Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

05 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини припинені, дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона звернулася до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Суду пояснив, що він періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак останні місяці не мав можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки є безробітним та перебуває на обліку у центрі зайнятості. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухав пояснення сторін, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року (а.с.3). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину - доньку. [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що не заперечується відповідачем. Відповідач перебуває на обліку в Олександрівському районному центрі зайнятості з 26.06.2014 року, отримує допомогу по безробіттю у сумі 876,21 грн. на місяць, що підтверджується довідками Олександрівського районного центру зайнятості (а.с.19-20). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved