Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

\~ \~ \~ 05.02.2019\~року \~ представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій з подальшим уточненням просить стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 17265,26 грн., та витрати по оплаті судового збору. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. 30.10.2018 року в м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеного ДТП автомобілю [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, його власнику заподіяно матеріальний збиток. На момент ДТП автомобіль [NUMBER] був застрахований в [PERSON] «СГ «ТАС» за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FO- 00142921 від 10.07.2018 року. Відповідно до ремонтної калькуляції [PERSON] «СГ «ТАС» №16805_42 від 07.11.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER] склала 17895,26 грн. за вирахуванням суми франшизи в розмірі 530,00 грн., тому сума, що підлягає стягненню в порядку регресу складає 17365,26 грн. Сума несплачених страхувальником [PERSON] частин премії склала 7660,26 грн. Відповідно до п. 14.4 Договору від 10.07.2018 року, у разі якщо на дату складання страхового акту є частини страхової премії за цим договором, що неоплачені (незалежно від того, чи дата оплати минула чи ні) (щодо відповідного ЗТЗ), розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок оплати несплачених частин страхової премії. Частина страхового відшкодування, що залишилась, перераховується одержувачу страхового відшкодування в порядку, передбаченому цим Договором. Відповідно до страхового акту №30686Р/42/2018 від 12.11.2018 року частина суми страхового відшкодування в розмірі 7660,26 грн. була зарахована в рахунок сплати несплачених страхувальником частин страхової премії, а залишок суми страхового відшкодування в розмірі 9705,00 грн. було виплачено на користь страхувальника [PERSON] 26.11.2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача регресну вимогу про добровільне відшкодування шкоди, яка була отримана відповідачем, та останній 20.03.2019 року сплатив позивачу 100 грн. в рахунок погашення боргу з виплати коштів страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача [PERSON] «СГ «ТАС» в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~ Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі 8000 грн., а в іншій частині просив відмовити, посилаючись на те, що він не повинен сплачувати за потерпілого його страхові внески, та розмір матеріальної шкоди є завищеним. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та за наявними в справі доказами. 05.02.2019 року вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 11.02.2019 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 11.02.2019 року. Ухвалою судді від 12.02.2019 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. 13.02.2019 року судом здійснено електронний запит до ДФС України щодо надання р.н.о.к.п.п. відповідача, відповідь на який повернувся до суду 15.02.2019 року. 10.07.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб MITSUBISHI LANCER д.н. [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2018 року о 07.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Харкові по вул. Гв. Широнінців, буд. 60, не був уважний, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду. ДТП мало місце з вини відповідача, що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 року, яка набула чинності. 30.10.2018 року [PERSON] повідомив позивача про дану ДТП, та звернувся до нього з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, та було складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу. 12.11.2018 року позивачем було складено Страховий акт з відповідним розрахунком, відповідно до яких було встановлено розмір страхового відшкодування 17\~895,26грн., яке було зменшено на суму франшизи в розмірі 530,00 грн., а тому встановлений розмір страхового відшкодування, шо підлягає виплаті 17365,26 грн. Пунктом 14.4 договору визначено, що у разі, якщо на дату складення страхового акту є частини страхової премії за цим договором, що неоплачені (незалежно від того чи дата оплати минула чи ні), розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок сплати несплачених частин страхової премії. Частина страхового відшкодування, що залишилась, перераховується одержувачу страхового відшкодування в порядку, передбаченому цим договором. Позивачем було перераховано потерпілій особі кошти в розмірі 9705,00 грн., а частину суми в розмірі 7660,26 грн. було зараховано в рахунок сплати несплачених частин страхової премії. Потерпілим вказаний розрахунок не оскаржувався. Позивач звертався до відповідача з вимогою про добровільну сплату вказаних коштів, однак вона була залишена без задоволення. Після відкриття провадження по справі, відповідачем було сплачено в рахунок погашення боргу позивачу 100 грн. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Відповідно до ст. ст. 13, 78,81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 1191 ЦК України, встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах\~фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею\~526\~ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положення цієї статті кореспондується з частиною 1\~статті 16 Закону України «Про страхування», за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Разом із тим, на дату складання страхового акту, а саме 12.11.2018 року, тобто на час дії договору страхування, [PERSON] не була сплачена сума страхових платежів за договором у розмірі 7660 грн 26 коп., у зв'язку із чим позивач правомірно зарахував страхове відшкодування в рахунок оплати несплачених частин страхової премії, що відповідає вимогам діючого законодавства та пункту 14.4 договору страхування. Наданою позивачем ремонтною калькуляцією №16805-42 від 07.11.2018 року визначено дійсний розмір вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу, що в даному випадку складає 17895,26 грн., а не 9705,00 грн., а кошти в розмірі 7660,26 грн. були зараховані в рахунок сплати несплачених страхувальником частин страхової премії саме за рахунок визначеного страхового відшкодування, що спростовують доводи відповідача, що позивач покладає на його обовязок щодо плати страхових внесків. Положеннями\~статті 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми\~Конституції України є нормами прямої дії. Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. В абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Доводи відповідача в судовому засіданні, що вказаний розмір ремонту пошкодженого ТЗ є значно завищеним є необгрунтованими, оскільки вони не спростовуються належними та допустимими доказами, крім усних посилань відповідача, та відповідач не був обмежений у праві проведення автотоварознавчої експертизи по справі, та під час розгляду справи відповідне клопотання відповідачем не заявлялося. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування, то до позивача перейшло право вимоги про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в загальному розмірі 17\~265,26 грн. до відповідача. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у звязу з оплатою судового збору, \~відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved