Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області в якому Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після її смерті залишилися він та його брат [PERSON] У строки встановлені законом ні він ні його брат не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [INFO] його брат [PERSON] помер. Через похилий вік матері та поганий стан її здоров'я в останні роки її життя позивач проживав разом з нею та доглядав її. З заявою про відмову від прийняття спадщини матері він до нотаріальної контори не звертався. Більшу частину свого майна мати подарувала за життя позивачеві, а саме: житловий будинок [ADDRESS], де вони з матір'ю проживали разом та земельну ділянку, на якій він розташований. До переліку спадкового майна [PERSON] належить також нерухоме майно у вигляді земельної ділянки площею 3.1665 га на території Іванкінської сільської ради Бориспільського району Київської області. Цю земельну ділянку мати позивача здала в оренду ТОВ « АГРО-ХОЛДІНГ МС » 29 квітня 2010 року. Орендну плату за користування земельною ділянкою матері отримував позивач і за життя матері і після її смерті. Ця обставина також свідчить про фактичне прийняття ним спадщини після смерті матері. [PERSON] за життя отримала право на вказану вище земельну ділянку, а тому позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,1665 га з кадастровим номером [NUMBER], яка знадиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, обставини справи підтвердили. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні засвідчили, що позивач дійсно в останні роки життя матері проживав разом з нею в її будинку, піклувався про неї, доглядав її, після смерті матері здійснював поховання останньої. Свідками спору щодо спадкового майна померлої [PERSON] вони ніколи не були, іншого сина померлої жодної разу не бачили. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 квітня 2014 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. (а.с. 7) Заповіту [PERSON] за життя не складала. Тому, згідно з ч. 2 ст. 1223 та ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті останньої є позивач [PERSON] та його брат [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 20 жовтня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. Актовий запис № 279. (а.с. 14) У строки, передбачені ч.1 ст.1270 ЦК України відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ні позивач, ні його брат не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ст.1268 спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через похилий вік [PERSON] та поганий стан її здоров'я в останні роки її життя позивач проживав разом з нею та доглядав її. Після її смерті поховання останньої також було здійснене позивачем, що підтверджується показами свідків наданими в судовому засіданні. З заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері позивач до нотаріальної контори не звертався. За життя [PERSON] подарувала позивачеві житловий будинок [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,1000 га на якій він розташований. (а.с.20-21) До складу спадкового майна [PERSON] належить також нерухоме майно у вигляді земельної ділянки площею 3.1665 га на території Інанкінської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 14.03.2001 року управлінням Держкомзему у Бориспільському районі.(а.с. 8) Вказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду ТОВ «Агро-Холдинг МС» про що свідчить Договір оренди землі від 29 квітня 2010 року. (а.с. 9) Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку вартість цієї земельної ділянки становить 77579.00 грн. Оренду плату за користування земельною ділянкою площею 3.1665 га за життя матері та після її смерті отримував позивач, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 15-17). У відповідності до ст. 1277 Цивільного кодексу України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Ця обставина змушує позивача звертатись в суд з позовом до Іванківської сільської ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б своєчасно подали заяви на прийняття спадщини, крім позивача, - не має. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору про право з іншими спадкоємцями. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи викладені вище обставини, позивач є належним позивачем, який не може юридично закріпити своє право на спадщину. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець за законом фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, має право на набуття права власності на земельну ділянку після смерті матері, а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, - позовні вимоги щодо визнання права власності слід задовольнити в повному обсязі. Судові витрати в розмірі 766 грн. 00 коп. судового збору суд вважає за необхідне віднести на рахунок [PERSON], що сплачений ним при звернені до суду, оскільки рішення ухвалено в його інтересах. На підставі викладеного та ст.ст. 16, 1216, 1218, 1222, 1223, 1241, 1261, ч. 5 ст. 1268, 1277 ЦК України, ст. 41 Конституції України,

Outcome: approved