Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

05.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], третя особа: МКП «ОСНОВАНІЄ» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що позивачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS]. Квартира не приватизована та є комунальною власністю, перебуваючи на обслуговуванні у МКП «ОСНОВАНІЄ». Крім них у зазначеній квартирі зареєстрований, але не мешкає їх син - [PERSON], який з 1998 року мешкає у державі Ізраїль та, взагалі не збирається повертатися на Україну. У зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі проводиться нарахування з комунальних послуг, які позивачі змушені сплачувати впродовж усіх років відсутності [PERSON] Ніяких перешкод відповідачу у користуванні вказаною квартирою позивачі не вчиняли, [PERSON] не користується житловим приміщенням добровільно. [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили суд його задовольнити. Додатково повідомили, що у відповідача в Ізраїлі народилося двоє дітей і на цей час останній не може виїхати в Україну для того, щоб знятися з реєстрації. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. До суду надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та визнає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] Представник третьої особи - МКП «ОСНОВАНІЄ» в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та про винесення рішення на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. Суд, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Житлове приміщення - квартира за адресою: [ADDRESS]. не приватизована та знаходиться у комунальній власності. Позивач [PERSON] є основним наймачем зазначеної квартири. Згідно довідки МКП «ОСНОВАНІЄ» від 12.05.2014 року №799 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідач [PERSON] є сином позивачів відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Комунарським відділом РАЦС м. Запоріжжя (а.с.12). Згідно паспорту для виїзду за кордон на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] у останнього мається віза до країни Ізраїль та відмітка про перетин кордону з вказаною країною (а.с. 9). Допитані у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], кожна окремо, пояснили суду, що дійсно відповідач не проживає та не має особистих речей за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] не бачили з 1998 року та знають, що останній з дружиною та дітьми мешкає в Ізраїлі. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 вiд 10.03.89р., N 13 від 25.12.92р., № 15 від 25.05.98р. - «у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк». На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS]., без поважної причини з 1998 року, отже, за ним не збереглося право на житлове приміщення, що в свою чергу, свідчить про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved