Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

05.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Абросімова», стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 27.02.2015 року у розмірі 1\~000,00 грн. на кожну дитину окремо щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.01.2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. За час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після народження дітей, у позивача та відповідача почалися конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. Відповідач постійно не працював, а розраховував на кошти, які держава виділяла, як допомогу при народженні дітей. Позивач була змушена переїхати з дітьми до своїх батьків, де проживає до цих пір. Як зазначає позивач, кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені в листопаді 2016 року. Позивач неодноразово протягом останнього часу намагалася говорити з відповідачем про їх особисті сімейні проблеми, пропонувала спокійно вирішувати їх, однак ніяких результатів це не дало. Позивач прийшла до висновку, що розлучення є єдиним правильним виходом для сторін побудувати нове щасливе життя, та зберегти нормальні погляди на сімю та дітей. Тим більше, відповідач особисто вирішив розірвати з позивачем будь-які стосунки, не відвідує ані її, ані дітей, матеріально не забезпечує та не бере участі у їх вихованні. За наведених обставин шлюб позивача з відповідачем носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження сімї є неможливим. Сімя фактично розпалась, в звязку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Діти відвідують Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 15. Всі необхідні платежі за харчування, перебування дітей у цьому закладі позивач сплачує самостійно. Позивач зазначає, що відповідач з листопада 2016 року по суті не підтримував зі нею та дітьми сімейних відносин, на момент подання цього позову вона не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік, і чи він працює офіційно. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. В той час, позивач не має можливості сама утримувати та виховувати двох малолітніх дітей. При таких умовах, враховуючи вищевикладене, розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей позивач вважає за необхідне визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину, оскільки відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними. У звязку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Сторони в підготовче засідання не зявились, до початку засідання позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов про стягнення аліментів та розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2013 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано у виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №196302, виданим 04.01.2013 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 9). За час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис №59 і підтверджено копією свідоцтва про народження серії ІВЛ №311154, виданого 15.04.2013 року, та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис №137 і підтверджено копією свідоцтва про народження серії ІВЛ №394473, виданого 05.03.2015 року Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.11, 12). З копії довідки, наданої майстером приватного сектору ділянки №1 Новобаварського району м. Харкова, вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає та зареєстрована [INFO] та має такий склад сім`ї [PERSON], [INFO] (батько), [PERSON], [INFO] (мати), [PERSON], [INFO] (онука) та [PERSON], [INFO] (онук) (а.с.13). Відповідно до ст. 110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітнім дітям та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, клопотань про примирення не заявляли, у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу і задоволення в цій частині позовних вимог. Крім того, враховуючи визнання відповідачем позову також в частині стягнення аліментів, відсутність відзиву і відповідних заперечень з його боку стосовно стану здоровя та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів. У звязку з чим суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1\~000 гривень щомісячно на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову до суду 05.06.2018 року та до досягнення повноліття кожною дитиною. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, у звязку з задоволенням позову, в тому числі в частині стягнення аліментів на підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Однак, оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також стягненню з відповідача підлягає половина судового збору, від сплати якого позивач звільнена відповідно до закону при зверненні з позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved