Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

05 травня 2021 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що їй належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , в якій на даний час зареєстрована відповідач [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що реєстрація місця проживання в спірній квартирі [PERSON] , яка не є членом її сім`ї та фактично в квартирі не проживає з листопада 2019р., створює їй перешкоди у користуванні власністю, зокрема, щодо можливості оформлення субсидії. При цьому, вказує, що [PERSON] фактично проживає у Російській Федерації та зв`язку з нею у позивача немає. З огляду на зазначене, просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021р. передана для розгляду судді Цицак В.Л.\~\~ Ухвалою суду від 18.05.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 11 червня 2021р. о 10 год. 00 хв., яке відкладено на 30 червня 2021 р. о 09 год. 00 хв. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте в позовній заяві та\~ заяві від 11.06.2021р. зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі; проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 2-3, 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася, хоча згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію позовної заяви із доданими до неї документами отримала 20 травня 2021р. (а.с. 20). При цьому, в подальшому у суд повернувся поштовий конверт із судовою повісткою на судове засідання 30.06.2021р. о 09 год. 00 хв. у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.30-31). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою її реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою № 1202 від 20.05.2021р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ, Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 23), у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із викликом на судове засідання, суд вважає відповідача такою, що повідомлена\~ про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи і від якої не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.05.2018р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д., зареєстровадним в реєстрі за №995, витягом № 124634596 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124634596 від 21.05.2018р. та технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності громадян\~ (а.с. 6-9). На даний час згідно довідок № 940 від 19.04.2021р. та № 1202 від 20.05.2021р., виданих Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради (а.с. 10, 23), у спірній квартирі [ADDRESS] , зокрема, зареєстрована відповідач [PERSON] , яка зі слів позивача не являється членом її сім`ї. В підтвердження того, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації протягом півтора року (з листопада 2019 року) позивач [PERSON] надала акт обстеження сім`ї від 23.04.2021р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області Нажиги І.М. та сусідів - мешканців будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). За наявною у позивача [PERSON] інформацією [PERSON] фактично проживає у Російській Федерації, однак зв`язку з останньою немає. Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача створює незручності та обмежує права власника на користування та розпорядження\~ квартирою, а також здійснює перешкоди в оформленні позивачем субсидії. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON] , відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64, ч. 4 ст. 156\~ ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. У ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі\~ поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Особи, які не є членами сім`ї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки або внаслідок припинення обставин, що були підставою для вселення в житлове приміщення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не являється членом сім`ї позивача, фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин із листопада 2019 року по теперішній час, жодних домовленостей, в тому числі договорів, між позивачем - власником квартири та відповідачем щодо збереження за нею права на проживання в квартирі не має та відсутні позадоговірні підстави для збереження за нею права на проживання у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved