Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

05 вересня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: визнати припиненою поруку за договором поруки № 108-07-П1/09 від 26 квітня 2007 року, що був укладений між [PERSON], ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2007 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) було укладено Кредитний договір № 108-07-Ип/09, згідно з яким Позичальник отримав грошові кошти в іноземній валюті в сумі 160 000,00 дол. США зі сплатою 14,5% річних. У якості забезпечення зобов'язань Позичальника, між [PERSON] (далі - Поручитель), [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір поруки № 108-07-П1/09 від 26 квітня 2007 року. Як зазначає позивач, договір поруки є таким, що припинив свою дію на тій підставі, що пункт 2.3 Договору щодо строку дії поруки не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, а тому порука є припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Крім того, 20.02.2009 року та 23.09.2009 року Банк направляв позивачу вимогу про усунення порушень, а до суду про стягнення заборгованості звернувся лише 12.04.2010 року. Умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленням сторонами договору строку припинення поруки. Також позивач зазначає, що порука є припиненою внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя. Як зазначив позивач, обсяг його відповідальності збільшився внаслідок прийняття рішення Подільським районним судом м.Києва від 29.04.2011 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Крім того представник заявив клопотання про застосування строків позовної давності. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Тому суд на підставі положень ст.169 ЦПК України ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.04.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є відповідач, далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 108-07-Ип/09, відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти у розмірі 160 000,00 доларів США зі сплатою 14,5% річних, а згідно додаткової угоди №1 від 28.05.2008 року - 16% річних до 25.04.2022 року (п.2.1, 3.2 Договору). В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 26.04.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] (далі - Поручитель) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Договір поруки № 108-07-П1/09, за умовами якого, Поручитель поручається перед Кредитором відповідати у повному обсязі за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №108-07-И/09 (п.1.1. Договору). В пункті 1.3 Договору поруки зазначено, що Поручитель свідчить, що він ознайомлений з Кредитним договором та погоджується з його умовами. За додатковою угодою від 28.05.2008 року до договору поруки пункт 1.1 Договору поруки було викладено в новій редакції в якій зазначено вірний номер кредитного договору та визначено відсоткову ставку в розмірі 16% річних. Додаткова угода підписана [PERSON], що свідчить про те, що він погодився на визначені умови. Суду не надано доказів, що додаткова угода визнана недійсною чи є розірваною. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення поруки. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Позивач зазначає, що оскільки умовами п. 2.3 Договору поруки визначено, що у випадку непогашення боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених Кредитним договором, у Кредитора виникає повне право вимоги сплати боргу в повному обсязі до поручителя, у відповідача виникло право вимоги до позивача через день після першого дня прострочення строку сплати заборгованості. Пункт 5.1 Договору поруки визначає, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за Кредитним договором не заявив вимоги до Поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (п.5.2 Договору). Судом встановлено, що повідомлення про усунення порушень та про сплату заборгованості за Договором Банком направлялась Поручителю 20.02.2009 року. Повідомлення не містило вимоги про дострокове повернення кредитних коштів. Також суду не надано доказів направлення та отримання позивачем повідомлення про усунення порушень. З матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості вбачається, що свої зобов'язання за кредитним договором, хоч і частково Позичальник виконував по 29.12.2008 року по основному боргу та по 26.05.2010 року по нарахованих відсотках. В березні 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підготував позов до Подільського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості до [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позов зареєстровано канцелярією суду 12.04.2010 року. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.04.2011 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 189 592,38 дол. США заборгованість по основному боргу, 54 775,22 дол. США заборгованість по відсотках за кредитним договором 03 серпня 2006 року № 67-06-И/09, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит». Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 142 672,83 дол. США заборгованість по основному боргу, 42 288,39 дол. США заборгованість по відсоткам за кредитним договором від 26 квітня 2007 року №108-07-Ип/09, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по 566,67 грн. судового збору з кожного та по 40,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання договорів недійсними відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Як вбачається із тексту рішення, [PERSON] був присутній при розгляді справи. Доказів на спростування зазначеного суду надано не було. Крім того, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16, відповідно до частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов?язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача, що порука припинилась на тій підставі, що умовами договору передбачено припинення поруки після повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, оскільки Банк не звертався з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, а термін повернення позики за договором ще не настав. Також позивач зазначив, що обсяг його відповідальності збільшився після прийняття рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Проте оскільки зазначене позивачем не відповідає положенням діючого законодавства, так як після прийняття рішення судом не може бути збільшено обсяг відповідальності як Позичальника, так і поручителя, тому суд вважає, що зазначене позивачем не може бути підставою для припинення поруки. Представник позивача зауважила, що в Договорі поруки зазначено інший кредитний договір. Проте оскільки в умовах договору поруки зазначено суму кредитної заборгованості, відсоткову ставку та строк користування коштами, суд вважає що незазначення букви «п» в номері договору не порушує права позивача. Проте варто зауважити, що Додатковою угодою від 28.05.2008 року до договору поруки пункт 1.1 Договору поруки було викладено в новій редакції в якій зазначено вірний номер кредитного договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено підстав для припинення поруки, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення вимог та припинення договору поруки. Так як суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог, тому суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed