Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

05 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в сумі 610 0750 гривень, що еквівалентно 25 000 доларів США у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] угод про надання правової допомоги від 1 листопада 2013 року та від 19 червня 2014 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року закрито провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а саме, оскільки померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до того ж суду. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року апеляційну скаргу позивача задоволено. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду. 28 квітня 2017 року до Святошинського районного суду м. Києва від позивача надійшла позовна заява про уточнення, доповнення та зміну позовних вимог про відшкодування майнової шкоди. У позовній заяві позивач вказує, що 26 грудня 2016 року у судовому засіданні йому стало відомо про смерть відповідача. Позивач просив залучити спадкоємців, а саме [PERSON], як правонаступника відповідача [PERSON] 19 червня 2017 року суд задовольнив клопотання про залучення до матеріалів справи позовної заяви про уточнення, доповнення та зміну позовних вимог та залучення відповідача [PERSON] (том 1, а.с.154). Відповідно до розпорядження №1634 від 11.09.2017 р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2017 р. справа розподілена судді П'ятничук І.В. Згідно до ухвали від 13 вересня 2017 р. справа прийнята до провадження суддею П»ятничук І.В. 17 січня 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано недієздатною та призначено опікуна [PERSON] (т.1 а.с. 185, т.2 а.с. 18,19). 16 квітня 2018 року ухвалою суду [PERSON] залучено до розгляду справи, як законного представника відповідача [PERSON]. 09 липня 2018 року ухвалою суду [PERSON] залучено до розгляду справи, як законного представника відповідача [PERSON]. В останній редакції позовних вимог позивач просила суд стягнути зі спадкоємців [PERSON]та [PERSON]грошові кошти у сумі 650 750 гривень та суму судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що між нею-[PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено угоду про надання правової допомоги від 01 листопада 2013 року та 19 червня 2014 року. За свої послуги відповідач отримала винагороду у сумі 25 000 доларів США. Однак, [PERSON] як адвокат надала непрофесійну допомогу позивачу. Внаслідок неналежної правої допомоги чоловік позивачки який був засуджений до 9 років позбавлення волі, та в інтересах якого позивач і оформлювала угоду про надання правової допомоги, не отримав рішення щодо звільнення його з місць позбавлення волі. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано: угоду про надання правової допомоги від 01 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах засудженого [PERSON]; угоду про надання правової допомоги від 19 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах засудженого [PERSON]; розписку від імені [PERSON] від 24 січня 2014 року; рішення дисциплінарної палати КМ КДКА від 18 червня 2015 року. Посилаючись на обставини викладені в новій редакції позовної заяви та на підставі ст.ст. 11,16,608,1166,1218,1219,1281,1282 ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказуючи на те, що нею особисто було передано адвокату [PERSON] 25000 доларів США, за надання правової допомоги щодо звільнення її чоловіка з місць позбавлення волі, однак, отримавши вказані кошти адвокатом не було надано кваліфікованої правової допомоги через що її чоловік так і залишився відбувати покарання. В подальшому в судове засідання не заявилась, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в її відсутності. Представник позивача адвокат Романік О.О., в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Законний представник - опікун відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями. Тому є можливим розгляд справи в відсутності вказаного представника. Представник відповідачів адвокат Черненко В.А. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заявлених позовних вимог, вказуючи на те, що обґрунтовуючи заявлені позовні вимог, позивач посилається на не належне виконання адвокатом [PERSON] взятих на себе зобов'язань, однак доказів щодо вказаних обставин суду не надано, договір не є розірваним. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачів, свідка [PERSON], вважає встановленими наступні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилась 26.07.1955 р. та з 28.02.1986 р. перебуває і зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.4). 01.11.2013 р. між [PERSON] яка діє в інтересах засудженого [PERSON] та [PERSON], як фахівцем в галузі права яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 31.05.2011 р. відповідно до Закону України «Про адвокатуру» укладено угоду про надання правової допомоги згідно якої довіритель доручає, а захисник приймає на себе зобов'язання щодо надання юридичної допомоги та захисту свобод та інтересів засудженого в обсязі та на умовах, передбачених цією угодою. Також зазначено, що при виконання даної угоди захисник керується законодавством України, Законом України «Про адвокатуру», нормами міжнародного права, діючими підзаконними і іншими нормативними актами ( а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 31.05.2011 р. № 12-2-13 ( а.с. 7). Згідно до наданого ордера від 19.06.2014 р. адвокат [PERSON] захищає інтереси по кримінальній справі [PERSON] в Ковельському міськрайонному суді Волинської області ( а.с. 8). Відповідно до наданої суду розписки від 24.01.2014 р. [PERSON] отримала, як адвокат [PERSON] засудженого за ознаками ч.4 ст.189 КК України до 9 років позбавлення волі, від [PERSON] суму 25000 доларів США для вирішення судових питань, щодо звільнення [PERSON] Вирішення питань або повернення грошових коштів гарантує. ( а.с. 10). Також, 19 червня 2014 р. між [PERSON] яка діє в інтересах засудженого [PERSON] та [PERSON], як фахівцем в галузі права яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 31.05.2011 р. відповідно до Закону України «Про адвокатуру» укладено угоду про надання правової допомоги згідно якої довіритель доручає, а захисник приймає на себе зобов'язання щодо надання юридичної допомоги та захисту свобод та інтересів засудженого в обсязі та на умовах, передбачених цією угодою. Також зазначено, що при виконання даної угоди захисник керується законодавством України, Законом України «Про адвокатуру», нормами міжнародного права, діючими підзаконними і іншими нормативними актами ( а.с. 11). Відповідно до вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2010 р. [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів передбачених ст.ст. 189 ч.4, 189 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. ( а.с. 38-53). Згідно ухвали Апеляційного суду Волинської області від 22 серпня 2014 року апеляційні скарги засудженого [PERSON] та його захисника [PERSON] залишені без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2014 р. про відмову в задоволенні заяви [PERSON] з доповненнями, поданими його захисником адвокатом [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2010 р., ухвал апеляційного суду Волинської області від 18.03.2011 р., та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 07.02.2012 р. ( а.с. 34-35). Також на підтвердження доводів невиконання [PERSON] умов угод, долучила не засвідчену копію рішення дисциплінарної палати Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18 червня 2015 року, в подальшому судом витребувано належним чином оформлену копію даного рішення. яким встановлено некомпетентність та недобросовісність адвоката [PERSON] під час надання правової допомоги засудженому [PERSON], а також те, що власноруч складаючи розписку такого змісту, адвокат грубо порушила присягу адвоката й не мала наміру дотримуватися принципу верховенства права, законності та не мала наміру чесно та сумлінно забезпечувати право на захист. Вирішуючи питання обрання виду дисциплінарного стягнення, комісія адвокатури враховувала обставини вчинення проступку, його наслідки, особу адвоката, те, що адвокат [PERSON] раніше притягувалася до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики; що мали місце випадки скарг на дії адвоката й повернення нею гонорару, у зв'язку з чим в порушенні дисциплінарної справи було відмовлено за примиренням сторін; враховувала кількість скарг на адвоката та їх ідентичний зміст й ухвалила рішення про застосування щодо адвоката [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.160-165). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] ( а.с. 97). Відповідно до витребуваної судом спадкової справи№ 4/2016 щодо майна померлої [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після померлої звернулись 24.11.2016 р. її донька [PERSON], 15.12.2016 р. її син [PERSON]. Також 24.11.2016 р. батько померлої [PERSON] та мати померлої [PERSON] відмовились від належної частки спадкового майна. 28 квітня 2017 року до Святошинського районного суду м. Києва від позивача надійшла позовна заява про уточнення, доповнення та зміну позовних вимог про відшкодування майнової шкоди. У позовній заяві позивач вказує, що 26 грудня 2016 року у судовому засіданні йому стало відомо про смерть відповідача. Позивач просив залучити спадкоємців, а саме [PERSON], як правонаступника відповідача [PERSON] 19 червня 2017 року суд задовольнив клопотання про залучення до матеріалів справи позовної заяви про уточнення, доповнення та зміну позовних вимог та залучення відповідача [PERSON] (том 1, а.с.154). 17 січня 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області [PERSON] визнано недієздатною та призначено опікуна [PERSON] (т.1 а.с. 185, т.2 а.с. 18,19). 16 квітня 2018 року ухвалою суду [PERSON] залучено до розгляду справи, як законного представника відповідача [PERSON]. 09 липня 2018 року ухвалою суду [PERSON] залучено до розгляду справи, як законного представника відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з заявлених позовних вимог позовні вимоги мотивовано наступним. Позивач вказує, що між нею та [PERSON] було укладено угоди про надання правової допомоги від 01 листопада 2013 року та 19 червня 2014 року. За свої послуги відповідач отримала винагороду у сумі 25 00 тисяч доларів США. Але відповідач надала непрофесійну допомогу. Внаслідок неналежної правої допомоги чоловік позивачки був засуджений до понад мінімального строку покарання. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано: угоду про надання правової допомоги від 01 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах засудженого [PERSON]; угоду про надання правової допомоги від 19 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах засудженого [PERSON]; розписку від імені [PERSON] від 24 січня 2014 року; рішення дисциплінарної палати КМ КДКА від 18 червня 2015 року. Відповідачі проти позову заперечили. Відповідач [PERSON] заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1. ч.1 ст. 255 ЦПК України, (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в редакції, чинній на момент винесення рішення у справі), суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року відмовлено у клопотанні про закриття провадження. Слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 905 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст. 907 ЦК України). Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, вказаним Законом передбачено можливість припинення дії договору про надання правової допомоги на вимогу однієї із сторін договору. Реалізація однією із сторін договору права на припинення договору в односторонньому порядку здійснюється шляхом повідомлення іншої сторони про прийняття відповідного рішення в позасудовому порядку. З наданих позивачем угоди про надання правової допомоги від 01 листопада 2013 року та угоди про надання правової допомоги від 19 червня 2014 року вбачається, що сторони не передбачили умов про розірвання договору. В ході судового розгляду встановлено, що позивач не повідомляла [PERSON] про розірвання договору та не зверталась до суду з позовом про розірвання договору. Натомість позивач звернулася до КМ КДКА 23 березня 2015 року, тобто через півтора роки з дати укладання угоди про надання правої допомоги від 01 листопада 2013 року, зі скаргою на дії адвоката [PERSON] Пунктом 4.1. угод визначено, що загальна вартість послуг захисника визначається за домовленістю сторін. Вказані умови договору є результатом домовленості сторін, а відтак, є обов'язковим для сторін відповідно до ст. ст. 627, 628 ЦК України. Положення договору не були визнані недійсними. Посилання позивача на рішення дисциплінарної палати Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18 червня 2015 року як на підставу доведення порушення [PERSON] умов укладених угод є безпідставним оскільки всі спори щодо якості наданих послуг та їх обсяг підлягають доведенню і підсудні суду. Судом встановлено, що позивач не зверталася до суду з позовом про розірвання укладених угоди про надання правої допомоги від 01 листопада 2013 року та угоди про надання правої допомоги від 19 червня 2014 року укладених між позивачем та [PERSON], сторонами також не надано доказів розірвання договору у судовому порядку на вимогу будь-якої сторони відповідно. Факт накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, не позбавляє позивача обов'язку довести наявність підстав для відповідальності відповідача за завдання збитків замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов договору про надання послуг за плату з його вини (ч.2 ст.78 ЦПК України). Допитаний судом в якості свідка [PERSON] в інтересах якого та з метою захисту якого позивачем укладено договір про надання правової допомоги вказував суду на те, що адвокат [PERSON] здійснюючи його захист не виконувала належним чином свої повноваження, не кваліфіковано надавала йому юридичну допомогу, приходила в судове засідання в стані алкогольного сп'яніння, знає, що позивач-його дружина, передала адвокату кошти як оплату її послуг в розмірі 25000 доларів, після того, як зобов'язання нею виконані не були і він та дружина почати наполягати на поверненні коти то наскільки він пам'ятає [PERSON] повернула їм 10000 грн. потім спілкування уникала, а вже після звернення до суду їм стало відомо, що адвокат померла. Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які позивач посилався в своєму позові, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з вказаних вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed