Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

05.06.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява [PERSON], заінтересована особа, - Кагарлицький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить суд винести рішення, яким: - встановити факт його, [PERSON], [INFO], постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і до цього часу включно. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 11.06.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги, викладені в заяві, підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви. Представник заінтересованої особи, - Кагарлицького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши заявника [PERSON], який вимоги, викладені в заяві, підтримав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Заявник, [PERSON], народився 23.07.1972 року в місті Києві та з 1978 року проживав за адресою: м. Київ, Харківське шосе 11/1, кв. 13. 19.05.1989 року заявника [PERSON] було засуджено до чотирьох років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, ст.42 КК України. Також, 25.05.1992 року заявника [PERSON] було засуджено Дніпровським районним судом м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України, до п'яти років позбавлення волі. Даний факт підтверджується довідкою № 010975 від 16.01.1997 року, копія якої міститься в матеріалах справи. 19.08.1997 року заявника [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141 КК України до шести років позбавлення волі. 23.03.2004 року заявника [PERSON] було засуджено Печерським районним судом м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до одного року позбавлення волі. Даний факт підтверджується довідкою № 195978 від 20 січня 2005 року, копія якої міститься в матеріалах справи. 06.07.2007 року заявника [PERSON] було засуджено Дніпровським районним судом м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, про що свідчить довідка № 04794 від 09.09.2010 року, копія якої міститься в матеріалах справи. В період між кожним наступним засудженням заявник [PERSON] на постійній основі проживав в Україні, а саме, в місті Києві на Харківському шосе, [ADDRESS]. Таким чином заявник [PERSON] під час становлення України як самостійної, унітарної та незалежної держави перебував в місцях позбавлення волі, та по звільненню не змінив паспорт громадянина СРСР на громадянина України. Факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України підтверджується вищепереліченими документами, карткою прописки від 12.06.2013 року. Також в матеріалах справи міститься паспорт громадянина СРСР серія Х-МА № 605609 в якому в графі «національність» зазначено українець, крім того, зазначено місцем народження м. Київ. Встановлення факту постійного проживання на території України заявнику [PERSON] необхідно для набуття громадянства України, з метою в подальшому отримати паспорт громадянина України. Згідно ст. 6 Закону України «Про громадянство України» однією з підстав набуття громадянства є - за територіальним походженням. Усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав відповідно до ст. З Закону України «Про громадянство України» є громадянами України. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає місцем проживання адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Документом, який видається органом реєстрації особи за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання, є довідка про реєстрацію місця проживання. Згідно ст.5 Закону України «Про пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» законними підставами перебування на території України для громадян України є належність до громадянства України, а для іноземців та осіб без громадянства - реєстрація на території України паспортного документа, або наявність посвідки на постійне або тимчасове проживання в Україні, або документів, що посвідчують отримання статусу біженця чи притулку в Україні. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч 1 ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також ініші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст.273 ( 1502-06 ) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У відповідності до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем ЇЇ проживання. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Отже, належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України на певний час. Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27.03.2001 року № 215/2001, для оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, а також виходу з громадянства України, особа подає заяву, а також інші документи передбаченні розділом II цього Порядку. Разом із заявою подається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 року. Права особи, пов'язані з громадянством, виписані в статті 25 Конституції України, віднесені до розділу II «Права, свободи і обов'язки людини і громадянина» і пов'язані із фізичною особою, а отже встановлення факту постійного проживання на території України безпосередньо є пов'язаним з виникненням у неї права на набуття громадянства України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved