Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

05 лютого 2015 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Новомосковський міськрайонний центр зайнятості Дніпропетровської області про розірвання трудового договору. 12 лютого 2015 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], третя особа Новомосковський міськрайонний центр зайнятості Дніпропетровської області про розірвання трудового договору. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що вона, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. 06 лютого 2014 року між нею та [PERSON] був укладений трудовий договір, згідно якого [PERSON] була зобовязана виконувати роботу продавця продовольчих та непродовольчих товарів. 07 лютого 2014 року вищезазначений договір був зареєстрований Новомосковським міськрайонним центром зайнятості Дніпропетровської області за № 04851400097. В березні 2014 року відповідач [PERSON] залишила місце своєї роботи без попередження та без поважних причин, на роботу не виходить. Фізична особа-підприємець [PERSON] посилалася на те. що вона неодноразово надсилала відповідачу [PERSON] листи з проханням зявитися до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості Дніпропетровської області для розірвання трудового договору, але остання так і не зявилася. У відповідності до ч.4 ст. 40 КЗпПУ, трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В звязку з наведеним, в позовній заяві фізична особа-підприємець [PERSON] просила суд: -розірвати з 16 квітня 2014 року трудовий договір, укладений 06 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] і [PERSON] за п.4 ст..40 КЗПП України - за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; -зобов'язати Новомосковський міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 06 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] і [PERSON], який зареєстрований 07 лютого 2014 року Новомосковським міськрайонним центром зайнятості Дніпропетровської області за № 04851400097, за п.4 ст..40 КЗПП України - за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В судове засідання позивач - фізична особа-підприємець [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 24.09.2013 року. У відповідності до ст. 21 КЗпПУ, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно до ст. 23 КзПП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Встановлено, що 06 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір, згідно якого [PERSON] була зобовязана виконувати роботу продавця продовольчих та непродовольчих товарів, договір безстроковий.. 07 лютого 2014 року вищезазначений договір був зареєстрований Новомосковським міськрайонним центром зайнятості Дніпропетровської області за № 04851400097. У відповідності до ст. 139 КЗпПУ, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно до акту фіксації відсутності працівника на роботі більше трьох годин (прогулу) від 16 квітня 2014 року, продавець [PERSON] була відсутня на робочому місці 16 квітня 2014 року з 08 до 15-00 години. Згідно вимог ст. 147 КЗпПУ, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. На підставі ст. 148 КЗпПУ, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпПУ визначений порядок застосування дисциплінарних стягнень, а саме, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Встановлено, що [PERSON] відмовилася від надання пояснень щодо причин відсутності на роботі, що підтверджується актом від 16 квітня 2014 року. На підставі п. 4 ст. 40 КЗпПУ, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно вимог ст. 43 КЗпПУ, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. На підставі ст. 43-1 КЗпПУ, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Оскільки [PERSON] працювала за трудовим договором, укладеним з фізичною особою-підприємцем, яка не має первинної профспілкової організації, розірвання трудового договору проводиться без такої згоди. Оскільки позивачем надані докази відсутності відповідача на роботі без поважних причин відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1\~378,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved