Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

05 червня 2020 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. 02.07.2020 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 10 год. 00 хв. 10 серпня 2020 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з січня 2019 року по сьогоднішній день він та [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] проживають разом однією сім`єю за адресою: квартира [ADDRESS] . Попередній власник квартири [ADDRESS] відповідач [PERSON] заклав в іпотеку дане житло і у зв`язку з невиконанням взятих на себе договірних зобов`язань щодо виплати кредиту, банк звернув стягнення на дану квартиру. 10 березня 2020 року з прилюдних торгів (аукціону) позивач придбав зазначену вище квартиру, що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів від 10.03.2020 року виданного державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. та зареєстрованого в реєстрі №147. В квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В квітні 2020 року позивач пропонував [PERSON] та [PERSON] у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, однак останні надали свою відмову, мотивуючи відсутністю часу та проживання в іншій місцевості. Місце проживання відповідача [PERSON] невідомо. З травня 2015 року і до сьогоднішнього дня відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні, не користуються ним, як житловою площею, витрати на утриманню квартири не несуть, комунальні послуги не сплачують, квартирою не цікавиться, ніякого майна відповідачів у квартирі немає. На даний час реєстрація відповідачів створює перешкоди у користуванні належною йому на праві власності квартирою. Просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання 10.08.2020 року на 10 год. 00 хв. не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника адвоката Брагіна Д.О., позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. 10.08.2020 року о 10-00 год. відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Відповідачам, кожному окремо, відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації останніх, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, судові повістки. На адресу суду повернулися поштові повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідачів/. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Таким чином, в силу вимог вказаної норми Закону, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про день, час та місце проведення судового засідання. Відзив на позов відповідачі не подали. Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не повідомили суд про поважність їх неявки в судові засідання, відзив на позов не подали, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачів на підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 10.03.2020 року, виданного державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О.та зареєстрованого в реєстрі за №147 /а.с.9/. 22 січня 2020 року право власності позивача на зазначену квартиру зареєстровано в установленому законом порядку у КП «Жовтоводське МБТІ» та отримано технічний паспорт на квартиру /а.с.10-13/. 22 травня 2020 року між ОСББ «Ком-Форт» та [PERSON] укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою квартира [ADDRESS] /а.с.17-18/. Відповідно довідки про склад сім`ї №1/1-1256 від 18.05.2020 року, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, за адресою [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.5/. Згідно довідки від 02.06.2020 року, виданої головою ОСББ «Ком-Форт» [PERSON] , [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS] , де проживає разом з [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON] однією сім`єю. Внески з утримання будинку та прибудинкової території сплачують вчасно. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з травня 2015 року не проживають за зазначеною вище адресою /а.с.6/. На даний час реєстрація відповідачів створює перешкоди у користуванні належною позивачу квартирою, у зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Відповідно до 4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Із змісту зазначених норм матеріального права вбачається, що правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже, за порівняльним аналізом ст.ст. 383, 391,405 ЦК України та ст.ст. 150, 156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення ст.ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 150,156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016р. по справі 6-709ЦСІ6. Таким чином, відповідачі, які не є членами сім`ї позивача, порушують його права як власника майна, у зв`язку з чим останній позбавлений права користування та розпорядження спірним житловим приміщенням. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку з тим що судовим рішенням позовні вимоги задоволені, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 280,27 грн. з кожного, оскільки солідарне стягнення судових витрат не передбачено діючим законодавством. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved