Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

06 червня 2019 року Позивач [PERSON] через уповноваженого представника адвоката Лисовича І.І. (а.с.61-62) звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», про відшкодування шкоди. (а.с. 3-5) Стислий виклад позицій сторін. Обгрунтування позивача: 10.03.2019 біля будівлі № 352 по вул. Шевченка у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки Ауді А4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням Позивача. На місці події було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно якого [PERSON] визнала свою винуватість у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль під керуванням Позивача зазнав механічних пошкоджень і, згідно висновку № 77, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 65 831, 67 грн. Вартість проведення огляду та дослідження автомобіля становить 1000 грн. 10.07.2018 між [PERSON] та HACK «Оранта» укладено поліс № АМ/7486324 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В подальшому, як зазначив Позивач він звернувся до HACK «Оранта» із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, однак йому відмовлено у такому відшкодуванні з тих мотивів, що автомобіль марки «Ауді А4» ним на територію України не ввозився, у органах МВС України не зареєстрований і він, на думку HACK «Оранта», не правомірно володів даним автомобілем. Позивач зіслався на норми законодавства, зокрема ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. В зв`язку із чим просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на його, [PERSON] , користь 66 831, 67 грн., як відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обгрунтування заперечень відповідача: 27.06.2019 року уповноваженим представником Відповідача Гулька Н .О . (а.с.70) у підготовчому судовому засіданні (а.с.71-73) подано відзив (а.с. 66-68), згідно якого повністю з заперечили позовні вимоги та просили повністю відмовити в їх задоволенні. Так, сторона Відповідача зазначила наступне. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel» д.р.н. [NUMBER] застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.07.2018 № АМ/7486324 у ПАТ «HACK «ОРАНТА». 11.03.2019 року [PERSON] (водій пошкодженого транспортного засобу «Audi А 4» н.з. [NUMBER] ) подав повідомлення про спричинену ДТП до IIAT «HACK «ОРАНТА». На основі поданого повідомлення про вищезазначену ДТП представником страхової компанії створено страхову справу № 19-13-4409. 25.03.2019 року подано заяву про страхове відшкодування до ПАТ «HACK «ОРАНТА». 09.04.2019 року ПАТ «HACK «ОРАНТА» було надіслано Позивачу лист- відмову у виплаті страхового відшкодування. На даний вид правовідносин поширюється дія спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який передбачає дії страховика, страхувальника та потерпілої особи в разі настання дорожньо-транспортної пригоди. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів» законодавчо визначена процедура реалізації права на страхову виплату. Відповідно до ст. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхувань цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лиш. забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, ш знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі вод транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункт повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди і звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національне поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо - транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідний підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку» вищезазначена дорожньо-транспортна пригода була зафіксована учасниками шляхом складення Повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду (Європротоколу). Відповідно до п. 3 ст. 33.2 Закону у разі оформлення документів пр дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на т працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку Максимальний розмір страхової виплати без участі поліції на день ДТП становить 50 000,00 грн. Відповідач також звернув увагу, що Позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі 66831,67 грн. без врахування тієї обставини, що при складанні учасникам ДТП Європротоколу ліміт відповідальності становить 50 000,00 грн. Відповідач зазначив, що відповідно до п. 4 статті 380 Митного кодексу України (від 13.03.2012 року із змінами та доповненнями) Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Згідно з п. 7 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 року№ 1388: Транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для особистого користування більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС на строк, визначений відповідним органом доходів і зборів. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:1.4. особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;1.7. забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; 33.2. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У зв`язку з тим, що Позивачем в повідомленні про дорожньо - транспортну пригоду зазначено, що транспортний засіб «Audi А 4» н.з. [NUMBER] па митну територію України ввіз [PERSON], а також у зв`язку з тим, що зазначений транспортний засіб на дату ДТП не було зареєстровано в органах МВС (у відповідності до вимог Постанови №1388 НАСК «ОРАНТА» не може вважати, що водій [PERSON] правомірно володів транспортним засобом «Audi А 4» н.з. [NUMBER] , та був забезпеченим в розумінні вимог закону, тому учасники ДТП не мали прав складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригод (Європротокол) на місці настання ДТП, а повинні були залучити представників поліції до фіксації факту та обставин ДТП. В зв`язку із чим сторона відповідача просила відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Процесуальні дії у справі: 07 червня 2019 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.69) 27 червня 2019 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова про закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.74) Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судовому засіданні уповноважений представник Позивача адвокат Лісович І,І. надав пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві, просив позов задовольнити. Уповноважені представника Відповідача Гулька Н.О. та Пасічник Н. Б. підтримали викладене у відзиві на позовну заяву та заперечили проти задоволення позовних вимог. У судовому засіданні, перевіркою доводів сторін і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне. Даний позов виник із приводу заподіяння шкоди майну законним володільцем якого Позивач [PERSON] вважає себе. Позов подано за місцем заподіяння шкоди, що відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Львова. Відповідно до ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 Цивільного кодексу, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. 10.03.2019 біля будівлі № 352 по вул. Шевченка у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки Ауді А4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На місці події було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно якого [PERSON] визнала свою винуватість у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.(а.с.6) Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль під керуванням [PERSON] зазнав механічних пошкоджень і, згідно висновку № 77, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 65 831, 67 грн. Вартість проведення огляду та дослідження автомобіля становить 1000 грн. (а.с.13-60) 10.07.2018 між [PERSON] та HACK «Оранта» укладено поліс № АМ/7486324 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. HACK «Оранта» листом від 09.04.2019 за №139 відмовлено на звернення [PERSON] про відшкодування заподіяної шкоди з тих мотивів, що автомобіль марки «Ауді А4» ним на територію України не ввозився, у органах МВС України не зареєстрований і він, на думку HACK «Оранта», не правомірно володів даним автомобілем. (а.с.11-12) Позивачем в повідомленні про дорожньо - транспортну пригоду зазначено, що транспортний засіб «Audi А 4» н.з. [NUMBER] па митну територію України ввіз [PERSON] (а.с.7) Таким чином суд не може достеменно констатувати факт правомірного володіння Позивачем транспортним засобом і його повноважень щодо отримання відшкодування через його пошкодження. Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:1.4. особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;1.7. забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; 33.2. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п. 4 статті 380 Митного кодексу України (від 13.03.2012 року із змінами та доповненнями) Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Згідно з п. 7 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 року№ 1388 транспортні засоби, тимчасово ввезені на митну територію України для особистого користування більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації в сервісних центрах МВС на строк, визначений відповідним органом доходів і зборів. Тимчасово ввезені транспортні засоби не можуть бути розкомплектовані на запасні частини, передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Таким чином, суд вважає підставним твердження відповідача, що транспортний засіб«Audi А 4» н.з. [NUMBER] на дату ДТП - 10.03.2019 не було зареєстровано в органах МВС, а отже у відповідності до вимог Постанови №1388 не можна вважати, що водій [PERSON] правомірно володів транспортним засобом «Audi А 4» н.з. [NUMBER] , та був забезпеченим в розумінні вимог закону, тому учасники ДТП не мали прав складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригод (Європротокол) на місці настання ДТП, а повинні були залучити представників поліції до фіксації факту та обставин ДТП. Як визначено в п 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. Пунктом 14 цієї ж Постанови визначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Однак при вирішенні даного спору суд позбавлений можливості залучення до розгляду справи власника пошкодженого транспортного засобу, за відсутності необхідних даних про такого, враховуючи те, що власником є громадянин іншої держави - республіки Польща, що в свою чергу унеможливлює забезпечити запобігання подвійного стягнення в рахунок відшкодування шкоди за пошкодження транспортного засобу. Відповідно до п. 1 ст. 2 ЦПК України: завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення ЦИВІЛЬНІ: справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорювані: прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає недоведеним, що страхова компанія порушила права Позивача, оскільки прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на думку суду прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на Позивача

Outcome: dismissed