Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

05.09.2014 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 25.09.2014року отримано довідку про місце реєстрації відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 08 жовтня 2014 року на 13-00 годину. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2014 року оголошено розшук відповідача та зупинено провадження у справі. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2017 року відновлено провадження у справі та справу призначено до розгляду на 03.11.2017 року на 09-00 год. 03.11.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, від яких не надійшло клопотань про розгляд справи у їх відсутність. Справу призначено до розгляду на 26.12.2017 року. Відповідно до ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2017 року справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 26.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання двох дітей в розмірі 2000 грн., на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2000 року. Їх шлюб зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідачем була усиновлена її донька [PERSON] З відповідачем вона прожила протягом пів року, потім поведінка відповідача змінилась та вони припинили спільно проживати разом. В 2013 році вона родила другу дитину, батьком якої записаний відповідач. В 2014 році шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч є людиною працездатного віку та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2000 року, який був зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області . В 2014 році шлюб між сторонами був розірваний. Відповідно до свідоцтв про народження дітей позивач має двох дітей: доньку - [PERSON]. [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Батьком дітей в свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON] Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується довідкою Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Тому судом встановлено, що права неповнолітніх дітей щодо матеріального забезпечення зі сторони батька порушуються та що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що відповідач згідно свідоцтв про народження є батьком дітей. Будь-яких доказів на спростування свого батьківства не надав, як не надав і доказів свого матеріального стану. Проте відповідач є особою пр. ацездатного віку , тому на думку суду має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Виходячи з того, що позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, суд вважає, що позовні вимоги щодо визначення способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує матеріальне положення сторін, відсутність інших неповнолітній дітей чи утриманців. вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей в єдиній твердій грошовій сумі 2000 грн., з наступною індексацією відповідно до закону щомісячно до повноліття дитини. Стягнення аліментів в даній сумі з урахуванням необхідності утримання дитини і зі сторони матері, на думку суду буде достатньою для задоволення необхідних потреб дитини відповідного віку та гармонійного її розвитку Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 05.09.2014 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн., в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 640.00 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 180, 182, 184 СК України.

Outcome: partial