Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на його користь на його утримання до досягнення ним двадцяти трьох років, в зв'язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частини доходів (заробітку). Позов мотивує тим, що він народився [INFO] року та його батьком є [PERSON]. [INFO] року йому виповнилось 18 років. Його матір працює в'язальницею в ПП [PERSON], де одержує мінімальну заробітну плату та по мірі своїх можливостей постійно надає йому матеріальну допомогу, яка задовольняє його потреби лише в незначній частині. Навчаючись в університеті, він повинен самостійно забезпечувати себе всіма засобами необхідними для навчального процесу, а також харчуванням, одягом. Оплачувати своє проживання в гуртожитку та оплачувати проїзд, у зв'язку з чим і потребує матеріальної допомоги. Батько не надає йому допомогу в добровільному порядку, хоч працює головним енергетиком в КСП «Зарічне» та має стабільний дохід в вигляді зарплати. З відповідача за рішення Олександрійського міськрайонного суду стягнуто аліменти на утримання його сестри [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на ст., ст.199, 200 СК України просить вимоги задовольнити. Згідно ухвали суду від 24.04.2014 року [PERSON] було залучено до участі по справі в якості третьої особи. Позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові, пояснивши, що він навчається в вищому навчальному закладі з 01.09.2013 року, спочатку отримував стипендію в розмірі 720 грн., а з січня 2014 року стипендію не отримує. Проживає в гуртожитку, за який батьками було оплачено 2 600 грн.. Матір працює у приватного підприємця та отримує мінімальну зарплату десь 1200 грн., крім того за рішенням суду вона отримує аліменти в сумі 350 грн. на утримання його меншої сестри, інших доходів не має. Оскільки йому матеріальну допомогу надає лише матір, просить стягнути аліменти з батька на час його навчання, так як йому потрібні кошти на навчання, харчування, одяг та інші потреби. Не заперечує того, що в серпні 2013 року батько заплатив 1000 грн. за заміну вікна в гуртожитку, а навесні 2013 року купив йому мобільний телефон за 950 грн.. Десь в середньому 2 рази на місяць він приїжджає в гості до бабусі, яка проживає в с.Новий Стародуб. Бабуся дає йому по 200 грн. та продукти харчування, а батько йому грошових коштів не давав. Згоден з тим, що якщо батько зараз не працює, щоб він платив йому аліменти в розмірі 300 - 350 грн.. Відповідач не заперечує проти того, щоб платити аліменти на утримання сина, але просить врахувати те, що він з лютого 2014 року звільнився за власним бажанням та з березня 2013 року має статус безробітного, в зв'язку з чим перебуває на обліку в Олександрійському МРЦЗ, де ще не отримував державної допомоги, але надав туди довідку, що його середньомісячний заробіток становить десь 2 000 грн.. Згоден платити на утримання сина десь 200 грн. чи трохи більше. В період шлюбу в 2010 році він з дружиною придбали квартиру [ADDRESS], де зараз проживає його бувша дружина та їх дочка. Він на теперішній час проживає разом з матір'ю в с.Новий Стародуб Петрівського району, де ведуть спільне господарство. Має земельний пай, який він здав на період з 2012 по 2014 рік в оренду ПСП «Зарічне» та отримав за це в 2012 році грошові кошти в сумі 50 000 грн. Інших доходів немає. Третя особа, [PERSON], яка є матір'ю позивача, позов сина підтримує, пояснивши, що син є студентом, денної форми навчання, стипендії не отримує; проживає в гуртожитку та за рік його проживання, нею та відповідачем заплачено 2600 грн., про що надала відповідні докази. Вона працює у приватного підприємця та отримує мінімальну зарплату; батько в добровільному порядку допомоги сину не надає. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання меншої дочки, що становить 350 грн. в місяць, інших доходів не має. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], народився [INFO], його батьками є - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Позивач навчається на 1-му курсі денного відділення Навчально - наукового інституту історії і філософії Черкаського національного університету ім. Б.Хмельницького, термін навчання з 01.09.2013 року по 01.07.2017 року, що підтверджується довідкою від 17.09.2013 року (а.с.5). Згідно пояснень сторін, позивач з відповідачем проживають окремо. Відповідач не працює, перебуває на обліку в Олександрійському МРЦЗ, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], але не надає добровільно допомоги сину, який є повнолітнім та навчається. Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». А тому, з врахуванням того, що за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також інших обставин справи і доходу відповідача, який є безробітним, а також те, що відповідач за віком та станом здоров'я є працездатним та має можливість працювати та згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн. чи трохи більше, а згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами у справі, не підлягають доказуванню; з урахуванням вищевказаних обставин справи та

Outcome: partial