Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

07.08.2020 року до суду звернувся представник: [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування. 25.08.2020 року до суду звернувся [PERSON] з уточненою позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування. 26.08.2020 року ухвалою судді справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 16.09.2020 року. 16.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 07.10.2020 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що [INFO] помер його двоюрідний брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в загальній сумі 83613,90 грн. 08.01.2020 року він отримав у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Із зазначеним Свідоцтвом про право на спадщину позивач звернувся до Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про виплату недоотриманої пенсії після смерті брата. Однак сума недоотриманої пенсії була виплачена не в повному обсязі: видано талон до разового доручення на суму 51396,08 грн., різниця складає 32217,82 грн. Відповідач зменшив період виплати, посилаючись на дату звернення та ст.ст. 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На звернення позивача з проханням виплатити решту грошових коштів Пенсійний фонд відмовив. Позивач вважає дії відповідача незаконними з огляду на те, що нарахована, однак не отримана його братом пенсія, входить до складу спадщини та передається спадкоємцям в повному обсязі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке не скасоване. Прохає стягнути з відповідача на свою користь в порядку спадкування нараховану, але не виплачену недоотриману пенсію його брата [PERSON] , який помер [INFO] , в сумі 32217,82 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав 15.09.2020 року через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.25). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав 07.10.2020 року через канцелярію суду клопотання, в якому прохав розглянути справу без участі представника (а.с.42). 17.09.2020 року через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов, в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером по день його смерті. У разі не звернення членів сім`ї померлого пенсіонера за виплатою вказаної суми в визначений цим Законом строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. При цьому, згідно ч.1 ст.46 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. З огляду на це, позивачу по справі була обрахована сума недоотриманої пенсії брата [PERSON] , яка за період з 01.05.2016 року по 31.12.2017 року склала 83613,90 грн. Оскільки позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії за свідоцтвом про право на спадщину за законом лише 05.02.2020 року, то розрахунковий період виплат з урахуванням ч.1 ст.46 Закону України №1058-ІV складає з лютого 2017 року по місяць смерті пенсіонера [PERSON] , а сума недоотриманої пенсії складає 51396,08 грн., яка була виплачена позивачу. Виходячи з цього, не має законних підстав для виплати залишку недоотриманої пенсії померлого. З цих підстав просить суд повністю відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог (а.с.32). 29.09.2020 року через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що його право на спадщину підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.01.2020 року, яке не є предметом спору по даній справі. Крім того, відповідачем не надано суду належних доказів недійсності свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними. Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів. Суми пенсії, які перешли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень, а тому посилання відповідача на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера сум пенсій, які перейшли у спадщину. Прохав позов задовольнити у повному обсязі (а.с.40-41). Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. При вирішенні справи суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таке ж саме право непорушності передбачено ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, тощо визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року, із змінами і доповненнями (надалі Закон України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями). Згідно ч.1 ст.46 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року (із змінами і доповненнями), нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно ч.1 ст.52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року (із змінами і доповненнями), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Проте, частиною другою цієї статті визначено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року (із змінами і доповненнями), у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. З огляду на викладене, вбачається, що зміст ч.3 ст.52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року (із змінами і доповненнями), узгоджується із змістом ст.1227 ЦК України. Крім того, зміст зазначених вище норм Закону узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із частиною першою статті 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Також, у постанові від 09 вересня 2020 року по справі № 243/2069/19 Верховним Судом зазначено, що норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не виключають застосування ЦК України про включення до складу спадщини нарахованої, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії, у разі відсутності у померлого членів сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Таким чином, відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім`ї, не скасовує приписів статті 1227 ЦК України. Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, провадження 14-95цс19). Верховний Суд також наголосив, що у разі порушення спадкових прав, особа не позбавлена права на їх судовий захист. Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. При цьому, норми ч.1 ст.46 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини. Як встановлено судом, [PERSON] є братом позивача, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 83613,90 грн., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії (а.с.7, 34). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58938753 від 08.01.2020 року після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. була заведена спадкова справа номер у нотаріуса 1/2020, за зверненням спадкоємця [PERSON] (а.с.8). Згідно вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.01.2020 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М., спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] є його брат - позивач у справі [PERSON] (а.с.7,8). 05.02.2020 року позивач звернувся до Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії після брата в порядку спадкування (а.с.33). 23.04.2020 року відповідно до талону до разового доручення № 923100132566/4 позивач отримав від Гуляйпільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області недоотриману його братом пенсію за період з 01.02.2017 року по 01.12.2017 року в розмірі 51396,08 грн. (а.с.9). 06.08.2020 року позивач звернувся до Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про виплату залишку недоотриманої пенсії після брата в порядку спадкування в сумі 32217,82 грн. (а.с.10). 27.08.2020 року начальником Гуляйпільського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Ликовим А. надано позивачу відповідь на звернення, відповідно до якої розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки відповідно до ст.46 Закону України №1058-ІV (а.с.27-28). Отже, суд доходить висновку, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманої пенсії, що належала брату позивача за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. За таких обставин, позивач, прийнявши спадщину після померлого брата, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії. Тому, правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 року, із змінами і доповненнями, без урахування норм статті 46 цього Закону. Таким чином, у виниклих спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації права позивача, як спадкоємця за законом померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя його брата пенсії. Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням викладених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину недоотриманої пенсії в розмірі 32217,82 грн. в порядку спадкування, що залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , так як це буде ефективним способом захисту порушеного права позивача. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved