Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

05 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 6 000,00грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати розірвання шлюбу - 05.02.2013 р. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з 16.05.2009 року сторони перебували в шлюбі. Рішенням Дніпровського районного суду від 05.02.2013 р. шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача та після розірвання шлюбу постійно проживають з нею. Син періодично хворіє, що вимагає догляду та витрат на лікування. Позивач значні кошти витрачає на сплату комунальних послуг. Позивач самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач грошові кошти на утримання дитини не надає, офіційно не працевлаштований, є самозайнятою особою, розмір його доходів позивачу не відомий, однак має дохід та в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, зазначеному у позові, інших утриманців відповідач не має. Позивач просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00грн. на місяць, з дати розірвання шлюбу, оскільки саме з цього часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти винесення заочного рішення не заперечила та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення чи розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін по справі та постановити заочне рішення. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.05.2009р., який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2013 року, яке набрало законної сили (а.с.4-6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Малолітній [PERSON] проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ЖРЕО № 1136 від 22.04.2015 року (а.с. 9), відвідує дошкільний навчальний заклад №243 м. Києва з 01.09.2012 р. (а.с.8) Відповідно до Довідки №30 від 12.05.2015 р. позивач працює провідним спеціалістом в Антимонопольному комітеті України та отримує середній заробіток в розмірі 5 505,56 грн. на місяць (а.с. 10), відповідно до платіжних документів позивач самостійно утримує дитину (а.с.12-16). Згідно медичної документації [PERSON], дитина в період 2013-2014р. періодично хворіла на нехронічні захворювання, у 2015 році скарг на стан здоров'я немає (а.с.17-30). Позивач сплачує за комунальні та інші послуги (а.с.57-129), однак оплата таких послуг є обов'язком споживача та не може враховуватися при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України визначено: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи, що дитина проживає разом із матір'ю за місцем її реєстрації, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку, враховуючи як матеріальне становище позивача, яка утримує та проживає з дитиною, так і матеріальне становище відповідача, який непрацездатних осіб на утриманні та стягнень за виконавчими документами не має, офіційно не працевлаштований, проте за віком та станом здоров'я не має перешкод для працевлаштування, враховуючи інші зазначені вище обставини, підтверджені документально, у тому числі стан здоров'я дитини, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 зазначеної статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Однак жодних доказів на підтвердження визначених у ч. 2 ст. 191 СК України підстав для стягнення аліментів за минулий час, позивачем суду не надано. Що стосується долученої до позовної заяви копії листа від 21.04.2015 (а.с.11), він не є доказом звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату аліментів за період з 05.02.2013 р. по 21.04.2015 р., крім того матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем зазначеного листа. Тому позов в частині стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає. За викладених обставин, суд приходить до висноваку, що розмір аліментів який підлягає стягненню на утримання малолітнього сина, повинен бути встановлений у розмірі 2000,00грн. щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для належного утримання та розвитку дитини сторін. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial