Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

06.05.2014р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що [INFO] помер [PERSON]- батько позивачки. Після померлого [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна. Позивачка, як єдина спадкоємецяь звернулась до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. В судове засідання представник позивача не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача Надержинщинської сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від третіх осіб: Полтавської районної державної нотаріальної контори, Відділу Держземагенства у Полтавському районі до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що 16.09.2013 року виконавчим комітетом Надержинщинської сільської ради Полтавського району складено відповідний актовий запис за №14, та видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], приватизовані земельні ділянки площею 0.25 га. та 0.1015 га. в [ADDRESS], та приватизовану земельну ділянку площею - 4.86 га., передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Надержинщинської сільської ради Полтавського району. За життя заповіт померлий не залишив, в зв'язку з чим згідно ч. 2. ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261 - 1265 ЦК України. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька - [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно довідки №02-14/1056 від 15.04.2014 року, виданої Полтавською районною ДНК, на майно померлого [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа №634/2013, за заявою про прийняття спадщини від [PERSON]. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, позивач звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на приватизовані земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями. 16 квітня 2014 року нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори спадкоємиці видано свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді приватизованої земельної ділянки площею - 0.25 га., переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, приватизованої земельної ділянки площею - 0.1015 га., переданої для ведення особистого селянського господарства, на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], Полтавського району та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на приватизовану земельну ділянку площею 4.86 га., передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Надержинщинської сільської ради Полтавського району, нотаріусом роз'яснено, що свідоцтво не може бути видано в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на зазначене майно. Також нотаріусом було роз»яснино спадкоємцю, що відповідно до п. 4. ст. 25, п. 1 ст. 346 ЦК України, цивільна правоздатність [PERSON] припинилась в зв'язку з його смертю, що унеможливлює провести реєстрацію права власності за ним, і як наслідок позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку. Встановлено, що приватизована земельна ділянка площею 4.86 га., належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2011 року, виданого нотаріусом Полтавської районної ДНК, зареєстрованого в реєстрі за №1-604, як спадкоємцю за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. Отже, відсутність державної реєстрації правовстановлювального документу, що засвідчує право власності померлого на приватизовану земельну ділянку позбавляє позивача можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на неї та одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, 529, 549 ЦК УРСР , п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved