Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

04 серпня 2016 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» Державного концерну «Укроборонпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2015 року по 01 липня 2016 року в сумі 29764,41 грн., компенсації за час затримкивиплат в сумі 1655,74 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона з 28 листопада 2012 року по теперішній час працює у відповідача по справі на посаді інженера розрахунків та режимів електричної дільниці. Починаючи з квітня 2015 року відповідач не виплачує їй своєчасно та у повному обсязі заробітну плату. Станом на 01.07.2016 року борг по заробітній платі складає 29764,41 грн. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням розрахованої неї компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати яка складає 1655,74 грн. У судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також уточнила позовні вимоги, з урахуванням наданого відповідачем розрахунку заборгованості по заробітній платі, просила також зобов'язати відповідача під час виплати заборгованості по заробітній платі нарахувати та виплатити на її користь компенсацію у зв'язку із порушенням термінів виплати заробітної плати (а.с.22, 36). Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, згідно яких позов визнав частково в розмірі фактичної заборгованості позивачки яка складає згідно наданої ним довідки за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року включно 25761,56 грн. В решті вимог просив суд відмовити позивачці у стягненні середнього заробітку за час затримки виплати. Також просив розглянути справу за відсутності представника відповідача (а.с.32-35). З'ясувавши вищенаведену позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 28 листопада 2012 року по теперішній час, що підтверджується копією трудової книжки позивача та визнається сторонами (а.с.8-12). Згідно довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 26 жовтня 2016 року № 3-173 загальна заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року включно, становить 25761,56 гривень (а.с.33). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно в робочі дні у строку, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, і погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.. 34 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами та доповненнями), «Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством». Передбачений статтею 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а наявність рішення суду, яким підтверджується факт порушення строків проведення розрахунку з працівником не звільняє його від виконання цього обов'язку. Вказаний висновок відображено в Постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі №6-77цс11. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому суд вважає, що безумовному задоволенню підлягають вимоги позивачки щодо стягнення наявної заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року включно у сумі 25761,56 грн. згідно наданої відповідачем довідки. Щодо решти позовних вимог по стягненню середнього заробітку та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивачки під час виплати заборгованості по заробітній платі належної компенсації у зв'язку із порушенням строків її виплати, то в цій частині слід відмовити з огляду на вищенаведені норми закону. Так, середній заробіток стягується на користь працівника лише за час затримки розрахунку при звільненні - ст.ст. 116,117 КЗпП України. У той же час позивачка продовжує працювати на підприємстві на дату винесення цього рішення. Щодо зобов'язання відповідача нарахувати компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати, то даний обов'язок передбачений безпосередньо ст. 34 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами та доповненнями) і тому додаткового закріплення судовим рішенням не потребує. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 32, 34 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial