Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

06.05.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Провадження у справі відкрито 06.05.2021 р. Ухвалою суду від 09.06.2021 р. за клопотанням представника позивача клопотання про витребування доказів задоволено; визнано належним відповідачем Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Донецькій області Справу призначено до розгляду ухвалою суду від 07.07.2021 р. Короткий виклад обставин позовної заяви Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина у виді невиплачених страхових виплат. Він звернувся до Великоновосілківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо перерахування йому заборгованості по вказаним виплатам, але йому було відмовлено. Відмова обґрунтована тим, що його батько не був взятий на облік та не отримав довідку внутрішньо переміщеної особи. Посилаючись на неправомірність дій відповідача, з огляду на положення ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.ст. 1217, 1218, 1216 ЦК України, позивач зазначав, що він є спадкоємцем [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 15.12.2017 р., спадщина складається з недоотриманих щомісячних страхових виплат у сумі 79382 грн. 09 коп., і має право на отримання невиплаченої за життя його батькові страхової виплати у вказаній сумі. Просив стягнути з відповідача з відповідача заборгованість по щомісячним страховим виплатам у вказаній сумі. Стислий зміст відзиву відповідача 20.05.2021 р. у встановлені строки відповідачем надано відзив за позовною заявою та докази відправки його позивачу (а.с. 112-119). Відповідач зазначив, що [PERSON] у грудні 2014 р. звернувся до відділення дирекції Фонду із заявою про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати. Заяву було задоволено та постановою від 15.12.2014 р. «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати у зв`язку з тимчасовим місцем проживання» № 0505/6174/6174/1, за якою здійснено виплату за листопад 2014 р. в сумі 2031 грн. 94 коп. Посилаючись на положення ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зазначає, що спадкодавець не реалізував свого права на продовження отримання страхових виплат, а тому просить у задоволенні позові відмовити. Крім того, зазначає, що представник позивача [PERSON] не має повноважень на розгляд даної справи, оскільки він перебував у трудових відносинах із фондом (смт. Велика Новосілка) до 01.03.2016 р., а тому існує конфлікт інтересів, а тому він зобов`язаний відмовитися від виконання доручення. Процедура судового розгляду Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на практику ВС України по справі № 243/9618/19, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Зазначила, що суми, зазначені у свідоцтві про право на спадщину, не були нараховані спадкодавцю, а тому вони не можуть входити до складу спадщини. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Таким чином, зважаючи на наведене, доцільно розглянути справу без участі позивача та його представника, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2105, виданого приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Кисельовою О.В., спадкоємцем [PERSON] , 1933 р.н., який помер [INFO] , є його син, [PERSON] , [INFO] ; спадщина складається з недоотриманих щомісячних страхових виплат у сумі 79382 грн. 09 коп. (а.с. 106). Згідно відповіді відділення фонду соціального страхування від 19.02.2021 р. № 20.01-12/185, оскільки [PERSON] за життя не набув статусу внутрішньо переміщеної особи,рішенням органу Фонду нарахування страхових виплат було припинено з 01.12.2014 року, до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, з дня припинення страхової виплати потерпілим за життя не оскаржено рішення органу, у відділення фонду відсутні законні підстави для нарахування та здійснення виплат за заявою [PERSON] (а.с. 10-12). Як вбачається з постанови від 15.12.2014 р. № 0505/6174/6174/1, [PERSON] вирішено продовжити раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730) в розмірі 2031 грн. 94 коп., виплати провадити з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р. включно (а.с. 55). Постановою від 21.12.2016 р. знято з обліку страховий випадок «профзахворювання» за номером 6174; причина зняття - відсутність первинної довідки (ВПО); дата зняття з обліку страхового випадку 30.11.2014 р.; припинити всі страхові виплати по страховому випадку з 01.12.2014 р. (а.с. 56). Як вбачається з довідки про доходи, [PERSON] за грудень 2014 р. нараховано 2031 грн. 94 коп., до видачі - 2031 грн. 94 коп. (а.с. 61). Норми права, та мотиви їх застосування. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, а також Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) /надалі Закон № 1105-XIV/. Частиною 1 статті 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Та страхові виплати провадяться потерпілому з дати встановлення професійного захворювання щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду /ч. 1 ст. 47 Закон № 1105-XIV/. За змістом ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються також в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до встановлених обставин припинення страхових виплат відбулось у зв`язку з відсутністю довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 167 від 14 березня 2016 року, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року та № 531 від 10 жовтня 2014 року. Отже право на щомісячні страхові виплати не є абсолютним та підлягало законним обмеженням - такими які передбачені чинними нормативно-правовими актами Постановами Кабінету Міністрів України, відповідно до вимог яких призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509. За життя спадкодавець не звертався з заявою про відновлення належних йому страхових виплат, не оскаржував у встановленому порядку дії відповідача щодо припинення страхових виплат. В частині 10 статті 47 Закону № 1105-XIV зазначено що тільки належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону. Так, відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Системний аналіз положень статей 1219 та 1227 ЦК України при застосуванні до встановлених у цій справі обставин дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, як об`єкт цивільних прав, яке (право) нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право, та право на суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отримані ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Суд зазначає, що ненадання за життя спадкодавцем довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, не є підставою для ненарахування чи невиплати страхових виплат. Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18). Проте, припинення нарахування Фондом страхових виплат [PERSON] здійснено з 01.12.2014 р., тобто за життя [PERSON] , який помер [INFO] , тобто майже через три роки після прийняття відповідачем рішення, але він у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після його смерті. Таким чином, виплати, які просить стягнути позивач, не увійшли до складу спадщини, право на яку він має, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить. Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/16-ц (провадження № 61-17311св19), від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20). Таким чином, позивач, як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано, і спадкодавець дій відповідача щодо ненарахування спірних страхових виплат не оскаржував. Щодо посилань відповідача у відзиві на відсутність підстав представництва інтересів позивача адвокатом Худяковим В.В., суд зазначає, що відповідачем не надано доказів періоду роботи [PERSON] на підприємстві відповідача, як не надано й доказів процесуальної неможливості участі представника позивача [PERSON] у даному судовому провадженні. Висновки суду Таким чином, позивач, як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано, і спадкодавець дій відповідача щодо ненарахування спірних страхових виплат не оскаржував. Вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] за життя не здійснено нарахування страхових виплат, починаючи з 01.12.2014 р. і до дня його смерті, а отже, позивач не набув право на отримання ненарахованих, та невиплачених страхових виплат. Щодо судових витрат Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не підлягають стягненню, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed