Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

05 листопада 2015 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON], в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 50 000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування та моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп., з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 144 314 (сто сорок чотири тисячі триста чотирнадцять) грн. 00 коп., та 45 000 (сорок пять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, вирішити питання судових витрат. Позов обґрунтовував тим, що 24 березня 2015 року вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 статті 286 КК України. Після ухвалення вироку позивач звернувся до страхової компанії з заявою про сплату страхового відшкодування, але йому було відмовлено у звязку з пропущенням строку на звернення з заявою про страхове відшкодування. Не погодившись з такою відмовою, а також, враховуючи, що розмір страхового ліміту менший за розмір завданих збитків, позивач звернувся з відповідним позовом до страхової компанії та до особи, визнаної винною у ДТП. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи є заява позивача, в якій він прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі, будучи у встановленому порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Надали письмові заперечення проти позову, просили відмовити повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 19.12.2013 року близько 18 год. 30 хв. по автодорозі Полтава-Олександрія в напрямку м. Полтава рухався автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який, минаючи 17 км + 700 м зазначеної автодороги, не вибравши безпечної швидкості, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду нього в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобіль [NUMBER], перетнув смугу зустрічного руху та зїхав у кювет. В момент виїзду автомобіля [NUMBER], на смугу зустрічного руху на вищевказаній ділянці зазначеної автодороги в напрямку з м. Полтава рухався автомобіль [NUMBER], під керуванням потерпілого [PERSON], який в умовах створеної аварійної дорожньої ситуації, з метою уникнення зіткнення з автомобілем [NUMBER], виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с. 45-46). Власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 44). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АС/1939484 від 06.06.2013 року з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 50 000 грн., з франшизою нуль (а.с. 94). З заявою повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 27 лютого 2014 (а.с. 95). 06 березня 2014 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Nissan Sunny», д.н.з. [NUMBER], про що складено відповідний акт з детальним описом пошкоджень (а.с. 97-102). Згідно звіту про оцінку транспортного засобу №11377 від 17.03.2014 року, проведеного ФОП [PERSON], за заявою ПрАт СК «Українська пожежно-страхова компанія» вартість матеріального збитку, завданого власнику «Nissan Sunny», д.н.з. [NUMBER], складає 88 242,72 грн., відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору (а.с. 103-105). 06 травня 2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 108). Листом від 22.07.2015 року №3182/18 [PERSON] був повідомлений ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відмову у здійсненні страхового відшкодування у звязку з пропущенням річного строку зі зверненням з відповідною заявою. Відповідно до частини 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Частини 35.1. та 35.2. статті 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Частина 36.2 статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або відмовити у здійсненні страхового відшкодування. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивач подати вчасно заяву, а саме протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, не мав можливості, оскільки вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області було ухвалено 24 березня 2015 року, з заявою про страхове відшкодування [PERSON] до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся 06 травня 2015 року, одразу після набрання вироком законної сили, а тому має право на страхове відшкодування. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку. У системному звязку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обовязок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. Сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати. Звітом про оцінку майна № 676 від 24 листопада 2015 року виконаного ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» встановлено, що станом на 17.11.2015 року вартість матеріального збитку становить 194 314 грн., утилізаційна вартість становить 39 497 грн. (а.с. 16-75). Таким чином, враховуючи ліміти на відшкодування майнової шкоди з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», підлягає стягненню 50 000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування та моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень 00 коп. В частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] майнової і моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди на підставі ст. 1194 ЦК України винна особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 1192 Цивільного кодексу України передбачає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року [PERSON], було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 статті 286 КК України. Враховуючи, що вартість матеріального збитку, встановленого звітом про оцінку майна №676 від 24 листопада 2015 року, становить 194 314 грн.00 коп., з якого має бути вирахувано 50 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування та 39 497 грн.00 коп. утилізаційної вартості автомобіля, матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з [PERSON]становить 104 817 (сто чотири тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 00 коп. У відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 3 статті 23 ЦК України закріпила, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням характеру моральних страждань, які зазнав позивач та його родина, беручи до уваги засади співмірності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне визначити її в розмірі 20 000 грн. Позивачем також понесені витрати на оцінки матеріального збитку та утилізаційної вартості в сумі 1 500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 коп. (а.с. 15), які підлягають стягненню солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON]задоволені частково, суд прийшов до висновку про наступний поділ судових витрат: з [PERSON]стягнути судовий збір на користь держави у сумі 1 155 грн. 67 коп., із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави судовий збір в сумі 557 грн. 50 грн.

Outcome: partial