало право грошової вимоги до боржників Банку, ставши новим кредитором за кредитними договором відповідача. Також позивач ТОВ «НФС» на момент укладення договору факторингу №28/02-1 мало свідоцтво і відповідні повноваження фінансової установи, тому отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ФК «Рантьє», ставши новим кредитором за кредитним договором відповідача. Позивач відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України мав право звернутись до суду як новий кредитор і дане право грошової вимоги до відповідача не зникло і після виключення його з державного реєстру фінансових установ. На даний час ТОВ «НФС» являється юридичною особою і його діяльність пов'язана, в тому числі, із стягненням заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем, право грошової вимоги за яким було набуто позивачем згідно Договором факторингу, яка не є фінансовою послугою в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно не потребує жодних додаткових дозволів, ліцензій чи включення особи до реєстру фінансових установ. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що згідно виписки за рахунком № 29095498174145 відповідачем було повернуто кошти в розмірі 7432 грн. 03 коп., які були зараховані на погашення заборгованості. Згідно витягу з Додатку №2 до Договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 року заборгованість за кредитним договором №Р25.981.74145 станом на дату продажу 31.12.2015 року становила 35181 грн. 71 коп., після чого до наступного продажу ТОВ «НФС», яке відбулось 28.02.2017 року, відповідачем здійснено сплати в розмірі 160 грн. 34 коп. А тому, сума продажу, яка вказана у витягу з Додатку №2 до Договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року становила 35021 грн. 37 коп. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 39 грн. 20 коп. Остатній платіж здійснено 27.03.2017 року, а тому сума заборгованості склала 34982 грн. 17 коп. Отже, всі сплати здійснені відповідачем за кредитним договором №Р25.981.74145 від 23.07.2014 року враховані, а тому не заслуговують на увагу посилання представника відповідача [PERSON] про їх неврахування, оскільки з наданих розрахунку, виписки по рахунку відповідача та квитанцій слідує, що розмір заборгованості позивачем визначено з їх урахуванням. Оскільки відповідачем зобов'язання по кредитному договору не виконано, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути із [PERSON] заборгованість на користь ТОВ «НФС» саме в сумі 34982 грн. 17 коп. З огляду на викладене вище, суд не вбачає і підстав для застосування строку позовної давності, так як з матеріалів справи та заяв по суті справи вбачається, що такий строк позивачем не пропущено. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 1762 грн. На підставі ст.ст. 526, 610, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України,

Outcome: approved