Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

06 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» (далі - ТОВ «Очаківський райагрохім»). Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 070500 від 15 серпня 2005 року [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на якій знаходяться багаторічні насадження - виноградники. На даний час земельна ділянка безпідставно перебуває у користуванні відповідача, оскільки будь-яких договорів оренди на вказану земельну ділянку з ТОВ «Очаківський райагрохім» позивачка не укладала. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку повернути земельну ділянку, просить витребувати земельну ділянку з чужого незаконного володіння та зобовязати ТОВ «Очаківський райагрохім» повернути земельну ділянку її власнику разом з багаторічними насадженнями (виноградниками). Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Не заперечує, що спірна земельна ділянка, що належить [PERSON], перебуває у користуванні ТОВ «Очаківський райагрохім» без укладення договору оренди. Пояснила, що на земельні ділянці розташовані багаторічні насадження виноградників, які були висаджені у 2001 року СЗАТ «Ольвія», та на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2009 року перейшли у власність ВАТ «Очаківський райагрохім», реорганізованого у 2011 році в ТОВ «Очаківський райагрохім» і перебувають на балансі останнього. До закінчення плодоношення виноградників вважає неможливим повернення земельної ділянки позивачці, якій неодноразово пропонувалось укладення договору оренди земельної ділянки. Також зазначила, що позивачці щорічно здійснюється оплата за користування її земельною ділянкою. Вислухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, суд дійшов наступного. На підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації від 28 лютого 2005 року № 49 [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,88 га, кадастровий номер 4825182800:01:000:1231, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується копією державного акту серії ЯА № 070500 від 15 серпня 2005 року. Як вбачається з інформації ТОВ «Очаківський райагрохім» від 18 лютого 2019 року № 179, наданої згідно ухвали суду, на вищевказаній земельній ділянці висаджені виноградники ізабельних сортів в кількості 2346 кущів (рік посадки 2001), встановлена шпалера (залізобетонні стовпчики в кількості 677 шт., натягнуто та закріплено дроту в кількості 1128 кг). Факт наявності вказаних насаджень виноградників на спірній земельній ділянці сторони підтвердили також в судовому засіданні, а тому цю обставину суд вважає доведеною. Таким чином, суд вважає встановленим, що на час отримання позивачкою земельної ділянки у власність на ній були розташовані багаторічні насадження - виноградники. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на договір купівлі-продажу виноградників від 05 червня 2009 року №81, укладений між СЗАТ «Ольвія» та ВАТ «Очаківський райагрохім» та на копію передавального акту від 12 квітня 2011 року, укладеного між ВАТ «Очаківський райагрохім» та ТОВ «Очаківський райагрохім». Відповідно до копії ухвали господарського суду Миколаївської області від 19 вересня 2014 року у справі про банкрутство, СЗАТ «Ольвія» ліквідовано. Як вбачається з копії вищевказаного договору та додатків №1 та №2 до нього, предметом купівлі-продажу є насадження виноградників на суму 17390696грн. 40коп. та на суму 19342383 грн. 32 коп., відповідно. Згідно копії передавального акту від 12 квітня 2011 року, ВАТ «Очаківський райагрохім» передало ТОВ «Очаківський райагрохім» основні засоби, оборотні активи, довгострокові та поточні зобовязання правонаступнику ТОВ «Очаківський райагрохім». При цьому, в акті зазначено лише їх загальну вартість. Таким чином, надані представником відповідача докази не підтверджують той факт, що обєктом купівлі-продажу були насадження виноградників, розташовані на земельній ділянці позивачки, та що саме вони передавалися по передавальному акту ТОВ «Очаківський райагрохім». Також вказані обставини не підтверджуються наданими представником відповідача та оглянутими в судовому засіданні записами в балансових книгах за 2008, 2009 роки про те, що на балансі підприємства рахуються виноградники за 2008 рік - на загальну суму 14492217 грн. та за 2019 рік на загальну суму 14507314 грн. За змістом статті 19, частини другої статті 22\~ЗК України багаторічні насадження - це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до частини другої статті 79\~ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Згідно з частиною третьою статті 373\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Враховуючи викладене, у правовідносинах, що склалися між сторонами, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об'єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Таким чином, навіть у разі перебування багаторічних насаджень на балансі підприємства, це не може вважатися підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів від 10 травня 2018 року у справі №495/3710/13-ц. Отже, у 2005 році у власність [PERSON] разом із земельною ділянкою були передані й розміщені на ній багаторічні насадження та з цього часу [PERSON] стала відповідно власником і багаторічних насаджень. Згідно з частиною першою статті 78\~Земельного кодексу\~України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125\~ЗК України в редакції на теперішній час). Відповідно до ст.125 ЗК України в редакції, яка діяла на час передачі позивачці земельної ділянки у приватну власність, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Посилання представника відповідача на отримання позивачкою плати за користування земельною ділянкою (відомість про видачу готівки за земельний пай за 2018 рік) суд не приймає до уваги, оскільки сама ця обставина не свідчить про дотримання передбачених законодавством вимог щодо належного оформлення права користування земельною ділянкою. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ «Очаківський райагрохім» без законних правових підстав користується земельною длінякою, що належить позивачці, а тому її позовні вимоги про витребування земельної ділянки разом з багаторічними насадженнями (виноградниками) є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки витрати на сплату судового збору у розмірі 704 грн.

Outcome: approved