Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

06.09.2017 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про\~ визнання за кожним позивачем, окремо, в рівних долях право власності на квартиру [ADDRESS] в\~ порядку спадкування за заповітом № 2-21 від 5.03.2013 р. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 05.03.2013 року [PERSON], реалізуючи своє волевиявлення, склала заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької нотаріальної контори [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №2-21, та в якому зазначено, що належну їй квартиру [ADDRESS] (вул. Шкільна) в місті Запоріжжі вона заповідає в рівних долях своїм онукам [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. 04 березня 2013 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина і спадкоємці (позивачі) 29.03.2016 року звернулися до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами на прийняття спадщини, яка після цього відкрила спадкову справу. 21 березня 2017 року своєю постановою №74/02-31 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відмовила спадкоємцям (позивачам) у вчинення нотаріальної дії. В постанові зазначено, що оскільки в заповіті наявне посилання на родинні відносини спадкодавця зі спадкоємцями, нотаріус на підставі п.5.16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Далі за текстом Порядок) перевіряє документальне підтвердження таких родинних відносин, а оскільки таких документів не існує, нотаріус прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В той же час нотаріус повідомила спадкоємців про можливість визнати право власності на спадкове майно за заповітом у судовому порядку. Зазначення в заповіті посилання на родинні відносини викликане впливом справжніх почуттів спадкодавця, та її близьким соціальним звязком зі спадкоємцями, а наведення в заповіті таких ідентифікуючих ознак як прізвище, імя, по батькові спадкоємців та точна дата їх народження дозволяє точно ідентифікувати спадкоємців, що також свідчить про справжній намір та волевиявлення [PERSON]. Відсутність можливості оформити належним чином право власності на спадкове майно, унеможливлює реалізацію свого права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, та з того часу є частиною національного законодавства України. Зазначення в заповіті посилання на ступень родинного звязку (онуки) свідчить про почуття, викликані сильним соціальним звязком та довготривалим спільним проживанням як одна родина. Так, 12.10.1979 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], у якого на той час була дитина [PERSON], [INFO], яка стала донькою для спадкодавця та в подальшому матірю позивачів. У 28.12.1979 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, від якого народилися позивачки [PERSON] [INFO] і [PERSON], [INFO]. До 2004 року всі проживали як одна сімя в 4-кімнатній квартирі за адресою вул. Грязнова (Фортечна) 6.45 кв.180, яку [PERSON] отримала працюючи головним бухгалтером Національного Банку України в Запорізькій області. У [PERSON] не було а ні власних дітей, а ні власних онуків, тому до позивачів вона відносилася як до своїх рідних та єдиних онуків. Намагаючись забезпечити всіх (у тому числі позивачів) окремим житлом, [PERSON] разом з іншими співвласниками продають зазначену 4-кімнатну квартиру, та покупають дві однокімнатні квартири, для [PERSON] за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний) 154- Б кв.70, та для старшої онучки [PERSON] за адресою м. Запоріжжя вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.18 кв.50, та одну двокімнатну квартиру для [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.48 кв.193. Двокімнатну квартиру за адресою вул. [PERSON] (Шкільна) буд.48 кв.193 в м. Запоріжжі, 01.11.2010 року було продано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за №3908, за рахунок чого придбано дві однокімнатні квартири, з яких одна для [PERSON] за адресою [ADDRESS], а друга для власного проживання за адресою [INFO]. Остання квартира входить до складу спадкової маси згідно заповіту №2-21 від 05.03.2013 року. Крім того, [PERSON] склала другий заповіт на користь [PERSON], згідно якого заповідала квартиру за адресою м. Запоріжжя пр. Соборний буд. 154 «б», кв.70, якою з моменту придбання користувалася спадкоємиця, що ще раз підтверджує близькі стосунки в родині, тим самим фактично забезпечила всіх рідних окремим житлом. Всі квартири купувалися в безпосередній територіальній близькості одна від одної в одному районі за для спрощення комунікації та постійного підтримання близьких родинних відносин між всіма членами родини. Отже наведене свідчить, що спадкодавець [PERSON] склала заповіт саме на користь позивачів. У судовому засіданні представник позивачів надав суду пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що усі судові витрати по справі в даному випадку позивачі несуть самостійно, просив їх покласти на их. Представник відповідача в судовому засіданні просила ухвалити рішення у справі на розсуд суду на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Додатково зазначила, що в даному випадку Запорізька міська рада є формальним відповідачем. Відповідно до обставин, викладених по тексту позову, звернення позивача до суду обумовлено відмовою нотаріуса у звязку з ненаданням документів, що підтверджують родинний звязок. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицької В.М. від 08 вересня 2017 року\~ позов залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 17) 30.10.2017 р. позивачі надали суду уточнену позовну заяву, з якої вбачається, що ними було замінено первісного відповідача приватного нотаріуса\~ [PERSON] на належного -\~ територіальну громаду\~ в особі Запорізької міської ради. (а.с. 21-23) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицької В.М. від 30 жовтня 2017 року\~ провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду. Одночасно залучено доу часті у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 31) Ухвалою суду від 23 листопада 2017 року клопотання позивача [PERSON] задоволено, зобовязано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] надати належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], померлої 04.03.2016р. (а.с. 44) Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи\~ від 9 січня 2018 року ( підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи : перебування судді Світлицької В.М. у відрядженні, Розпорядження керівника апарату суду № 1 від 05.01.2018 року) справу\~ передано в провадження судді Скользнєвої Н.Г. (а.с. 57) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєвої Н.Г. від 12 січня 2018 року зазначена справа прийнята до провадження та призначена до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 59). 19.01.2018 р. на ухвалу суду від 23.11.2017р. від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] до суду надійшла копія спадкової справи № 7/2016, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 04.03.2016р. ( а.с. 65-131). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, копію спадкової справи після смерті [PERSON], перевіривши інші докази, наявні в матеріалах справи, взявши до уваги пояснення осіб, що беруть участь у справі, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 05.03.2013 року [PERSON], реалізуючи своє волевиявлення, склала заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької нотаріальної контори [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №2-21, та в якому зазначено, що належну їй квартиру [ADDRESS] (вул. Шкільна) в місті Запоріжжі вона заповідає в рівних долях своїм онукам [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. (а.с. 6-7) 04 березня 2013 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина і спадкоємці (позивачі) 29.03.2016 року звернулися до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявами на прийняття спадщини, яка після цього відкрила спадкову справу. (а.с. 65, 70, 84) 21 березня 2017 року своєю постановою №74/02-31 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відмовила спадкоємцям (позивачам) у вчинення нотаріальної дії. В постанові зазначено, що оскільки в заповіті наявне посилання на родинні відносини спадкодавця зі спадкоємцями, нотаріус на підставі п.5.16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Далі за текстом Порядок) перевіряє документальне підтвердження таких родинних відносин, а оскільки таких документів не існує, нотаріус прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В той же час нотаріус повідомила спадкоємців про можливість визнати право власності на спадкове майно за заповітом у судовому порядку. (а.с. 9) Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.ст.1216,\~1222,\~1223 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~ст.1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Зазначення в заповіті посилання на родинні відносини викликане впливом справжніх почуттів спадкодавця, та її близьким соціальним звязком зі спадкоємцями, а наведення в заповіті таких ідентифікуючих ознак як прізвище, імя, по батькові спадкоємців та точна дата їх народження дозволяє точно ідентифікувати спадкоємців, що також свідчить про справжній намір та волевиявлення [PERSON]. Відсутність можливості оформити належним чином право власності на спадкове майно унеможливлює реалізацію права [PERSON], [PERSON] на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, та з того часу є частиною національного законодавства України. Зазначення в заповіті посилання на ступень родинного звязку (онуки) свідчить про почуття, викликані сильним соціальним звязком та довготривалим спільним проживанням як одна родина. Так, 12.10.1979 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], у якого на той час була дитина [PERSON], [INFO], яка стала донькою для спадкодавця та в подальшому матірю позивачів. (а.с. 81) У 28.12.1979 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, від якого народилися позивачки [PERSON] [INFO] і [PERSON], [INFO]. До 2004 року всі проживали як одна сімя в 4-кімнатній квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова (Фортечна) 6.45 кв.180, яку [PERSON] отримала працюючи головним бухгалтером Національного Банку України в Запорізькій області. (а.с. 74, 88) У [PERSON] не було а ні власних дітей, а ні власних онуків, тому до позивачів вона відносилася як до своїх рідних та єдиних онуків. Намагаючись забезпечити всіх (у тому числі позивачів) окремим житлом, [PERSON] разом з іншими співвласниками продають зазначену 4-кімнатну квартиру, та покупають дві однокімнатні квартири, для [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний) 154- Б кв.70, та для старшої онучки [PERSON] за адресою м. Запоріжжя вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.18 кв.50, та одну двокімнатну квартиру для [PERSON] та для другої позивачки [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.48 кв.193. (а.с. 98-99, 102) Двокімнатну квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.48 кв.193, 01.11.2010 року було продано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за №3908, за рахунок чого придбано дві однокімнатні квартири, з яких одна для [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а друга для власного проживання за адресою: [INFO]. Остання квартира входить до складу спадкової маси згідно заповіту №2-21 від 05.03.2013 року. Крім того, [PERSON] склала другий заповіт на користь [PERSON], згідно якого заповідала квартиру за адресою м. Запоріжжя пр. Соборний буд. 154 «б», кв.70, якою з моменту придбання користувалася спадкоємиця, що ще раз підтверджує близькі стосунки в родині, тим самим фактично забезпечила всіх рідних окремим житлом. (а.с. 82, 130) Всі квартири купувалися в безпосередній територіальній близькості одна від одної в одному районі за для спрощення комунікації та постійного підтримання близьких родинних відносин між всіма членами родини. Отже наведене свідчить, що спадкодавець [PERSON] склала заповіт саме на користь позивачів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування за законом після смерті [PERSON], як спадкоємці за заповітом. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved