Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

07.08.2019 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить суд розірвати їх шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області від 15.10.2005, актовий запис за №54. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 15.10.2005 позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , в якому в них народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалось, спільно не проживають три роки, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Їх шлюб існує формально, а тому вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливим, що є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 07.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився,03.09.2020 через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Судові витрати просить покласти на нього. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала. 03.09.2020 через канцелярію суду надійшла її заява про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що позов визнає. Просила залишити їй прізвище отримане в шлюбі - [PERSON] . Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 15.10.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 54, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.03.2006. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 5). У шлюбі сторони мають неповнолітного сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції у Львівській області) (арк. справи 6). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження його шлюбу з відповідачкою є неможливим і суперечить його інтересам, на підставі ст. 110 СК України звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони разом не проживають тривалий час, відсутність спільного побуту, наявність в них неповнолітньої дитини, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, натомість наполягали на розірванні шлюбу, про що подали відповідні заяви, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в шлюбі, суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище [PERSON] . Судові витрати у даній справі необхідно покласти на позивача за його клопотанням.

Outcome: approved