Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

05.03.2015р. до Словянського міськрайонного суду з позовною заявою про поділ спільного майна звернулася [PERSON] до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач уклали шлюб, зареєстрований 25 квітня 2002р. відділом РАГС Слов»янського міського управління юстиції, актовий запис №146. Рішенням Слов»янського міськрайонного суду від 23 лютого 2015року, їх шлюб було розірвано. Під час шлюбу вони придбали у власність, оформивши на відповідача нерухоме майно та транспортні засоби. Точний перелік вказаного майна вона надати не може, так як відповідач забрав усі правовстановлюючі документи. Після отримання довідок із реєстраційної служби стосовно нерухомого майна, МРЕВ рухомого, вона уточнить свої позовні вимоги. В теперішній час вона бажає розділити спільне майно, визнавши за кожним із них право власності на ? частку спільного майна. Просила суд: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно, нажите в період шлюбу з 25.04.2002р. по 23.02.2015р.; - розділити спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON], визнавши за нею право власності на ? частку спільного майна. 31.03.2015р. позивач уточнила свої позовні вимоги (а.с.30), вказавши, що вона та відповідач уклали шлюб, зареєстрований 25.04.2002р., а рішенням Слов»янського міськрайонного суду від 23.02. 2015р., їх шлюб було розірвано. Однією сім»єю вони мешкали до грудня 2009р., а потім мешкали окремо та не вели спільного господарства. Під час шлюбу вони придбали у власність, оформивши на відповідача два автомобілі: 30.06.2006р. - автомобіль марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; 16.08.2007р. - автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], відповідач в період нашого окремого проживання 21.11.2012р., без її згоди зняв із обліку та розпорядився на свій власний розсуд, продавши його і гроші використав на свій розсуд. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В теперішній час вона бажає розділити спільне майно, визнавши за відповідачем право власності на автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з нього на її користь у рахунок компенсації припинення права власності на її частку у спільній сумісній власності подружжя ? ринкову вартість даного автомобіля. Також вона бажає стягнути з відповідача ? ринкову вартість автомобіля «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], яка була станом на 21.11.2012р. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. №11, «рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об»єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Просила суд: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; - припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], визнавши за [PERSON] право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з нього на користь її користь в рахунок компенсації припинення права власності на її частку у спільній сумісній власності подружжя ? ринкову вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] - стягнути з [PERSON] на її користь ? ринкову вартість автомобіля марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача адвокат Шевченко С.А., уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав та пояснив, що під час шлюбу з 25.04.2002р. по грудень 2009р., подружжя [PERSON] та [PERSON] придбали спільне майно: 30.06.2006р. - автомобіль марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; а 16.08.2007р. - автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Дані автомобілі були зареєстровані на ім»я відповідача, а тому останній 21.11.2012р., без згоди [PERSON] зняв із обліку і продав автомобіль «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] користується по цей час і позивач не проти, щоб даний автомобіль залишився за [PERSON], а з нього на користь [PERSON] була стягнута грошова компенсація вартості автомобіля у розмірі ? її частини. Крім того, відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р., на користь позивача з відповідача слід стягнути вартість автомобіля «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі ? її частки. Також при розгляді справи, [PERSON] були понесені витрати по оплаті судового збору та проведення автотоварознавчої експертизи, що підтверджено квитанціями, а тому дані суми слід також стягнути з відповідача на користь позивача. Просив вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. У суді [PERSON] та його представник адвокат Землянський Ю.В., вимоги [PERSON] визнали частково та пояснили, що дійсно, автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого на ім»я [PERSON], подружжя придбало під час шлюбу, а тому відповідач не заперечує виплатити позивачеві ? частку вартості даного автомобіля, згідно висновку автотоварознавчої експертизи. Однак, автомобіль «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], незважаючи на те, що був зареєстрований як на його ім»я так і на ім»я [PERSON], але йому фактично не належав та не був їх спільною власністю з [PERSON], а тому [PERSON] в цій частині позов не визнає. На даний час [PERSON] помер, тому допитати його як свідка, не має можливості. Просили суд позов [PERSON] задовольнити частково. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши документи, які надані з боку сторін, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. У судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2002 року по 23 лютого 2015року, до постановлення рішення Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2015р., а фактично, і це не заперечують сторони, до грудня 2009року (а.с.4,68); - під час шлюбу подружжям 30.06.2006р. було придбано автомобіль марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; а 16.08.2007р. - автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Ці автомобіля були зареєстровані на ім»я [PERSON], що підтверджується повідомленням центру ДАІ 1417 м. Слов»янська Донецької області (а.с.38), - вартість автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], згідно висновку автотоварознавчої експертизи №082 від 23 квітня 2015р., складає 88584 грн.(а.с.46,47-49). Сторонами у судовому засіданні було визнано факт придбання автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», та його вартість. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 ч.1 та 2 Сімейного кодексу України, передбачено, що майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Звертаючись до суду, [PERSON] просила суд автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] залишити [PERSON], а з нього на її користь стягнути ? частку його вартості, що складає 44292 грн. Відповідач проти цього не зхаперечував. Частина 3 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, автомобіль допускається лише за його згодою. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що з боку сторін була досягнута домовленість, щодо поділу спільного сумісного автомобіля«VOLKSWAGEN CADDY», 2004р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], а тому з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі ? частини вартості автомобіля, що складає 44292 грн. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази додаються сторонами; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У статті 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки…що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні відповідачем не було доведено, що автомобіль марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] належав іншій особі, а не йому, оскільки, задовольняючи клопотання [PERSON], суд зробив запит до центру ДАЇ 1417, який у своїх відповідях (а.с.64,65), вказав, що за [PERSON] автомототранспортні засоби не зареєстровані. Також за клопотанням відповідача, судом було зроблено запит до приватного нотаріуса Слов»янського міського нотаріального округу щодо відчуження автомобіля марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], однак приватний нотаріус повідомив, що довіреності на розпорядження автомобілем марки «BMW 520», 2000р. випуску та договору купівлі-продажу вказаного автомобіля протягом 2012 року не посвідчувалися (а.с.58). При вирішенні вартості автомобіля марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який відповідно до відповіді Центру ДАЇ 1417 (а.с.38) до 21.11.2012р. був зареєстрованим за [PERSON], суд посилався на висновок автотоварознавчої експертизи №081 від 23.04.2015р., яка вказала, що на 21.11.2012р. ринкова вартість даного автомобіля складала 76893 грн. (а.с.64). Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. №11, «рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об»єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.» Враховуючи вище викладене суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення ? частини ринкової вартості автомобіля марки «BMW 520», 2000р. випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], у сумі 38446 грн.50 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 243,60 грн.(а.с,1), а також понесла витрати при проведенні автотоварознавчої експертизи 440 грн. (а.с.67). Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: 1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2) витрати на правову допомогу; 4) витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням експертиз. Враховуючи вище викладене, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, суд вважає необхідним стягнути дані суми, оскільки вони знайшла своє підтвердження в матеріалах справи (а.с.1,67). Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору при подачі позовної заяви майнового характеру складає 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином звертаючись з позовом про розподіл майна, [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 243,60 грн., а повинна була сплатити 827 грн. 38 коп., а тому різницю у сумі 583 грн.78 коп. слід стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved