Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

06.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 12.06.2009 року між сторонами та зареєстрований Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 236. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з квітня 2015 року. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 12.05.2016 року просив надати сторонам строк на примирення протягом 6 місяців, оскільки заради двох малолітніх дітей, відповідач хоче зберегти сімю. Однак, в подальшому до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 12.06.2009 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Бедлюк/ С.А. уклали шлюб, який зареєстрований Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 236, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 103930 /а.с. 5/. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на підтвердження чого судом досліджено відповідні свідоцтва про народження, батьками в яких вказані сторони по справі /а.с. 8-9/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з квітня 2015 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання дітей, їх утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. В ході розгляду справи на виконання положень п. 10 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, судом за клопотанням відповідача надавався сторонам строк на примирення у максимальному розмірі 6 місяців. За таких обставин, з урахуванням того факту, що матеріали справи містять заяву позивача про підтримання позовних вимог, а відповідач, повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved