Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-02 00:00:00

05.05.2014 року [PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заява мотивована тим, що 31.01.1994 р. заводом «ЕКМА» було видано свідоцтво про право власності на житло ([ADDRESS]) їй та членам її сім'ї. Свідоцтво про право власності було зареєстровано у Верхньодніпровському міському бюро технічної інвентаризації. Також Верхньодніпровським міським бюро технічної інвентаризації був виготовлений та наданий нам технічний паспорт на дане житло. Написання в технічному паспорті та свідоцтві про право власності на квартиру її по батькові ([PERSON]) не співпадає з офіційними документами, виданими на її ім'я, а саме з її паспортом та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру ([PERSON]). Ім'я її батька зазначено в його паспорті на українській мові також «[PERSON]», а не «[PERSON]». Наявність в технічному паспорті та свідоцтві про право власності на квартиру помилки щодо написання її по батькові створює для неї додаткові незручності, оскільки вона позбавлена права вчиняти будь-які дії щодо належної їй частки квартири. При укладенні будь-яких правочинів з приводу квартири нотаріуси вимагатимуть від неї приведення у відповідність документів, які встановлюють право власності на квартиру, з даними у її паспорті, що я вона не може зробити самостійно. Це стало підставою для звернення до суду з вказаною заявою. Просить суд встановити факт належності їй технічного паспорту на квартиру та свідоцтва про право власності на житло. В судове засідання заявник не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подала заяву в якій просила справу розглядати та закінчувати без її участі, заяву підтримала, просила задовольнити. Треті особи в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України, проводити розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорта заявника та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, її по батькові зазначено, як [PERSON] (а.с. 3). Батьком заявника є [PERSON] (а.с. 4, 9, 10). [PERSON] подарувала належну їй ? частину квартири [PERSON], що вбачається з копії договору дарування та свідоцтва про право власності на житло (а.с. 5, 6). Таким чином, зараз власниками [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], який є батьком заявника та сама заявник. З копій свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту вбачається, що по батькові заявника зазначено, як [PERSON] (а.с. 6, 7). Отже, факт неправильності запису прізвища в технічному паспорті та свідоцтві про право власності на квартиру підтверджується матеріалами справи та поясненнями заявника, викладеними в поданій суду заяві про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, ім'ям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Враховуючи викладене вище, а також те, що встановлення судом факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізувати своє право, що технічний паспорт на квартиру є додатком до свідоцтва про право власності на житло, суд вважає можливим задовольнити вимоги заявника, оскільки в процесі судового розгляду підтвердився факт про встановлення якого просила заявник. Згідно ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved