Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

07.06.2016 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], а також на земельну ділянку площею 0,15 га, з яких для обслуговування житлового будинку - 0,06 га, а для ведення особистого підсобного господарства - 0,09 га, право на яку посвідчено державним актом серії [NUMBER], що виданий 21.08.2000 року - в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є рідною дочкою померлої; батьком позивача є [PERSON], який помер [INFO]. 22.08.1957 року батьком позивача було укладено договір з міською радою, відповідно до якого міськвиконком зобов'язався відвести йому земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS], для будівництва житлового будинку, на праві безстрокового користування, а [PERSON] зобов'язався протягом 3 років побудувати житловий будинок відповідно до проекту забудови. Побудований батьком будинок мав більшу площу, ніж передбачено проектом і не був введений в експлуатацію. Свідоцтво про право власності на будинок отримано не було. Право власності на земельну ділянку під будинком оформлено на ім'я батька у 2000 році. Після смерті батька в будинку залишилась проживати мати, яка фактично вступила у спадщину, а дочка померлого (позивач) від прийняття спадщини відмовилася. З початку 2013 року позивач перейшла на постійне проживання до матері, у зв'язку з хворобою останньої. Після смерті матері позивач фактично вступила в спадщину шляхом постійного проживання з померлою на момент смерті. Позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, проте їй було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на майно, що підтверджують належність такого [PERSON] Таким чином, позивач не має можливості реалізувати своє спадкове право в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Причина неявки відповідача суду не відома. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи заяву позивача суд вважає за можливе винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з'явилася і надала суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності і винести рішення на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON], яка [INFO] в м. Карлівка, є рідною дочкою [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8) Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», про що свідчать записи у свідоцтві №396267. (а.с. 9) [INFO] батько позивача - [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво [NUMBER]. (а.с. 10) Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу - 17.04.2009 року, про що свідчить Витяг зі Спадкового реєстру від 17.04.2009 року. (а.с. 11) Мати позивача - [PERSON] померла [INFO], що зазначено у свідоцтві [NUMBER]. (а.с. 12) Витяг зі Спадкового реєстру від 21.08.2014 року свідчить про заведення в цей день спадкової справи. (а.с. 13) Постановою від 11.02.2015 року приватний нотаріус Шуба А.Ф. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. З постанови вбачається, що позивач звернулася до нотаріуса як спадкоємиця за законом майна померлої [PERSON] і мала намір успадкувати будинок, який [PERSON] успадкувала після померлого чоловіка [PERSON] Позивач не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно і за даними ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» реєстрація права власності на такий будинок не проводилась, що унеможливило видачу свідоцтва нотаріусом, тому вона відмовила позивачу на підставі п. 2 гл. 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - у зв'язку з неподанням відомостей та документів на вимогу нотаріуса. (а.с. 41) За зазначених обставин (неподання правовстановлюючого документу) відмова нотаріуса обґрунтована. Для підтвердження належності померлій житлового будинку та земельних ділянок під ним, позивач надала суду договір від 22.08.1957 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від 1 до 5 включно, - [PERSON]. Земельну ділянку надано по [ADDRESS]. Окрім будинку, договір передбачав побудову сараю та вбиральні. (а.с. 14-15) До матеріалів справи долучено виписку з інвентаризаційної справи щодо оцінки вартості будинку по [ADDRESS], двох сараїв, погреба, вбиральні та огорожі, які належать [PERSON] Виписка також містить план будинку та господарства. (а.с. 16-22) Для прописки громадян в будинку по [ADDRESS], 15.04.1965 року почато ведення домової книги, згідно записів у якій в такому будинку постійно проживали - з 15.12.1978 року і по день смерті [PERSON] та [PERSON] (зазначене підтверджується штампами). В короткостроковий період - з 16.09.2004 року по 09.12.2004 року, в будинку також була зареєстрована [PERSON] (а.с. 23-24) Зазначені вище докази свідчать, що [PERSON] побудував будинок відповідно до договору від 22.08.1957 року і прожив в ньому постійно - до дня смерті. На момент смерті [PERSON] в будинку з ним проживала його дружина [PERSON], яка вважається такою що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, згідно з положеннями якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (про прийняття спадщини дружиною померлого [PERSON] зазначено і в раніше дослідженій постанові нотаріуса). Викладене підтверджується також довідкою міської ради від 07.07.2016 року, в якій зазначено, що [PERSON] проживав та був зареєстрований в будинку по [ADDRESS] з 22.04.1965 року по день смерті і мав такий склад сім'ї: дружина [PERSON] В матеріалах справи міститься технічний паспорт виготовлений 29.10.2014 року на замовлення [PERSON], в якому власник будинку не вказаний. Відмітки про самочинно побудовані будівлі в технічному паспорті відсутні. (а.с. 31-35) Дані технічного паспорта та постанова нотаріуса свідчать, що право власності померлої [PERSON] на успадкований нею будинок, як і право власності [PERSON], належним чином оформлено не було, що унеможливлює успадкування в нотаріальному порядку єдиною спадкоємицею за законом яка прийняла спадщину померлої [PERSON] - [PERSON] При цьому досліджені вище докази свідчать, що будинок по [ADDRESS] за життя дійсно належав померлому [PERSON] і був успадкований після його смерті його дружиною [PERSON], тому входить до складу спадкового майна після смерті останньої. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Позивач також просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, з яких для обслуговування житлового будинку - 0,06 га, а для ведення особистого підсобного господарства - 0,09 га, право на яку посвідчено державним актом серії [NUMBER], що виданий 21.08.2000 року - в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] З дослідженої раніше виписки з інвентаризаційної справи щодо оцінки вартості будинку по [ADDRESS], де міститься викопіровка з генплану, вбачається, що домоволодіння, яке на той час належало [PERSON], розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,15 га. (а.с. 19) Копію державного акту серії [NUMBER] долучено до матеріалів справи і з такого вбачається, що померлому [PERSON] дійсно належала земельна ділянка під належним йому будинком, загальна площа якої 0,15 га, з яких для обслуговування житлового будинку - 0,06 га, а для ведення особистого підсобного господарства - 0,09 га. (а.с. 43) Враховуючи викладені вище висновки суду, така земельна ділянка входила до складу спадкового майна після смерті власника і була успадкована його дружиною [PERSON], отже право успадкувати таку після смерті останньої має позивач. Тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved