Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

05 жовтня 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ПАТ «Акцент-Банк», який діє на підставі довіреності, в якій він просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 28 жовтня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір №AN3OCC9G7S0047, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим відповідачка станом на 24 вересня 2015 року має загальну суму заборгованості у розмірі 45 197,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13 295,74 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18,73 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5 700,00 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 26 182,74 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 24865,72 грн., яка була стягнута рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 вересня 2013 року з відповідачки на користь позивача, різниця становить - 20 331,49 грн. Також просив стягнути штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 1016,57 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №AN3OCC9G7S0047 від 28 жовтня 2011 року в розмірі 21 848,06 грн., та судові витрати по справі у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачки. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 жовтня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір №AN3OCC9G7S0047, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. строком на 36 місяців по 27 жовтня 2014 року включно з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір, по що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачка взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до умов договору відповідачка повинна була щомісячно здійснювати погашення заборгованості за кредитом в період з 25 по 30 число кожного місяця, щомісячний платіж становив 717,45 грн. Як підтверджується матеріалами справи, [PERSON] порушує умови договору, погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами сплачує нерегулярно і не в повному обсязі, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №AN3OCC9G7S0047 від 28 жовтня 2011 року станом на 24 вересня 2015 року загальна сума заборгованості становить 45 197,21 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за кредитом у розмірі 13 295,74 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18,73 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5 700,00 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 26 182,74 грн. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2013 року задоволено позов ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до рішення з відповідачки стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №AN3OCC9G7S0047 від 28 жовтня 2011 року у розмірі 24 865,72 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13 295,74 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17,96 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5 100,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 4 791,75 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 160,27 грн. Рішення набрало законної сили 03 жовтня 2013 року. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу вказаних положень процесуального закону наведені вище обставини є преюдиціальними, вважаються доведеними та обов'язковими для врахування судом. Таким чином, за період з 22 серпня 2013 року по 24 вересня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором становить 20331,49 грн., яка і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлені його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами, а саме пунктом 5.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 5.3 Умов передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічні правові висновки були зроблені Верховним судом України в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, які згідно ч.2 статті 214 ЦПК України є обов'язковим для суду при прийнятті рішення по справі. З наданого позивачем розрахунку за кредитним договором №AN3OCC9G7S0047 від 28 жовтня 2011 року вбачається, що станом на 24.09.2015 року відповідачці були нараховані штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 1016,57 грн. Також відповідачці нарахована і пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача вказаних сум штрафів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі мінімальної ставки за подання позовів матеріального характеру в розмірі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial