Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

05 жовтня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] про скасування арешту з нерухомого майна. Позивач просить скасувати безпідставно накладений арешт та обтяження заборони відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний запис № 10891620 від 01.03.2011 року). 06 жовтня 2020 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] про скасування арешту з нерухомого майна залишено без руху. 07 жовтня 2020 року позивачем подано до суду заяву про доручення уточненої позовної заяви, чим усунуто недоліки позовної заяви. 20 жовтня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по цивільній справі № 522/17270/20, встановлено загальний порядок розгляду справи. В позовній заяві позивач просить скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за номером 10891620 від 01.03.2011 року помилково та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого за номером 10891620 від 01.03.2011 року про арешт квартири [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 05 лютого 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скрипник О.В. відкрито спадкову справу за № 1/2020 відносно померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В межах вказаної спадкової справи, спадкоємцем за заповітом є дочка померлої [PERSON] , [INFO] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скрипник О.В. були надані необхідні запити у Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, а саме факт встановлення про реєстрацію місця проживання фізичної особи [PERSON] та про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, у якому зазначено обов`язкова частка у спадщині на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Виявився той факт при оформленні зазначеної спадщини, що спадкове майно знаходиться під арештом. У зв`язку з чим, для оформлення та видачі нотаріусом Свідоцтва на спадщину за заповітом є неможливим. Арешт спадкового нерухомого майн за адресою: [ADDRESS] , на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2011 року по цивільній справі № 2- 3987/11. У звязку з чим, у позивача спадкоємця виникла необхідність ознайомлення із цивільною справою № 2- 3987/11 від 18 лютого 2011 року, як наслідок отримання копії ухвали про забезпечення позову по справі № 2- 3987/11 від 18 лютого 2011 року. Після отримання ухвали про забезпечення позову по справі № 2- 3987/11 від 18 лютого 2011 року, було з`ясовано, що вказане забезпечення позову по цивільній справі № 2 3987/11 накладення арешту на 590/1000 часток квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . На підставі ухвали про забезпечення позову по справі № 2- 3987/11 від 18 лютого 2011 року була зареєстрована запис № 10891620, 01.03.2011 року державним реєстратором в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Однак арешт на нерухоме майно по [ADDRESS] було накладено помилково державним реєстратором Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що вбачається із зазначених документів. Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформований невірно і не відповідає дійсності. Як вбачається із вказаних матеріалів справи, державним реєстратором була допущена помилка при реєстрації обтяження нерухомого майна, а саме: адреса вказана невірно, замість провулка, вказана вулиця об`єкта, який належить іншій особі. Власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] померла [PERSON] , про що свідчать реєстраційні документи, надані суду. Таким чином, під час внесення відомостей про обтяження речових прав до Державного реєстру прав, державний реєстратор допустив технічну помилку. У зв`язку з чим, у позивача (спадкоємця за заповітом) виникли перешкоди щодо вступу у спадщину. У зв`язку з чим, спадкоємець за заповітом змушений звернутися з позовною заявою про скасування арешту нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 12 листопада 2020 року від представника відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання 08 лютого 2021 року сторони з`явились, надали заяви про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 590/1000 часток, реєстраційний запис № 10891620 від 01.03.2011 року, згідно якого накладено арешт на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником є [PERSON] . Дане обтяження було застосовано в рамках заборони відчуження, згідно виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2 3987/11 від 18.02.2011 р. про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . Зазначене обтяження зареєстровано у Державному реєстрі з допущенням технічної помилки. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Глава 23Цивільного кодексу України\~встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до пункту 1\~статті 17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Судом встановлено,\~що померла\~ [PERSON] є\~власником нерухомого\~майна,\~позивач [PERSON] \~є спадкоємцем\~за заповітом\~померлої [PERSON] ,\~однак позбавлена\~можливості вступити\~у спадщину\~та отримати\~Свідоцтва на\~спадщину за\~заповітом на\~нерухоме майно,\~яке знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~у зв`язку\~із накладеним\~у 2011\~році обтяженням. Оскільки обтяження на майно, яке належить померлої [PERSON] , помилково накладено арешт, тому суд вважає, що подальше вжиття вказаного обтяження суттєво порушує права позивача. Відповідно до ч. 1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, в силу вимог ст.ст.\~2,\~4,\~12,\~76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved