overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

06 червня 2014 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений з [PERSON]. Заява мотивована тим, що 15 березня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровсьої області, актовий запис № 122. Від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалось. Подружні відносини припинені через нерозуміння один одного. [PERSON] на даний час відбуває покарання в Синельниківської виправній колонії №94. У судове засідання заявник не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Заінтересована особа: [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 15 березня 2008 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровсьої області (а.с.4). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки № 94/5-682 від 20.02.2012 року, виданої начальником Синельниківської виправної колонії №94, [PERSON] відбуває покарання в Синельниківській виправній колонії №94, засуджений вироком суду від 15.10.2012 року (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. В сім'ї заявника подружні відносини припинені через несумісність характерів подружжя. [PERSON] на даний час відбуває покарання в Синельниківській виправній колонії №94. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам заявника, а заінтересована особа не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин у суду є всі підстави для задоволення заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

06 червня 2014 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.02.1991 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровского міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 64 з відповідачкою по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з липня 2010 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 16 лютого 1991 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровского міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 64 (а.с. 7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2010 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна буде вирішуватися окремо, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

06 червня 2014 року позивач звернувся в суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 10.07.1988 року був зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від подружнього життя у них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що близько чотирьох років назад в них з відповідачко почали погіршуватися сімейні відносити, в них часто виникали сварки на побутовому ґрунті, що призвело до припинення сімейних відносин. Почуття любові та поваги втрачено. Вважає примирення між ними неможливим, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на обставини вказані в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона не знає причини бажання відповідача шлюб розірвати, вона шлюб не бажає розривати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.07.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 06.06.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує, що почуття любові та поваги між ними втрачено, на даний час сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

06 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду в сумі 2200 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в середині грудня 2013 року [PERSON] таємно викрав з автомобіля марки «MitsubishiCanter 60», д.н.з. [NUMBER], дві акумуляторні батареї «Istact 100», загальною вартістю 2200 грн. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2014 року [PERSON] визнано винним та засуджено за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України. Даними кримінальними правопорушеннями [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду. У судове засідання сторони не з'явилися, у поданий до суду заявах позивач позов підтримав та просив його задовольнити, відповідач - не заперечував проти його задоволення, просили справу розглядати без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2014 року укримінальній справі № 751/1226/14 (провадження № 1-кп/751/64/14), [PERSON] визнано винниму вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України,і призначено покарання на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 років позбавлення волі(а.с. 3-4). Зі змісту вироку вбачається, що в середині грудня 2013 року, в нічний час [PERSON], знаходячись поруч з будинком № 37 по вул. Бєлова в м. Чернігові, діючи повторно, таємно викрав, з автомобіля марки «MitsubishiCanter 60», д.н.з. [NUMBER], дві акумуляторні батареї «Istact 100», загальною вартістю 2200 грн., що належать [PERSON] (а.с. 3 - зворотна сторона). В силу положень ст. 1166 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода, завдана злочинними діями, в розмірі 2200 грн. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

06 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25 березня 2009 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з 05 червня 2014 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2009 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 05 червня 2014 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

06 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2011 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 6), який проживає з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

06 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14 квітня 2010 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з 24-25 травня 2014 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2010 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть з 24-25 травня 2014 року, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

06 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 19 листопада 2003 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносини з жовтня 2013 року, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання позов підтримала, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2003 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2013 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим на чому наполягає позивач та просить розірвати шлюб за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

06 червня 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 05.07.1998 року вона з [PERSON] зареєструвала шлюб у Прилиманській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №10. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати, дитину залишити їй на виховання. Позивачка у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов визнав, просив суд розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 05.07.1998 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Прилиманській сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №10. У сторін від спільного життя є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

06 червня 2014 року Прокуратура Путивльського району звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Путивльського районного суду Сумської області від 14 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. У зв'язку з тим, що потерпіла від даного злочину [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я та перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Путивльської центральної районної лікарні 10 днів, Прокуратура Путивльського району просить стягнути з [PERSON] 2053 грн. 10 коп., витрачених Путивльською ЦРЛ на лікування потерпілої. Заслухавши представника позивача, який підтримав позов, відповідача, який визнав позовні вимоги у повному обсязі, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що вироком Путивльського районного суду від 14 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с.3-4). Відповідно до листа Путивльської ЦРЛ №195 від 03 червня 2014 року, [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Путивльської ЦРЛ в період з 14 квітня 2014 року по 24 квітня 2014 року і вартість 10 ліжко-днів стаціонарного лікування становить 2053 грн. 10 коп. (а.с.5). У відповідності зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] у розмірі 2053 грн. 10 коп. на користь Фінансового управління Путивльської районної адміністрації Сумської області. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved