Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

05.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на майно, зазначене в акті опису та арешту майна від 22.05.2015, а саме на: - апарат опалювальний АОГВ у кількості 1 шт.; батареї у кількості 5 шт.; шифер у кількості 9 шт.; рами віконні пластикові у кількості 2 шт.; склопакети металопластикові білого кольору кількості 16 шт. Виключити з акту опису та арешту майна від 22.05.2015 року та зняти арешт з наступного майна: апарат опалювальний АОГВ у кількості 1 шт.; батареї євро у кількості 5 шт.; шифер у кількості 9 шт.; рами віконні пластикові «ekoplast» у кількості 2 шт.; склопакети металопластикові білого кольору «ekoplast» кількості 16 шт. В обґрунтування позовних вимог [PERSON]В посилається на те, що 22.05.2015 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], за адресою її реєстрації: [ADDRESS], було описане, згідно виконавчого листа № 2/2018/4242/2012/16, виданого Київським районним судом м. Харкова від 06.12.2012 року, про стягнення з відповідача [PERSON], яка є її донькою, на користь [PERSON] 202\~000 грн. 00 коп., наступне майно: апарат опалювальний АОГВ у кількості 1 шт.; батареї євро у кількості 5 шт.; шифер у кількості 9 шт.; рами віконні пластикові «ekoplast» у кількості 2 шт.; склопакети металопластикові білого кольору «ekoplast» кількості 16 шт. Вартість описаного майна, відповідно до даного акту, складає 9\~600, 00 грн. В подальшому вказане майно було вилучено державним виконавцем з її законного володіння та на нього накладено арешт, встановлено обмеження права користування ним та передано на відповідальне зберігання [PERSON], що мешкає за адресою: вул. Гризодубова, 57 в м. Харкові. 22.05.2015 року складено акт арешту майна. Усе перелічене в акті від 22.05.2015 року майно належить їй, оскільки було придбано за її власні кошти при покупці квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], яка є її донькою, ніколи в квартирі не проживала, вилучені речі не придбала та вони їй не належать. Вважає, що вилучення майна та накладення на нього арешту є неправомірним, порушує її права, як власника майна, у звязку з чим вимушена звернутися з даним позовом до суду. В процесі розгляду справи позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що після звернення до суду з даним позовом, їй стала відомо, що старшим державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ [PERSON], 27.03.2015 року за місцем її проживання за адресою: [INFO], було описано, згідно виконавчого листа № 2/2018/4242/2012/16, виданого Київським районним судом м. Харкова 06.12.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 202\~000, 00 грн., наступне майно: пральна машина Gorenje WS 50115 білого кольору, серійний номер 94630225; телевізор Самсунг модель CS-21 M2OMQQ сірого кольору та в подальшому на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним, про що державним виконавцем складено акт опису та арешту майна від 27.03.2015 року. Описане майно, відповідно до даних акту від 27.03.2015 року, передано на зберігання гр-ці [PERSON] та зазначене місце його зберігання за адресою: [ADDRESS]. Про існування акту арешту вказаного майна від 27.03.2015 року вона дізналася, через декілька місяців після складання акту. 27.03.2015 року за місцем її проживання прийшов державний виконавець Голуб В.В., з метою зясувати чи дійсно її донька, відповідач [PERSON] не проживає разом з нею. Після того, як вона впустила його до квартири, державний виконавець почав здійснювати виконавчі дії. На її прохання покинути приміщення квартири, останній відмовився та продовжував здійснювати опис майна. Копію акту їй вручено не було та їй було невідомо, що на телевізор та пральну машину накладено арешт. Відповідач [PERSON] з нею не проживає протягом останніх декількох років. Майно, що було включено до акту опису від 27.03.2015 року, належить їй, оскільки було придбано з її власні кошти. Відповідачу [PERSON] вказане майно ніколи не належало. На підставі чого, просить визнати за нею право власності на майно, зазначене в акті опису та арешту майна від 22.05.2015 року, а саме на: батареї у кількості 5 шт.; шифер у кількості 9 шт.; рами віконні пластикові у кількості 2 шт; склопакети металопластикові білого кольору у кількості 16 шт. Виключити з Акту опису та арешту майна від 22 травня 2015 року та зняти арешт з пного майна: аппарат опалювальний АОГВ у кількості 1 шт.; батареї євро у кількості 5 шт.; шифер у кількості 9 шт.; рами віконні пластикові «ecoplast» у кількості 2 шт.; склопакети металопластикові білого кольору «ecoplast» у кількості 16 шт. Визнати за нею право власності на: пральна машина Gorenje WS 50115 білого кольору серійний номер 93530307; телевізор Samsung модель CS-21 M20MQQ сірого кольору. Виключити з Акту опису та арешту майна від 27 березня 2015 року та зняти арешт наступного майна: телевізор Samsung модель CS-21 M20MQQ сірого кольору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до канцелярії суду письмову заяву визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення. Розгляд справи просить проводити у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог, зазначив, що предявлені позивачем письмові документи на пральну машину, на яку накладено арешт не підтверджують належність цього майна саме позивачу. Крім того, частина спірного майна, внесеного до акту опису від 22.05.2015 року належить його довірителю - [PERSON], а інша частина [PERSON] Апарат опалювальний АОГВ був придбаний [PERSON] та встановлений в квартирі у жовтні 2007 року в межах робіт по газифікації квартири. Так само і батареї були придбані ним в цей самий період часу. Зазначене майно залишалось в квартирі за адресою: [ADDRESS], оскільки на цей час його племінниця [PERSON] має юридично закріплене право користування цією квартирою, де знаходились апарат опалювальний АОГВ та батареї, придбані ним у 2007 році, та які були описані згідно акту опису 22 травня 2015 року, та він залишив це майно в квартирі, з метою подальшого користування його племінницею. Представник третьої особи Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим зворотним повідомленням, яке долучено до матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення уповноваженого представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2/2018/4242/2012/16, виданого Київським районним судом м. Харкова від 06.12.2012 року, про стягнення з відповідача [PERSON], (яка є донькою позивача [PERSON]В.), на користь [PERSON] 202\~000 грн. 00 коп., 22.05.2015 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON], за адресою реєстрації позивача: [ADDRESS], було описане наступне майно: апарат опалювальний АОГВ у кількості 1 шт.; батареї євро у кількості 5 шт.; шифер у кількості 9 шт.; рами віконні пластикові «ekoplast» у кількості 2 шт.; склопакети металопластикові білого кольору «ekoplast» кількості 16 шт. Вартість описаного майна, відповідно до даного акту, складає 9\~600, 00 грн. В подальшому вказане майно було вилучено державним виконавцем, на нього накладено арешт, встановлено обмеження права користування ним та передано на відповідальне зберігання [PERSON], що мешкає за адресою: вул. Гризодубова, 57 в м. Харкові. За результатами проведених дій старшим держаним виконавцем 22.05.2015 року складено акт опису та арешту майна. Як зазначає позивач, перелічене в акті опису та арешту майна від 22.05.2015 року майно, належить їй, оскільки було придбано нею за власні кошти. 27.03.2015 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ [PERSON], за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS], було описано, згідно виконавчого листа № 2/2018/4242/2012/16, виданого Київським районним судом м. Харкова 06.12.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 202\~000, 00 грн., наступне майно: пральна машина Gorenje WS 50115 білого кольору, серійний номер 94630225; телевізор Самсунг модель CS-21 M2OMQQ сірого кольору та в подальшому на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним, про що державним виконавцем складено акт опису та арешту майна від 27.03.2015 року. Описане майно, відповідно до даних акту від 27.03.2015 року, передано на зберігання гр-ці [PERSON] та зазначене місце його зберігання за адресою: [ADDRESS]. Як зазначає позивач в уточненій позовній заяві, поданій в процесі розгляду справи, про існування акту арешту вказаного майна від 27.03.2015 року вона дізналася, через декілька місяців після складання акту. На підтвердження факту належності переліченого в акті від 27.03.2015 року майна, позивачем надано копію гарантійного листа на пральну машину Gorenje від 04.01.2010 року, де міститься підпис покупця [PERSON], з додатком про умови гарантійних зобовязань; копія керівництва з експлуатації та копія чеку на суму 3331, 00 грн., а також, копію керівництва з експлуатації кольорового телевізора Samsung, на сторінках якого міститься підпис [PERSON], зроблений 15.08.2005 року Не погодившись з вимогами позивача щодо належності їй спірного майна, відповідач [PERSON] подав заперечення, в яких зазначив, що усі гарантійні документи стосовно пральної машини Gorenje WS 50115 та телевізора «Самсунг», копії яких долучені [PERSON] до уточненої позовної заяви, не є належними доказами, оскільки не містять жодної інформації щодо предмета доказування. Гарантійний лист на пральну машину Gorenje WS 50115, копію якого надано позивачем до суду в якості доказу, не містить жодної інформації про предмет доказування. Підпис та прізвище позивача, виконані нею власноруч, містяться у графі «Подпись продавца Підпис представника продавця (заповнюється продавцем)», тобто інформація в цій графі ні яким чином не вказує на покупця товару. Так само, на наступному аркуші цього ж гарантійного листа підпис та прізвище позивачки, виконані нею власноруч, містяться в графі «Товар отримав, претензій до зовнішнього вигляду не маю», однак із цього ж аркушу гарантійного листа вбачається, що зазначена інформація є даними стосовно установки. Тобто цей документ так само не містить жодної інформації щодо предмета доказування, оскільки дані про установку жодним чином не вказують на власника майна. Так само із долучених позивачем до її позовної заяви копій документів вбачається, що спірна пральна машина Gorenje WS 50115 придбана згідно фіскального чека 31.12.09 року, а установку її здійснено, за наданими позивачем документами, 06.01.2010 року. Стосовно наданих позивачем копій документів на телевізор «Самсунг», відповідач [PERSON] зазначив, що керівництво з експлуатації кольорового телевізора в жодному разі не є документом, який вказує на власника товару. Позивачем власноруч виготовлений рукописний текст (підпис та текст) у верхній частині сторінки № 3 у документі «Руководство по эксплуатации» на кольоровий телевізор Samsung, при цьому текст виготовлений в довільному місці, а не в спеціально відведених для цього графах, як цей зазвичай прийнято в подібного роду документах. Запис позивача на сторінці № 5 в графі «Ваш дилер Service information» в документі під назвою «SAMSUNG Информация о сервисных центрах», також не містить підтвердження про власника товару, оскільки цей документ містить виключно інформацію про сервісні центри фірми «Samsung». Власноручний запис позивача «телевизор доставлен 15.08.2005 претензий нет», її підпис та прізвище виконані позивачкою в графі «Ваш дилер Service information», а не в спеціально відведеному для цього полі (графі), як це зазвичай прийнято у подібного роду документах. Цей документ є виключно документом загального характеру і не містить будь-яких ідентифікуючих ознак щодо побутової техніки чи іншого майна. Таким чином, вважає, що документи під назвами «Руководство по эксплуатации» на кольоровий телевізор Samsung та «SAMSUNG Информация о сервисных центрах» не є належними доказами, оскільки не містять жодної інформації щодо предмета доказування. Вказані гарантійні документи, копії яких надані [PERSON] до суду, є сфальсифікованими, й усі записи про покупця (власника) цієї побутової техніки у цих гарантійних документах виготовлені [PERSON] власноруч вже після складення акту опису й арешту майна від 27.03.2015. 27.03.2015 під час опису майна державним виконавцем Прохоровою Т.В. у присутності понятих, а також представників стягувача [PERSON], [PERSON] були надані для огляду учасникам виконавчої дії оригінали розрахункових та гарантійних документів на пральну машину Gorenje WS 50115, у яких у графі «Покупець» було вказано «[PERSON]А.». На підтвердження підстав набуття права власності на спірний телевізор Samsung, позивачем не надано письмових доказів. Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності та виключення з опису майна, описаного 22 травня 2015 року, відповідач [PERSON] зазначає, що частина спірного майна, внесеного до акту опису від 22.05.2015 року належить йому [PERSON], а інша частина [PERSON] Так, апарат опалювальний АОГВ, стосовно якого [PERSON] просить визнати за нею право власності, був придбаний [PERSON], у жовтні 2007 року та встановлений в межах робіт по газифікації квартири, що підтверджується типовим договором про надання населенню послуг з газопостачання від 15.10.07, укладеним між ВАТ «Харківміськгаз» та [PERSON]; специфікацією, виготовленою на замовлення [PERSON]; схемою газопроводу, виготовленою на замовлення [PERSON] Так само і батареї були придбані ним в цей самий період часу. Зазначене вище, придбане ним майно залишалось в картирі за адресою [ADDRESS], оскільки на цей час його племінниця [PERSON] має юридично закріплене право користування цією квартирою ([ADDRESS]), де знаходились апарат опалювальний АОГВ та батареї, придбані ним у 2007 році, та які були описані згідно акту опису 22 травня 2015 р та [PERSON] залишив це майно свої племінниці, для подальшого користування. Факт реєстрації [PERSON] племінниці за адресою: [ADDRESS] (до прийняття рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про зміну і впорядкування адрес обєктів нерухомого майна на теориторії, яка включена в межі міста Харкова» від 24.04.2013 р. № 271 «[ADDRESS]») підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2012 року по справі № 2018/2-а-9941/11/07; н/п 2-а/2018/107/2012; ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14\~серпня 2012 р. по справі № 2018/2а-9941/11/07; відповіддю ГУДМС України в Харківській області від 14.09.2015 р. № 03/1-Г-231, копії яких додано відповідачем та долучено до матеріалів справи. Суд погоджується з доводами, наведеними відповідачем [PERSON] в запереченнях проти позову, оскільки надані позивачем [PERSON] копії документів на пральну машину Gorenje WS 50115 та телевізор «Самсунг», не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, оскільки ці документи не підтверджують належність спірного майна саме [PERSON] Що стосується наданих [PERSON] письмових доказів на підтвердження належності їй Апарату опалювання АОГВ та батарей, то згідно даних акту прийомки закінченого будівництвом обєкту системи газопостачання та будівельного паспорту внутрішньобудинкового (внутрішньоцехового) газообладнання, в яких чітко зазначено, що замовником цих робіт є «[PERSON]А.», тобто відповідач [PERSON] (російською мовою [PERSON]). Позовні вимоги в частині визнання права власності на металопластикові вікна та віконні рами також не підлягають задоволенню, оскільки усі металопластикові вікна та їх окремі складові придбані у квітні 2013 року відповідачем [PERSON], що підтверджується рахунком фактурою № 22/9 від 08.04.2013 р., виписаним на імя [PERSON] на суму 7027, 00 грн.; накладною № 769 від 16.04.2013 р.; специфікацією № 365; заявкою на доставку товару за адресою: [ADDRESS], копії яких долучено до матеріалів справи. Доводи [PERSON] про належність їй шиферу будівельного є безпідставними, оскільки нею не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували її вимоги в цій частині. Шифер будівельний у 2013 році придбавався відповідачем [PERSON]. В процесі розгляду справи, за клопотанням відповідача [PERSON], ухвалою суду від 15.12.2015 року, у справі призначено судово-технічну експертизу, на предмет перевірки даних щодо часу вчинення відповідних записів у документах на побутову техніку. Згідно даних висновку судово-технічної експертизи № 13037 від 28.01.2016 року, встановити, чи виконані рукописні записи та підписи у графах «Подпись продавца Підпис представника продавця (заповнюється продавцем)», «Товар отримав, претензій до зовнішнього вигляду не маю» наданого гарантійного листа на пральну машину gorenje WS50115 у той час, яким датований документ, не представляється можливим. Встановити, у який період часу виконані рукописні записи та підписи у графах «Подпись продавца Підпис представника продавця (заповнюється продавцем)», «Товар отримав, претензій до зовнішнього вигляду не маю» наданого гарантійного листа на пральну машину gorenje WS50115 не представляється можливим з причини, що наведена у дослідницькій частині висновку. Встановити, чи відповідає час виконання рукописних записів та підписів у верхній частині 3 сторінки документа «Руководство по эксплуатации» на кольоровий телевізор Samsung, а також на 5 сторінці в графі «Ваш дилер Service information» документа «Samsung Информация о сервисных центрах» даті, що зазначена - 15.08.2005, не представляється можливим. Встановити у який період часу виконані рукописні записи та підсписи у верхній частині 3 сторінки документа «Руководство по эксплуатации» на кольоровий телевізор Samsung, а також на 5 сторінці в графі «Ваш дилер Service information» документа «Samsung Информация о сервисных центрах», не представляється можливим. Встановити, в один чи різні періоди часу виконані досліджувальні рукописні записи та підписи у наданих документах, ене представляється можливим. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За приписами п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт,\~про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»\~за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Приймаючи до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності їй спірного майна, яке перелічено в актах опису та арешту майна від 22.05.2015 року та 27.03.2015 року, складених старшим державним виконавцем Київського відділу ДВС ХМУЮ [PERSON], підставдля визнання за нею права власності на майно та звільнення з-під арешту, не вбачається. Кожна особа, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нормами ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, як закріплено в п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визнання права. Згідно з положеннями ст.ст.\~12,13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про те, що передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на майно та звільнення майна з-під арешту, відсутні, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed