Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

04 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики від 08 січня 2019 року в розмірі 19 000 гривень, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (а.с. 3). Відповідно до п. 1 договору позики від 08 січня 2019 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 19 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 08 лютого 2019 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується власноручно написаною розпискою (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 19 000,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, а отже з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved