Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

06.03.2014 року гр.[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в його користь 1387 грн 49 коп відшкодування матеріальної шкоди, 9000 грн 00 коп відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 жовтня 2013 року біля 20 год 00 хв на 48 км + 50 м автодороги Львів-Краковець гр.[PERSON], керуючи автомобілем марки «БМВ-Х5», реєстраційний номер [NUMBER], будучи неуважним до оточуючої обстановки, не вибравш відповідної швидкості руху на дорозі, вчинив попутне зіткнення із автомобілем «ВАЗ-21213», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував він як працівник ПАТ «Львівський облрибкомбінат». Свїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за що постановою суду був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він був госпіталізований в лікарню, де ним були понесені витрати на придбання медикаментів в сумі 502 грн 49 коп, оплачено діагностичне обстеження вартістю 300 гривень, а також ним було оплачено 585 грн 00 коп за виготовлення висновку вартості шкоди пошкодженого автомобіля. Також йому як потерпілому учаснику ДТП завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він був госпіталізований, був позбавлений звичного способу життя, відчував біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт. Після ДПТ він змушений постійно приймати ліки, не може виконувати фізичні навантаження, займатися фізичною роботою. Розмір моральної шкоди він оцінює в 9000 грн 00 коп. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить заявлений позов задоволити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи заявленого позову не визнав, пояснив, що обставини скоєної дорожньо-транспортної пригоди є неправдивими. В дійсності винним в скоєнні зіткнення є позивач [PERSON], який виїхав з другорядної дороги на головну, по якій він рухався, не пропустивши його і не використавши для виїзду на головну дорогу смугу розгону. Після аварії він в лікарні зустрічався з [PERSON], який визнав свою вину, що не пропустив його на головній дорозі, просив в нього пробачення. Тоді вони досягли домовленості, що так як в нього автомобіль застрахований на підставі договору добровільного страхування і завдана шкода його автомобілю є великою, то щоб [PERSON] не сплачував різницю між своєю страхівкою та завданою шкодою, то відшкодування за ремонт автомобіля здійснить його страхова компанія, а 2 [PERSON] свій пошкоджений автомобіль буде ремонтувати сам. З врахуванням цих домовленостей він під час розгляду справи визнав свою вину, сплатив штраф. Дійсно його страхова компанія на підставі договору каско оплатила ремонт його автомобіля, який становив біля 230000 гривень. Однак в подальшому він дізнався, що [PERSON] подав до нього позов, а також подав позов ПАТ «Львівський облрибкомбінат» як власник автомобіля, яким керував [PERSON] Оскільки винним в дорожньо-транспортній пригоді в дійсності є [PERSON], просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] вважає, що враховуючи дійсні обставини скоєної дорожньо-транспортної пригоди винним є позивач [PERSON], в тому підстав для задоволення заявленого позову немає. Також розмір заявлених позовних вимог нічим не обгрунтований, подані докази не є належними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 жовтня 2013 року біля 21 год 20 хв на 48 км + 50 м автодороги Львів-Краковець біля с.Черчик Яворівського району сталася дорожньо-транспортна пригода, з вини відповідача [PERSON], який керуючи автомобілем марки «ВМW Х-5», реєстраційний номер [NUMBER], порушуючи п.п.1.5, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, не врахувавши дорожню обстановку та не пересвідчившись у безпечному русі, будучи неуважним до оточуючої обстановки, не вибравши безпечної швидкості, вчинив попутне зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21213», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався цією ж смугою та, завчасно ввімкнувши вказівник лівого повороту, призупинився з наміром повернути в сторону с.Черчик. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, а водій [PERSON] був госпіталізований в хірургічне віддлення Яворівської райлікарні. Постановою слідчого СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 11.12.2013 року, приймаючи до уваги, що в даній ДТП порушив правила дорожнього руху [PERSON], [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, то кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013150350001393 від 29.10.2013 року, по факту дорожньо транспортної пригоди було закрито, з направленням копії постанови для вирішення питання притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності. Згідно постанови Яворівського районного суду Львівської області від 27.12.2013 року гр.[PERSON] було визнано винним у вчиненні адмінстративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. Враховуючи вищенаведене, суд не приймає до уваги твердження відповідача та його представника, що [PERSON] не винен в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки це спростовується вищенаведеними доказами по справі. Відповідно до вимог ст.ст.1166, 1188 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Таким чином, суд визнає, що відповідач [PERSON], який визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, спричинив заподіяння легких тілесних ушкоджень [PERSON] і відповідач несе цивільну відповідальність за завдану шкоду. З висновку експерта №317/2013 від 02.12.2013 року вбачається, що відповідачу [PERSON] було спричинено забійно-рвані рани на голові, садно на правому коліні, струс головного мозку, які виникли 28 жовтня 2013 року, можливо від ударів до частин салону автомобіля, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Судом також встановлено, що з приводу отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] позивач [PERSON] проходив стаціонарне лікування в період з 28.10.2013 року по 18.11.2013 року в Яворівській районній лікарні, а в період з 19.11.2013 року по 28.11.2013 року перебував на амбулаторному лікуванні по місцю проживання. 3 Під час стаціонарного лікування в Яворівській районній лікарні позивач [PERSON] поніс витрати на придбання медикаментів та засобів медичного призначення в сумі 559 грн 48 коп, що стверджується письмовим повідомленням адміністрації лікарні, товарними чеками аптечного пункту. Також під час лікування позивач проходив діагностичне обстеження, вартість якого становить 350 грн, що стверджується відповідною квитанцією. Разом з тим, суд визнає безпідставними заявлені вимоги позивача про відшкодування 585 грн 00 коп сплачених коштів за виготовлення висновку вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «ВАЗ-21213», оскільки судом встановлено, що власником даного транспортного засобу являється ПАТ «Львівський облрибкомбінат», відповідно позивач не зобов'язаний був нести такі витрати, а тому права на їх відшкодування немає. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, загальна сума заподіяної майнової шкоди позивачу [PERSON] доведеної в судовому засіданні, становить 909 грн 48 коп (з розрахунку 559,48 грн + 350 грн). Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. А відповідно до ст.1167 моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за нявності її вини. При визначенні розміру моральної шкоди по даній справі, який слід стягнути в користь позивача [PERSON], суд враховує перенесену фізичну біль та страждання позивача з приводу отриманих легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, тривалості перенесеного лікування, тривалості вимушених змін в життєвих стосунках, фактом скоєння проти позивача адміністративного правопорушення. З врахуванням вищенаведеного, обставин справи, суд приходить до висновку, що розумний, виважений і справедливий розмір моральної шкоди по заявлених позовних вимогах слід визначити в сумі 3000 грн 00 коп в користь позивача [PERSON] Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що судом доведено заподіяння майнової та моральної шкоди позивачу [PERSON], протиправність дій та вину в цьому відповідача [PERSON], а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити частково в межах встановлених та доведених розмірів шкоди.

Outcome: approved