overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

06.05.2014 року позивачка звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, з урахуванням змінених позовних вимог, обгрунтовувала свої вимоги тим, що рішенням Любашівського районного суду від 25.02.2014 року відповідачі були позбавленні батьківських прав у відношенні своєї доньки – [PERSON], [INFO]. Розпорядженням Любашівської РДА від 17.03.2014 року [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Любашівської РДА від 22.04.2014 року позивачку призначено опікуном [PERSON] Посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав, не звільняє від обов'язку утримувати дитину, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі по ? всіх видів їх доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня пред’явлення позову і до досягнення дитиною повноліття . Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, та пояснила, що вона являється опікуном [PERSON], дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утримання. Представник служби у справах дітей Любашівської райдержадміністрації в судове засідання не з’явився повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність. Просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з’явилися, повідомивши суд письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, вказавши що позов визнають повністю. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи зі слідуючого. Як видно зі свідоцтва про народження [PERSON], її батьками являються відповідачі по справі. Судом встановлено, що відповідачі по справі – батько [PERSON] та мати - [PERSON], рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 25.02.2014 року позбавлені батьківських прав. Розпорядженням Любашівської РДА від 22.04.2014 року [PERSON] призначено опікуном [PERSON] [PERSON] проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідачі добровільно допомогу на утримання доньки не надають. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Норма ст. 166 СК України передбачає, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов’язку утримання дитини. Відповідно до статті 182 СК України, суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів . Позивачка в судовому засіданні не надала доказів, щодо заробітку відповідачів по справі. Тому суд вважає, що з відповідачів можливо стягнути аліменти на її користь по 1/6 частки з усіх видів їх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного ,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

06.05.2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що народила дитину - [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач. Посилаючись на те, що вона і дитина проживають окремо від відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач до суду також не прибув, подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, вивчивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, вислухавши їх пояснення, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст. 180 СК України обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і її батьками записані позивачка та відповідач а.с. 5. Виходячи з вимог ст.ст. 59-61 ЦПК України позивачка довела свої вимоги на стягнення аліментів у визначеному нею розмірі, оскільки утримує дитину, батьком якої записаний відповідач і він не надає їй матеріального утримання. Позовні вимоги узгоджуються з вимогами закону, доказів на протилежне відповідач не надав. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України На підставі ст. 367 ЦПК України суд визнає за обов'язок допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць з часу звернення позивачки до суду з даним позовом з 06.05.2014 року по 06.06.2014 року - включно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

06.05.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.11.2012 року і від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття. Також просить суд стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьох річного віку, а саме до [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.4) судом встановлено, що сторони з 03.11.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із копії свідоцтва про народження (а.с.5) видно, що батьком [PERSON] є [PERSON] Із довідки Уладівської сільської ради (а.с.6) судом встановлено, що син [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні позивачки. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (додоху) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.84 Сімейного Кодексу України - дружина має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьохрічного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття. Враховуючи, що позивачка ніде не працює та здійснює догляд за дитиною, якій ще не виповнилося 3 роки, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання дружини з якою проживає дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

06.05.2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNХRRХ09960055 від 13.09.2008 року в розмірі 39 135 грн 17 к. та судового збору в розмірі 391 грн 35 к. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.09.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNХRRХ09960055, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 390 грн 84 к. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим, станом на 10.02.2014 року, перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 39 135 грн 17 к., що й зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.24/, в судове засідання не з'явився, завчасно надіславши до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі /а.с.27,28/. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи /а.с.25/, подала до канцелярії суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором /а.с.29/. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

06.05.2014 року у зв'язку із непідсудністю спору Оболонському районному суду м. Києва позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості повернуто позивачу. Посилаючись на вищезазначені обставини представник ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд повернути суму судового збору у розмірі 383, 69 грн. П. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги. Враховуючи вищевикладене суддя приходить до висновку про задоволення заяви ПАТ КБ «Приватбанк», як законної та обґрунтованої.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

06.05.2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] На даний час діти проживають з позивачкою, суперечки про місце проживання дітей та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.07.2006 р. сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 1051, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києва. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження [NUMBER], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

06.05.2015 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила , що у них з відповідачем є спільна дитина - син [PERSON] [INFO]. Дитина перебуває в основному на її утриманні, оскільки відповідач регулярної щомісячної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини -сина [PERSON] 2009 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав, дав свою згоду на сплату аліментів на утримання дитини в тому розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну дитину -сина [PERSON] [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає разом з матір'ю (а.с.5). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

06.05.2015 позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2005, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з тим зазначає, що спільне життя між позивачем та відповідачем не складається через відсутність взаєморозуміння по всіх питаннях, це стало причиною постійних суперечок, з жовтня 2014 ркоу сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подала заяву в якій позов підтримала, просила задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав, позов просив задовольнити та слухання справи проводити без його участі. Суд, оголосивши заяву позивача та заяву відповідача, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 17.06.2005 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 291. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

06.05.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], 2014 р.н. Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася. 22.06.2015 подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 22.06.2015 подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.04.2013 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 334, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], 2014 р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13.05.2014. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати за оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

06.05.2015 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] І.Ю. про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.07.1984 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у Зарічанській сільській раді, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 22. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] [INFO], яка на даний час досягла повноліття. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони виявились людьми з різними характерами, у них склались різні погляди на сімейне життя, різні інтереси. Відповідач безпричинно вчиняв сварки та скандали, грубо та зневажливо ставився до неї, обзивав нецензурними словами. Така поведінка відповідача призвела до того, що на протязі багатьох років вони не підтримують жодних сімейних стосунків, практично не спілкуються. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сімю з відповідачем у неї немає. Вважає, що сімейні відносини між ними припинені і відновлені бути не можуть, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 21.07.1984 року у Зарічанській сільській раді, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 22 (а.с. 6). За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] [INFO], яка на даний час досягла повноліття. Судом встановлено, що сторони не проживають разом та не підтримують сімейних стосунків, і не мають наміру їх підтримувати в подальшому, їх шлюб носить формальний характер, а відносини між ними стали недружелюбними. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в звязку з категоричним запереченням позивача. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: dismissed