Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

05.05.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого посилається на те, що 15.07.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №131. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб посилаючись на те, що одруження виявилося невдалим. Останнім часом між сторонами постійно виникають сварки, через відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння. Внаслідок чого, сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство.Позивачка переконана, що перспектив на збереження шлюбу немає, подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе та буде суперечити її інтересам, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.06.2020 року провадження у справі зупинено, надано сторонам строк для примирення один місяць. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.07.2020 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, оскільки не бажає зберігати сім`ю з відповідачем. Зазначила, що протягом строку який надавався судом, для примирення, відповідач не вчиняв дій для збереження сім`ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував на їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15.07.2015 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 15.07.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис за №131. Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розклад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом, наполягає на розірвання шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння, взаємоповаги та підтримки, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу не навів жодних спростувань на показання позивачки про те, що шлюб став носити формальний характер. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивачки припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. У свою чергу відповідач, не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 840,80 грн. сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved