Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

07.02.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнила та в якій вказала, що вона є основним наймачем квартири № [ADDRESS]. Як вказує позивачка, вказану квартиру вона отримала на підставі ордеру № 61 від 08.02.2013 року, в якій зареєструвалася 03.04.2013 року і по теперішній час там проживає. Також позивач зазначила, що разом з нею в даній квартирі зареєстрована її дочка - [PERSON] та син, відповідач по справі - [PERSON], який з 2014 року за місцем своєї реєстрації не проживає та позивачці невідоме точне місце його знаходження. Вказаний факт, як зазначено у позові, підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Також позивачка у позовній заяві зазначає, що через реєстрацію у спірній квартирі відповідача, вона несе додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою № [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи та поясненя позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON], на підставі ордеру № 61, виданого Світлодарською міською радою від 08.02.2013 року, має право на заняття жилого приміщення - квартири № [ADDRESS]. (а. с. 19). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про склад сім'ї на а. с. 18 [PERSON], [INFO], який є сином позивачки, з 03.04.2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] дійсно тривалий час, а саме: з 2014 року за місцем своєї реєстрації не проживає. Вказана обставина підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 24.02.2017 року. (а. с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків провадиться в судовому порядку. Нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Беручи до уваги викладене,

Outcome: approved