Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

04 травня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 28 вересня 2013 року, під час перебування у якому у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. З листопада 2019 року фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені. За глибоким переконанням [PERSON] подальшого сенсу підтримання сім`ї немає, з огляду на що вона звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, у якій зазначила, що питання поділу сумісного майна на теперішній час не ставиться. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 08 годину 15 хвилин 21 липня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. У зв`язку з відрядженням судді, судове засідання, призначене на 21 липня 2020 року, відкладене на 08 годину 00 хвилин 10 серпня 2020 року. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом тримання судової повістки безпосередньо у суді. 21 липня 2020 року на адресу суду подала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом тримання судової повістки безпосередньо у суді, до судового засідання також не з`явився. 21 липня 2020 року на адресу суду подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , з 28 вересня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Під час перебування у шлюбі у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2014 року та [NUMBER] від 06 квітня 2017 року (а.с. 9, а.с. 9 зворот). Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] . При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з наведеним, ухвалюючи дане рішення, суд вважає доцільним залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище, набуте у шлюбі, оскільки клопотання про відновлення дошлюбного прізвища від неї не надходило. Сторонами не заявлено про спорів щодо спільного майна, а також визначення місця проживання дітей. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved