Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

05.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42, що укладений між [PERSON] та [PERSON] 30 грудня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], витребувати у [PERSON] належну позивачу нежитлову будівлю під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташовану за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що в 2013 році позивачем [PERSON], було набуто у власність нежитлову будівлю загальною площею 29,5 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42. Вищевказане нерухоме майно було набуто за час шлюбу з відповідачкою [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, як мені стало відомо, нежитлова будівля за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42, яка є спільною сумісною власністю подружжя, без його, позивача [PERSON] згоди була відчужена відповідачкою [PERSON] в користь відповідача [PERSON] А відтак, вважає, що відповідачами порушено його право на володіння, користування і розпоряджання майном, що належало йому на праві спільної сумісної власності, у звязку з чим вищевказане майно фактично вибуло з його володіння всупереч його інтересам та без згоди позивача. В звязку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в якому просив визнати його, [PERSON], добросовісним набувачем нерухомого майна - нежитлової будівлі під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 30 грудня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] він, позивач [PERSON] набув право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 42. На момент вчинення цього правочину дане приміщення нікому іншому продано чи подаровано не було, під заставою чи забороною відчуження не знаходилося, у судовому спорі не перебувало, а продаж не порушував права та законні інтереси інших осіб, в тому числі [PERSON], а відтак жодних застережень щодо придбання даного нерухомого майна в мене не було. Оскільки позивачем [PERSON] оспорюється право відповідача [PERSON] на спірне приміщення, останній змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала первісні позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви, просили первісний позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позов заперечила. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, просив задовільнити зустрічний позов з підстав, що в ньому вказані. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в первісному позові слід відмовити а зустрічний позов задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування будівлі-павільйону серія та номер: 35, що виданий 14.01.2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] відповідачці [PERSON] належала нежитлова будівля загальною площею 29,5 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] нежитлову будівлю під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташовану за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42 було придбано відповідачем [PERSON] У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з п.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст.321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленим законом. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має права вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена або припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Спірне майно було придбано належним шляхом за плату з дотримання нотаріальної форми укладення договору купівлі-продажу, на час оформлення правочину не перебувало під арештом, забороною відчуження або спором. Враховуючи наведене, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року жодних заборон на придбання нежитлової будівлі під літерою Б-1 загальною площею 29,5 кв.м., розташованої за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука І., 42 не було, суд вважає вимоги відповідача підлягають задоволенню.

Outcome: approved