Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

05.03.2020 р. Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області, яка діє в інтересах держави в особі органу, що уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: Державного агенства рибного господарства України, в особі Управління Державного агенства рибного господарства у Запорізькій області, Енергодарської міської ради,звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), в обґрунтування якої зазначає, що 10.05.2019 р. відповідач, на території заказника місцевого значення «Іванівськи кучугури» в районі м.Енергодара Запорізької області на Каховському водосховищі, здійснював протизаконний лов риби забороненим знаряддям лову, виловивши рибу «лящ» - 20 екз. загальною приблизною вагою 30 кг., чим заподіяв шкоду рибним запасам України на суму 3400 грн. Крім того, 03.05.2019 р. відповідач, на території заказника місцевого значення «Іванівськи кучугури» в районі м.Енергодара Запорізької області на Каховському водосховищі, здійснював протизаконний лов риби забороненим знаряддям лову, виловивши рибу «карась сріблястий» - 10 екз. загальною приблизною вагою 3 кг., чим заподіяв шкоду рибним запасам України на суму 170 грн. Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.06.2019 р. по справі №316/1041/19, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєні правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення та всього добутого у дохід держави, що, у свою чергу, свідчить про встановлення судом факту вчинення відповідачем адміністративного правопорушення та спричинення ним шкоди інтересам держави на загальну суму 3570 грн. Просить суд: стягнути з відповідача на користь держави в особі Енергодарської міської ради - шкоду заподіяну водним живим ресурсам у розмірі 3570 грн. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.03.2020 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.73). Ухвалою суду від 05.05.2020 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.78). Прокурор позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання для розгляду справи по суті, не з`явився, поважності причин неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань, відзову на позов чи пояснень проти позову, до суду не надавав. Відповідач викликався до суду шляхом направлення судових повісток рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» як на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання/перебування відповідача відповідно даних інформаційної довідки з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.72), яка співпадає з адресою зазначеною позивачем у позовній заяві (а.с.3), однак, до суду повернулися поштові конверти судового відправлення з відмітками відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «адресат відсутній» (а.с.81, 85). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. До суду не надходило повідомлень із зазначенням іншої адреси місця проживання відповідача, місце роботи відповідача, або її електронна поштова скринька - суду не відомі. Відповідно до приписів п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України для відкладення слухання справи суд не вбачає. Враховуючи зазначене, положення ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив: провести розгляд справи в порядку заочного провадження, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимог обґрунтовані, підтверджуються наступними матеріалами: Протоколом №002831 про адміністративне правопорушення від 03.05.2019 р. (а.с.48-49); Протоколом №002971 про адміністративне правопорушення від 10.05.2019 р. (а.с.50-51); Розрахунками матеріальної шкоди (а.с.52-54); Актами вилучених біоресурсів (а.с.55, 57); Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.06.2019 р. по справі №316/1041/19, яка набрала законної сили 25.06.2019 р. та якою [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено адміністративне стягнення (а.с.63-64), та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до приписів ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні зокрема в: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища та перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу. У тому числі, і громадяни, зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, наявне деліктне зобов`язання відповідача компенсувати завдану ним шкоду в загальному розмірі 3570 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст.16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державну органи відповідно до законодавства України. Державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій. Відповідно до ст.11 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», уповноваженими органами державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», місцеві ради на їх території здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у тому числі здійснюють контроль та заходи щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів, що знаходяться у власності держави. Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень місцевих рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів. З цією метою відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, республіканський Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до ст.69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Згідно зі ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються державний, АРК, та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища, до яких, серед іншого, зараховуються кошти за шкоду, заподіяну порушеннями законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської діяльності. У главі 4 «Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013р. № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013р. за № 291/22823, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік розподіляються між державним та місцевими бюджетами головними управліннями Державного казначейства України за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами. Зазначені норми означають, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби у подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Отже, збитки, завдані відповідачем навколишньому природному середовищу, підлягають зарахуванню до фонду охорони навколишнього природного середовища та подальшому розподілу органами Держказначейства. Беручи до уваги те, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу вчинено в акваторії Каховського водосховища у м.Енергодар Запорізької області, грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища мають бути зараховані на спеціальний рахунок Енергодарської міської ради Запорізької області (а.с.69). Даних чи доказів, що завдані відповідачем в наслідок незаконного вилову риби були ним сплачені, матеріали справи не містять. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно платіжного доручення (а.с.1) за звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий в розмірі 2102 грн., наявності інших судових витрат не встановлено. Враховуючи приписи ч.1ст.141 ЦПК України, висновки суду щодо задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним також стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 2102 грн. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: approved