Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

06.06.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №8_2008/0311/00-006 від 02.03.2011 року у розмірі 3685 грн. 92 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є «Омега Банк» і відповідачем було укладено кредитний договір №8_2008/0311/00-006 від 02.03.2011 року, згідно з умовами якого Банк надав йому кредит у розмірі 5102,17 грн. з розрахунку 25% річних за користування кредитом на строк з 02.03.2011 року по 02.08.2015 року. Вказувала, що 14.08.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги до боржників до повного, належного та реального виконання ними своїх обов'язків а кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідач не виконав умови договору, у зв'язку з чим станом на 18 квітня 2014 р. заборгованість за кредитним договором склала 3685 грн. 92 коп., яка складається з: 3089, 60 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 596 грн.30 коп. - заборгованість за відсотками. Зазначали, що в добровільному порядку відповідач суму боргу за договором кредиту не сплачує, у зв'язку з чим позивач звернувся з зазначеним позовом до суду. В судове засідання представник позивача Мотора Є.О., яка діє на підставі довіреності від 14.02.2014 року (а.с.40) не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.41). Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, 02.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № №8_2008/0311/00-006 (а.с.5-10), відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5102 грн. 17 коп. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що строк користування кредитом з 02.03.2011 року по 02.08.2015 року включно. Пунктом 1.4 встановлено призначення кредиту - на споживчі цілі. Відповідно до п.1.5 плата за користування кредитом складається з процентів за користування кредитом, що встановлюється у розмірі 25 % на рік. Пунктом 1.8 кредитного договору передбачено, що моментом повернення кредиту вважається останній день зарахування на відповідні рахунки Банку: суми Кредиту, нарахованих процентів та можливих пені і штрафних санкцій, визначених кредитним договором. Згідно п.4.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування Кредитом та неустойок (у разі наявності підстав), відшкодувати збитки у зв'язку з порушенням умов цього договору. Як вбачається з матеріалів справи 14.08.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги до боржників до повного, належного та реального виконання ними своїх обов'язків а кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.20-26) Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, згідно розрахунку заборгованості за договором 18 квітня 2014 р. заборгованість за кредитним договором склала 3685 грн. 92 коп., яка складається з: 3089, 60 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 596 грн.30 коп. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову ,яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки предметом позову є стягнення суми боргу згідно кредитного договору, укладеному між позивачем та відповідачем, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору, відповідно до платіжного доручення №42345098 від 19.05.2014 року у розмірі 243 грн. 60 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved