Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

05 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження [INFO] її доньки [PERSON] в м.Сімферополь. Встановлення факту народження необхідне для належної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження українського зразка. Полонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) їй було відмовлено в державній реєстрації народження дитини на підставі того, що медичний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і тому не відповідає вимогам чинного законодавства України. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, вимоги заяви підтримала і просила їх задовольнити, крім того, просила вказати відомості про батька дитини. Представник заінтересованої особи Полонського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 1, 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м.Сімферополь є тимчасово окупованою територією, яка є невід`ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.4 ст.13 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом\~Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, встановлено, що реєстрація народження дитини проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження (форма№103/0) у разі народження дитини в закладі охорони здоров`я або медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, якщо дитина народилась за межами закладу охорони здоров`я. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (стаття 13 Закону). Згідно пунктів 1, 2, 3 ст.9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження дитини на тимчасово окупованій території, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження дитини, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується даними паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Полонським РС УДМС України в Хмельницькій області 18 жовтня 2014 року (а.с.3). З даних паспорта серії [NUMBER] , виданого Кіровським РВ ГУМВС України в Криму вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України (а.с.4). Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] з 28 квітня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Згідно з даними виписного епікризу Сімферопольського клінічного пологового будинку №1, виданим 15 липня 2019 року, [PERSON] [INFO] народила дівчинку (а.с.6). Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 99100006 відділом реєстрації народження м.Сімферополь Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Цей документ, як виданий органом, який створено на тимчасово окупованій території міста Сімферополь у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, виходячи з практики Європеського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд вважає можливим, як виняток, взяти до\~уваги відомості, зазначені у свідоцтві про народження дитини, яке видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року вих.№9-1130/0/4-16). Отже, відомості про факт народження доньки заявника щодо місця народження дитини в м. Сімферополь підтверджено даними, які містяться в матеріалах справи. Встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України та особливості провадження у цих справах передбачені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення\~факту народження або смерті\~на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, заява про встановлення факту народження її доньки на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню.

Outcome: approved