Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

05 лютого 2016 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться у с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області по вул. Лесі Українки, 27. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON], які спадщини не прийняли і на неї не претендують. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з похилим віком, справу слухати у її відсутності (зворот а.с. 2). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, у яких зазначили, що визнають позовні вимоги [PERSON], не заперечують, щоб за нею було оформлено право власності на житловий будинок. Справу просили розглянути у їх відсутності (а.с. 31, 32). Представник відповідача Конищівської сільської ради, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутності, зазначив про визнання позовних вимог (а.с. 33). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 337893, виданим 08 лютого 2016 року (а.с. 5), стверджується, що [PERSON] помер 05 лютого 2016 року в с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 8-12), довідкою виконавчого комітету Конищівської сільської ради № 781 від 08 серпня 2016 року (а.с. 13) стверджується, що [PERSON] володів житловим будинком № 27 по вул. Лесі Українки в с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області, який було побудовано у 1964 році (а.с. 12). Виконком Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів своїм рішенням № 108 від 16.06.1988 року постановив оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, зокрема, в с. Конищів, а відповідній сільській раді видати власникам свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 7). Із довідки Конищівської сільської ради № 782 від 08 серпня 2016 року (а.с. 14) слідує, що на житловий будинок в с. Конищів по вул. Лесі Українки, № 27 Мурованокуриловецького району Вінницької області свідоцтво про право власності не видавалось. Інвентаризація житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами проведена, інвентаризаційна справа заведена на [PERSON] (а.с. 30). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із наявної у матеріалах Спадкової справи інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44528763 від 21 липня 2016 року (а.с.28) слідує, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 5), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4), довідкою виконавчого комітету Конищівської сільської ради № 641 від 24 червня 2016 року (а.с. 6), заявами [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с. 26, 27), оглянутою в судовому засіданні спадковою справою № 282/2016 стверджується, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, що має право спадкувати у першій черзі після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, зокрема проживала зі спадкодавцем за однією адресою на день його смерті. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 15) позивач довела, що не зможе захистити свої права та інтереси іншим чином, окрім як через суд. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно (житловий будинок з надвірними спорудами), яке залишилось після смерті [PERSON].

Outcome: approved