Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

06 жовтня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що 15.04.2015 року помер її сестра [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] заповіту не склала, тому право на спадкування за законом одержала [PERSON] Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну частку (пай) за спадкодавцем. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) земельна частка розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах належить на праві власності [PERSON] 08.12.1998 року помер [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина, в тому числі на вищевказану земельну частку (пай). [PERSON] заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги отримала його дочка [PERSON] Однак, 15.04.2015 року, не оформивши право власності на спадкове майно, [PERSON] померла. На підставі зазначеного просила суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташованої на території Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області (сертифікат серії КВ №0147420), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 15 квітня 2015 року. В судове засідання представник позивача не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав клопотання, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без участі представника. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 15 квітня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 17.04.2015 року Виконавчим комітетом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, серія I-ОК № 340352 (а.с.8). Після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 3,8 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому право на спадкування за законом одержала позивачка [PERSON], як сестра померлої. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну частку (пай) за спадкодавцем. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному [PERSON] зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0147420, земельна частка розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться на території Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області належала на праві власності [PERSON] (а.с.10). 08 грудня 1998 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10.12.1998 року Дідівщинською сільською радою Фастівського району Київської області, серія I-БК № 063959 (а.с.13). Після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на вищевказану земельну частку (пай). За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги отримала його дочка [PERSON] Відповідно до довідки № 566 Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області від 22.09.2017 року [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] померлого 08.12.1998 року, а саме проживала разом з ним в спадковому будинку та обробляла присадибну ділянку (а.с.16). Однак, не оформивши право власності на спадкове майно, [PERSON] померла. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець за життя набула у власність земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], померлого 08.12.1998 року, яка належала останньому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0147420, проте оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) був втрачений. В місцевій газеті «Перемога» було розміщено оголошення про втрату Сертифікату серії КВ №0147420 на право власності на земельну частку (пай), розміром 3,8 видане на імя [PERSON] (а.с.18). Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved