Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

06.11.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання даної позовної заяви до суду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що син народився в незареєстрованому шлюбі, із дня народження [PERSON] відповідач ніякої матеріальної допомоги не надавав, з 06 квітня 2018 року позивач із сином його не бачили. Домовленості щодо добровільної матеріальної участі в утриманні їх неповнолітньої дитини між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач взагалі не надавав та даного часу не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина. Матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою дитину. Інших дітей на утриманні та утриманців у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводяться. Ухвалою суду від 27.11.2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача по справі до суду відзив на позовну заяву не надійшов. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивач та відповідач з 2017-2018 рр. перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу у сторін народився син. Згідно з копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ВЛ № 476546, [PERSON], [INFO]. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: м. Харків, вул. Макіївська, 44 та перебуває на її утриманні (а.с. 6). Частина 1 та 2\~ст. 141 СК України\~зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України\~за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, який працює, не має на утриманні інших дітей. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1\~ст.183 СК України). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого\~ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов - визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, тобто стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved