Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

06.10.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Він посилається на те, що 02.03.2015 [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] позичила у нього грошові кошти у розмірі 2\~800,00 доларів США та зобов'язувалася їх повернути на протязі шести місяців, тобто кінцевий строк повернення спливав 02.09.2015, про що власноручно склала розписку.Відповідно до довідки № 151006/353 від 06.10.2015, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» офіційний курс долара США по відношенню до національної валюти гривні становить 21,22\~грн., тому сума заборгованості [PERSON] в розмірі 2\~800,00 доларів США перед ним в перерахунку на національну валюту України гривню складає 59\~416,00 грн. Не отримавши до 02.09.2015 позичених коштів, [PERSON] звернувся до [PERSON] із претензією № 1 від 04.09.2015 про погашення заборгованості на протязі семи днів із дати отримання претензії. Претензію №\~1 від 04.09.2015 згідно з інформаційним повідомлення ДП «Укрпошта» [PERSON] отримала 22.09.2015, проте у відведений в розписці час після її отримання кошти не повернула та ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання.[PERSON] намагався неодноразово вирішити питання повернення коштів у поза судовий спосіб, однак позитивного результату досягнуто не було, тому вимушений звернутися до суду із позовом. 17.05.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсною розписки від 02.03.2015, виданої [PERSON] [PERSON] про позику грошових коштів в сумі 2\~800,00 доларів. Позовні вимоги мотивувала тим, що вказану розписку вона написала формально, в дійсності кошти вона не отримувала, тому і договір позики між нею та відповідачем не укладався. У розписці відсутнє посилання на те, валюту долари якої країни начебто позичав [PERSON], що є порушенням прав позичальника. Також зазначає, що в розписці написано «позичаю» грошові кошти, а не «отримала», що також є свідченням того, що фактично гроші [PERSON] не передавав. Реальної передачі коштів на виконання умов розписки не відбулося. Вказує, що до написання вказаної розписки призвели такі обставини: її син [PERSON] домовився із [PERSON] про купівлю в останнього автомобіля АUDI А4, шасі №\~WAUZZZ8DZWA265467. При цьому вони домовились, що розрахунок за автомобіль син здійснить після перереєстрації автомобіля на імя [PERSON] На підтвердження законності володіння автомобілем [PERSON] передав [PERSON] автомобіль; свідоцтво про реєстрацію автомобіля в республіці Болгарія; договір купівлі-продажу автомобіля від 06.01.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON]; поліс страхування цивільно-правової відповідальності від 18.02.2015 № 4471643, укладений між [PERSON] та Страховою компанією «Іллічівське». При цій домовленості [PERSON] вимагав від [PERSON] написання розписки про позику грошових коштів, із зазначенням способів забезпечення виконання цієї розписки нерухомим майном, посилаючись на те, що ця розписка йому була необхідна як гарантія виконання сином позивача умов договору купівлі-продажу автомобіля стосовно оплати за автомобіль. Враховуючи те, що у приватній власності [PERSON] відсутнє будь-яке нерухоме майно, було прийнято рішення, на яке погодився [PERSON], а саме: що розписку про позику грошових коштів напише [PERSON], а в забезпечення її виконання зазначить передачу у власність [PERSON] гаража, який належить їй на праві приватної власності. Розписку склала [PERSON] 02.03.2015 в присутності двох свідків: [PERSON] і [PERSON], і при цьому [PERSON] не передавав позивачу ніяких грошових коштів. Згодом, при спробі провести реєстрацію автомобіля на своє імя, [PERSON] довідався, що це неможливо, оскільки автомобіль ввезений в Україну незаконно, не розмитнений, технічно несправний. Щоб виправити цю ситуацію [PERSON] запропонував [PERSON] поїхати разом із ним в [PERSON], де він обіцяв оформити всі документи на право власності на автомобіль на імя [PERSON], однак цього він не зробив, автомобіль не був перереєстрований на його імя та в результаті був вилучений працівниками поліції. 01.09.2016 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області (а.с.49) вказані два позови (справи №\~705/37/16-ц і № 705/5598/15-ц) були об'єднані в одне провадження цивільну справу за №\~705/37/16-ц. Позивач (відповідач) [PERSON] в судове засідання не зявився, представництво своїх інтересів довірив представнику [PERSON] Представника позивача (відповідача) [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений [PERSON] позов до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Уточнивши, що гроші [PERSON] передав [PERSON] напередодні 01.03.2015, а розписку, що це підтверджує позичальник написала 02.03.2015 в приміщенні Уманської міської лікарні в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] представник не визнав та заперечував проти їх задоволення через їх необґрунтованість. Позивач (відповідач) [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримала та просила задовольнити її позовні вимоги, пославшись на обставини, зазначені в позовній заяві. Позовні вимоги [PERSON] до неї про стягнення боргу за борговою розпискою не визнала, заперечувала проти їх задоволення, пояснивши, що ніяких коштів [PERSON] їй не передавав, договору позики вона не укладала з ним. Представник позивача (відповідача) [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію позивача [PERSON] щодо задоволення її позовних вимог та відмови в позові [PERSON] Зазначила, що в розписці зазначено, що [PERSON] «позичає» в [PERSON] про фактичне отримання коштів у певній валюті в ній ні слова. Розписка була написана в зв'язку із тим, що [PERSON] мав намір продати сину позивача [PERSON] автомобіль [PERSON]\~А4, тобто з метою підтвердження, забезпечення, того, що покупець оплатить [PERSON] вартість автомобіля. Однак цей автомобіль не був розмитнений [PERSON] у встановленому законом порядку, в наслідок чого був вилучений працівниками міліції. І тому ніякий договір купівлі-продажу автомобіля також між [PERSON] і [PERSON] не був укладений і автомобіль не був переданий у власність [PERSON] За таких обставин, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не був укладений, фактично грошові кошти [PERSON] не передавав [PERSON], то розписка від 02.03.2015 не є доказом укладення договору позики і бути підставою для стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків сторін, дослідивши письмові документи, подані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] посилається як на підставу своїх позовних вимог на Розписку [PERSON] від 02.03.2015, оригінал якої наявний в нього і який був досліджений під час розгляду справи по суті, а її копія долучена до матеріалів справи (а.с. 157). Зі змісту Розписки вбачається, що [PERSON] написала її 02.03.2015 в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вона «позичає» в громадянина [PERSON] [PERSON] [PERSON] «кошти в сумі 2 тис. 800 доларів», та зобов'язується повернути на протязі шести місяців. Відомостей про те, що [PERSON] фактично отримала грошові кошти від [PERSON] в цей же або інший день, у Розписці не зазначено. Як визнав у своїх поясненнях представник позивача [PERSON] грошові кошти 02.03.2015 [PERSON] не передавав [PERSON] Доказів того, що грошові кошти фактично були передані [PERSON] в позику в інший день, позивач [PERSON] суду не надав. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], та показали допитані свідки [PERSON] та [PERSON], ця Розписка була написана [PERSON] 02.03.2015 в приміщені харчоблоку Уманської міської лікарні під диктовку [PERSON] Безпосередньо під час написання цієї Розписки або відразу після цього [PERSON] не передавав [PERSON] грошові кошти в будь-якій валюті. Свідки зазначили, що коли писалася розписка, то [PERSON] казав, що вона стосується грошей, які має віддати [PERSON] за автомобіль, який він продав її сину. Свідок [PERSON], яка є невісткою [PERSON] та дружиною її сина [PERSON], в суді показала, що [PERSON] домовився з її чоловіком про продаж автомобілю на початку березня 2015 року. Оскільки грошей у них не було тоді, то [PERSON] сказав дати йому щось в заставу. У зв'язку із цим [PERSON] написала розписку на 2800 доларів і вписала в неї про передачу гаража в разі неповернення коштів. Вона з [PERSON] мали передати кошти за автомобіль до 01.09.2015, однак автомобіль був вилучений працівниками міліції, так як не був розмитнений і не міг бути перереєстрований з [PERSON] на [PERSON] Коли виявили, що автомобіль у поганому технічному стані, то хотіли повернути його [PERSON] в кінці квітня місяця 2015 року, однак той відмовлявся забирати автомобіль. На підтвердження намірів продати автомобіль [PERSON] А4 [PERSON] передав цей автомобіль [PERSON] та надав йому копії документів, що посвідчують його право власності на автомобіль договір купівлі-продажу, свідоцтво про реєстрацію, поліс страхування цивільно-правової відповідальності, свого паспорта (а.с. 10-12). [PERSON] є пенсіонеркою і не погодилася б взяти в [PERSON] кошти в сумі 2\~800 доларів США, їй вони не потрібні були. До правовідносин, що виникли та існують між сторонами, підлягають застосуванню такі норми цивільного законодавства України. Статтею 1046 ЦК України (тут і далі в редакції, чинній на день написання розписки 02.03.2015) передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики, як визначено в ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Із наведених норм ЦК України вбачається, що договір позики є реальним договором, тобто є укладеним виключно у випадку фактичної передачі позикодавцем позичальнику грошових коштів у певній сумі у власність із зобов'язанням повернути таку ж суму коштів. Документ, яким може бути підтверджено укладення договору позики та його умови, повинен містити відомості про передачу позикодавцем грошової суми позичальнику (або про отримання позичальником грошових коштів від позикодавця) на певних умовах і зобов'язання повернути цю грошову суму. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 18.09.2013 у справі №6-63цс13, який в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Ураховуючи наведені вище обставини справи та норми законодавства, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов переконання, що між [PERSON] та [PERSON] договір позики не був укладений, оскільки грошові кошти перший другій не передавав, і фактично мало місце поручительство [PERSON] перед [PERSON] за виконання її сином [PERSON] як покупцем перед продавцем [PERSON] умов майбутнього договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON] А4 за суму 2800 доларів США. У зв'язку із наведеним позов [PERSON] до [PERSON]А про стягнення суми коштів за договором позики від 02.03.2015 є безпідставним і задоволенню не підлягає повністю. Позовна вимога [PERSON]А до [PERSON] про визнання недійсною розписки, від 02.03.2015, виданої [PERSON] [PERSON] про позику грошових коштів в сумі 2\~800,00 доларів, також задоволенню не підлягає. При цьому суд враховує наведені вище обставини справи і керується такими мотивами. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статті 15, 16 ЦК України також містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 4 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільний кодекс України в статті 16 містить перелік способів, якими можливий захист цивільних прав осіб в разі їх порушення, невизнання або оспорення. Ця стаття ЦК України та інші нормативні акти законодавства України не містять норм, які б передбачали такий спосіб захисту як визнання недійсною розписки про позику грошових коштів. Під час судового розгляду позивач [PERSON] не довела, що в наслідок існування розписки від 02.03.2015 було порушене яке-небудь її цивільне право чи законний інтерес, і таке право чи законний інтерес може бути захищене виключно в зазначений нею спосіб. На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed