Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

04 червня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. Крім того вказує, що від шлюбу з відповідачем мають спільну доньку, яка наразі проживає з позивачем, у зв`язку з чим вона потребує аліментів на утримання дитини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.ст.112, 181 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами, а також стягувати щомісяця з відповідача на аліменти на утримання дитини у розмірі 3 000,00 грн. Позивач у письмовій заяві від 06 липня 2021 року вказала, що підтримує позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1 000,00 грн. Просить суд слухати справу за її відсутності. Відповідач у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2018 року Гіркополонківською сільською радою Луцького району Волинської області був зареєстрований шлюб між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення аліментів, суд зазначає таке. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач з позивачем та донькою не проживає та не приймає безпосередньої участі в утриманні дитини. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не приймає участі в утриманні дитини, а отже він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка утримує дитину. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дитини, або поганий стан її здоров`я. Позивач доказів протилежного суду не надала. Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить. При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1 000,00 грн., а позовні вимог задовольнити. У зв`язку із повним задоволенням позову та визнанням його відповідачем у підготовчому провадженні, на підставі ст.142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн., тобто, 50 % судового збору який був сплачений при зверненні до суду за позовну вимоги про розірвання шлюбу. Решту судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. Також з відповідача на користь держави слід стягнути 454,00 грн. судового збору, за вимоги про стягнення аліментів, які задоволені повністю у зв`язку із визнанням позову в підготовчому засіданні. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved