overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона з 24 квітня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2014 року розірвано. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утримані позивачки. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення та виховання дитини, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в звязку з чим, вимушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази, які представлені сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 квітня 20145 року розірваний (а.с. 3,5). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 132234 (а.с. 4). Відповідач є повнолітньою, працездатною особою. Будь-яких інших осіб відповідач на утриманні не має, аліменти не сплачує. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з матір'ю позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утримані, а також матеріального становища відповідача, який є батьком дитини і зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, суд на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181 та ст. 183 СК України, визнає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України сума платежу по аліментам за один місяць в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає негайному виконанню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач позов підтримала із підстав зазначених в ньому, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №31 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження яких батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3-4). Наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить встановити йому додатковий строк у три місяці з дня набранням законної сили рішенням суду для прийняття спадщини після [PERSON], померлої 03.06.2014. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 червня 2014 року померла мати позивача, [PERSON], яка за життя залишила заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що за законом матиму право. Сторони до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщені. Позивач просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі, дав згоду на заочний розгляд справи, про що подав письмову заяву. Представник Чернігівської міської ради про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03 червня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04.06.2014 серії 1-ЖД № 380982 (а.с. 7). Відповідно до заповіту від 24.07.2008 року, [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що за законом матиму право заповіла [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на праві приватної спільної власності належить квартира [ADDRESS] (нині - проспект Миру) в м. Чернігові (а.с. 10). [PERSON] помер 28.02.2009, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04.03.2009 серії 1-ЕЛ № 113230 (а.с. 6). Після його смерті [PERSON] успадкувала ? частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2009 (а.с. 11). Частиною 3 статті 1272 Цивільного Кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до довідки № 3238 від 15.07.2015, виданої ЕЛЬВІКТОР ШИППИНГ ЄНД [PERSON], [PERSON], [INFO], перебуває на обліку та працює в компанії ТОВ «Ельвіктор Шиппинг єнд [PERSON]» на посаді моториста та знаходився в рейсі з 02.06.2014 по 10.07.2015 на судні «NAVIOSMERSDIAN», що підтверджує поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено з поважних причин. Строк для подання заяви про прийняття спадщини слід визначити у три місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказував, що є власником вищевказаного житлового будинку, у якому, окрім його сім'ї, також зареєстрований брат його дружини - відповідач [PERSON] Натомість відповідач ніколи не проживав у його будинку, не приймає участі в його утриманні, але з реєстраційного обліку за цією адресою не знявся, що змушує позивача нести додаткові витрати на комунальні послуги, та позбавляє можливості оформити пільги зі сплати цих послуг, тому він, як власник вказаного будинку, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, що відбулось 23 вересня 2015 року, свої позовні вимоги підтримав та пояснив про вищевикладене. В подальшому звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.03.2006 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 7-8). За даними Українківської сільської ради відповідач [PERSON], що не є родичем власника домогосподарства, з 14.04.1987 року зареєстрований за вищевказаною адресою, але не проживає у вказаному будинку більше 10 доків, що також підтверджується даними акту від 04.08.2015 року, та що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9-12). Відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Проте відповідач не має права власності на вказаний житловий будинок або на його частку, та не є членами сім'ї позивача, у вказаному будинку не мешкає більше десяти років, не приймає участі в його утриманні, тому вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 07 листопада 2009 року, від якого мають доньку Єлисавету, [INFO]. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], що зареєстрований та мешкає з адресою: [ADDRESS], на користь позивача на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 33 відсотки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій зменшила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходів відповідача. Відповідач про час і місце розгляду справи оповіщений, до суду не зявився у звязку з мобілізацією до ЗСУ, про що повідомив у письмовій заяві. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, щосторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнюдоньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матірю, перебування на її утриманні та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у його вихованні, не цікавиться його життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 151057 (а.с.7). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з заявою, в якій вказувала, що 07 вересня 2007 року вона та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають дітей : доньку - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні . Відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки ( доходу) , але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , щомісячно , з дня звернення до суду та до повноліття дітей У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав , та не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Дослідивши матеріали справи , взявши до уваги позицію учасників судового розгляду , суд вважає , що позов підлягає до задоволення відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України оскільки у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року виконкомом Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області було зареєстровано шлюб , про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис за № 04. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей : доньку [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO]. Відповідно до довідки Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області № 454/02-15 від 04. 08 2015 року діти перебувають на утриманні позивача . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами немає домовленості щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За наведених вище підстав суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги у повному обсязі та призначити стягнення аліментів , як того просить позивач по справі . Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є троє повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В зв'язку з цим вона звернулася до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді, що стверджується рекомендованим повідомленням про отримання судової повістки, причин неявки в судове засідання суду повідомлено не було. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою № 39/2 у будинку № 41-б по вул. Рокоссовського у м. Чернігові, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач вже більше 15 років не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі не має. В судове засідання позивач не зявилася, у поданій письмовій заяві дала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду також не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 9961 від 05 серпня 2015 року ОЖБК м. Чернігова, в квартирі № 39/2 будинку № 41-б по вул. Рокоссовського в м. Чернігові зареєстровані [PERSON] та онука [PERSON], [INFO]. [PERSON] є власником квартири (а.с. 8). Згідно акта, завіреного майстром ОЖБК, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], реєстровані, але не мешкають з 2000 року за адресою: [ADDRESS]/2 (а.с. 9). Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з положень ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач без поважних причинне проживає в квартирі більше одного року, є всі підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved