Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

05.03.2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення про виселення без надання іншого житла [PERSON], а також всіх інших осіб, які будуть встановлені під час судового розгляду, з квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] 31.03.2008 року укладений кредитний договір №058-2008-979, в забезпечення виконання зобов'язань за яким в той же день укладено договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] передала в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] не виконувала умов договору, рішенням суду від 17.03.2016 р. з неї та інших осіб солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 96 289,12 дол. США, та в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання даного рішення суду, відділом ДВС предмет іпотеки було передано на реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів. Оскільки торги не відбулися, новим власником квартири [ADDRESS] став ПАТ «Універсал Банк» шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, що підтверджується Свідоцтвом про придбання майна від 27.07.2017р., посвідченим нотаріусом. Право відповідача на користування квартирою припинилося одночасно з припинення права власності на дану квартиру, яка була придбана за рахунок наданих банком кредитних коштів, тому, посилаючись на норми ч.2 ст.109 ЖК України, просить виселити зазначених осіб без надання іншого житла, оскільки такі ігнорують вимогу банку про добровільне звільнення житла. В судовому засіданні представник позивача Дудник О.С. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, які просить задовольнити. Одночасно зазначив, що у зв'язку з тривалим ігноруванням відповідачем вимоги про добровільне звільнення квартири [ADDRESS], за час розгляду справи в суді державний виконавець разом з працівниками банку виїжджав на місце та ними було зафіксовано, що станом на 01.10.2018р. відповідач проживає у даній квартирі [ADDRESS] та добровільно її не звільнила. Відповідач [PERSON] подала 11.05.2018р. відзив, в якому заперечила позов, в задоволенні якого просила відмовити. Одночасно посилається на те, що позивачем не було дотримано порядку надіслання вимоги про виселення, і що додані до позовної заяви документі неналежно оформлені та вважає такі підробленими. Також просить врахувати, що в суді розглядається її позов про оскарженню електронних торгів, на яких банк придбав належну їй квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні 15.08.2018р. [PERSON] пояснила, що за адресою [ADDRESS] вона не зареєстрована та не проживає, так як проживає в іншому населеному пункті. Також в даній квартирі не проживають інші особи, однак в ній знаходяться належні їй речі. Ключі від квартири вона нікому не передавала, а позов не визнає, так як вважає, що банк незаконно набув права на належну їй квартиру. В наступні судові засідання відповідач [PERSON] не з'являлась. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, в задоволенні якого просить відмовити, оскільки вважає, що банк набув права власності на спірну квартиру не у визначеному законом порядку, у зв'язку з чим його довірителька [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання торгів недійсними. Стверджує, що [PERSON] не вручалась вимога про вчинення перешкод в користуванні житлом, а представником позивача не надано доказів існування таких перешкод. Також представник відповідача подав заяву про зупинення провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України - до набрання законної сили рішення у іншій судовій справі. Ухвалою суду від 06.11.2018р. в задоволенні даної заяви відмовлено. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні показав, що з жовтня 2017 року працює старшим юрисконсультом в ПАТ «Універсал Банк», та у зв'язку із виконанням своїх службових обов'язків, 2 чи 3 рази виїжджав за адресою [ADDRESS] для перевірки можливого доступу до квартири [ADDRESS]. Але кожен раз у квартиру їх ніхто не впускав, а опитані сусіди підтвердили, що в даній квартирі проживає [PERSON] В тому числі він виїжджав за вказаною адресою 15.11.2017р. та 04.10.2018р. разом з працівником банку [PERSON] та державним виконавцем, і по даних фактах складено відповідні Акти, які ним підписані. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, суд встановив наступні обставини. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов'язком суду. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що 31 березня 2008 року між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №058-2008-979, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у сумі 85 000,00 дол. США на термін до 2037 року, з цільовим призначенням кредиту - на придбання квартири [ADDRESS] ( а.с.12-17, 86-97). Факт отримання кредиту відповідачем [PERSON] саме для придбання нерухомого майна підтверджується копією Анкети-заяви позичальника на отримання іпотечного кредиту від 25.03.2008 року ( а.с.100-104). 31.03.2008 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу посвідчено договір купівлі-продажу квартири за реєстровим №533, відповідно до якого [PERSON] придбала у власність трьохкімнатну квартири [ADDRESS] . Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, між банком та відповідачем [PERSON] 31.03.2008 року укладено Договір іпотеки, за яким [PERSON] передала ПАТ «Універсал Банк» в іпотеку квартиру [ADDRESS] ( а.с.18,105-110). У період дії кредитного договору відповідач [PERSON] не виконувала його умов, у зв'язку з чим 17.03.2016 р. суд виніс рішення, яким солідарно стягнуто з [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 289,12 доларів США. В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, відділом ДВС предмет іпотеки було передано на реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів та, відповідно до ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження, ст.49 ЗУ «Про іпотеку», з 27.07.2017р. власником квартири [ADDRESS] став ПАТ «Універсал Банк», що підтверджується Свідоцтвом, виданим 27.07.2017р. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Оліфер Р.В. ( а.с.24,98). Право власності на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ПАТ «Універсал Банк» 27.07.2017 року ( а.с.25,99). Згідно Акту про огляд приміщення/відсутність доступу до приміщення, складеного 15 листопада 2017 року працівниками банку ПАТ «Універсал Банк» [PERSON] та [PERSON], при огляді квартири [ADDRESS] встановлено, що доступ до даної квартири обмежений(а.с.111). Згідно Акту державного виконавця, 04.10.2018р. старшим державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кваснікевич О.А. та працівником ПАТ «Універсал Банк» [PERSON], при виході за адресою [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] встановлено, що остання проживає в квартирі, доступу до квартири немає ( а.с.151). 20.08.2018р. представник ПАТ «Універсал Банк» направив на ім'я відповідача [PERSON] за трьома відомими її адресами ( у с.Оброшино та с.Лапаївку) вимогу-повідомлення про вивільнення в термін до 31.08.2018р. [ADDRESS] ( а.с.152-154). Даних про виконання даної вимоги відповідачем не надано, тому суд згідно ч.4 ст.81 ЦПК України , визнає не вчинення таких дій встановленою обставиною. За змістом статей 39,40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки в тому разі, коли іпотечне майно було придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного жилого приміщення (ч.2 ст.109 ЖК України) (постанови Верховного Суду України від 18.03. 2015 р. в справі №6-39цс15; від 24.06. 2015 р. в справі №6-447цс15; від 02.09. 2015 року в справі №6-1049цс15). Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх його мешканців. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти),якими обґрунтовувалися вимоги і та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Судом не приймаються до уваги твердження відповідача та його представника, що [PERSON] не одержувала вимоги ПАТ «Універсал Банк» про вивільнення спірної квартири [ADDRESS], та що надані представником позивача Акти від 15.11.2017р. та 04.10.2018р., складені , на його думку, не уповноваженими особами та не відповідають встановленій формі, так як такі не знайшли підтвердження в суді. Враховуючи викладені вище норми матеріального права, умови укладених між сторонами кредитного договору та договору іпотеки й встановлені обставини справи, а саме: що спірна квартира , яка була передана в іпотеку, була придбана за рахунок кредиту; що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, а позивач набув право власності на таке, тому вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своєю власністю; що позивачу чиняться перешкоди у користуванні його власністю і він немає доступу до такої, тому суд вважає, що наявні необхідні правові підстави для задоволення позовних вимог про виселення. Однак позов підлягає до задоволення тільки в частині виселення відповідача [PERSON] із спірної квартири [ADDRESS] без надання іншого житла, оскільки відсутні будь-які дані про можливе проживання інших осіб в даній квартирі на час прийняття рішення.

Outcome: partial