Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

05.04.2016року позивач звернувся в суд з позовом до Лисичанської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.02.2014 року померла його дружина - [PERSON] в м Лисичанську Луганської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 46 по вул. Карбишева у м. Лисичанська Луганської області, який належав померлої на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанської міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 7078 та земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Карбишева буд.№ 46 у м. Лисичанськ Луганської області, який належав померлої на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. 19.06.2015року позивач звернувся до приватного нотаріуса Лисичанського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Карбишева б. 46, яка залишилась йому у спадок після смерті дружини - [PERSON], яка померла 05.02.2014 року. Приватним нотаріусом зареєстрована спадкова справа № 36-2014. 28.09.2015 року приватний нотаріус Лисичанського нотаріального округу [PERSON] видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою місто Лисичанськ, Луганської області, вулиця Карбишева, будинок № 46. Нотаріусом було відмовлено позивачу у оформленні права власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок №46 по вул.. Карбишева м.Лисичанськ, оскільки після оформлення договору купівлі - продажу земельної ділянки 29.12.1997 року [PERSON] не отримала державний акт на право власності земельної ділянки, як передбачено діючим на той час законодавством. Відчужувач земельної ділянки [PERSON] втратила право власності на земельну ділянку на підставі ст.346 ЦК України. На підставі викладеного просить припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0580 га. для обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою м. Лисичанськ вул. Карбишева, буд. № 46. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0580 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул..Карбишева б. 46, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.09.2015 року приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутністю. Представник відповідача, юрисконсульт відділу юридичної та кадрової роботи Лисичанської міської ради [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги позивача визнає. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №093033 виданого відділом РАЦС Лисичанського МУЮ 26.04.2009року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбу 28.04.2009року зроблено актовий запис за №150. (а.с.4). 05.02.2014року [PERSON] померла, про що було 06.02.2014 року складено відповідний актовий запис №196, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №398328 виданого відділом РАЦС Лисичанського МУЮ 06.02.2014року.(а.с.3). Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 29.12.1997року [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,0580га, розміщену в м.Лисичанськ по вул.. Карбишева №46, на якій розміщено житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, надану для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд.(а.с.8). Вказана ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ЛГ №041308, виданого Лисичанським міськвиконкомом 21.11.1997року згідно рішення №474 від 18.11.1997року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №6141. (а.с.8). Судом встановлено, що після укладення договору купівлі-продажу будинку № 46 по вул. Карбишева м.Лисичанськ та земельної ділянки по вищевказаному адресу [PERSON] в Державні реєстраційні службі м. Лисичанська не зареєструвала договір про купівлі-продаж земельної ділянки 0,0580га, розміщеної в м.Лисичанськ по вул.. Карбишева №46. Із матеріалів справи убачається, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] набув право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 46 по вул. Карбишева м.Лисичанськ, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 28.09.2015року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанської міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1788.(а.с.5). Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій, наданої приватним нотаріусом [PERSON] за № 213/02-14-36-2014 від 24.09.2015року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:м.Лисичанськ, вул.. Карбишева, 46 у звязку з відсутністю відомостей про реєстрацію спадкоємного майна в Державні реєстраційні службі м. Лисичанська. За правилами\~ст.120 ЗК України\~(у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин\~укладання договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування\~на підставі договору оренди. Пленум Верховного Суду України в своїй\~постанові від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати\~статті 30 ЗК\~до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до\~статті 120 ЗК 2001 року\~на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі\~статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до\~статті 120 ЗК\~Законом України від 27 квітня 2007 р. №997-V\~- і згідно зі\~статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до\~статті 377 ЦК\~істатті 120 ЗК\~в редакції\~Закону України від 5 листопада 2009 р. №1702- VІ. За таких обставин,\~виниклі правовідносини регулюються\~абз.2 ч.1\~ст. 377 ЦК України, тобто до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для\~їх обслуговування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою (ч. 1\~ст. 125 ЗК України). Посилаючись на відсутність можливості користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок разом із надвірними будівлями, а також вказуючи на наявність права на користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок з надвірними будівлями позивач на підставі ст.ст.8,14 Конституції України,\~ст.120 ЗК України,\~ст.377 ЦК України\~просили визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0,0580га., що розташована за адресою: м.Лисичанськ, ву. Карбишева,46 і суд вважає за необхідне задовольнити його позовні вимоги. На підстави викладено,

Outcome: approved