Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

04 липня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона разом з іншими працівниками та пенсіонерами вступила у члени КСП «ім.Леніна». У 1995 році працівникам зазначеного підприємства видали земельні частки (паї), втім [PERSON] свою земельну частку (пай) не отримала, оскільки на той час голова КСП ім.Леніна їй пояснив, що для неї землі немає. Трудові відносини позивача з КПС ім.Леніна, її членство, а також запис у списку членів господарства підтверджується документальними доказами. Через тяжкий стан здоров`я, малограмотність та фізичну зайнятість, пов`язану з доглядом за малолітніми дітьми, пристарілими батьками, дідусем та бабусею [PERSON] не мала можливості реалізувати право на земельну частку (пай). 19 квітня 2019 року позивачу стало відомо про наявність її у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту під №61, тобто дізналася про порушене її право на земельну частку (пай). Позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 7,8 умовних кадастрових гектар у землях бувшого КСП ім.Леніна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території об`єднаної Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Леніна» с Зоряне Межівського району Дніпропетровської області. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача об`єднана територіальна громада Межівської селищної ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Новогригорівської с/р Межівського району Дніпропетровської області 09 жовтня 2000 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Межівської селищної ради №192 від 28 травня 2019 року до складу сім`ї позивача входить донька [PERSON] Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Слов`янською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON] народився [INFO] , батьком якої записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 03 березня 2014 року, актовий запис №25, [PERSON] померла [INFO] . Довідкою управління СЗН Межівської РДА №365 від 08 травня 2014 року підтверджується, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні, як одержувач компенсації по догляду за престарілою [PERSON] з 27 жовтня 2005 року по 31 березня 2014 року. Висновком консультанта КЗ «Клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради від 28 березня 2018 року підтверджується, що [PERSON] , 1968 року народження, має клінічний діагноз як: фітроаденома обох молочних залоз. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 05 січня 1992 року, [PERSON] 05 січня 1992 року прийнята в члени КСП ім.Леніна згідно поданої заяви, наказ №1 від 05 січня 1992 року. 17 серпня 1996 року звільнена з членів зазначеного підприємства на підставі поданої заяви (наказ №12 від 17 серпня 1996 року. Звільнення з членів КСП ім.Леніна також підтверджується архівною довідкою Межівської РДА №М-119 від 14 травня 2019 року. Архівна довідка відділу трудового архіву Межівської районної ради Дніпропетровської області №М-187-19 від 16 травня 2016 року свідчить про стаж роботи [PERSON] в КСП ім.Леніна в період з січня 1992 року по березень 1996 року. Письмовими заявами [PERSON] та [PERSON] , які засвідчені секретарем виконавчого комітету Слов`янської сільської ради, зареєстрованих в реєстрі за №62 та №64 підтверджується факт прийняття їх разом з [PERSON] в члени КСП ім.Леніна. Державним актом на право колективної власності на землю серії [NUMBER] підтверджується, що 17 липня 1995 року його видано КСП ім. Леніна Межівського району з передачею 5906,5 гектарів землі у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення Новогригорівської сільської ради народних депутатів від 14 травня 1995 року №ХV сесія ХХI скликання, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №10. Архівною довідкою Межівської РДА №М-118 від 14 травня 2019 року підтверджується, що колгосп ім.Леніна реформовано в КСП ім. Леніна (протокол №1 звітних зборів уповноважених колгоспників КСП ім.Леніна від 21 січня 1995 року та рішення виконавчого комітету Межівської районної ради від 12 січня 1995 року №13. Правонаступником КСП ім.Леніна є ТОВ «Новогригорівське»). Інформаційним листом відділу Держгеокадастру в Межівському районі Дніпропетровської області №М-57/0-0.31-58/139-19 від 19 квітня 2019 року підтверджується, що в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] виданого КСП ім.Леніна під порядковим номером 61 значиться [PERSON] . Запис про наявність сертифікату на земельну частку (пай) на [PERSON] в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються членам КСП ім.Леніна відсутній. Згідно довідки виконавчого комітету Межівської селищної ради №309 від 17 травня 2019 року, виданої [PERSON] про те, що земельна частка (пай) № [NUMBER] , загальною площею 6,9215 ум.кад.га, в тому числі ріллі 6,9215 ум.кад.га на території Межівської селищної ради по колишньому КСП «Леніна» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є невитребуваним паєм. П.2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В силу ч.1 ст.261 ЦК України, строк позовної давності, починає перебіг, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушене право. Позивач, вважаючи себе членом КСП «ім.Леніна», не намагалася реалізувати своє майнове право в речове протягом всього часу з моменту розпаювання, дізналася про наявність її у списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, лише 19 квітня 2019 року, а тому вважати його пропущеним не можна. Таким чином, [PERSON] не була позбавлена речового права на земельну частку (пай), та ніким це право не оспорювалося. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] включено до списків - членів КСП, що додається до державного акта за №61, факт членства спростовано не було зі сторони відповідача. У справах Євросуду зазначено: «Стретч проти Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії», заява №44277/98, від 24 червня 2003 року, самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна; «Рисовський проти України», заява №29979/04, від 20 жовтня 2011 року - ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява №32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі», п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п.53, та «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 38). По-перше, видається, що ця процедура дозволяє державним органам ретроспективно позбавляти особистих прав, наданих помилково, без будь-якого відшкодування добросовісним правовласникам. По-друге, видається, що вона надає державним органам можливість позбавляти таких прав за власним бажанням, у будь-який час і без залучення сторін, чиї інтереси зачіпаються. Суд зазначає, що можливість заінтересованих сторін оскаржити таке позбавлення до суду звичайно зменшує ймовірність свавільного тлумачення застосовних норм матеріального права державними органами, які стверджують, що помилилися. З іншого боку, те, що їх повноваження з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, не обмежено жодними часовими рамками, має суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу». З огляду на вищевикладене з урахуванням того, що документально підтверджено факт трудових відносин та членства позивача в КСП ім.Леніна, внесення її до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 1998 року КСП ім.Леніна за номером 61, суд вважає доведеним факт членства позивача та наявність права на земельну частку (пай), яке набув згідно Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», його вихід з членій нічим не підтверджується, а тому є всі підстави задовольнити вимоги позивача. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved