Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

06.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.05.2010 року між нею та відповідачем виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 01. Далі в позові зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з несумісністю характерів та поглядів на життя, з квітня 2020 року подружні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, примирення між ними неможливе, спільне господарство не ведеться. Зазначила, що дітей від шлюбу не мають, однак відповідач не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб. Таким чином, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна подружжя немає. Прохає розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 12.05.2010 року виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 01. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, надала заяву від 14.04.2021року, яка надійшла до суду 20.04.2021 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 9). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав 20.04.2021 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю (а.с. 12). Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, 12.05.2010 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 01 (а.с.2). Згідно довідки управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради № 986/11-11 від 08.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 22.04.1998 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Як встановлено з позову, сторони від шлюбу дітей не мають, спору щодо спільного майна не виникло. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами фактично припинено з квітня 2020 року. На теперішній час, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час, сторони не намагаються зберегти сім`ю. Як позивач, так і відповідач, зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали в своїх письмових заявах, тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідач фактично визнав позовні вимоги в повному обсязі, обставини щодо припинення шлюбних відносин та викладені у позові підстави для розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що в даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », у позові та у своїй письмовій заяві від 14.04.2021 року остання не повідомила про намір відновлення її дошлюбного прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй для подальшого іменування прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Outcome: approved