Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

07.06.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, в якому позивач просить суд: - встановити факт родинних відносин між позивачем [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] ), як такими, що є рідними сестрами між собою; - визнати за [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ) право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла сестра позивача [PERSON] . Їй на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . У встановлений термін, позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 01.06.2021р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки у нотаріуса відсутні докази родинних відносин між спадкодавцем і позивачем, а також відсутній документ про право власності спадкодавця на квартиру. [PERSON] заповіту не складала, спадкодавці першої черги відсутні, а позивач є її єдиним спадкоємцем другої черги. У зв`язку із зазначеним, позивач оформити спадщину у позасудовому порядку після смерті сестри не має можливості, тому звернулась до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 07.06.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, встановлено учасниками справи строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив відповідача, заперечень. Крім цього, судом витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Надії Володимирівни засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 20.08.2021р. відповідач, в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із відзивом на позовну заяву (вх. № 34980), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник вважає, що позов є передчасним, тому що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин не обґрунтована доказами, а вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом, є похідною від першої вимоги та не може бути задоволена. 13.09.2021 року до суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. (вх. № 37848) надійшла копія з спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] на 34 арк. У судовому засіданні 04.11.2021р. судом була допитана свідок [PERSON] , [INFO] , яка повідомила суду, що [PERSON] є подругою матері свідка (однокласницею), знайома з нею з дитинства. Повідомила, що [PERSON] померла більше 10 років тому. [PERSON] до смерті приблизно рік-два сильно хворіла (підшлункова залоза), а свідок і її родина (чоловік, діти) доглядали за нею, оскільки [PERSON] займала поважну посаду в інституті, і не мала часу. Тому, свідок з родиною допомагали [PERSON] по догляду за її сестрою. [PERSON] до моменту смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Також повідомила, що [PERSON] і [PERSON] є рідними сестрами, гідними і порядними людьми. З [PERSON] свідок знайома приблизно з 1992 року, протягом усього часу знайомства [PERSON] проживала по [ADDRESS] . Дівоче прізвище [PERSON] - [PERSON], як і у [PERSON] . Свідок обізнана, що [PERSON] з дуже давно, (шлюб укладено у 1963 році) нетривалий проміжок часу, була заміжня, тому у неї інше прізвище. Дітей і чоловіка у [PERSON] не було. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] вбачається наступна інформація (мовою оригіналу): «гр. [PERSON] родилась [INFO], о чём в книге записей актов гражданского состояния о рождении за 1936 год «9» числа июля месяца произведена соответствующая запись № 352. Родители: отец [PERSON] , мать [PERSON] . Место рождения ребенка город Ленинград. Место регистрации Выборгское Бюро ЗАГС.» У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , встановлена наступна інформація (мовою оригінала - російською): гр. [PERSON] родилась [INFO] в книге записей актов гражданского состояния о рождении за 1948 год июня месяца «4» числа произведена соответствующая запись за №959. Родители: отец [PERSON] , мать [PERSON] . Место регистрации Горбюро ЗАГС СО АССР. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим позивачу Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 26.07.2002 року, місце народження [PERSON] - м. Орджонікідзе С.-Асетинської АР. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським РАЦС 11.07.1985р., шлюб між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 1985 року липня місяця 11 числа зроблено запис № 491. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Місце реєстрації: Запоріжжя. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.10.2010 року, [INFO] у віці 74 років померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів смерті 2010 року жовтня місяця 18 числа зроблено відповідний запис за № 6609. Місце смерті м. Запоріжжя. Місце реєстрації: Запорізький міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до приписів ст.. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Факт родинних відносин позивача [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується показами свідка [PERSON] , яка була знайома, як з позивачем, так і з її сестрою [PERSON] . Окрім того, з показів свідка також установлено, що дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Додатковим, непрямим доказом родинних відносин є інформація наявна у свідоцтвах про народження, в яких міститься ідентична інформація про батьків. А згідно свідоцтва про народження [PERSON] і актового запису про смерть №6609 від 18.10.2010 року [PERSON] , у графах дата та місце народження ідентична, а саме [INFO] , місто Ленінград. Згідно зі спадковою справою №15/2011, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , 04.04.2011 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , її сестра. В матеріалах спадкової справи є довідка №20 від 11.07.2011р., видана головою правління ЖБК-2 заводів «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь» Пелюшенко О.П. з якої вбачається, що [PERSON] до моменту смерті, одна, проживала за адресою: [ADDRESS] , була володільцем зазначеної квартири. У довідці зазначено, що вона видана [PERSON] (сестрі [PERSON] ). Разом із цим, в матеріалах спадкової справи є актовий запис про смерть №6609 від 18.10.2010р. [PERSON] , дата смерті [INFO] , місце смерті місто Запоріжжя Запорізької області держави України, дата та місце народження [INFO] місто Ленінград держави Російська Федерація, місце проживання померлої особи: [ADDRESS] . Із матеріалів справи також вбачається, що приватний нотаріус зверталась із запитом від 11.11.2011р. вих. № 437/02-14 з метою отримання свідоцтва про шлюб померлої з [PERSON] , проте на момент надання матеріалів спадкової справи, відповідь на запит відсутня. Право приватної власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою виданою ЖБК№2 «Запоріжсталь», «Дніпроспецсталь» №46 від 05.11.1992р. та висновком про реєстрацію від 05.12.1992р. Ці документи надані приватному нотаріусу Кияниці Н.В. ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» з матеріалів інвентаризаційної справи на майно. З довідки № 46 від 05.11.1992р. вбачається, що гр. [PERSON] належить на праві особистої власності 2-кімнатна квартира [ADDRESS] . За матеріалами спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори, окрім [PERSON] , ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2021р. № 279/02-31 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В. відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутні докази родинних відносин та відсутній документ, що посвідчує право власності померлої на вищезазначену квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п.п. 4.12. п. 4 глави розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 (далі Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. За приписами п.п. 4.2. п. 4 глави розділу ІІ Порядку, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до п.п. 4.15. п. 4 глави розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом приписів ст. 16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовані критерії, які підлягають оцінюванню при визначенні принципу співмірності у демократичному суспільстві, сумісного з гарантіями ст. 8 Конвенції, що було відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дакус проти України» (заява № 19957/07) від 14.12.2017 року. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем, [PERSON] , на підтвердження своїх вимог надано суду належні та допустимі докази того, що відсутність у неї правовстановлюючих документів позбавляє її можливості оформити право на спадщину на квартиру у позасудовому порядку. Неможливість такого оформлення, у свою чергу, позбавляє її змоги у повному обсязі розпоряджатися належним їй майном. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що в процесі розгляду справи встановлено, що до складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] . Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. Позивач є єдиною спадкоємицею другої черги за законом після смерті [PERSON] , адже інші особи у належний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON] , оскільки в належний строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] її рідної сестри. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved