Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

06.11.2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , який діє в своїх інтересах та як законний представник малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Управління-служба у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Поля 17», в якому просить суд: - визнати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] ; - визнати [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] ; - визнати [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є головним квартиронаймачем квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій вона проживає разом зі своєю сім`єю та зареєстрована там. З 23.11.2006 року у вказаній квартирі був зареєстрований її син відповідач [PERSON] , [INFO] . Нещодавно їй стало відомо, що син без її відома та згоди зареєстрував у спірній квартирі своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як пояснила позивач, малолітні діти відповідача [PERSON] були зареєстровані у спірній квартирі їх батьком, який не є наймачем квартири, та вона, як головний квартиронаймач не надавала своєї згоди на їх реєстрацію в квартирі, де вони ніколи не проживали, бо проживають разом зі своєю матір`ю в іншому місці. Відповідач у вказаній квартирі не проживає фактично з 2008 року, бо одружившись, забрав свої речі та переїхав жити до своєї дружини [PERSON] до житлового масиву Червоний Камінь у м. Дніпрі. Речей та його особистого майна в квартирі немає, добровільно знятися з місця реєстрації він не виявляє бажання, не сплачує за комунальні послуги на утримання житла, інтерес до проживання у спірній квартирі не проявляє понад встановлені законом строки. Натомість позивач працює комірником на Державному підприємстві «Придніпровська залізниця» і отримує мінімальну заробітну плату, тому реєстрація відповідачів у квартирі порушує її права наймача, бо вона вимушена сплачувати за комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб та не може оформити субсидію. Тому [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , який діє в своїх інтересах та як законний представник малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , у встановлений законом та судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надала свої пояснення по суті спору від 10.12.2020 року, в яких зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. За поясненнями третьої особи, згідно з вимогами частин 4, 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді спорів щодо виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Також, як зазначила третя особа, документи, що підтверджують право на проживання в житлі або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників. Третя особа Адміністрація Центрального району Дніпровської міської ради з метою соціального захисту дітей надала суду пояснення, відповідно до яких заперечує проти визнання дітей такими, що втратили право користування житлом, у зв`язку з тим, що в позові та доданих до нього документах відсутня інформація про інше місце проживання дітей. Третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Поля 17» у встановлений \~ \~ \~ \~ законом та судом строк не надала суду письмових пояснень по суті спору. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити, обставини та підстави звернення до суду з позовом пояснили таким чином, як про це зазначено вище. Також представник позивача зазначила, що позивач не надавала відповідачу згоду на реєстрацію у спірній квартирі його малолітніх дітей. При цьому третя особа Департамент адміністративних послу та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на вимогу суду не надала документів, які б підтверджували, на якій підставі у квартирі були зареєстровані малолітні діти відповідача, а орган опіки та піклування не встановив місця проживання дітей не прибув до квартири, щоб скласти акт про те, чи проживають діти у квартирі [ADDRESS] . Як пояснила представник позивача, відповідач та його малолітні діти без поважних причин не проживають у вказаній квартирі, інтересу щодо проживання у квартирі вони не проявляють понад встановлені законом строки, а саме: відповідач з 2008 року, а діти були зареєстровані у квартирі, проте ніколи там не проживали, відповідач не надає матері допомоги щодо утримання квартири та сплати за комунальні послуги. При цьому позивач вказала, що після одруження з 2008 року її син з нею не спілкується та онуків своїх вона ніколи не бачила, не знає, де вони всі наразі проживають. За останньою відомою їй інформацією з 2008 року її син проживає разом з дружиною у житловому [ADDRESS] , детальної адреси вона не знає. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 24.11.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 25.11.2020 року на виконання ухвали суду від 24.11.2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви належним чином та у повному обсязі. Ухвалою суду від 27.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.01.2021 року було замінено первісну третю особу Управління-службу у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради на правонаступника Адміністрацію Центрального району Дніпровської міської ради; залучено до участі в цивільній справі № 203/4012/20 в якості правонаступника третьої особи Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради Адміністрацію Центрального району Дніпровської міської ради. Ухвалою суду від 28.01.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання позивача про допит свідків та викликано у судове засідання для допиту в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 23.02.2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58, каб. 213; код ЄДРПОУ 40392181) відомості щодо осіб, зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких в квартирі [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 25.03.2021 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 29.04.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача, поновлено їй строк для звернення до суду з клопотанням про допит свідка та викликано для допиту в якості свідка [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.06.2021 року було задоволено клопотання представника позивача, визнано поважними причини пропуску представником позивача строку для подання клопотання про витребування доказів в цивільній справі № 203/4012/20 та поновлено представнику позивача строк для подання клопотання про витребування доказів, витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Дніпровської міської ради інформацію про те, чи укладено декларацію з лікарем [PERSON] , який діє в своїх інтересах та як законний представник малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та чи звертались вони за медичною допомогою до Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Дніпровської міської ради. У судові засідання, призначені на 29.04.2021 року, 10.06.2021 року, 09.07.2021 року, 27.07.2021 року, відповідачі та представники третіх осіб, які були повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судових засідань, не з`явились, причини неявки суду не повідомили, від третьої особи Адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Під час судового засідання 09.07.2021 року позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч.\~1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення позивача та її представника, допитані в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 27.07.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , є головним квартиронаймачем квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрована в ній з 13.03.1995 року. Це підтверджується рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради від 20.03.2009 року № 102 «Про зміну договору найму кв. [ADDRESS] » та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 14.09.2020 року №\~1/6783 (а.с.8, 11). З 23.11.2006 року за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відміткою про реєстрацію в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.11.2020 року, відомостями з листа-відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 26.02.2021 року № 6/5-626 (а.с.9, 28, 104-105). У квартирі [ADDRESS] також значаться зареєстрованими малолітні діти [PERSON] , [INFO] , з 29.09.2012 року, та [PERSON] , [INFO] , з 04.09.2017 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.11.2020 року, відомостями з листа-відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 26.02.2021 року № 6/5-626 (а.с.28, 104-105). На підтвердження факту непроживання в квартирі [ADDRESS] , понад 12 років [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач надала суду копію акту від 02.11.2020 року за підписом сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). На підтвердження факту сплати позивачем за комунальні послуги на утримання квартири [ADDRESS] , позивач надала суду копії квитанцій з січня 2020 року по вересень 2020 року (а.с.13-27). За відомостями з листа-відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 26.02.2021 року № 6/5-626, наданого на виконання ухвали суду від 23.02.2021 року, відповідно до п. 14 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №\~207, строк зберігання, зокрема, заяв про реєстрацію місця проживання/перебування та за необхідності відповідних копій документів, що подаються для здійснення, зокрема, реєстрації місця проживання/перебування в паперовій формі, становить три роки. Надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не вбачається за можливе (а.с.104-105). На підтвердження того факту, що малолітній [PERSON] , [INFO] , не навчається у комунальному закладі освіти НВК № 148 «Планета Щастя», за адресою: м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 13, за місцем реєстрації, представник позивача надала суду відповідь на адвокатський запит від 28.05.2021 року №\~136 (а.с.154). На виконання ухвали суду від 10.06.2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Дніпровської міської ради» надало суду лист-відповідь від 12.07.2021 року № 97/956 «Про надання інформації, за яким громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , станом на 12.07.2021 року не задекларовані в Комунальному некомерційному підприємстві «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Дніпровської міської ради» (а.с.190). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача та проживає у будинку [ADDRESS] з 1974 року. Вона не знає сина позивача [PERSON] відповідача [PERSON] та ніколи його не бачила за місцем проживання позивача, а також її онуків. Їх особистих речей в квартирі також ніколи не бачила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач є її рідною матір`ю, а відповідач рідним братом. Відповідач та його діти не спілкуються з нею та її родиною після його одруження з 2008 року, вона ніколи не бачила його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона знайома з її сусідкою позивачем [PERSON] , проте ніколи не бачила відповідача та його дітей, не знає чи є у позивача син та онуки. Також свідок зазначила, що ніколи не бачила за місцем мешкання позивача інших людей, окрім неї та її доньки з онуками. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 18 Житлового кодексу Української УРСР від 30.06.1983 року № 5464-Х (далі ЖК УРСР, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК УРСР, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в медичних закладах, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до пунктів 3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналіз викладених вище норм вказує, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності, а підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Зазначені правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22.11.2018 року, справа № 760/13113/14-ц, та від 09.12.2020 року, справа № 209/2642/18, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України беруться судом до уваги. Також суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Поняття «житло» не обмежується приміщеннями, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії», заява №58255/00, пункт 36). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява №19009/04, пункт 50). Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06, п. 47). У пункті 44 рішення ЄСПЛ від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява №30856/03, ЄСПЛ визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі, головним квартиронаймачем якої є позивач [PERSON] , проте не проживають в ній понад встановлені законом строки. При цьому відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає у вказаній квартирі з 2008 року, втративши інтерес до користування вказаною квартирою, а його малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ніколи не проживали там, не задекларовані в Комунальному некомерційному підприємстві «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Дніпровської міської ради» за місцем реєстрації, а [PERSON] , [INFO] , не навчається у закладі освіти за місцем реєстрації. Аналіз викладених вище норм та встановлених в ході судового розгляду справи обставин справи дає суду підстави дійти висновку, що відповідач та його малолітні діти без поважних причин не проживають за місцем своєї реєстрації понад встановлені законом строки та втратили інтерес до користування спірною квартирою. А іншого суду доведено не було. Таким чином, позивач довела належними та допустимими доказами факт свідомої поведінки її сина відповідача [PERSON] , яка свідчить про втрату ним інтересу до такого житлового приміщення, який діє як в своїх інтересах, так і в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , який діє в своїх інтересах та як законний представник малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved