Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

07.07.2020 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.07.1983 року між ним та відповідачем було укладено шлюуб, проте сімейне життя поступово погіршувалось, зникли взаєморозуміння та повага, стали частими суперечки та конфлікти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач зазначає, що з жовтня 2018 року вони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, подальше збереження сім`ї і примирення вважає неможливим. Вказує, що дружина згоди на розірвання шлюбу не дає, хоч подружнє життя в них не склалось, вони не проживають разом, не підтримують стосунки як подружжя вже довгий час. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, була повідомлена належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки суд не повідомила, відзиву, заяви про розгляд справи без її присутності не направила. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 8). Шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис №19. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч.4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття шлюбу визначено ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, за змістом якого шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч. 9,10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, за змістом п.3 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом позовної заяви сторони подружніх стосунків тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач вважає, що відновлення шлюбних стосунків неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved