Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

05.12.2019 року АТ «Державний Ощадбанк банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі також позивач) звернулось в суд з позовом до [PERSON] (далі також відповідач), про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахункового касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №56/13359 від 28.02.2011 року, відкрив [PERSON] рахунок для здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки та відкрив кредитну лінію в розмірі 7600,00 грн., з процентною ставкою 24% відсотків річних, а у разі перевищення витратного ліміту 35% відсотків річних. Позивачем всі зобов`язання за кредитним договором виконані у повному обсязі, але відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 15795,62 грн., яка складається з: 7565,89 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 5258,41 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам кредиту; 1946,61 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 1024,71 грн. три відсотки річних від суми заборгованості. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також сплачену суму судового збору. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 року, який був проведений на підставі розпорядження в.о.керівника апарату Добропільського міськрайонного суду №77 від 05.02.2020 року, вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді Хоменко Д.Є. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив всі слухання справи проводити за відсутністю представника АТ «Ощадбанк», проти винесення заочного рішення банку не заперечував. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідне поштове повідомлення. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи що представник позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2011 року АТ «Ощадбанк» уклало з гр. [PERSON] договір №56/13359 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до додаткового договору №1 від 19.03.2013 року до договору №56/13359 від 28.02.2011 року, про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, була встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 24% відсотки річних та 35% відсотків річних за перевищення витратного ліміту. Так відповідач [PERSON] отримав від АТ «Ощадбанк» на кредитну картку встановлений кредитний ліміт в розмірі 7600,00 грн., що вбачається з додаткового договору №2 до договору №56/13359 від 28.02.2011 року, про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Згідно п.3.3 Договору (в редакції, що викладена у додаткового договорі №1 до договору), відповідач зобов`язаний щомісячно не пізніше 25 числа сплачувати за кредитом всі платежі, передбачені договором. Користування коштами на картці відповідачем, підтверджується випискою по картковому рахунку, які маються в матеріалах справи (а.с.15-22). Але у порушення зазначених норм, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість, станом на 28.10.2019 року, в розмірі 15795,62 грн., яка складається з: 7565,89 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 5258,41 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам кредиту; 1946,61 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 1024,71 грн. три відсотки річних від суми заборгованості. Вищевказані обставини та розрахунок вказаних сум підтверджуються випискою по картковому рахунку, розрахунком заборгованості за основним боргом, процентам, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних витрат станом на 28.10.2019 року (а.с.10-14). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості. Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення грошей в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у договорі строку повернення грошових коштів. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості, вказаному в позовних вимогах. На підтвердження вказаних в позові сум позивачем були надані відповідні розрахунки (а.с.10-14). Відповідачем не були надані докази на спростування цих розрахунків. Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України. Зважаючи на\~викладене,\~вимоги позивача\~підлягають задоволенню\~в повному\~обсязі в\~сумі 15795,62\~грн.,\~яка складається\~з: 7565,89 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 5258,41 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам кредиту; 1946,61 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 1024,71 грн. три відсотки річних від суми заборгованості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved