Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

06.04.2018 позивачка звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 11.08.2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].. Позивачка зазначила, що вони з відповідачем не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сім'я існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, належним чином та завчасно сповіщений про дату, час та місце розгляду справи (згідно з даними сайту «Укрпошта» повістка вручена [PERSON] особисто 06.07.2018), причини неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв від нього не надходило, а тому суд розглядає справу без його участі. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл.11 розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши заяву позивача та інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.08.2007 перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 11.08.2007 серії [NUMBER] (а.с. 7). Від даного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 25.08.2009 серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 14.02.2014 серії [NUMBER] (а.с.8-9). Як зазначає позивач у позовній заяві, вони з відповідачем не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Позивач проживає окремо, сім'я існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Положеннями ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати на користь позивача. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115, 160 СК України,

Outcome: approved