Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

05 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 травня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 54. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння і довіри. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з початку 2016 року, проживають окремо з березня 2016 року. Спільне господарство не ведуть. Примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливими і такими, що суперечать її інтересам. Спору про поділ майна немає. Діти проживатимуть разом з нею, кошти на їх утримання відповідач надаватиме у добровільному порядку за їх домовленістю. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилась, подала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON] [INFO], зареєстровано 14 травня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 54, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 14 травня 2005 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що убачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області (а.с. 9, 10). За час подружнього життя сторонами не створено дружної родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинено. Беручи до уваги зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 200 ЦПК України передбачено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 704,80 гривень судового збору (а.с. 1). За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 352,40 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (704,80 х 0,5 = 352,40). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 352,40 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved