Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

05.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований з відповідачем [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2017 року, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 12 березня 2011 року вона з відповідачем уклали шлюб, від якого народилася дитина- дочка [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, що в кінцевому результаті призвело до припинення з червня 2016 року між ними шлюбних відносин та спільного господарства. Подальше спільне проживання з відповідачем позивач вважає неможливим також і через бажання створити нову сім'ю. Позивач також зазначає, що відповідач не надає ніякої матеріальної дороги на утримання їхньої доньки, хоча працює та отримує заробіток. У зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів позивач в судовому засіданні зменшила та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини, починаючи з дати проголошення рішення суду. Відповідач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав повністю, заперечень не має, примирення вважає неможливим. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів в повному обсязі, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2011 року, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис за № 443, та що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданим 12 березня 2011 року (а.с.13). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 17 травня 2011 року.( а.с.14). Сторонами визнано, що примирення між ними неможливо, в зв'язку з чим можливості збереження шлюбу не вбачається. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання їх з відповідачем малолітньої доньки, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов до висновку, що за своїм сімейним та матеріальним станом відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі. Як встановлено, відповідач [PERSON] є працездатним, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, працює в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України «Украерорух» на посаді начальника відділу управління персоналом Департаменту персоналу, а отже має постійне місце роботи та щомісячний заробіток, що підтверджується відповідними довідками: № 7-06-682 від 25.07.2017 р. та № 2.2.1-38-103 від 31.07.2017 р.( а.с. 39,40). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини - 1/6 частина від заробітку (доходу) не позбавляє відповідача джерела для існування, та в грошовому виразі, враховуючи розмір заробітку відповідача, значно перевищує встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, є достатнім і справедливим, що визнано обома сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Встановлено, що факт надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання дитини по день розгляду справи в суді , позивачем не оспорюється та підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи платіжними документами (а.с.50-59). Таким чином, сторонами визнано, що відповідач до дати ухвалення судового рішення брав участь в утриманні дитини тадобровільно надавав матеріальну допомогу в грошовій формі. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги вказану вище обставину, та виходячи з засад законності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягувати аліменти з відповідача, починаючи від дати ухвалення судового рішення, тобто з 01 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, оскільки інтереси дитини, враховуючи вищенаведені обставини участі батька в її утриманні, не будуть порушені. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 640 гривень за позовом про розірвання шлюбу, сплачений позивачем (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір в сумі 640 гривень за позовом про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, та які підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved