Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

06.04.2020 року позивач в особі уповноваженого представника звернувся до суду із вищевказаним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.07.2010 року у розмірі 16 645,59 грн., з яких: 8629,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту (у тому числі за простроченим тілом кредиту); 3253,44 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також 3493,67 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 768,84 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 08.07.2010 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала із Банком заяву №б/н від 08.07.2010 р. та приєдналась до Умов та та Правил надання банківських послуг, «Тарифів Банку», які складають між сторонами Договір про надання банківських послуг. 08.07.2010 року між сторонами була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Банком було встановлено початковий кредитний ліміт на картці у розмірі 6500,00 грн., який у подальшому було збільшено, що є правом банку. Прострочена заборгованість виникла у зв`язку із несплатою мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Станом на 12.03.2020 р. утворилась заборгованість по кредиту у загальному розмірі 16645,59 грн., яку банк прохав стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 21.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 22.07.2020 року до суду від відповідачки надійшла заява, відповідно до якої зазначено про часткове визнання позовних вимог, а саме у розмірі 6500,00 грн. Зазначала, що при укладенні договору відсотки обумовлені у розмірі 7% річних, а у подальшому Банк збільшив відсотки за кредитом до 12% до 2018 року, та до 36 % річних, та вона припинила виплачувати кредит, оскільки платежі, які вона здійснювала не покривали тіло кредиту. Ухвалою суду від 05.08.2020 року за клопотанням відповідача витребувано оригінал кредитного договору та детальний розрахунок заборгованості. 02.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено суд, що оригінал кредитного договору буде надано після завершення карантину; разом із позовом подано розрахунок, який є детальним та сформований автоматизованою системою; про рух коштів надано виписку по рахунку. 06.10.2020 року представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача враховуючи наявність клопотання від 06.04.2020 року про розгляд справи за відсутності представника Банку. 06.10.2020 року відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила про часткове визнання заборгованості, а саме тіла кредиту у сумі 6500,00 грн.; зі штрафами не згодна. Суд вважає за можливе прийняти часткове визнання відповідачем позовних вимог. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 08.07.2010 року відповідач став клієнтом АТ КБ «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк»), ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви від 08.07.2010 року. Заява також підписана представником Банку, підпис якого скріплений печаткою. Відповідно до вказаної Анкети-заяви відповідач своїм особистим підписом надав свою згоду на те, що підписана ним Заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Разом з тим, своїм особистим підписом відповідач підтвердив факт свого ознайомлення та згоди з Умовами та правилами надання банківських послуг. 08.07.2010 року позичальником підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до положень ч. 1 ст. 634 ЦК України. Законом не заборонено укладати кредитні договори у такий спосіб та вважається письмовою формою. Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач визнала факт користування кредитними коштами, що також підтверджується випискою. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили право Банку в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту. Судом встановлено, згідно з розрахунком заборгованості, випискою по рахунку та довідкою встановлення Банком кредитного ліміту, що Банком збільшувався кредитний ліміт, а саме: у старт карткового рахунку № [NUMBER] від 08.07.2010 р. - 250,00 грн., а станом на 17.06.2017 - 6500,00 грн. Згідно з Довідкою банку за кредитним договором видавались наступні картки: № [NUMBER] від 20.05.2010 (термін дії 05/14), № [NUMBER] від 28.03.2014 (термін дії 03/18), № [NUMBER] від 17.06.2017 (термін дії 04/21). За користування кредитними коштами Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, що викладені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів. З розрахунку заборгованості вбачається, що Тарифами банку передбачалась процентна ставка з 08.07.2010-29.08.2014 - 30% річних; 01.09.2014-31.03.2015 - 34,8% річних; з 01.04.2015- 31.05.2015 - 43,20% річних. За умовами укладеного між сторонам кредитного договору (п. 1.1.3.2.3, п. 1.1.2.4), з якими погодилась позичальник, підписавши договір, що Банк має право порядку змінювати відсотки за кредитом. Про зміну відсотків позичальник інформується у виписці по картковому рахунку, обов`язок отримувати яку покладено на позичальника (п. 1.1.2.3). Вразі незгоди позичальника із змінами, він має право надати повідомлення Банку про незгоду, а вразі відсутності такої незгоди - вважається, що прийняв нові умови. Відповідачем у справі не надано доказів, що таке повідомлення нею було направлено Банку у зв`язку із незкгодою із збільшеною процентною ставкою, а тому вважається, що вона прийняла нові умови. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 12.03.2020 р. утворилась заборгованість у сумі 16 645,59 грн., з яких: - 8629,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту (6537,70 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 2091,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту). - 3 253,44 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, - 3 493,67 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п. 1.1.5.32, п. 2.1.1.7.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 768,84 грн. - штраф (процентна складова). Згідно п. 1.1.7.42 Договір діє до моменту закриття останнього рахунку клієнта, однак за наявності заборгованості - до повного погашення такої заборгованості. Сума заборгованості підтверджена наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, випискою. Відповідач визнавала суму поточного тіла кредиту у розмірі 6500,00 грн., як встановленого на картку кредитного ліміту. За розрахунком заборгованості поточне тіло кредиту становить 6537,70 грн., оскільки відповідачем допущено перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на рахунку (несанкціонований овердрафт). За умовами договору позичальник зобов`язаний слідкувати за використанням коштів в межах встановленого ліміту, не допускати несанкціонований овердрафт. Вразі виникнення овердрафту позичальник зобов`язується повернути кошти (п. 1.1.2.6). Згідно з п. 1.1.1.72 умов договору прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті ним Банку у строк, визначений законом. Таким чином, з урахуванням викладеного з позичальника підлягає стягненню 8629,64 грн. заборгованості за тілом кредиту (6537,70 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 2091,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту). Щодо стягнення відсотків, суд виходить з наступного. Заборгованість за відсотками становить 3 253,44 грн., що нараховані на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що заявлена сума відсотків підтверджена розрахунком, нарахована правомірно та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ч. 1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Беручи до уваги, що відповідач порушив виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо нарахованих пені та штрафів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховані відсотки згідно ст. 625 ЦК України, що є за своєю природою відповідальністю за порушення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 8629,64 грн. - заборгованості за тілом кредиту (що включає: 6537,70 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 2091,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також 3 253,44 грн. - відсотки згідно ст. 625 ЦК України, що разом становить суму - 11 883,08 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам 1500,59 грн. (розрахунок: 11 883,08 грн.: 16 645,59 грн. х 2102,00 грн./100%).

Outcome: partial