overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

05 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, вул.. Набережна Перемоги, 20/24. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.11.2015 р. о 14 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 04.11.2015 р. о 14 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Микульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, агресивний, відповідає на запитання з роздратованістю, імпульсивний. Поривається бігти, штовхає медперсонал . вважає. Що син намагається забрати його квартиру. Говорить: „я живу по Божьим законам, я перешел на новый духовный уровень. Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

05 листопада 2015 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та померлим 14 серпня 2015 року [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що померлий є її рідним дядьком, але встановити факт родинних відносин немає можливості іншим шляхом, оскільки в правовстановлюючих документах заявника є розбіжності в написанні її імені, а саме «Анна» та «Ганна», що позбавляє її можливості отримати спадщину. В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа Ведильцівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, не забезпечили явку свого представника в судове засідання та заперечень на подану заяву не надали. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] є рідною племінницею померлому [PERSON], у якого на час смерті інших близьких родичів немає. Заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтв про народження (а.с.10), які складені російською мовою, [PERSON] народився 08 вересня 1939 року, [PERSON] народився 22 травня 1926 року, їх батьками є [PERSON] та [PERSON], а отже вони є рідними братами. У відповідності до свідоцтва про народження (а.с. 7), яке складено російською мовою, 02 січня 1953 року народилась [PERSON] і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки про укладення шлюбу № 305 (а.с.8), яка складена російською мовою, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Тирко». У відповідності до свідоцтва про смерть (а.с.11), [PERSON] помер 29 липня 1990 року, про що Іллічівською сільською радою Ленінського району АР Крим зроблено актовий запис за номером 10. У відповідності до свідоцтва про смерть (а.с.12), [PERSON] помер 14 серпня 2015 року, про що виконкомом Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис за номером 28. З копії спадкової справи № 65/2015, заведеної після померлого 14 серпня 2015 року [PERSON], вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась [PERSON]. Спадкодавець на день смерті був зареєстрований та проживав один. Згідно паспорту ЕЕ 004237, виданого Ленінським РВ ГУ МВС України в Криму прізвище ім»я по-батькові заявника вказано [PERSON]. Вказані розбіжності в написанні імені заявника могли виникнути внаслідок невірного перекладу з російської на українську мову при оформлені документів. Надані докази та досліджені в судовому засіданні обставини обєктивно узгоджуються між собою і дають суду підстави вважати доведеним факт родинних відносин [PERSON] та померлого [PERSON]. Встановлено також, що інших можливостей його підтвердити заявниця не має, а встановлення даного факту пов'язано з правом спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

05 листопада 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 05.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 300 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 31.08.2015 року 19113,52 грн., а саме: за кредитом 7037,68 грн; 9369,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1319,91 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 886,36 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 05.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 300 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 31.08.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 7037,68 грн; 9369,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1319,91 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 886,36 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 19113,52 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

05 листопада 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № CL142590 від 27 листопада 2013 року у розмірі 144230 грн. 20 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. Судом встановлено, що 27 листопада 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № CL142590, за яким кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 132686 грн. 82 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач [PERSON] не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на вересень 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 144230 грн. 20 коп., яка складається з: прострочення заборгованості за кредитом 9487 грн. 58 коп.; суми дострокового стягнення кредиту 109535 грн. 46 коп.; відсотків 19002 грн. 02 коп.; пені 6205 грн. 14 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2163 грн. 45 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Представник позивача за дорученням адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки суд не повідомила. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не зявилися з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 07.09.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 02.10.2007 року, серії 1-КЕ №054555, актовий запис №813 (а.с.7) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №135479 від 14.09.2004 року, а/з334 (а.с.6). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Як встановлено в судовому засіданні шлюбні відносини сторони не підтримують з жовтня 2012 року. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодний, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] в якому просив розірвати шлюб укладений з відповідачем. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 02.10.2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 100. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з липня 2015 року. Подальше спільне життя та збереження родини вважає неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 02 жовтня 2004 року встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02 жовтня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області України, актовий запис № 100 (а.с. 61). В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам сторін. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2010 року. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що з початку вересня 2015 року її стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Наприкінці вересня 2015 року вони припинили спільне проживання, мешкають окремо. Спільне господарство вони не ведуть, і позивач переконана, що зберігати родину немає сенсу. Просить розірвати шлюб з відповідачем, дитину залишити мешкати разом з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на розлученні, вказала, що причиною розладу у родині стало вживання відповідачем алкогольних напоїв, його неадекватна поведінка щодо неї та її сина, побої, сварки у родині, які впливають на психологічне здоров'я дітей. Вважає, що перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам дітей, перешкоджає зростанню їх у психологічно здоровому осередку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, але пояснив, що причиною цього стала поведінка дружини, яка не бажає жити з ним. В нього є сумніви щодо подружньої вірності дружини, оскільки він тривалий час працює за межами міста. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо, спільним господарством та побутом вони не повязані, сімейних відносин між ними не має. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позовні вимоги, не заперечую проти них. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Суд встановив, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить визначити місце проживання дитини разом з нею, відповідач проти цього не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1979 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, так як мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, з приводу чого в сім*ї відбувалися сварки, що призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними вже давно припинилася, більше року не спілкуються, хоча проживають в одній квартирі, спільне господарство вони не ведуть. Позивач є інвалідом та потребує догляду, але відповідачка нехтує своїми обов'язками дружини та не допомагає йому. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та просить шлюб розірвати. У судову засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідачка з розірванням шлюбу погодилася. Надала суду пояснення про те, що дійсно з часом у них позивачем стали різні погляди на сімейне життя, між ними виникали сварки. Але вона не нехтувала своїми обов'язками дружини та доглядала за чоловіком, який є інвалідом. Чоловік же неодноразово застосував до неї фізичну силу, що було приводом для звернення до правоохоронних органів. Після розірвання шлюбу просить присвоїти її дошлюбне прізвище [PERSON]. Представник відповідачки з позовом погодився, частково не погодився з підставами, зазначеними позивачем, які послугували припиненню шлюбних відносин, так як відповідачка доглядала за чоловіком, займалася його лікуванням, позивач же здійснював насильство в сім*ї, про що свідчать звернення відповідачки до правоохоронних органів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 листопада 1979 року (а.с.7). Сторони неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини та сімейні стосунки не підтримують більше року, загальне господарство ними не ведеться більше року, наміру на спільне життя не мають, між ними існують неприязні стосунки, сторони примирення не бажають. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. У відповідності до ст..88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 487,20 грн., так як позивач є інвалідом 1 групи та звільнений від сплати судового збору. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідач визнала позовні вимоги. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2004 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, проживають окремо та не ведуть спільне господарство з лютого 2015 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сімї вважать неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved