Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

05.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації [PERSON] міської ради, треті особи Третя [PERSON] державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба [PERSON] міського управління юстиції, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок №27 «а» з усіма господарськими надвірними спорудами по вул. Сотника Панаса в м.Львові та право користування присадибною земельною ділянкою, що належав батькові [PERSON], що помер 23.06.1980 р. в порядку спадкування. В подальшому позивач 10.03.2016 року уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею [PERSON] права власності на житловий будинок №27 «а» з усіма господарськими надвірними спорудами по вул. Сотника Панаса в м.Львові що належав батькові [PERSON], що помер 23.06.1980 р. в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 1945 році її сімя у складі трьох осіб: батька [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO] та її [PERSON], [INFO] були переселені з с. Оленич, Любачівського повіту, Жешівського воєводства ([PERSON]) в Тернопільську область. Згодом у 1946 р. вони сімєю були переселені у с. Рясне Львівської області у будинок, що був наданий їм на підставі рішення та постанови Брюховецької районної ради народних депутатів від 20.09.1946 року. В подальшому вона вийшла заміж та створила свою сімю в якій народилося двоє дітей. Вона з сімєю надалі продовжувала проживати у батьківському будинку. У 1980 році її батьки померли. Після їх смерті відкрилась спадщина. Інших спадкоємців після смерті батька, що претендують на спадкове майно немає, оскільки вона була однією донькою в батьків. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки володіє спадковим майном, але не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництва в суді від 10.03.2016 р. та ордеру серії ЛВ№070206 про надання правової допомоги від 10.03.2016 р. будучи у суді уточнені позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 15.01.2015 р. у судовому засіданні проти позову заперечувала. Просила в позові відмовити. Представники третіх осіб - Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції на розгляд справи не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників третіх осіб. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подавши на адресу суду заяви, в яких вони зазначили, що підтримують позовні вимоги позивача та просять суд розглядати справу у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у 1945 році сімя позивачки у складі трьох осіб: батька [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO] та позивачки [PERSON], [INFO] були переселені з с. Оленич, Любачівського повіту, Жешівського воєводства ([PERSON]) в Тернопільську область. Згодом у 1946 р. вони сімєю були переселені у с. Рясне Львівської області у будинок, що був наданий їм на підставі рішення та постанови Брюховецької районної ради народних депутатів від 20.09.1946 року. Згідно рішення виконкому Ряснянської сільської ради депутатів трудящих Ів-Франківського району від 15.03.1961 р. батькові позивача [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку на своєму городі в с.Рясне (а.с.11) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 05.06.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] 19.08.1966 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2155, після чого позивач змінила прізвище на [PERSON]. 21.07.2015 року на імя [PERSON] ОКП ЛОР БТІ та ЕО було видано технічний паспорт на житловий будинок на вул. Сотника Панаса, 27 у м.Львові. Згідно свідоцтва про смерть, І-СГ № 476190 [PERSON] помер 23.06.1980 року, про що сільською радою с.Десна Яворівського району 24.06.1980 року зроблено відповідний запис у Книзі реєстрації смертей № 33 та видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно житловий будинок № 27 «а» з усіма господарськими надвірними спорудами, що на вул.Сотника Панаса у м.Львові. Спадкоємцями першої черги по смерті [PERSON] є: [PERSON] позивач по справі його єдина донька. Позивач звернулась до Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини за законом, проте не змогла реалізувати своїх спадкових прав, оскільки спадкодавцем [PERSON] не було оформлено на своє імя державної реєстрації права власності. Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З врахуванням того, що заповіт [PERSON] не складався, інших спадкоємців першої черги після його смерті немає, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України становлять три складові: право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З пояснень представника позивача вбачається, що позивач зверталась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності на імя [PERSON] на будинок. З наведеного вбачається, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати право власності на нерухоме майно та реалізувати свої повноваження власника. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволенню.

Outcome: approved