Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

06.02.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що між нею, [PERSON] та [PERSON] , 18.10.2008 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №224, який розірвано 29 травня 2013 року, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача [PERSON] 06 січня 2015 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області стягнуто аліменти. Аліментні зобов`язання [PERSON] не виконує, в зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі 88060 грн., згідно розрахунку від 06.02.2020 року за вих. №9. Відповідач з 2015 року дітей не бачить та не приймає участі у їх вихованні. Посилаючись на ст.150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позивач [PERSON] , просить суд позбавити [PERSON] батьківських праві відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає, і просить розгляд справи здійснювати без його присутності. Представник третьої особи Прядко В.Ф. , до початку проведення судового засідання надала суду заяву про відсутність заперечень за вимогами [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстровану відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі з 18 жовтня 2008 року, який розірвано на підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року, яке набрало законної сили 11 червня 2013 року (а.с.9). В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане повторно 19.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане 17.11.2010 року виконкомом Мар`ївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області) (а.с.10,11). На утримання дітей з відповідача [PERSON] , згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2015 року, яке набрало законної сили 17 січня 2015 року, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 1400 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення найстаршою дочкою повноліття, тобто до [INFO] (а.с.7,8). Внаслідок невиконання боржником [PERSON] покладених на нього аліментних зобов`язань по утриманню дітей, з 04.11.2014 року утворилась заборгованість у сумі 88060 грн. 00 коп., що встановлено із наданої суду копії довідки Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06.02.2020 року №9 (а.с.12). Такі дії відповідача стали підставою для звернення 06.02.2020 року [PERSON] із заявою до Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Позивач [PERSON] тимчасово не працює, виховує трьох дітей, за час проживання в селищі Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області, зарекомендувала себе з позитивної сторони, з сусідами підтримує добрі стосунки, має задовільну характеристику, видану в.о. старости Первомайського старостинського округу №1. З довідок та характеристик Комунального закладу освіти «Шахтарська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Іларіонівської селищної ради, 28 лютого 2020 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , навчаються у 3 та 9 класі відповідно. Їх мати, [PERSON] , належним чином займається вихованням та контролює здоров`я, навчання дочок, відвідує батьківські збори, бере активну участь у шкільному житті дітей. Також, зазначено й про те, що батько дівчат, [PERSON] , за період навчання дітей на загальноосвітні та класні батьківські збори не з`являвся, інтересу до шкільного життя дочок не виявляв. Висновком виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, прийнятного на підставі рішення від 30.04.2020 року №62, зроблено висновок, яким визначено доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2010 року народження. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання двох малолітніх дітей, не проявляє до них належної турботи та уваги, тривалий період ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання дітей. У письмовій заяві, [PERSON] не мав заперечень проти позову [PERSON] , визнавши його у повному обсязі. Таким чином, викладені обставини мають наслідком позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей. В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved