Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

06.06.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON]; визнати, що позивач має право на успадкування ? частки спадкового майна, що залишилось після смерті [INFO] [PERSON]. При цьому позивач посилається на те, що після смерті матері [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, свідоцтво про право власності на яку позивач отримати не може, так як у квартирі, в якій на момент смерті проживала спадкодавець була зареєстрована, однак з 2002 року не проживає відповідач. Вважаючи відповідача такою, що не прийняла спадщину, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Образцова Т.А. до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано лист, в якому приватний нотаріус просить справу розглядати за її відсутності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 24.12.1999 року Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» на підставі розпорядження від 24.12.1999 року було видано свідоцтво про право власності № 1635, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] на праві часткової власності у рівних частках належить [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON] /а.с. 18-19/. Судом досліджено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] /а.с. 20-21/. 26.03.2007 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер № 4-536, за яким позивач [PERSON] як спадкоємець померлого [INFO] [PERSON] успадкував 1/6 частину квартири [ADDRESS]. Окрім того, 26.03.2007 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер № 4-531, за яким дружина померлого [PERSON] як спадкоємець померлого [INFO] [PERSON] успадкувала 1/6 частину квартири [ADDRESS]. [INFO] у віці 77 років померла [PERSON], актовий запис № 12701, що вбачається із свідоцтва серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с. 26/. У ході розгляду справи судом витребувано та досліджено спадкову справу № 14/2015, заведену приватним нотаріусом ОМНО Образцовою Т.А. до майна померлої [INFO] [PERSON], з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 25.06.2015 року звернувся позивач [PERSON] Зі спадкової справи вбачається, що 09.07.2015 року приватним нотаріусом позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване № 1599, а саме на ? частку квартири [ADDRESS]; свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частку квартири ще не видано. Згідно довідки /виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку/ № 614 від 19.12.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1937 року народження /померла [INFO]/, [PERSON], 1971 року народження, [PERSON], 1960 року народження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що відповідач, будучи донькою померлої [INFO] [PERSON], дійсно на момент смерті матері була зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. При цьому представник позивача вказала, що відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб із громадянином США, та з 2002 року постійно проживає у Штатах. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2016 року по справі № 520/8919/16-ц визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житлом - квартирою [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили 01.11.2016 року. Вказаним рішенням встановлено, що згідно акту від 20.05.2016 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року, у зв'язку із переїздом до іншої країни. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд зазначає, що на підставі положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню той факт, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року. Отже, враховуючи, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року, а її мати [PERSON] померла у 2014 році, суд погоджується із доводами сторони позивача, що сама по собі реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, не може бути підставою для прийняття спадщини відповідачем, оскільки визначальною обставиною має бути факт реального проживання спадкоємця зі спадкодавцем. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved