Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

05\~квітня 2019\~року Акціонерне\~товариство комерційний\~банк «ПриватБанк»\~(далі\~АТ КБ\~«ПриватБанк» або\~позивач)\~звернувся до\~суду із\~вказаним позовом,\~мотивуючи його\~тим,\~що 23\~січня 2013\~року між\~АТ КБ\~«ПриватБанк» і\~ [PERSON] (далі\~-\~відповідач)\~було укладено\~кредитний договір,\~за яким\~відповідач отримала\~кредит в\~сумі 4000,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Крім того,\~посилається на\~те,\~що цим\~договором було\~передбачено порядок\~та умови\~погашення кредиту,\~погашення заборгованості\~по кредиту,\~сплату нарахованих\~за період\~користування кредитом\~відсотків та\~інших витрат,\~а відповідно\~до п.1.1.7.11\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~(далі\~-\~Умови),\~з якими\~як зазначає\~позивач,\~відповідач ознайомлена,\~договір діє\~протягом 12\~місяців з\~моменту підписання\~і якщо\~протягом цього\~терміну жодна\~із сторін\~не проінформує\~іншу про\~припинення дії\~договору,\~то він\~автоматично пролонгується\~на такий\~же строк. Оскільки станом на 18 березня 2019 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 18023,54 грн., з яких: заборгованість за кредитом 5447,93 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту 4036,63 грн.; 6518,69 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 685,84 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 834,45 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1921 грн. витрат по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 10.04.2019 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до п. 4 ч. 8, ч. 11\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.05.2019 суд вирішив розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, з кредитного договору без номера від 23 січня 2013 року вбачається, що в цей день між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.10). \~Надання кредиту у вигляді ліміту на картковий рахунок це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до пункту 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії\~договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с.18). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за її ініціативою та у спосіб передбачений пунктом 1.1.7.11 Умов була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 23 січня 2013 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по термін дії виданої кредитної картки, тобто до 18 березня 2019 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно частини другої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочення кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 23 січня 2013 року вбачається, що остання свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, тому станом на 18 березня 2019 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 18023,54 грн., з яких: заборгованість за кредитом 5447,93 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту 4036,63 грн.; 6518,69 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 685,84 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 834,45 грн. (а.с.5-8). З розрахунків позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувалася кредитними коштами, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 5447,93 грн. (а.с.5-8). Отже вказану заборгованість по тілу слід стягнути з відповідача. З розміром заборгованості за простроченим тілом кредиту, нарахованого позивачем за кредитним договором станом на 18 березня 2019 року у сумі 4036,63 грн., суд погоджується і вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає умовам вказаного договору. Отже, в цій частині позов також підлягає задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідача вказаних штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку розмір штрафу\~500 грн. (фіксована частина) та 834,45 грн. (процентна складова), зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 9484,56 грн. (5447,93 грн. + 4036,63 грн.), суд вважає необґрунтованим і приходить до висновку про необхідність стягнення його у загальному розмірі 974,23 грн. (500 грн. + (9484,56 грн. х 5%). Водночас суд не може задовольнити вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання в сумі 6518,69 грн. та нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - у сумі 685,84 грн. з огляду на наступне. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України \~\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 № 6-2003цс15. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язань (частина перша статті 546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобов`язання (стаття 611 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними. Отже, загальна сума заборгованості станом на 18 березня 2019 року, з урахування тіла кредиту, простроченим тілом кредиту та штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 23 січня 2013 року, становить 10458,79 грн. (5447,93 грн. за тілом кредиту + 4036,63 грн. за простроченим тілом кредиту + 974,23 грн. за штрафами). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 58 %, то з відповідача у відповідності до статті 141 ЦПК України \~\~підлягає стягненню судовий пропорційно до задоволених вимог в сумі 1114,18 грн. На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial