Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

06.11.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого вони мають спільного сина [PERSON]. Відповідачка ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини, жодної участі у його житті не бере. Зокрема вказує, що відповідачка покинула малолітню дитину ще в ранньому віці, коли їй виповнилось 2,5 місяців. Залишення відповідачкою дитини та сім'ї було зумовлено втому числі тим, що в їхнього сина з народження мають місце значні вади здоров'я. Лікарями в [PERSON] діагностовано правосторонній уретрогідронефроз III ступеня єдиної правої нирки, правосторонній активно- пасивний міхурово-сечовідний рефлюкс IV ступеня. 19 травня 2009 року [PERSON] було надано статус інвалід дитинства до 16 років. У зв'язку з таким станом здоров'я їх малолітня дитини потребує лікування, в тому числі хірургічного, яке надається дитині лише за згодою обох батьків. Від народження дитини її доглядом вихованням та лікуванням займається саме він. Син [PERSON] свою біологічну матір навіть не пам'ятає. Спочатку він з дитиною проживали в АРК. В 2013 він зареєстрував шлюб та став спільно проживати з [PERSON], яка також доглядає за неповнолітнім сином, займається його вихованням та розвитком. Того ж року їх сім'я переїхала до м. Києва. На даний час відповідачка вдруге вийшла заміж, від шлюбу має дитину та піклується лише новою сім'єю. В 2015 році гостро постала потреба по проведенню хірургічного лікування його сина [PERSON]. Однак відповідачка не розуміє важливості ситуації, не бажає займатися лікуванням дитини. Жодної участі у житті [PERSON] відповідачка не приймала протягом семи років, і стільки ж ним не спілкувалась. Одночасно з вирішенням питання про позбавлення відповідачки батьківських прав, позивач просить стягнути з неї на свою користь аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення позивачем повноліття. Позивач та його представники [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні підтримала позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] і просила цей позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає на тимчасово окупованій території України - в Автономній Республіці Крим, у зв'язку з чим доказами про отримання нею повісток про судовий виклик суд не володіє, проте враховуючи вжиття судом усіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідачки про розгляд справи, суд вважає її належним чином повідомленою і за згоди позивача ухвалив розглядати справу у відсутності відповідачки в заочному порядку на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення позивач, його представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], прізвище якої змінено на [PERSON], є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.02.2009, виданого Черноземською сільською радою Совєтського району Автономної республіки Крим, свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 15.11.2013, виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в АРК. З пояснень позивача, його представників, в судовому засіданні встановлено, що з 2008 року відповідачка самоухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого сина [PERSON]. Протягом останніх семи років, відповідачка не цікавиться навчанням та успіхами сина, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На даний час дитина проживає в сім'ї [PERSON] та [PERSON], які займаються вихованням та духовним розвиток дитини, забезпеченням його потреб, піклуванням про його здоров'я. Згідно представленої суду медичної документації слідує, що у малолітнього [PERSON] мають місце значні вроджені вади здоров'я, зокрема, лікарями діагностовано правосторонній уретрогідронефроз III ступеня єдиної правої нирки, правосторонній активно-пасивний міхурово-сечовідний рефлюкс IV ступеня. 19 травня 2009 року [PERSON] було надано статус інвалід дитинства до 16 років. 19 травня 2009 року батько [PERSON] офіційно оформлений опікуном дитини інваліда. Факт ухилення відповідачки від участі у вихованні дитини підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Так, згідно характеристики на [PERSON], виданої дошкільним навчальним закладом №395, біологічну матір [PERSON] педадогічний колектив групи дошкільного навчального закладу №395 ніколи не бачив та не отримували ніякої допомоги для дитини з її боку. Згідно характеристики на [PERSON], виданої дошкільним навчальним закладом №693, батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] приділяють багато уваги розвитку і лікуванню дитини. Натомість [PERSON] у ДНЗ не знають та жодного разу з дитиною її не бачили. Виходячи з наведеного вище, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, її фізичним та психічним розвитком не займається та не цікавиться. З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.11.2015 за №108-19915/01 слідує, що органом опіки та піклування розглянуто звернення гр. [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], 2008 р.н. Орган опіки та піклування, виходячи з інтересів дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], 2008 року народження. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в частині 2 пункту 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 03.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати дитину не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, при чому робить це свідомо, без поважних причин, оскільки позивач не чинив перешкод для виконання нею своїх обов'язків та спілкування з дитиною. Виходячи з наведеного вище, а також приймаючи до уваги нотаріально посвідчену заяву відповідачки про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне одночасно з позбавленням [PERSON]. батьківських прав стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON], у розмірі 1/10 від усіх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, як встановлено судом, відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання сина і всі витрати несе його батько [PERSON], а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої дитини та стягнення з неї аліментів на її утримання знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати понесені ним на оплату судового збору в сумі 487,20 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги закону, те, що позивач звільнений від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved