Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 04 червня 2018 року, позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Герцаївського районного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 15 березня 2013 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу був виданий кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30.00 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.\~\~Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до 2.1.1.12.6 умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 365-366 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердафту), оплати\~\~винагороди банку власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг.\~\~Відповідно до п. 2.1.1.7.6 кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5%\~\~від суми позову. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, не сплачує кредит, в зв'язку з чим станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість в розмірі 49517 грн. 17 коп. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором та судовий збір в сумі 1762 грн. 00\~\~коп. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав письмове клопотання про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав та ухвалив постановити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 24 липня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. З копії доданої до справи заяви, судом встановлено, що 15 березня 2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання [PERSON] до умов із Памяткою та Правилами надання банківських послуг та тарифів в КБ «Приватбанк». Відповідно до положень ч.1, ч.3\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість його сторін. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами ч.1 ст.1067, ч.1 ст.1054 ЦК України\~договір банківського рахунка та кредитний договір укладаються на умовах, погоджених обома сторонами. Разом з тим, позивач не довів належними та допустимими доказами, що відповідач погодив умови кредитного договору, до якого він приєднався. Згідно вимог\~ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Тому всі погоджені сторонами умови такого договору, навіть якщо вони викладені у кількох різних документах, повинні бути зафіксовані у письмовій формі та підписані обома сторонами. При цьому позивач не надав суду підписаний відповідачем примірник умов і Правил надання банківських послуг та тарифів на банківські послуги. Тому суд не має можливості встановити, до яких саме умов кредитного договору приєднався відповідач та які саме тарифи слід застосовувати до наданих йому банківських послуг. Відповідач не підписував жодних документів, в яких викладені умови кредитного договору. Позивачем подано суду примірник Умов і Правил надання банківських послуг, який є витягом із сайту банку затвердженим наказом від 06 березня 2010 року, а не на момент укладення договору чи отримання відповідачем кредиту( згідно підписаної заяви 15 березня 2013 року). З витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» датовані 01.01.2013 та 01.04.2015 роками, досліджена судом не може вважатися такою, що діяла станом на момент укладення договору. Анкета заява про приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг не містить відомості, яку саме суму кредиту отримав [PERSON], під якими відсотками. Згідно наданих представником позивача розрахунку за договором без номера від 15.03.2013 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом 30 квітня 2018 року має заборгованість у розмірі 49517 грн. 17 коп., яка складається з наступного: 340.00 грн. заборгованість за кредитом; 42443,02 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3900 грн. заборгованість за пенею та комісією;, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2334,15 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638ЦК України). Умови та правила надання банківських послуг надані позивачем не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника від 15.03.2013 року відсутня домовленість щодо сплати відсотків, пені та штрафів за невиконання договору. При цьому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобовязання зі сплати пені, штрафів та комісії в разі порушення зобовязання з повернення кредиту. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320 цс16 та правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 578/132/16-ц. Згідно пункту 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним»\~та пункту 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від\~\~\~\~ 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов'язків. Тому вимоги АТ КБ «Приват Банк» про стягнення з [PERSON] на підставі статей\~526,\~625,\~629,\~1054 ЦК України\~заборгованості за кредитним договором, який є неукладеним, не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 626,628,638,1054,1055,1067 та

Outcome: dismissed