Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

07.07.2021 концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з грудня 2017 року по квітень 2021 року позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 7 964,09 грн. Відповідач здійснив часткову оплату заборгованості розміром 815,64 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача складає 7 148,45 грн. Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості загальним розміром 7 148,45 грн., а також судовий збір. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи. У встановлений ухвалою строк відповідач не подавав відзиву на позов або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за його відсутності. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі його зареєстрованого місця проживання, проте конверти із поштовими направленнями повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання у день проставлення вказаної відмітки у поштовому повідомленні - 13.08.2021 та 27.09.2021. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки, не подав відзив на позовну заяву, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій нею письмовій заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником нежилого приміщення ХХІХ першого поверху літ. А-5 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрів від 14.06.2021 № 261358664 (а.с. 11-12), копією договору купівлі-продажу приміщення від 15.04.2009 (а.с. 13-17). 01.08.2009 між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладено договір № 203298 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, за яким позивач зобов`язався відпускати теплову енергію в гарячій воді відповідачу, а відповідач - прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в порядку та на умовах, передбачених договором (а.с. 43-45). 01.09.2010 до цього договору укладено додаткову угоду у зв`язку зі зміною у споживача теплового навантаження (а.с. 52). 01.03.2011 та 01.10.2014 до вказаного договору укладено додаткові угоди, в яких змінено реквізити сторін (а.с. 54, 55). На виконання умов вищевказаного договору позивач Концерн «МТМ» протягом періоду з грудня 2017 року по квітень 2021 року надав послуги постачання теплової енергії в гарячій воді у приміщення відповідача на загальну суму 7 964,09 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 60). Відповідачем за вказаний період послуги не оплачувались. Згідно з ч. 6 ст. 21, ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020, чинній на час існування спірних правовідносин (далі - Закон), послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання даних послуг, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі - Правила), послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконував неналежним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості розміром 7 148,45 грн. з урахуванням інфляційних втрат розміром 44,35 грн. та 3% річних від простроченої суми розміром 71,37 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідно до наданих позивачем розрахунків (а.с. 61, 62). Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 102,00 грн. (а.с. 2), а також з відповідача на користь держави - сума недоплаченого позивачем судового збору у розмірі 168,00 грн. Вимоги позивача про повернення надміру сплаченого судового збору у розмірі 632,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки перевіркою повноти сплати судового збору, проведеною в порядку ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що до суду станом на момент ухвалення рішення у справі не надійшло підтвердження Казначейства про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Разом із тим, зазначена обставина не перешкоджає позивачу звернутися до суду із відповідною заявою про повернення надміру сплаченого судового збору після його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved