Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

04 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що він постійно, на час відкриття спадщини, проживав зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви зазначав, що померла [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] та з початку 2010 року проживала за місцем проживання та реєстрації заявника, за адресою [ADDRESS] , оскільки остання була людиною похилого віку, хворіла та потребувала постійного догляду та допомоги, так проживали разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина, проте заявник при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову, оскільки він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини з дня смерті спадкодавця та не надав доказів фактичного прийняття спадщини. Вказав, що крім нього спадкоємців на майно померлої не має. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник вимоги заяви підтримали, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви у його відсутності, проти її задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців першої черги спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , котру бажає отримати [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що мати заявника хворіла з 2000 року, тому [PERSON] забрав її проживати до себе, щоб здійснювати догляд за хворою матір`ю, яку доглядав до смерті та здійснив її поховання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мати заявника [PERSON] проживала з заявником з 2011 року по день її смерті. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що докази, досліджені в суді, об`єктивно підтверджують правдивість доводів заявника. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, тому заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved