Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач проживає та є власницею квартири за адресою [ADDRESS] та протягом тривалого часу не виконує зобов'язання по сплаті послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. В наслідок цього у відповідача за період з жовтня 2010 року по вересень 2013 року виникла заборгованість у розмірі 3204 грн. 40 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім цього позивач просить стянути з відповідача 216 грн.17 коп. інфляційних, 142 грн. 04 коп. - 3 % річних, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, та 200 грн. 00 коп. - витрати, пов'язані із отриманням правової допомоги. 15.04.2014 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву у якій просила зобов'язати ОСББ «ЖБК-1» укласти з нею договір про надання послуг з обслуговування будинку та визнати незаконним нарахування їй щомісячних платежів за послуги з утриманя будинку (а.с. 53-55). 14.08.2014 року [PERSON] подала до суду заяву про залишення без розгляду її зустрічного позову (а.с. 78). 10.11.2014 року під час вирішення питання про залишення зустрічного позову без розгляду [PERSON] відмовилась від заяви про залишення зустрічного позову без розгляду та подала до суду уточнюючу зустрічну позовну заяву (а.с. 109-112). Однак, у зв'язку з тим, що зустрічна позовна заява не відповідала вимогам ст. 119, 120 ЦПК України [PERSON] надано строк на усунення недоліків. У зв'язку з тим, що недоліки не були усунуті зустрічна позовна заява ухвалою Новоград-Волинського міськраойнного суду була визнана неподаною та повернута [PERSON] (а.с. 162). У судовому засіданні представник позивача Левчук В.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила щодо їх задоволення. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач протягом жовтня 2010 року по вересень 2013 року не сплачує до ОСББ «ЖБК-1» платежі за утримання будинку, прибудинкових споруд та території (а.с. 5). Договору про надання житлово-комунальних послуг, як того вимагає ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», підготовленого виконавцем на основі типового договору укладено між сторонами не було. [PERSON] відмовилась укладати договір на умовах ОСББ «ЖБК-1». Зазначила, що намагалася укласти такий договір з позивачем на власних умовах. До суду із вимогою вирішити питання щодо спору при укладанні договору про надання житлово-комунальних послуг не зверталася. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечила, що сміття вивозиться та територія прибирається. Отже, послуги вона отримує. Доказів на те, що послуги не надаються суду не надала. Щодо заперечень [PERSON] про необґрунтованість нарахованих тарифів за комунальні послуги позивачем суд неодноразово роз'яснював відповідачу її право у судовому порядку оскаржувати такі тарифи. Відповідного позову з цього питання [PERSON] не подавалося. Відповідно до ст. 68, 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник (наймач) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату за користування жилим приміщенням та плату за комунальні послуги. Квартирна плата вноситься щомісячно. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] боргу за витрати на утримання будинку та прибудинкової території підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, на підставі вищевикладеного слід задовольнити позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 3204 грн. 40 коп., 3% річних - 142 грн. 04 коп. та інфляційну складову у розмірі 216 грн. 17 коп., а разом - 3562 грн. 61 коп. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Оскільки [PERSON] являється інвалідом ІІ групи то суд не вправі сягнути з неї судовий збір. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак, позивачем не надано суду доказів на підтвердження кількості затрачених годин на надання правової допомоги. Суд не в змозі без відповідних доказів перевірити законність нарахованих позивачем витрат на правову допомогу а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю. На підставі наведеного,

Outcome: partial