Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

05.08.2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 18.01.2007 р. №49.29/05204/07-ТК000400283 в розмірі 9072,10 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 18.01.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №49.29/05204/07-ТК000400283, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 8253,00 грн. з розрахунку 24,00% річних на строк до 20.01.2009 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за його користуванням та виконати інші зобов'язання за договором. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» належне право вимоги за кредитним договором від 18.01.2007 р. №49.29/05204/07-ТК000400283 до [PERSON]. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, за відповідачем наявна заборгованість у зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути на свою користь. 04.11.2014 року, в судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач 04.11.2014 року в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.01.2007 року Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №49.29/05204/07-ТК000400283, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 8253,00 грн. з розрахунку 24,00% річних. ПАТ «Кредитпромбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі визначеному договором. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» належне право вимоги за кредитним договором від 18.01.2007 р. №49.29/05204/07-ТК000400283 до [PERSON]. Статтею ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином суд приходить до висновку, що 20 травня 2013 року у зобов'язанні за кредитним договором від 18.01.2007 р. №49.29/05204/07-ТК000400283 відбулася заміна кредитора з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк», та до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні, зокрема, право вимагати належного виконання боржником зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умови договору та належним чином свої зобов'язання за кредитним договором від 18.01.2007 р. №49.29/05204/07-ТК000400283 не виконав та має прострочену заборгованість. Відповідно до п. 2.1., позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 20 число кожного місяця, наступного за звітнім, починаючи з 19.01.2007 року, наступним чином: п.2.1.1. кредитного договору, через власний картковий рахунок №26251000115644 в банку, при цьому щомісячний платіж повинен складати 436,21 грн. З розрахунку доданому до матеріалів справи вбачається, що станом 18.07.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 18.01.2007 р. №49.29/05204/07-ТК000400283 становить 9072,10 грн., з яких заборгованість за кредитом - складає 8252,71 грн., заборгованість за відсотками - складає 819,39 грн. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 9072,10 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню та з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» має бути стягнута заборгованість в зазначеному розмірі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved