Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

05.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] «Український страховий дім», з участю третьої особи Моторне (транспортне) страхове бюро про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути з [PERSON] «Український страховий дім» на його користь грошові кошти: суму страхового відшкодування в розмірі 7 825,75 грн.; пеню в розмірі 3 546,68 грн.; 3% річних в розмірі 200,04 грн.; інфляційні втрати за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі 3 239 грн. Стягнути з [PERSON] «Український страховий дім» на його користь витрати за проведення експертизи в розмірі 500 грн. та судовий збір в розмірі 487,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 27.08.2014 року о 09 год. 00 хв. в м. Львові по вул. Варшавська, 136 водій автомобіля марки Opel Vivaro, реєстраційний номерний знак [NUMBER], [PERSON] рухаючись заднім ходом з другорядної дороги не зауважив автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, здійснив наїзд на транспортний засіб позивача, в результаті чого і створив ДТП. Водій [PERSON] визнав свою вину у факті пошкодження автомобіля позивача шляхом складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, тобто європротоколу. Цього ж дня, тобто в строки визначені ЗУ « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до ПАТ «Український Страховий Дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи, передбачені Законом. Після спливу деякого часу, повідомлення позивача про страхове відшкодування разом із конвертом повернулось назад. Оскільки відповіді на повідомлення ДТП страхова не надавала, позивач звернувся до експерта для визначення вартості пошкодженого автомобіля. Згідно висновку №60/14 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві гр. [PERSON] від 23.09.2014 року вартість матеріального збитку становить 7 825,75 грн. Отримавши висновок автотоварознавчого дослідження 26.09.2014 року в строк визначений законом, він звернувся до [PERSON] «Український страховий дім» із заявою про страхове відшкодування. Відповіді позивач на заяву не отримав. Через деякий час, позивач звернувся із заявою до моторно (транспортного) страхового бюро України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків та фінансових послуг де описав ситуацію яка виникла. Відповіддю від 08.10.2014 року МТСБУ позивача повідомили, що [PERSON] «Український страховий дім» втратило статус асоційованого члена МТСБУ і на даний час не здійснює господарської діяльності. 05.05.2015 року позивач повторно звернувся до МТСБУ та нацкомфінпослуг із заявою, в якій просив вжити заходів щодо забезпечення розгляду заяви позивача заяви про страхове відшкодування та виплатити суми страхового відшкодування. Відповіддю від 29.05.2015 року позивача повідомлено, що МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації чи визнання банкрутом [PERSON] «Український страховий дім». Позивач з часу звернення із заявою про страхове відшкодування не отримав жодних коштів на ремонт пошкодженого автомобіля. Відповідно до частини 2 статті 36 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів. Крім цього, стаття 36.5 Закону передбачає, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З урахуванням того, що виплата страхового відшкодування не була проведена саме з вини страховика, вважає, що відповідач зобовязаний сплатити йому пеню за кожний день прострочення з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення, починаючи з 26 вересня 2014 року. Крім того, [PERSON] «Український страховий дім» порушено умови укладеного договору добровільного страхування транспортних засобів щодо виплати позивачу страхового відшкодування, а тому вважає, що він як споживач має право стягнути з страховика пеню, 3 % річних та індексацію за безпідставну невиплату відшкодування, так як його права як споживача порушені. У звязку із вищенаведеним, просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Український страховий дім» у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач та представник позивача не заперечували проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи Моторне (транспортне) страхове бюро України у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2014 року о 09 год. 00 хв. в м. Львові по вул. Варшавська, 136 водій автомобіля марки Opel Vivaro, реєстраційний номерний знак [NUMBER], [PERSON] рухаючись заднім ходом з другорядної дороги не зауважив автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, здійснив наїзд на транспортний засіб позивача, в результаті чого і створив ДТП. Учасники дорожньо-транспортної пригоди не викликали на місце дорожньо-транспортної пригоди працівників ДАІ, однак склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зі схемою дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2014 року (європротокол) відповідно до вимог ст. 33.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому [PERSON] визнав свою вину у вчиненні правопорушення та засвідчив вищевказаний документ особистим підписом (а.с. 6-7). В результаті ДТП автомобілю [NUMBER] була завдана матеріальна шкода. Згідно полісу № АІ/3238018 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та [PERSON] «Український Страховий Дім», який діяв з 01.07.2014 року по 01.07.2015 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована щодо транспортного засобу «Opel Vivaro» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 9). Даним полісом передбачено, що всі ризики по виплаті внаслідок заподіяння шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, покладається на страховика. Позивач виконав вимоги ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і подав відповідачу заяву про отримання страхового відшкодування. Як вбачається із пояснень позивача в судовому засіданні, він звернувся до страховика [PERSON] - [PERSON] «Український Страховий Дім», щодо страхового відшкодування та подав відповідну заяву, шляхом скерування її через пошту, проте даний конверт був повернутий. В подальшому, позивач [PERSON] звернувся із заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України та 08.10.2014 року отримав лист з якого вбачається, що [PERSON] «Український Страховий Дім» втратило статус асоційованого члена МТСБУ, оскільки не сплачує статутних внесків (а.с. 12). На підтвердження суми вартості збитків, завданих автомобілю [NUMBER] позивачем було надано висновок №60/14 експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта [PERSON] складеного 23.09.2014 року, згідно якого вартості збитків становить 7 825,75 грн. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та додає до неї певний, визначений цим Законом, пакет документів. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано. Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до даних розяснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Суд приймає подані позивачем розрахунки розміру пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, як такі, що проведені у відповідності до вимог закону та є правильними. Узагальнюючи наведене, суд робить висновки про те, що позивачем доведено підставність позовних вимог, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7 825,75 грн. страхового відшкодування; 3 546,68 грн. пені; 200,04 грн. три відсотки річних; 3 239 грн. інфляційних втрат необхідно задовольнити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються із витрат понесених на оплату проведення авто експертизи у розмірі 500 грн. та судового збору у розмірі 487,20 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на загальну суму 987,20 грн.

Outcome: approved