Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

05 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 14 серпня 2008 року між ним та Маріупольською філією АКБ «Форум», правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є відповідач, був укладений кредитний договір № 0329/08/15-А. Згоду на укладення цього договору у письмовому вигляді дала його дружина, [PERSON], яка й виступила поручителем. За умовами договору Банк зобов'язався надати йому кредит в сумі 50673 доларів США для придбання автомобіля Хюндай, 2008 року випуску під 13% річних. Він, як позичальник, зобов'язаний був щомісячно повертати Банку по 604 долари США та сплачувати проценти за користування кредитними коштами, вносячи грошові кошти на спеціальний відкритий йому рахунок у Лівобережному відділенні Маріупольської філії АКБ «Форум». Проте насправді, він в Банку грошові кошти не отримував. Банк перерахував на рахунок автосалону «Автотрейдинг» в місті Донецьку 245 460 гривень в рахунок вартості автомобіля за мінусом передплати. Зі змісту п. 1.1 Кредитного договору вбачається, що іноземна валюта надавалась йому, резиденту України, для придбання автомобіля на території України, тобто для розрахунку з резидентом України, який повинен бути здійснений в гривні. Більш того, Банк сам здійснював платіжну операцію з продавцем у гривні. Проте ні він, як позичальник, ні Банк «Форум» не мали на момент укладення угоди індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій. Йому для покупки автомобіля необхідні були гривні, а не долари США. Банк, розуміючи це, не передавав йому зазначені в договорі долари США, а перерахував в автосалон грошові кошти в національній валюті України. Оформлення ряду документів перед підписанням кредитного договору: анкети, заявки, розрахунок витрат на покупку автомобіля, меморіального ордеру № 23926, де упоминається іноземна валюта - долари США, носило формальний характер, оскільки долар США виступав не як засіб платежу, а як еквівалент гривні, яка необхідна для розрахунку за автомобіль, тобто для використання кредиту за цільовим призначенням. Цей факт підтверджується меморіальним ордером. Таким чином, насправді кредитний договір в доларах США є удаваним правочином та покриває інший правочин, а саме кредитний договір в національній валюті, який сторони мали на увазі при укладанні та який відповідає діючому законодавству України. Він щомісячно до серпня 2012 року виконував свої зобов'язання, здаючи в касу Банку гривні. Проте в жовтні 2014 року він дізнався про порушення його права, коли відповідач направив йому письмову вимогу про дострокове погашення кредитних зобов'язань, а потім звернувся до Приморського районного суду міста Маріуполя з позовом до нього та його дружини про стягнення заборгованості за кредитним договором, де заборгованість визначена в доларах США. Просив суд визнати кредитний договір № 0329/08/15-А, укладений 14 серпня 2008 року між ним та АКБ «Форум», удаваним правочином та визнати даний договір укладеним у національній валюті України на суму 245 460 гривень. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, проте за участі його представника [PERSON], яку він уповноважив на представництво його інтересів в суді. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, до суду не з'явився, від якого на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, за участі іншого представника позивача, [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, в ході розгляду справи позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю та пояснила, що вони вважають вимоги Банку удаваними, які приховували інший справжній правочин. Коли родина її довірителя вирішила придбати автомобіль, вони підібрали салон, марку. Салоном виявився Автотрейдинг ТОВ «Фортуна ЛТД». При перших переговорах позивачу було роз'яснено, що при придбанні автомобіля громадянами України, розрахунок повинен бути в національній валюті, якою була визначена гривня. Перший внесок, який складав 10% від вартості, вносився в касу позивачем, для кінцевого розрахунку необхідно було залучити додаткові ресурси. [PERSON] знав, що він є резидентом України, і Банку було відомо, що автомобіль придбається на території України, тому [PERSON] необхідні гривні, про що і йшла мова при укладанні кредитного договору. Сума в доларах зазначалась лише для еквівалента, як зазначено в п. 1.1 договору, тільки це свідчить вже про розрахунок. Дійсно, Банк розумів, що у [PERSON]. немає індивідуальної ліцензії, також індивідуальної ліцензії не було й у продавця, а Банк виступав не лише кредитодавцем, а ще й як агент валютного регулювання та контролю. Завідомо Банк на це не пішов би. Кредит був наданий саме на покупку автомобіля Хюндай ВераКруз, 2008 року випуску. Крім того, зі слів її довірителя, [PERSON], що підтверджується документально, він не отримував грошових коштів ані в гривнях, ані в доларах США, він не подавав заявку на видачу готівки. З ксерокопії заяви № 23938 вбачається, що там відсутній його підпис, немає його підпису й на квитанції № 23658 від 14 серпня 2008 року, де зазначена сума, курс, та сума в гривнях до видачі. В гривнях йому необхідні були гроші для повного розрахунку з автосалоном, і він своїм підписом доручив Банку перерахувати ці кошти, тому зазначено що операція проведена Банком. Усі документи, в тому числі меморіальний ордер, заява, були оформлені Банком формально, а її довіритель підписав договір, оскільки не володіє банківською справою. Йому по сьогодення не відомо про всі меморіальні ордери, заявки та інші документи, оскільки він здавав в касу в рахунок погашення кредиту грошові кошти саме в гривнях, а як Банк їх зараховував невідомо. У подальшому представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, до суду не з'являлась за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність. Крім того, представником відповідача [PERSON] надано суду письмові пояснення та заперечення проти позову, які він просив врахувати при вирішенні справи по суті. В письмових поясненнях та запереченнях проти позову, представник відповідача [PERSON] зазначав, що 14 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0329/08/15-А, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 50 673 доларів США для придбання автомобіля Хюндай, модель Вера Круз, 2008 року випуску зі строком користування по 14 серпня 2015 року. Відповідно до п.п. 3.1.1 Кредитного договору, сторони домовились про надання позичальнику кредитних коштів шляхом їх перерахування за наданими позичальником платіжними документами, перерахування на поточний, картковий рахунок. Надання кредитних коштів в сумі 50 673 доларів США підтверджується заявкою на видачу готівки № 239 38 від 14 серпня 2008 року та валютним меморіальним ордером № 23926 від 14 серпня 2008 року. За користування кредитними коштами встановлено плату у розмірі 13% річних, які [PERSON] зобов'язався повертати відповідно до п. 1.3. кредитного договору. Проценти за користування кредитними коштами [PERSON] сплачує самостійно в валюті кредиту щомісячно, не пізніше 20-го числа кожного місяця. Згідно п. 2.3 кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно в сумі не менше 604 долари США. Так, позивач частково виконував умови кредитного договору до липня 2012 року, що підтверджується ним у заявленому позові, але з 21 серпня 2012 року повністю перестав сплачувати кредит. Таким чином, позивач сплачував кредит в порядку та строки, визначені кредитним договором в валюті долар США, тобто прийняв та виконував укладений з ПАТ «Банк Форум» кредитний договір, зокрема відповідно до виписки по особовому рахунку. Більш того, вже після укладання кредитного договору, між сторонами укладались додаткові угоди до кредитного договору з реструктуризації заборгованості за ініціативою саме позивача, та саме в валюті кредиту долар США, що свідчить про свідоме визнання умов кредитного договору зі сторони позивача та підтвердження його дії. Крім того, 05 листопада 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум» було укладено іпотечний договір для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, предметом якого виступила двокімнатна квартира [ADDRESS]. Запис про це було внесено до відповідних Державних реєстрів іпотеки та обтяжень нерухомого майна одночасно з укладанням іпотечного договору. З огляду на витяги з таких реєстрів, валютою кредиту є долар США, що додатково підтверджує обізнаність та згоду позивача з умовами кредитного договору. У разі незгоди з умовами кредитного договору , споживач міг скористатись своїм правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Таке право передбачено й умовами кредитного договору. Проте споживач не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення договору, а отримав грошові кошти та скористався ними у повному обсязі. Отже, доводи позивача, що правочин є удаваним, нічим не обґрунтовано, оскільки при підписанні даного Договору [PERSON] ознайомився та погодився з його умовами, виконував ці умови певний час, волевиявлення споживача щодо отримання кредиту та його сплати було вільним та відповідало його внутрішній волі. Крім того, всупереч доводам позивача, Банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську і генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій, мав право здійснювати кредитування в іноземній валюті, що відповідає нормам діючого законодавства. Отже, сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо його предмету, строку, ціни, що відображає їх повне розуміння предмету договору та його інших питань. Просив суд у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч. 4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0329/08/15-А на суму 50 673 долари США строком по 14 серпня 2015 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 13 % річних. При цьому, в порядку забезпечення повернення [PERSON] кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) 14 серпня 2008 року був укладений договір поруки № 0329/08/15-А (ІІ) між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON], відповідно до умов якого у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та цьому договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У позовній заяві позивач [PERSON] наголошував на тому, що вищевказаний кредитний договір, укладений між ним та АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», на надання йому кредиту в доларах США є удаваним правочином, оскільки він не отримував грошових коштів в доларах США. Він взагалі особисто не отримував коштів готівкою, оскільки даний кредит брався ним для розрахунку за покупку автомобіля, тому кредитні кошти були переведені Банком на рахунок автосалону саме в національній валюті. Таким чином, предметом договору були кредитні кошти саме в гривні, а долар виступав лише її еквівалентом, а не засобом платежів, що й мали на увазі сторони під час укладення кредитного договору. Проте суд не може погодитись з доводами позивача, з огляду на наступне. Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Цивільного кодексу України, та межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності, що обумовлюють розумний баланс між комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Та запровадження наведених принципів має на меті фактичну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, оскільки договір представляє спільну волю його сторін на досягнення правового результату. Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, зокрема, передбачено, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року , відповідно до статті 2 якого, банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми. Та за загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладення договору. Так, відповідно до умов Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 50 673 долари США з терміном повернення кредиту по 14 серпня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 13,00 % річних. Відповідно до наявних у справі письмових доказів, а саме заяви [PERSON] на видачу готівки № 23938, яка підписана ним особисто, Банк видав позичальнику 14 серпня 2008 року кредитні кошти в загальній сумі 50 673 долари США, що еквівалентно 245 460, 01 гривень, що також підтверджується меморіальним ордером № 23926 від 14 серпня 2008 року. Проте як вбачається з меморіального ордеру № 23108 від 14 серпня 2016 року та квитанції № 23658 про здійснення валютно-обмінної операції, еквівалент суми кредиту 50 673 долари США при валютному обміну склав 233 095, 80 гривень. Саме ця сума за заявою [PERSON] на переказ готівки № 23107 від 14 серпня 2008 року була переведена Банком на рахунок ТОВ «Фортуна ЛТД». Даний факт підтверджується самим позивачем, який в позовній заяві просить визнати кредитний договір № 0329/08/15-А від 14 серпня 2008 року, між ним та АКБ «Форум» укладеним в національній валюті саме на суму 245 460 гривень, зазначаючи при цьому, що вся сума кредиту була переведена Банком на рахунок автосалону в рахунок купівлі автомобіля, в той час, коли на рахунок автосалону було переведено саме 233 095, 80 гривень. Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] отримав кредитні кошти саме в доларах США в сумі 50 673, що в еквіваленті складало 245 460, 01 гривень, проте при конвертації даних валютних коштів у зв'язку з різницею курсів долару зазначена сума в 50 673 долари США склала 233 095, 80 гривень, що свідчить про особисте отримання позивачем кредиту саме в доларах США. За положеннями статей 626 - 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір, та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В кредитному договорі визначено розмір позики, строк повернення, а також пунктом 2.3 Кредитного договору зазначено якою є щомісячна сума мінімально необхідного платежу, оскільки визначено що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 604,00 долари США на відкритий йому позичковий рахунок № [NUMBER] в Лівобережному відділенні Маріупольської філії АКБ «Форум». Зокрема, той факт, що позичальник був повідомлений володів інформацією щодо значного здороження кредиту та висловлювала свою згоду на укладення Кредитного договору саме в іноземній валюті на умовах визначених та відображених у Кредитному договорі, свідчать ті обставини, що [PERSON] двічі укладав з банком додаткові угоди. Так, 08 вересня 2009 року, між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0329/08/15-А від 14 серпня 2008 року, в якій було змінено п. 2.3 зазначеного кредитного договору, та викладено в наступній редакції: «Позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами згідно з Додатком № 1 (Графік повернення кредиту та сплати процентів) до цієї Додаткової угоди, але в сумі не менше 952,43 долари США». 05 листопада 2010 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2, якою, зокрема, було змінено кінцевий строк повернення кредитних коштів, та визначено, що кредитні кошти надаються строком до 14 серпня 2018 року. Крім того, 05 листопада 2010 року між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором та додаткових угод до нього, передав в іпотеку Банку двокімнатну квартиру [ADDRESS] Таким чином, укладаючи з Банком додаткові угоди та іпотечний договір, позивач [PERSON] підтверджував свою згоду з умовами кредитного договору, який є предметом позову, щодо розміру, порядку розрахунку та порядку щомісячної сплати платежів за кредитом та процентами в іноземній валюті. На момент укладення договорів [PERSON] не навів жодних зауважень щодо змісту цих правочинів, не звертався до банку з пропозиціями щодо викладення у певній редакції чи зміни умов договорів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що при укладенні спірного кредитного договору сторони досягли домовленості за всіма істотними умовами, в тому числі і за валютою кредитування. Отже, [PERSON] обрав валюту кредиту свідомо, воля позивача відповідала волевиявленню, про що свідчать не тільки його дії під час укладення угоди, а і виконання ним умов договору протягом 2008-2012 років. Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснював платежі шляхом валютно-обмінної операції за курсом долару США до гривні, які спрямовані на погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом. Також є безпідставними посилання [PERSON] та його представника [PERSON] як на підставу недійсності договору, на порушення валютного законодавства. Так, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. У відповідності до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня, у зв'язку з чим грошове зобов'язання у договорі повинно бути виражено в національній валюті України. Дане положення в цілому кореспондується з ч.1 ст. 192 ЦК України, відповідно якої законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання повинно бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони за договором можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Іноземна валюта, як засіб платежу, зокрема за зобов'язаннями, відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України може використовуватися в Україні лише у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до ст.5 цього Декрету, операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету. Статті 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією має право здійснювати операції з- надання кредитів в іноземній валюті. При цьому індивідуальної ліцензії відповідно до пп. «в» п.4 ст.5 Декрету КМУ на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті не вимагається. Виходячи з того, що АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», має банківську ліцензію та дозвіл на здійснення операцій в іноземній валюті (а.с.51-56), він мав право на укладання зі [PERSON] кредитного договору в іноземній валюті - в доларах США та має право вимагати виконання зобов'язань за даним договором у валюті кредитування. І такий договір не суперечить чинному законодавству. Зокрема, рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2016 року та набрало законної сили, з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором № 0329/08/15-А від 14 серпня 2008 року у розмірі 30 402, 71 доларів США, що еквівалентно 455128, 57 гривень, а також судовий збір по 1827 гривень з кожного. Отже, кредитний договір № 0329/08/15-А від 14 серпня 2008 року, укладений між АКБ «Форум», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] вже був предметом судового розгляду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року, яке набрало законної сили 12 травня 2016 року, про стягнення заборгованості солідарно з позивача [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» за спірним кредитним договором, є обов'язковим до виконання та ухваленим на підставі діючого законодавства, якому не суперечать умови кредитного договору, що є предметом позову. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни про визнання кредитного договору недійсним, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed