Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

05 березня 2020 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців стосовно її колишнього чоловіка [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати за адресою її проживання [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань до 300 м до місця її проживання [ADDRESS] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборонити вести листування, телефонні переговори із нею, спілкуватись із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити наближатись на відстань 300 м до місця навчання сина [PERSON] [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що систематично впродовж 2014 2020 років потерпає від насильства, яке чинить над нею [PERSON] , шлюб з яким розірвано 14 вересня 2015 року. Кривдник проти її волі проживає у її житлі за адресою [ADDRESS] , хоча й не зареєстрований за даною адресою. Не полишає її помешкання після розірвання шлюбу, вчиняє домашнє насильство й стосовно їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина постійно стає свідком вчинення домашнього насильства над нею. Згідно ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. \~ \~ \~ \~ 25 березня 2014 року кривдник по відношенню до неї вчинив дії психологічного характеру: застосовував нецензурну лайку, образи. 8 квітня 2014 року суддею Старокостянтинвіського районного суду було винесено постанову у справі № 683/1037/14-п про визнання винним кривдника у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.І ст. 173-2 КУпАП. 23 листопада 2014 року кривдник знову ображав її, погрожував фізичною розправою. 11 грудня 2014 року суддею Старокостянтинвіського районного суду було винесено постанову у справі № 683/3620/14-п про визнання винним кривдника у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.І ст. 173-2 КУпАП. Кривдник, до того ж, у 2015 та 2016 роках уникав проходження корекційної програми у зв`язку із вчиненням насильства у сім`ї. Внаслідок чого Старокостянтинвіським районним судом були винесені постанови у справі № 683/141/15-п від 22.01.2015 року, № 683/919/16-п від 17.05.2016 року та у справі № 683/168/16-п від 22.01.2016 року про визнання винним кривдника у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. [PERSON] зловживає спиртними напоями, тож в стані алкогольного сп`яніння часто вчиняє сварки за місцем її проживання. Вже після розірвання шлюбу, 24 й 25 листопада 2015 року знову вчинив сварку, яка мало не закінчилася бійкою. 01 грудня 2015 року суддею Старокостянтинвіського районного суду було винесено постанову у справі № 683/2991/15-п про визнання винним кривдника у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.І ст. 173-2 КУпАП. 10 грудня кривдник знову вчинив насильство в сім`ї стосовно неї, в зв`язку із чим суддею Старокостянтинвіського районного суду 17 грудня 2015 року було винесено постанову у справі № \~ \~ \~ \~683/3620/14-п про визнання винним кривдника у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.І ст. 173-2 КУпАП. Подібне мало місце й 15.08.2018 року, внаслідок чого суддею Старокостянтинвіського районного суду було винесено постанову у справі № 683/2150/18 про визнання винним кривдника у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.І ст. 173-2 КУпАП. Постанови про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2. ст.173-2 КуПАП були винесені 18.04.2016 року у справі № 683/675/16-п, 19.08.2019 року у справі № 683/1701/19 та № 683/1996/19. Домашнє насильство стосовно неї було вчинене кривдником і 13 червня 2019 року, в результаті чого в справі № 683/1724/19 суддею Старокостянтинвіського районного суду було винесено постанову про притягнення кривдника до відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП. 10 січня 2020 року кривдник, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знову вчинив домашнє насильство, а тому постановою судді Старокостянтинвіського районного суду був вкотре притягнутий до відповідальності за ч.2 ст 173-2 КУпАП, справа № 683/79/20 від 04.02.2020 року. Кривдник приходить\~до її\~помешкання,\~хоча вона\~заборонила йому,\~залякує її\~й її\~дітей,\~поводиться агресивно\~в присутності\~дітей кричить\~на неї,\~обзиває нецензурними\~словами,\~лається,\~погрожує.\~Психологічне насильство,\~яке вона\~змушена терпіти,\~завдає шкоди\~її психологічному\~й фізичному\~здоров`ю.\~Вона налякана й пригнічена, не можу жити нормальним життям, постійно відчуває тривогу, що кривдник знову чинитиме насильство в її помешканні. Особливо від цих чвар страждає син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи своєчасно сповіщеним про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] систематично впродовж 2014 2020 років потерпає від насильства, яке чинить над нею [PERSON] , шлюб з яким розірвано 14 вересня 2015 року. Кривдник проти її волі проживає у її житлі за адресою [ADDRESS] , хоча й не зареєстрований за даною адресою. Не полишає її помешкання після розірвання шлюбу, вчиняє домашнє насильство й стосовно їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] , оскільки дитина постійно стає свідком вчинення домашнього насильства над нею. 25 березня 2014 року кривдник по відношенню до неї вчинив дії психологічного характеру: застосовував нецензурну лайку, образи. 23 листопада 2014 року кривдник знову ображав її, погрожував фізичною розправою. Кривдник, до того ж, у 2015 та 2016 роках уникав проходження корекційної програми у зв`язку із вчиненням насильства у сім`ї. [PERSON] зловживає спиртними напоями, тож в стані алкогольного сп`яніння часто вчиняє сварки за місцем її проживання. Вже після розірвання шлюбу, 24 й 25 листопада 2015 року знову вчинив сварку, яка мало не закінчилася бійкою. 10 грудня кривдник знову вчинив насильство в сім`ї стосовно неї, подібне мало місце й 15.08.2018 року. Кривдник приходить\~до її\~помешкання,\~хоча вона\~заборонила йому,\~залякує її\~й її\~дітей,\~поводиться агресивно\~в присутності\~дітей кричить\~на неї,\~обзиває нецензурними\~словами,\~лається,\~погрожує.\~Психологічне насильство,\~яке вона\~змушена терпіти,\~завдає шкоди\~її психологічному\~й фізичному\~здоров`ю.\~Вона налякана й пригнічена, не можу жити нормальним життям, постійно відчуває тривогу, що кривдник знову чинитиме насильство в її помешканні. Особливо від цих чвар страждає син [PERSON] , [INFO] . Дитина стала дуже наляканою. Вказані обставини підтверджуються: довідкою про склад сім`ї від 27.01.2020 року за № 50, виданою Стецьківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області; направлення сім`ї/особи до іншого суб`єкта для надання соціальних послуг № 3 від 21.12.2018 року [PERSON] ; заочним рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14.09.2015 року; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП від 18.10.2018 року, справа № 683/2150/18; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 19.08.2019 року, справа № 683/1707/19; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 19.08.2019 року, справа № 683/1996/19; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 18.09.2019 року, справа № 683/1724/19; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 04.02.2020 року, справа № 683/79/20; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 17.05.2016 року, справа № 683/919/16-п; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 18.04.2016 року, справа № 683/675/16-п; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 22.01.2016 року, справа № 683/168/16-п; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 17.12.2015 року, справа № 683/3123/15-п; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 01.12.2015 року, справа № 683/2991/15-п; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 22.01.2015 року, справа № 683/141/15-п; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпАП від 11.12.2014 року, справа № 683/3620/14-п; постановою про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП від 08.04.2014 року, справа № 683/1037/14-п; свідоцтвом про народження [PERSON] від 01.04.2014 року; терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 11.02.2020 року. Розділом IV глави 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст.\~1\~цього Закону домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У частині 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6\~ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved