Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

06 травня 2021 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт належності свідоцтво про право власності на житло виданого 15.02.1999р. Харківським державним комунальним підприємством «Міськелектротранс» ордена Трудового Червоного Прапора ім. 60-річчя Радянської України р. № [NUMBER], яке зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 02 квітня 1999 року під записом у реєстровій книзі за № В-45182 з записом одного із співвласника - [PERSON] , яке дійсно належить [PERSON] , [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.02.1999 року Харківським державним підприємством «Міськелектротранс», р. № [NUMBER] . Приватизацією займалися батьки заявника, оскільки станом на лютий 1999 року їй лише виповнилося одинадцять років, та ніхто не звернув увагу на неправильність написання її повного ім`я на українській мові у свідоцтві про право власності на вище вказану квартиру. Єдиним документом, що встановлювало особу заявника станом на лютий 1999 року було її свідоцтво про народження, в якому її повне ім`я було записано на російській мові - « [PERSON] ». Після отримання паспорту 04.11.2004 року ім`я заявника на українській мові записано як « [PERSON] ». В лютому заявник вирішила здійснити відчуження вищевказаної квартири, під час збирання документів з`ясувалося, що є різниця у написанні по-батькові заявника, а саме в свідоцтві про право власності записано як « [PERSON] », а в паспорті як « [PERSON] ». Тобто було допущено не вірний переклад повного ім`я [PERSON] з російської мови на українську, у зв`язку з чим заявник і була вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення. Призначено судове засідання. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року залучено до участі у цивільній справі № 639/2936/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, в якості заінтересованих осіб - [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Харківської міської рада у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність, та просила ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. Заінтересовані особи [PERSON] , та [PERSON] в судове засідання не з`явилися надали заяви про слухання справи у їх відсутність, заперечень щодо заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України, п.п.4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 1988 року, повне ім`я заявника записано на російській мові як « [PERSON] ».(а.с.7) Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи, виданого Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 04.11.2004 року, повне ім`я заявника записано як « [PERSON] ». (а.с.4-5) Відповідно до копії картки платника податків повне ім`я заявниці записано як « [PERSON] ». (а.с.6) Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 15.02.1999 Харківське державне підприємство «Міськелектротранс» посвідчено, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира зареєстрована у Харківському міському бюро технічної інвентаризації та записана у реєстрову книгу за № В-45182 від 02.04.1999 року. (а.с.8) З довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 16.03.2021 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.10) Тобто, при заповненні свідоцтва про право власності на житло від 15.02.1999 року помилково було зазначено повне ім`я заявника « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Факт встановлюється для реалізації права заявника на розпорядження належним їй нерухомим майном. Іншим шляхом встановити вказаний факт немає можливості. Сукупність особистих даних про особу, відносно якої складені вищенаведені документи, дають достатні підстави ідентифікувати її як заявника, [PERSON] , [INFO] , встановивши факт належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 15.02.1999 року. Згідно з ч.1 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності свідоцтва про право власності потрібно заявнику для вільного володіння та розпорядження своїм майном, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved