Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

06.06.2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником будинку № 19/2 по вул. Депутатській у м. Краматорську Донецької області, зазначений будинок належить їй на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 11.12.1991 р., право власності на будинок зареєстровано 16.12.1991 р., реєстр № 2-4188. В зазначеному будинку з 22.07.2003 р. зареєстрований відповідач. З 22.07.2003 р. відповідач в зазначеному будинку не мешкає, майна його там немає, відомостей про фактичне місце проживання [PERSON] на адресу позивача не надходило. Особисті речі відповідача відсутні, комунальні послуги за будинок не сплачує, будинком не цікавиться, що підтверджується актом про не проживання. Наявність зареєстрованого у будинку відповідача, який там не мешкає покладає на позивача додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, через це, він позбавлений можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Просить позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним майном. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] 16.06.2016 р., 23.06.2016 р. та 06.07.2016 р., який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судові засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надавав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 11.12.1991 р., посвідченою державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №16515-І18, зареєстрований у БТІ м. Краматорська 16.12.1991 р. за реєстром № 2-4188, власником ? частини будинку № 19/2 по вул. Депутатській у м. Краматорську Донецької області є позивач [PERSON] (а.с.9-11). Згідно довідки Комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради Донецької області від 06.06.2016 р., відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Крім того, з відповіді Краматорського ВП ГУНП України в Донецькій області від 22.06.2016 р. за №10417/301/02-2016 видно, що [PERSON], [INFO], в період з 2003 р. по теперішній час, з питань вселення чи усунення перешкод в проживанні у [INFO], не звертався (а.с. 27). Як вбачається з акту про не проживання від 06.06.2016 р, складеного Комітетом мікрорайону №6 Краматорської міської ради Донецької області в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не мешкає у будинку № 19/2 по вул. Депутатській у м. Краматорську Донецької області з липня 2003 р. по день складання акту, що свідчить про відсутність відповідача понад встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України строки та підтверджує безперервність відсутності відповідача (а.с.8). Відповідно до вимоги про судимість від 24.06.2016 р. за № 95-21062016/14040, відповідач [PERSON] у місцях позбавлення волі не знаходиться (а.с.33-35). З відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області від 01.07.2016 р. за № 2596/3-119 вбачається, що актовий запис про смерть відповідача [PERSON] відсутній (а.с. 36). На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає з липня 2003 року у зазначеному будинку, поважні причини відсутності відповідача у будинку понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цим будинком позивач відповідачу не чинить, відповідач не надає коштів на його утримання та не сплачує комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Судом задоволено позовні вимоги позивача, якого звільнено від сплати судового збору, у сумі 551,20 грн., а тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved