Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

06.05.2020 року до суду звернулася позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця до відповідача [PERSON] 27.05.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження, в підготовче судове засідання на 11.09.2020 року. 11.09.2020року в підготовчому судовому засіданні оголошено переву до 09.11.2020 року в зв`язку з витребуванням доказів. 09.11.2020 року проведене підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду на 09.11.2020 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача - заборгованість у сумі 15169.10 грн. за укладеним кредитним договором № б/н від 06.04.2007 року, і понесені судові витрати по сплаті судового збору . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [PERSON] звернувся до «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим написав заяву б/н від 06.04.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21600.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [PERSON] , підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Укладеним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. [INFO] позичальник [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.09.2016 року . Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників в зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцем, який проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини є [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 12.11.2017 року була направлена претензія кредитора до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. 07.06.2018 року позивачем була отримана відповідь Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. 04.12.2019 року до спадкоємця [PERSON] , направлено лист - претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 06.04.2007 року становить 15169.10 грн., яка складається з наступного: -6680.94 грн., заборгованості за кредитом. -8488.16, заборгованість за відсотками. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з правонаступника боржника, що й стало підставою звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За доводами позивача судом встановлено, що [PERSON] звернувся до «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим написав заяву б/н від 06.04.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21600.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . [PERSON] , підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. [INFO] позичальник [PERSON] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.09.2016 року . Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Таким чином кредитні зобов`язанні, що виникли між позивачем та померлим [PERSON] , допускають правонаступництво. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно матеріалів спадкової справи № 40/2016, відкритої після померлого [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] ,. подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] ,. та 16.12.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину. Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини на користь відповідача [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] , є його правонаступником та до неї може бути пред`явлена вимога про повернення боргу, як до спадкоємців боржника. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 1281 ЦК України - Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. З наданих матеріалів судом встановлено, що позивачеві невідомо було про смерть боржника на дату його смерті [INFO] і коли саме такі відомості ним були отримані невідомо. Проте 08.10.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори. Таким чином станом на 08.10.2017 року позивачеві вже було відомо про смерть позичальника та відкриття спадщини. Але протягом шести місяців позивач свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину не пред`явив. Крім того, згідно розрахунку заборгованості судом встановлено, що з 14.09.2017 року вже після смерті позичальника, були внесені грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом в сумі 40322.00 грн. Таким чином спадкоємцем померлого в повному обсязі погашена заборгованості за укладеним кредитним договором за тілом кредиту в сумі 21600 грн., а також інші нарахування. Крім того позивач згідно поданої позовної заяви просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним з позичальником [PERSON] 06.04.2007 року, а до позовної заяви додав анкету-заяву [PERSON] , датовану 23 квітня 2007 року. Таким чином доказів того, що з позичальником [PERSON] , укладався кредитний договір 06.04.2007 року позивачем не надано. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином позивач не надав суду належних і допустимих доказів укладення з позичальником кредитного договору 06.04.2007 року та наявності за даним договором заборгованості, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті с удового збору в с умі 2102.00 грн. покласти на позивача , оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed