Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

05.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що влна є власником домоволодіння [ADDRESS] Крім неї, в будинку зареєстровані відповідачі, які не є членами її сім'ї, і яких вона в період з жовтня 2016 року по січень 2017 року зареєструвала на їх прохання з метою отримання ними пенсії, оскільки вони постійно проживали на непідконтрольній Україні території. Проте, постійно відповідачі за місцем реєстрації не жили, а з лютого 2017 року вона взагалі втратила з ними зв'язок і з цього часу ніхто з них не приїздив до місця реєстрації. Таким чином, відповідачі в домоволодінні не проживають без поважних причин більше шести місяців. Реєстрація відповідачів перешкоджає їй у реалізації своїх прав, як власника майна, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою від 19.09.2018 р. провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання на 16.10.2018 р. Ухвалою суду від 16.10.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 12.11.2018 р. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи оповіщеними про день та час розгляду справи в встановленому законом порядку за місцем реєстрації. Будь-яких заяв від них до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'яився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17.02.2015 р. є власником домоволодіння № 26 по вул.. Миру у с. Макарівка Великоновосілківського району Донецької області(а.с. 8,9). Згідно довідок виконкому Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 20.08.2018 року № 472, № 473, № 474, №475, №476, №477, №478 у житловому будинку [ADDRESS]зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 02 лютого 2017 року за адресою місця реєстрації не проживають(а.с. 15-21). Згідно довідки Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 11.09.2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у будинку позивачки з 13.09.2016 р., [PERSON] - з 20.09.2018 р., [PERSON] - з 27.09.2016 р., [PERSON] - з 25.10.2016 р. (а.с. 26-27). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки та підтвердили, що позивач [PERSON] проживає у належному їй домоволодінні по [ADDRESS]. Інші особи в період з 2016 року і по теперішній час в будинку позивачки не проживали і не намагались вселитись. Суд вважає помилковим посилання позивача на норми ст.ст. 71, 72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду. Оскільки позивач є власником житла, про зняття з реєстрації у якому поставила питання, застосуванню підлягають норми ст. ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у житловому будинку [ADDRESS] з лютого 2017року, будинком не користуються, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, не сплачують, перешкод у користуванні житловим приміщенням їм ніхто не чинив. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. А тому власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання зареєстрованих в ньому осіб такими, що втратили право на користування. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved