Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 04 лютого 2016 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт в тому, що [PERSON], [INFO], уродженка м.Луганськ, померла 28 листопада 2015 року в м.Луганськ Луганської області, Україна. В судове засідання заявник не зявився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив розглядати його заяву про встановлення факту смерті без його участі, заяву просив задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, надавши на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника відділу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного: 28.11.2015 року в м. Луганськ померла [PERSON], [INFO], яка є матірю заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.6). В обґрунтування своїх вимог заявник надав лікарське свідоцтво про смерть № 1055 від 28.11.2015 року, та квитанцію до прибуткового касового ордеру КП «Ритуальна служба м. Луганська» від 28.11.2015 року та акт, складений сусідами померлої від 03.02.2016. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 1 Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської області тимчасово окупованими територіями» визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. \~\~\~\~\~\~ Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року, за № 246\\7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» визначено перелік та забезпечено переміщення територіальних органів та установ юстиції Луганської області, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій території, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Згідно цього наказу всі органи та підрозділи, підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та здійснити перереєстрацію. Всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не пройшли перереєстрацію, з 1 грудня 2014 року вважаються не дійсними. Положення цього нормативного акту кореспондується з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовій режим на тимчасово окупованій території України», якою передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою вищезазначеної статті, є недійсними і не створює правових наслідків. \~\~\~\~\~\~ Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 52\\5 від 18.10.2000, в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 1154\\5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті в певний час. Таким чином, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та квитанції до прибуткового касового ордеру містять печатки установ тимчасово окупованої території, тобто ці документи є недійсними та не створюють правових наслідків, але в той же час вони містять фактичні дані відповідно до ст.. 57 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника. Так, зі змісту медичної документації про смерть від 28.11.2015 року вбачається, що [PERSON] померла 28 листопада 2015 року в м. Луганськ (а.с.4), згідно квитанції до прибуткового касового ордера вбачається, що за копку прийнято від [PERSON] суму у розмірі 2061,92 грн. (а.с.5). Також актом від 03.02.2016 року, складеним сусідами та родичами, підтверджується факт смерті [PERSON], [INFO] саме 28 листопада 2015 року в м. Луганськ (а.с. 14). \~\~ Таким чином, вивчивши у сукупності усі наявні докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт смерті [PERSON] 28 листопада 2015 року, у звязку з чим суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved