Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

\~\~\~\~ 06 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування своєї уточненої заяви позивач вказує, що 30 серпня 2015 року о 10:50 хв. позивач перебуваючи в районі вул. Татарця с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області, залишив свій автомобіль марки Chevrolet Aveo д/з АА 9953 АВ, який належить позивачу ,згідно довіреності з 2012 року, припаркований по вул. Татарця, с. Вишневе, Софіївського району, де сталось ДТП, а саме в його автомобіль ,вїхав Газель д/з АЕ 8591 СЕ, який належить філії «Криворізька дорожньо-експлутаційна дільниця» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», під керуванням водія [PERSON], при цьому останній був визнаний винуватим в скоєнні ДТП. Згідно постанови від 04 вересня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено на нього штраф у вигляді 340 грн. Позивач вважає, що діями [PERSON] завдано йому матеріальні збитки та моральну шкоду ,яка підлягає відшкодуванню . Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №183/15 від 09.09.2015 року винесеної на підставі постанови слідчого від 01.09.2015 року, сума матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля Chevrolet Aveo д/з АА 9953 АВ складає 81\~871,10 грн.. Також позивач вказує, що через перенесений психологічний стрес, внаслідок дій відповідача що призвело до вимушених змін у його житті, а також необхідності звертатись до суду за захистом своїх прав і інтересів призводять до моральних страждань. Наразі він вимушений докладати значних зусиль для відновлення попереднього стану його життя ,що є для нього досить складним, тому моральну шкоду він оцінює у розмірі 50\~000,00 грн. Відповідач та філія «Криворізька дорожньо-експлутаційна дільниця» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» перебувають у трудових відносинах, а саме [PERSON] є працівником даної організації та працював в той день на автомобілі Газель д/з АЕ 8591 СЕ, який належить саме цій організації, при цьому ДТП сталась під час робочого дня [PERSON] на даному автомобілі. На підставі цього позивач просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 81 871,10 грн., а також витрати за проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 1800 грн., та судовий збір у сумі 1336,71 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про відмову у стягненні з відповідача моральної шкоди у розмірі 50\~000,00 грн., та про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти сьягнення з нього матеріальної шкоди не заперечує Представник відповідача ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги» у судове засідання не зявився, надав заперечення, згідно якого вказує, що згідно ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. Зазначає, що філія «Криворізька ДЕД» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» є структурним підрозділом ДП ««Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» без права юридичної особи, тому на підставі цього вказує що філія не може бути відповідачем по справі. Крім того зазначає, що [PERSON] незаконно заволодів транспортним засобом , у звязку із зазначеним в даному випадку не підлягає застосуванню норми ч. 1 ст. 1172 ЦК України, згідно якої юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових обовязків ,оскільки до обовязків [PERSON] як охоронця не входять керування транспортним засобом. А також вважає, що позивач є неналежною стороною по справі, так як згідно довіреності від 22.11.2012 року його інтереси представляє [PERSON] (а.с. 66-68, 132-133). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. 30 серпня 2015 року о 10:50 хв. позивач перебуваючи в районі вул. Татарця с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області, залишив свій автомобіль марки Chevrolet Aveo д/з АА 9953 АВ, який належить позивачу ,згідно довіреності з 22 листопада 2012 року (а.с. 56), припаркований по вул. Татарця, с. Вишневе, Софіївського району, де сталось ДТП, а саме в його автомобіль ,вїхав Газель д/з АЕ 8591 СЕ, який належить філії «Криворізька дорожньо-експлутаційна дільниця» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», під керуванням водія [PERSON], при цьому останній був визнаний винуватим в скоєнні ДТП. Згідно постанови від 04 вересня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено на нього штраф у вигляді 340 грн. (а.с. 10). Відповідно до ч.4\~ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №183/15 від 09.09.2015 року винесеної на підставі постанови слідчого від 01.09.2015 року, сума матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля Chevrolet Aveo д/з АА 9953 АВ складає 81\~871,10 грн. (а.с.15-40) . Згідно наказу № 21-к [PERSON] прийнять на роботу з 28 липня 2015 року на дільницю № 1 дорожнім робітником 2-го розряду підписаний начальником [PERSON] (а.с. 69). Наказом № 26 від 16.08.2015 року [PERSON] було переведено на тимчасову посаду сторожем на невизначений час. (а.с. 70). Згідно\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р.: «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».\~\~\~\~\~ Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови). \~Враховуючи викладене обовязок відшкодування матеріальної шкоди покладено на [PERSON], так його вина доведена постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року , та додатковому доказуванню не підлягає . Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позов було задоволено частково у сумі 81871, 10 грн. , тому судовий збір, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 818,71 грн. та витрати на товарознавчу експертизу у розмірі 1800 грн., що підтверджено документально (а.с . 2, 42) . \~\~\~\~\~\~

Outcome: partial