Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

06.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2013 р. він з метою отримання позики звернувся до відповідача і того ж дня уклав договір №218791, за умовами якого сплатив 4200 грн. одноразового комісійного внеску. Протягом року він своєчасно сплачував всі платежі, очікуючи на отримання коштів, однак день виплати кошти відповідачем затягувався. 17.12.2013 р. представниками ПП «Грандфінресурс» йому було запропоновано підписати додаткову угоду до договору від 22.01.2013 р. №218791, за якою ПП «Грандфінресурс» передає ТОВ «Гранфінресурс» в повному обсязі права та обов'язки адміністратора програми «Альянс Україна» за договором №218791 від 22.01.2013 р., укладеним між позивачем та ПП «Грандфінресурс». Позивач уважно ознайомився з умовами договору і дійшов до висновку, що його навмисно ввели в оману щодо істотних умов договору. Крім того, він дізнався, що ТОВ «Гранфінресурс» здійснює підприємницьку діяльність без ліцензії. Таким чином, вважає, що умови даного договору є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворився істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду позивачеві і на користь відповідача і що відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність. Тому позивач звернувся з даним позовом, яким просить визнати недійсним договір, укладений між ним та ПП «Грандфінресурс» №218791 з додатками №1 та №2 до нього від 22 січня 2013 року; стягнути з ТОВ «Гранфінресурс» 9999,96 грн. сплаченого одноразово комісійного внеску та щомісячних платежів по договору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] - позовні вимоги підтримав, просив визнати недійсним договір, укладений між [PERSON] та ПП «Грандфінресурс» №218791 з додатками №1 та №2 до нього від 22 січня 2013 року; стягнути з ТОВ «Гранфінресурс» на користь [PERSON] 9999,96 грн. сплаченого одноразово комісійного внеску та щомісячних платежів по договору. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися повторно, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Натомість відповідач надіслав свої письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнав повністю, вважає, що спірний договір відповідає вимогам закону, не є нікчемним, він не ущемляє прав позивача, відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а тому і немає підстав для повернення позивачу сплачених ним сум. Таким чином, в зв'язку з повторною неявкою позивача суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 169 ЦПК України у його відсутності при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2013 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Грандфінресурс» було укладено договір №218791 разом з додатками №1 та №2 до нього з метою отримання позивачем позики у розмірі 60000 грн. (а.с.8-13). Відповідно до умов п. 1.1 договору відповідач зобов'язався вчинити від імені та за рахунок учасника - позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або відповідної суми у позику, зазначеної у Додатку № 1 до даного договору, на умовах діяльності Програми «Альянс Україна», що міститься в Додатку № 2, в тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини. Також зазначеним договором передбачені обов'язки учасника, зокрема, сплатити одноразовий комісійний внесок. Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору, учасник в день підписання договору сплачує одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми. Згідно з п. 1.3 ст.1 додатку №2 до договору, його предметом є послуги з формування реєстру учасників програми, метою яких є придбання товару або відповідної суми у позику. Як вбачається з п. 4.1 ст. 4 додатку №2, після вчасної сплати чергового загального платежу учасник набуває право брати участь у найближчому заході, коли фонд реєстру є достатнім. Конкретні умови отримання учасником заявленої суми визначені у ст. 5 цього додатку. Адміністратор гарантує учаснику надати обумовлену грошову суму за умови виконання останнім всіх умов договору і додатків до нього (ст. 14 додатку №2). На виконання умов договору, позивач 22 січня 2013 року сплатив 4200 грн. одноразового комісійного внеску (а.с.23), а потім щомісяця (18.02.2013 р., 18.03.2013 р., 17.04.2013 р., 17.05.2013 р., 17.06.2013 р., 17.07.2013 р., 14.08.2013 р., 17.09.2013 р., 14.10.2013 р., 14.11.2013 р., 17.12.2013 р. та 17.01.2014 р.) сплачував по 483,33 грн. - 333,33 грн. щомісячного чистого внеску та 150 грн. адміністративних витрат, а всього 5799,96 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.17-22). Крім того, 17 грудня 2013 року між Приватним підприємством «Грандфінресурс», ТОВ «Гранфінресурс» та позивачем [PERSON] було укладено додаткову тристоронню угоду до Договору від 22 січня 2013 року, відповідно до якої ПП «Грандфінресурс» передало всі права та обов'язки адміністратора програми «Альянс Україна» ТОВ «Гранфінресурс» за договором №218791, передало всю документацію та зобов'язано перерахувати чистий внесок, сплачений [PERSON] на виконання Основного Договору, в межах суми нерозподіленого грошового фонду (а.с.14). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора у зобов'язанні є правонаступництво, тобто перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Так, за універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше, тобто до ТОВ «Гранфінресурс» перейшли як всі права первісного кредитора, тобто ПП «Грандфінресурс», так і всі його обов'язки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Оскільки позивач сплачував кошти не за товар, а за можливість отримання позики у сумі 60000 грн., приватне підприємство без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалася виплата позик окремим клієнтам, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, суд, з урахуванням роз'яснення, що міститься у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вважає, що є підстави для визнання вказаного договору недійсним, та для повернення позивачу сплачених ним коштів і стягнення судових витрат по справі. Суд також приймає до уваги те, що укладений сторонами договір не містить строків та (або) термінів отримання учасником товару/позики, не передбачає будь-якої відповідальності ПП «Грандфінресурс», а згодом і ТОВ «Гранфінресурс» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником товару/позики. Натомість договором передбачено, що у випадку неналежного виконання умов договору або не сплати запропонованих адміністратором платежів, учасник позбавляється права на придбання товару/позики, втрачає сплачений адміністративний платіж і позбавляється права на участь у наступному найближчому заході. У разі виявлення учасником бажання розірвати договір протягом 3 календарних днів з моменту його підписання та виконання ним умов ст.8 Договору, відповідач повертає учаснику 70% внесеного ним вступного платежу, в інших випадках розірвання договору - вступний платіж та адміністративні витрати учаснику не повертаються, повернення коштів відбувається після закриття реєстру. Таким чином, суд вважає, що умови оспорюваного договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві і на користь відповідача, і що ПП «Грандфінресурс» та ТОВ «Гранфінресурс» здійснюють нечесну підприємницьку практику, оскільки фонди групи з придбання товару/позики формуються виключно за рахунок внесків інших клієнтів системи, без залучення коштів товариства, а розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Є підстави вважати, що діяльність відповідача ввела споживача в оману, оскільки програма «Альянс Україна» формується виключно на кошти учасників програми без залучення коштів ПП «Грандфінресурс» та ТОВ «Гранфінресурс». Оплата товару (позики) здійснюється за кошти, внесені учасниками програми і в подальшому учасник, який отримав товар (позику), сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар (позику) іншому учаснику програми. Згідно п.4.1 Умов Програми «Альянс Україна», коли реєстр є достатнім, Адміністратор організує комітет по розподілу грошового фонду. Після вчасної сплати чергового загального платежу учасник Програми набуває право брати участь у найближчому заході . Захід по розподілу грошового фонду проводиться комітетом по розподілу грошового фонду, який утворюється наказом Адміністратора. З наведеного випливає, що рішення про передачу товару або позики залежить лише від волі відповідача, який на власний розсуд приймає таке рішення і позивач позбавлений можливості вплинути на це рішення, оскільки немає можливості отримати інформацію про фінансовий стан інших учасників групи. Умовами оспорюваного договору на позивача покладено обов'язок суворо дотримуватися умов договору, в той час як у договорі відсутні умови, які б передбачали настання негативних наслідків для відповідача за невиконання умов Договору, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків і є порушенням прав позивача. У спірному договорі умова про надання грошей у позику залежить від певних обставин, які можуть взагалі не настати, а тому така умова є несправедливою відносно позивача та вказує, що правочин не направлений на реальне настання правових наслідків. Крім того, спірний Договір та Додатки до нього укладені в рамках створеної ПП «Грандфінресурс» та ТОВ «Гранфінресурс» системи, яка полягає у створенні груп учасників, які бажають придбати товар з розстроченням платежу на досить тривалий час в порядку та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього. Така система вводить в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, що в свою чергу здійснюється за кошти, внесені учасниками програми і відповідач без інвестування коштів оплачує товар іншому Учаснику Програми; також є несправедливою умова про надання грошей у позику за умови сплати позивачем найбільшої суми, що значно перевищує суми інших учасників, проте позивач не володіє інформацією щодо необхідності сплати конкретної суми, яка повинна перевищувати суму інших учасників для отримання бажаної позики. Вбачається, що за умовами договору позивач мав сплачувати кошти не за сам товар (позику), а за можливість одержання права на купівлю товару (отримання позики). ПП «Грандфінресурс» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару (отримання позики) одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми «Альянс Україна». Суд вважає, що незбалансованість прав і обов'язків сторін договору зокрема випливає із ст. 9 додатку № 2 до Договору, згідно з якою у разі неповернення Адміністратором одноразового комісійного внеску Учаснику, Адміністратор сплачує штраф у розмірі 0,01 % від неповернутої суми за кожен день прострочення, а за невнесення чергового платежу Учасником нараховується штраф у розмірі 10 % від суми боргового зобов'язання. Тобто відповідальність споживача, як слабшої сторони у договорі, передбачається у тисячу разів більшу аніж для надавача фінансових послуг. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що досягнута між сторонами угода порушує права позивача, а діяльність відповідача з реалізації послуг з адміністрування системи є такою, що вводить споживача в оману. Позивачем доведено той факт, що спірний договір він уклав під впливом недобросовісних дій третьої особи, які полягали у навмисному створенні у нього помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, умов, за яких він міг отримати позику, інших прав та обов'язків сторін у правочині та ін. Суд також бере до уваги доводи позивача про те, що спірний правочин він уклав внаслідок помилки, причиною якої, зокрема, стали відсутність у нього юридичної освіти та наявність певних складнощів у вивченні ним змісту договору, який виготовлений дуже дрібним шрифтом, а також помилкове сприйняття ним змісту і умов договору. Він неправильно сприйняв фактичні обставини правочину, що вплинуло на його волевиявлення. Заслуговують на увагу доводи позивача про те, що у випадку вірного розуміння ним усіх умов договору він ніколи б його не уклав. Як вбачається з пояснень позивача, укладаючи спірний договір, він мав на меті отримати у ПП «Грандфінресурс» позику в сумі 60000 грн. і якщо б він усвідомлював усі умови, за яких вона може бути йому видана, він би ніколи такий договір не укладав. Суд приймає також до уваги той факт, що на день укладення договору відповідач не мав ліцензії на надання фінансових послуг населенню. Так, згідно п.3 ч.1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема з надання фінансових послуг. Згідно з п. 1.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок інших осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку, збереження реальної вартості фінансових активів. Такими фінансовими послугами, як зазначено в п.п.2, 6, 11 ч.1 ст. 4 цього Закону, вважається довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. 09.01.2012 р. набув чинності Закон України 02.06.2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якого ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» доповнена таким видом фінансової послуги як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (п.11-1 ст. 4). Відповідно до п.4 Прикінцевих положень цього Закону спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону має розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Згідно п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону, фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність з вимогами цього Закону. Тобто ліцензійні умови для здійснення діяльності адміністрування фінансових активів для придбання товарі у групах мали бути розроблені та затверджені в шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону. Фінансовим установам, в тому числі ПП «Грандфінресурс», цим Законом було надано час протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність до вимог цього Закону, тобто до 09 січня 2013 року. З урахуванням викладеного, суд знаходить обґрунтованим позов в частині визнання договору №218791 з додатками №1 та №2 від 22 січня 2013 року недійсним, а також стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, сплаченим ним за договором, в розмірі 9999,96 грн. Крім того, з відповідача необхідно також стягнути судовий збір в доход держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 215, 216, 512 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р., Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 р., Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р., ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved