Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

06 квітня 2018 позивач,\~ [PERSON] (місце проживання: 64102, Харківська область, м. Первомайський, 1/[ADDRESS]), яка діє в інтересах\~ малолітньої доньки [PERSON],\~ звернулася до суду з позовом до [PERSON] (зареєстроване місце проживання: 64102, Харківська область, м. Первомайський, вул.1 Травня,буд.26), в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого, послалася на таке: її донька [PERSON]\~ є власницею житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою,наданою для будівництва і обслуговування цього житлового будинку,господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),що розташовані за адресою: Харківська область, м. Первомайський,вулиця 1 Травня,будинок 26. Житловий будинок їй належить на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 302\~ купівлі-продажу свідоцтва про право власності на житло\~ від 29 червня 2005 року. Відповідач\~ [PERSON] зареєстрований в якості квартиранта, за зазначеною вище адресою, але тривалий час більше 5-ти років там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча був належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надав. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд,\~ вивчивши позовну заяву,\~ дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини:\~ донька позивача [PERSON]\~ є власницею житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки,наданої для будівництва і обслуговування цього житлового будинку,господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),що розташовані за адресою: Харківська область, м. Первомайський,вулиця 1 Травня,будинок 26. Вказана нерухомість\~ їй належить на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 302\~ купівлі-продажу свідоцтва про право власності на житло\~ від 29 червня 2005 року (а.с.9-12). Відповідач\~ [PERSON] зареєстрований в якості квартиранта\~ за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки від 21.03.2018 року за № 1621, виданої відділом ЖКГ ВК Первомайської міської ради (а.с.18), але тривалий час більше 5-ти років там не мешкає, згідно акту\~ від 22.03.2018 року , складеного комісією в складі інспектора з паспортизації населення МВК ЖКГ [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в квартирі позивача більше року, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 22.03.2018 року, що в спірній квартирі відповідач не мешкає з 2013 року. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин.

Outcome: approved