Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

05.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, шляхом вступу в управління та володіння майном та визнати за нею, в порядку спадкування за законом правонаступником прав та обов'язків забудовника, [PERSON], померлої [INFO] року, на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим, що вищевказана частка належить [PERSON], на якій правовстановлюючий документ так і не був отриманий. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, та державний акт на право власності на земельну ділянку відсутні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-7574, [PERSON] належить 1/2 частина незакінченого будівництвом, готовністю 95 %, жилого будинку, розташованого в [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина незакінченого будівництвом, готовністю 95 %, жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43117802 від 01.03.2016 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється: -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.03.1962 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 28.10.1982 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засідання було встановлено, що [PERSON] з 15.01.1999 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], тобто [PERSON] вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 26.01.2016 року за № 31/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, та державний акт на право власності на земельну ділянку відсутні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved