Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

04 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 15 вересня 2007 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом з [PERSON] проживали до 19 вересня 2015 року, після чого шлюбні відносини припинилися і вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. За час подружнього життя вони з чоловіком придбали наступне майно: мультиварку марки POLARIS PMC 0519 D за ціною 1 669 грн. 90 коп. (видаткова накладна №ХКФГ-1990723 від 20 липня 2014 року), ноутбук за ціною 8 508 грн. 26 коп. (фіскальний чек від 24 січня 2015 року) та автомобіль марки GHERY Amulet A 15, 2011 року випуску, номерний знак: [NUMBER] за ціною 8 000 доларів США, що становить 64 000 грн. Посилаючись на те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію в розмірі 1/2 частини спільно нажитого майна, що становить 37 088 грн., а також судові витрати (а. с. 2, т. 1). 20 січня 2016 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначила про те, що загальна вартість спірного майна становить 110 178 грн. 16 коп., у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача 55 089 грн. 08 коп. компенсації 1/2 частини спільно нажитого майна (а. с. 15, т. 1). 17 лютого 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивачка вказує, що за час подружнього життя з відповідачем, окрім зазначеного вище майна, придбали: диван вартістю 1 950 грн., диван «Малютка» вартістю 4 300 грн., плазмовий телевізор вартістю 5 627 грн. 70 коп., холодильник вартістю 9 499 грн., морозильну камеру вартістю 5 799 грн., комод вартістю 1 435 грн., кухонний куточок вартістю 1 665 грн., на загальну суму 80 925 грн., з яких 40 465 грн. належать їй. Вказані речі залишилися в будинку батьків колишнього чоловіка, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 34-35, т. 1). 03 березня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про доповнення позовних вимог, в якій позивачка вказує, що за час подружнього життя з [PERSON], крім зазначеного раніше майна вони придбали соковижималку вартістю 699 грн. та пральну машину «Самсунг» на 3 кг вартістю 2 400 грн. Загальна вартість усього спільно нажитого майна становить 107 552 грн. 16 коп., її частка складає 53 776 грн. 08 коп. Вказану суму [PERSON] просила стягнути з [PERSON] (а. с. 59-60, т. 1). У подальшому [PERSON] виключила із переліку спірного майна пральну машину «Самсунг» (а. с. 132, т. 1). 29 серпня 2016 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, просила виділити [PERSON] все майно, яке було придбано за час подружнього життя, а саме: мультиварку марки Polaris PMS 0519 D вартістю 1 111 грн., телевізор марки «Bravis LED - 32868» вартістю 3 200 грн., морозильну камеру марки «INDESIT NUS 10.1 AA (AU)» вартістю 4 717 грн., холодильник марки «SAMSUNG» «RT30MBSS1/XEK» No Frost вартістю 4 344 грн., диван типу «Книжка» вартістю 1 494 грн., диван типу «Малютка» вартістю 1 051 грн., комод вартістю 725 грн., стіл комп'ютерний типу «Парта» вартістю 255 грн., кухонний куток вартістю 701 грн., ноутбук марки Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B) вартістю 4 841 грн., соковижималку марки «Saturn» STFP8055 вартістю 750 грн., автомобіль типу КТС седан, марки «Chery Amulet 1.6i Basik», ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 01 січня 2011 року та стягнути з останнього на її користь 32 389 грн. компенсації вартості 1/2 частки спільного майна (а. с. 203-204, т. 1). 16 вересня 2016 року до суду надійшла заява представника [PERSON] за договором про надання юридичних послуг Дорожинець Н. Г., в якій остання остаточно уточнила позовні вимоги, просила виділити [PERSON] майно, яке було придбане за час подружнього життя, на суму 23 189 грн., а саме: диван тину «Книжка» вартістю 1 494 грн., диван типу «Малютка» вартістю 1 051 грн., комод вартістю 725 грн., стіл комп'ютерний типу «Парта» вартістю 255 грн., кухонний куток вартістю 701 грн., ноутбук марки Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B) вартістю 4 841 грн., соковижималку марки «Saturn» STFP8055 вартістю 750 грн., морозильну камеру марки «INDESIT NUS 10.1 AA (AU)» вартістю 4 717 грн., холодильник марки «SAMSUNG» «RT30MBSS1/XEK» No Frost вартістю 4 344 грн., мультиварку марки Polaris PMS 0519 D вартістю 1 111 грн., телевізор марки «Bravis LED - 32868» вартістю 3200 грн. Виділити [PERSON] автомобіль типу КТС седан, марки «Chery Amulet 1.6i Basik», ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 01 січня 2011 року вартістю 42 473 грн. (а. с. 240, т. 1). 01 березня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] та [PERSON], які є батьками відповідача по справі [PERSON], про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, разом із самостійними позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON], які в подальшому вони уточнили. Свої вимоги треті особи з самостійними вимогами мотивують тим, що їх син [PERSON] та колишня невістка [PERSON] після реєстрації шлюбу і до фактичного припинення шлюбних відносин проживали разом з ними у їхньому будинку за адресою: [ADDRESS]. Під час проживання двох сімей у одному будинку спільно велося господарство, придбавалися предмети домашнього вжитку, продукти харчування, меблі, побутова техніка, а також був придбаний легковий автомобіль. Так, за спільні кошти обох сімей були придбані: диван (але не «Малютка» за конструкцією) вартістю 1 800 грн., телевізор LSD (але не плазма, а піксельний) вартістю 2 399 грн., холодильник вартістю 2 099 грн., морозильна камера «Індезіт» вартістю 4 899 грн., комод вартістю 750 грн., кухонний куточок вартістю 650 грн., ноутбук вартістю 8 508 грн. 26 коп., мультиварка вартістю 1 669 грн. 60 коп., автомобіль [NUMBER] вартістю 64 000 грн. За їх власні кошти був придбаний диван вартістю 1 200 грн. Всього майна було куплено на загальну суму 87 974 грн. 86 коп. Вважають, що власниками зазначеного майна є не лише [PERSON] та [PERSON], а й вони також. На підставі викладеного просять визнати за ними та за [PERSON] і [PERSON] право спільної сумісної власності на вказане майно, поділити його на чотири рівні частині між ними, залишити вказане майно у їх спільній сумісній та сина [PERSON] власності, а [PERSON] зобов'язати прийняти від них 1/4 частину вартості спільного майна, а саме - 21 993 грн. 72 коп. (а. с. 52-55, 75, т. 1). Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 03 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору (а. с. 68). 05 вересня 2016 року до суду надійшла заява від третіх осіб у справі із самостійними вимогами на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] про уточнення позовних вимог, в якій останні зазначили, що мультиварку марки Polaris PMS 0519 D вартістю 1 111 грн. вони та їх син [PERSON] подарували [PERSON] на день народження., а тому вона є об'єктом права особистої власності останньої і не повинна визнаватися об'єктом права спільної сумісної власності. З урахуванням остаточних позовних вимог [PERSON] останні просять визнати об'єктами права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] наступне майно: 1) телевізор марки «Bravis LED - 32868» вартістю 3 200 грн.; 2) морозильну камеру марки «INDESIT NUS 10.1 AA (AU)» вартістю 4 717 грн.; 3) холодильник марки «SAMSUNG» «RT30MBSS1/XEK» No Frost вартістю 4 344 грн.; 4) диван тину «Книжка» вартістю 1 494 грн.; 5) диван типу «Малютка» вартістю 1 051 грн.; 6) стіл комп'ютерний типу «Парта» вартістю 255 грн.; 7) кухонний куток вартістю 701 грн.; 8) автомобіль типу КТС седан, марки «Chery Amulet 1.6i Basik», ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 01 січня 2011 року вартістю 42 473 грн. Визнати частки у майні спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] рівними, по 1/4 у кожного. Виділити [PERSON] диван тину «Книжка» вартістю 1 494 грн., стіл комп'ютерний типу «Парта» вартістю 255 грн. та зобов'язати її прийняти від [PERSON], [PERSON], [PERSON] 6 348 грн. 25 коп. Все інше перераховане майно залишити у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 222-223, т. 1). На початку судового розгляду справи позивачка [PERSON] підтримала свої первісні позовні вимоги. В подальшому позивачка в судове засідання не з'явилася. Представники останньої за договором про надання правової допомоги та за довіреністю відповідно Дорожинець Н. Г. і [PERSON] остаточні позовні вимоги, викладені в заяві від 16 вересня 2016 року, підтримали, просили їх задовольнити за виключенням мультиварки Polaris PMS 0519 D вартістю 1 111 грн., яка була повернута відповідачем. Позов третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] просили залишити без задоволення у зв'язку з його безпідставністю. Відповідач [PERSON] та його представник за дорученням [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти сплати [PERSON] компенсації вартості її частки. Суду зазначили, що все спірне майно є спільною сумісною власністю позивачки і відповідача, а також батьків останнього - [PERSON] та [PERSON], так як, проживаючи однією сім'єю, вони придбавали його за спільні кошти. З огляду на викладене, [PERSON] має право лише на 1/4 частину майна, яке є предметом даного судового розгляду. Позов третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] відповідач та його представник підтримали. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримали. Не заперечували сплатити позивачці компенсацію в розмірі 1/4 вартості спірного майна. Заслухавши сторони, їх представників, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2007 року (а. с. 245, т. 1). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 січня 2016 року, яке набрало законної сили 23 лютого 2016 року, суд між сторонами в справі розірвано (а. с. 244, т. 1). Згідно з доводами сторони позивача в судовому засіданні, за час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали наступне майно: диван типу «Книжка», диван типу «Малютка», комод, стіл комп'ютерний типу «Парта»; кухонний куточок, стіл, дві табуретки (комплект), ноутбук Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B), соковижималку марки «Saturn» STFP8055, морозильну камеру марки INDESIT NUS 10.1 AA (AU), холодильник марки «SAMSUNG» «PT30MBSS1/XEK» No Frost, телевізор марки «Bravis LED - 32868» та автомобіль марки Chery Amulet Ф15, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], 2011 року випуску, чорного кольору. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], а також треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] не заперечували факт придбання вищевказаного майна, окрім соковижималки марки «Saturn» STFP8055. Разом із цим суду зазначили, що все перелічене майно, а саме: диван типу «Книжка», диван типу «Малютка», комод, стіл комп'ютерний типу «Парта», кухонний куточок, стіл, дві табуретки (комплект), ноутбук Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B), морозильна камера марки INDESIT NUS 10.1 AA (AU), холодильник марки «SAMSUNG» «PT30MBSS1/XEK» No Frost, телевізор марки «Bravis LED - 32868» та автомобіль марки Chery Amulet було придбане за рахунок спільних коштів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спільно проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права і обов'язки. Частково кошти на автомобіль позичали батьки позивачки, але в подальшому гроші останнім були повернуті. Соковижималки марки «Saturn» STFP8055 вони не купували. На даний час диван типу «Книжка», диван типу «Малютка», комод, стіл комп'ютерний типу «Парта», кухонний куточок, стіл, дві табуретки (комплект), морозильна камера марки INDESIT NUS 10.1 AA (AU), холодильник марки «SAMSUNG» «PT30MBSS1/XEK» No Frost, телевізор марки «Bravis LED - 32868» та автомобіль марки Chery Amulet знаходиться у домоволодінні за місцем проживання відповідача і третіх осіб із самостійними вимогами, за адресою: [ADDRESS]. Стосовно ноутбука Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B) відповідач [PERSON] додатково зазначив, що восени 2015 року, після того, як фактично припинилися їхні з позивачкою шлюбні стосунки і остання переїхала проживати до своїх батьків, він на прохання [PERSON] передав їй ноутбук. На даний час спірний ноутбук знаходиться у позивачки. На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, у зв'язку з визнанням відповідачем і третіми особами, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, суд вважає доведеним факт придбання наступного майна: дивану типу «Книжка», дивану типу «Малютка», комоду, столу комп'ютерного типу «Парта»; кухонного куточка, столу, двох табуреток (комплекту). Окрім визнання відповідачем і третіми особами з самостійними вимогами, факт придбання ноутбука Black Asus, телевізора марки «Bravis», морозильної камери марки «Індезіт» та холодильника марки «Samsung» підтверджується також наявними в матеріалах справи копіями чеків (а. с. 3, 56-57, 63-65). З довідки територіального сервісного центру 5946 Регіонального сервісного центру в Сумській області МВС України №213 від 15 грудня 2015 року вбачається, що за обліковими даними АІПС «Автомобіль» та НАІС станом на 15 грудня 2015 року за громадянкою [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] зареєстрований автомобіль GHERY Amulet A 15, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 4). У відповідності до висновку експерта №177 від 02 липня 2016 року ринкова вартість вказаного транспортного засобу з урахуванням технічного стану та комплектності, станом на час проведення дослідження складає: 42 473 грн. (а. с. 182-190). Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №19/119/9-3/2248е від 27 липня 2016 року ринкова вартість майна, що знаходиться в будинку за адресою: [ADDRESS], з урахуванням зносу, на момент проведення дослідження, могла складати: телевізора марки Bravis LED - 32868 - 3 200 грн., морозильної камери марки INDESIT NUS 10.1 AA (AU) - 4 717 грн., холодильника марки «SAMSUNG» «PT30MBSS1/XEK» No Frost - 3 443 грн., дивану типу «Книжка» - 1 494 грн., дивану типу «Малютка» - 1 051 грн., комоду - 725 грн., столу комп'ютерного типу «Парта» - 255 грн., кухонного куточка, столу, двох табуреток (комплекту) - 701 грн., ноутбука марки Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B) - 4 841 грн. (на дослідження не надавався), соковижималки марки «Saturn» STFP8055 - 750 грн. (на дослідження не надавалася) (а. с. 150- 178). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт придбання соковижималки марки «Saturn» STFP8055, так як всупереч ст. 60 ЦПК України позивачка не надала належних і допустимих доказів на його підтвердження. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З показів сторін і третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, судом встановлено, що після одруження і до моменту фактичного припинення шлюбних стосунків у вересні 2015 року [PERSON] та [PERSON] мешкали у домогосподарстві батьків останнього - [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Проте, дана обставина не є безумовним доказом того, що обидва подружжя проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права і обов'язки. Доводи відповідача [PERSON] та третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] стосовно того, що вони вели спільне господарство, спільно придбавали предмети домашнього вжитку, побутову техніку, у тому числі й спірне майно, всупереч ст. 60 ЦПК України не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому суд розцінює їх як намір зменшити розмір частки позивачки у спільному майні подружжя. Сам по собі факт проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] у будинку батьків останнього спільно з ними не є підставою виникнення у третіх осіб із самостійними вимогами права спільної сумісної власності на спірне майно. Що стосується доводів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, стосовно участі у придбанні спірного майна шляхом надання безпосереднього грошових коштів, сплати комунальних платежів за житло, де крім них мешкали позивачка і відповідач, вирощування овочів та худоби, придбання продуктів харчування, то їх суд також розцінює як допомогу в тому числі й матеріальну подружжю [PERSON] та [PERSON] З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання спірного майна спільною сумісною власністю та його поділ між позивачкою, відповідачем та ними у зв'язку з недоведеністю. А відтак, суд вважає, що спірне майно, а саме: диван типу «Книжка», диван типу «Малютка», комод, стіл комп'ютерний типу «Парта»; кухонний куточок, стіл, дві табуретки (комплект), ноутбук Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B), морозильна камера марки INDESIT NUS 10.1 AA (AU), холодильник марки «SAMSUNG» «PT30MBSS1/XEK» No Frost, телевізор марки «Bravis LED - 32868» та автомобіль марки Chery Amulet Ф15, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], 2011 року випуску, чорного кольору є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] При вирішенні питання щодо розподілу вказаного вище майна між позивачкою і відповідачем суд враховує наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина і чоловік мають рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 68 СК України та роз'яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором. Аналогічні положення закріплені і в ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до п. п. 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Протягом всього розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості всього майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Остаточно уточнивши свої позовні вимоги 16 вересня 2016 року, [PERSON] просила виділити їй автомобіль марки Chery Amulet Ф15 вартістю 42 473 грн., а [PERSON] - все інше майно, набуте під час шлюбу, загальною вартістю за підрахунками позивачки 23 189 грн., тоді як згідно з висновком судової товарознавчої експертизи загальна вартість майна, про виділення якого відповідачу просить позивачка, становить 22 278 грн. (а. с. 150-166, т. 1). Такий варіант розподілу спірного майна є вочевидь не справедливим і порушує баланс рівності прав подружжя на спільне майно. Крім того, [PERSON] не внесла на депозитний рахунок компенсацію в розмірі половини суми, що перевищує вартість транспортного засобу, як того вимагає ч. 5 ст. 71 Сімейного кодексу України. З огляду на викладене вище суд вважає, що реально позивачка не заперечує проти сплати їй компенсації вартості 1/2 частини майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. У свою чергу відповідач [PERSON] просив залишити автомобіль у його власності і не заперечував сплатити позивачці компенсації частки його вартості. Доводи відповідача стосовно того, що все спірне майно придбавалося спільно ним, позивачкою та його батьками суд оцінює критично і не приймає до уваги з підстав зазначених вище в мотивувальній частині рішення, на які суд посилався, відмовляючи в задоволенні позову третіх осіб із самостійними вимогами. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність реального розподілу спірного майна між позивачкою та відповідачем, враховуючи наступні обставини. Так, судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин восени 2015 року між [PERSON] і [PERSON] склалися неприязні стосунки, внаслідок чого останні уникають спілкування один з одним, у зв'язку з чим подальше спільне використання майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами в справі не можливе, останні не дійшли згоди щодо цього та не вирішили питання щодо порядку поділу майна і сплати компенсації. Також суд враховує інтереси сторін у справі та проживання з позивачкою їх спільної з відповідачем неповнолітньої дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне виділити [PERSON] наступне майно: диван типу «Малютка» вартістю 1 051 грн.; стіл комп'ютерний типу «Парта» вартістю 255 грн.; кухонний куток, стіл, дві табуретки (комплект) вартістю 701 грн.; холодильник марки «SAMSUNG» «PT30MBSS1/XEK» No Frost вартістю 3 433 грн., телевізор марки Bravis LED - 32868 вартістю 3 200 грн. А всього майна на загальну суму 8 640 грн. [PERSON] ж суд вважає за доцільне виділити решту спільного майна подружжя, а саме: диван типу «Книжка» вартістю 1 494 грн.; комод вартістю 725 грн.; морозильну камеру марки INDESIT NUS 10.1 AA (AU) вартістю 4 717 грн., автомобіль марки Chery Amulet Ф15, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], 2011 року випуску, чорного кольору вартістю 42 473 грн. А всього майна на загальну суму 49 409 грн. Виділяючи автомобіль відповідачу, суд враховує ту обставину, що після фактичного припинення шлюбних стосунків між [PERSON] та [PERSON], спірний транспортний засіб знаходиться у останнього і ним використовується. До моменту остаточного уточнення позовних вимог 16 вересня 2016 року позивачка не пред'являла відповідачу жодних вимог щодо передачі їй автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] працює в м. Суми і використовує даний транспортний засіб для поїздок на роботу і як автомобіліст зацікавлений в тому, щоб автомобіль залишився саме у його власності. До того ж останній має належну фінансову можливість компенсувати позивачці вартість її частки. Той факт, що спірний автомобіль зареєстрований на [PERSON] не спростовує висновків суду про необхідність виділення його [PERSON] Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 70, 71 СК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в розмірі 1/2 частини загальної вартості майна, що становить 58 049 грн., за виключенням вартості майна, виділеного позивачці, що становить 8 640 грн., тобто 20 384 грн. 50 коп. Стосовно ноутбука Asus R515MA (R515MA-BING-SX567B), суд вважає, що він розподілу не підлягає, так як на момент розгляду справи судом сторонами не доведено про його наявність у будь-кого із них. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, у відповідності до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Звертаючись до суду з позовом і в подальшому уточнюючи позовні вимоги [PERSON] сплатила судовий збір у загальному розмірі 1 102 грн. 40 коп. (а. с. 1, 14, 33, т. 1). Згідно з заявою від 16 вересня 2016 року, [PERSON] остаточно уточнила свої позовні вимоги майнового характеру, у зв'язку з чим їх розмір склав 42 473 грн. (а. с. 240, т. 1). Таким чином, позивачка повинна була сплатити судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., тобто не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати , встановленої законом на 1 січня 2016 року. Крім того, за надання правової допомоги адвокатом Дорожнинець Н. Г. позивачка відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій понесла витрати в загальному розмірі 4 842 грн. (а. с. 206-208, 241, т. 1, 23, т. 2), Разом із тим, відповідно до квитанції від 22 березня 2016 року за участь у судових засіданнях 16 та 22 березня 2016 року позивачка сплатила адвокату Дорожинець Н. Г. 1 102 грн. за 2 години. Згідно з квитанціями за 17 лютого та 31 серпня 2016 року за участь у ці дні в судових засіданнях відповідно за 1 годину 15 хвилин - 680 грн. та 250 грн. (а. с. 206, 241, т. 1). Проте, згідно з журналами, 22 березня 2016 року судове засідання не відбулося у зв'язку з неявкою сторін, а 22 березня 2016 року судове засідання тривало 1 годину 46 хвилин (а. с. 78, 87-91, т. 1). Судові засідання 17 лютого та 31 серпня 2016 року тривали 1 годину 4 хвилини та 11 хвилин відповідно (а. с. 43-46, 214, т. 1). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене, граничний розмір витрат позивачки за надання правової допомоги за участь адвоката Дорожинець Н. Г. у судовому засіданні, яке відбулося 22 березня 2016 року не може перевищувати 973 грн. 79 коп., виходячи з наступного розрахунку: (1 378 грн. х 40% / 60 хв.) х 106 хв.). Оплата правової допомоги адвоката за участь у судових засіданнях, що відбулися 17 лютого та 31 серпня 2016 року не може перевищувати 588 грн. та 101 грн. 05 коп. відповідно, виходячи з розрахунків: (1 378 грн. х 40% / 60 хв.) х 64 хв.) та (1 378 грн. х 40% / 60 хв.) х 11 хв.). Таким чином, загальна сума витрат позивачки за надання правової допомоги з урахуванням граничного розміру та фактично витраченого часу становить 4 572 грн. 84 коп. Витрати позивачки за проведення судових автотоварознавчої та товарознавчої експертиз відповідно складають 175 грн. 80 коп. та 3 164 грн. 40 коп., а всього 3 340 грн. 20 коп. (а. с. 205, 2013, т. 1). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що загальна сума судових витрат позивачки становить 8 464 грн. 24 коп. Відсоток задоволених позовних вимог [PERSON] становить 68%, виходячи з розрахунку: 58 049 грн. (загальна вартість всього майна) / 2 = 29 024 грн. 50 коп. (розмір частки позивачки і, відповідно, задоволених позовних вимог); 29024,50 / (42 473 грн. - заявлені позовні вимоги /100%). Отже, розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, становить 5 755 грн. 68 коп., виходячи з наступного розрахунку: (8 464, 24 / 100%) х 68%. На підставі викладеного,

Outcome: partial