Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

06.03.2015р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Слов'янської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він перебував у шлюбі з [PERSON] з 26.11.2011р. У них народився син - [PERSON], [INFO]. народження. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 06.10.2014р. по справі №243/4400/14 шлюб між ними було розірвано і вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частки усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв'язку з тим, що відповідачка після розлучення не дозволяла йому бачитись з дитиною, він вимушений був звернутись до органу опіки та піклування. Відповідно до протоколу №13 від 27.11.2014р. «Про визначення порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні батька» йому була надана можливість спілкуватись з сином [PERSON], [INFO], за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, та встановлений час спілкування: перша та третя неділя місяця з 10.00 години до 19.00 години, друга та четверта субота місяця з 10.00 години до 19.00 годний, за місцем проживання батька у відсутності матері дитини. Проте відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вона не відповідає на його телефонні дзвінки, коли він телефоную їй, щоб погодити час спілкування з дитиною. Вона не відчиняє йому двері за місцем проживання, коли він приходить у встановлені дні і час для спілкування з дитиною. Йому відоме лише одне місце проживання відповідачки разом з дитиною - [ADDRESS]. Саме цю адресу відповідачка вказувала у позовній заяві про розірвання шлюбу і підтверджувала довідкою №389 від 24.09.2014 р. Він намагався зустріти дитину у дитсадку, однак за період з 01.12.2014 р. по 08.12.2014 р. дитина дитсадок не відвідувала у зв'язку з хворобою, зі слів матері, що підтверджується довідкою №6 від 08.12.2014 р. Дільчий педіатр підтвердив, що його син був оглянутий 10.12.2014 р., була видана довідка для дитсадка. Зважаючи на наведене вище, він звернувся з заявою від 15.12.2014 р. до органу опіки та піклування (служби у справах дітей Слов'янської міської ради) з визначенням порушень відповідачкою його права на спілкування з дитиною. Від служби у справах дітей він отримав відповідь №29/01-43 від 15.01.2015 р., де йому було повідомлено, що відповідачка запрошувалась на засідання комісії з питань захисту прав дитини, призначену на 15.01.2015 р. на 15.00 годину, але не з'явилась. Також йому було роз'яснене його право на звернення до суду з цього приводу. Просив суд: - зобов'язати [PERSON] не чинити йому, [PERSON], перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] народження; - зобов'язати [PERSON] виконувати рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради - протокол №13 від 27.11.2014р. «Про визначення порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні батька», а саме надавати йому, [PERSON], можливість спілкуватись з сином [PERSON], [INFO]. народження, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, та надавати можливість спілкуватись з сином [PERSON],[INFO].народження, у встановлений час спілкування: першу та третю неділю місяця з 10.00 години до 19.00 години, другу та четверту суботу місяця з 10.00 години до 19.00 годний, за місцем проживання батька у відсутності матері дитини; - судові витрати покласти на відповідачку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні свої позовних вимог, доповнивши їх тим, що він на даний час не має ніяких доказів того, що дійсно приходив за місцем мешкання відповідачки та у дитячий садочок, з метою зустрічі зі своїм сином. Він, після рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради тільки 14.12.2014р. звертався до Служба у справах дітей Слов'янської міської ради та вказував, що [PERSON] перешкоджає йому спілкуватися зі своєю дитиною - сином [PERSON], [INFO].народження. Відповідач [PERSON] в суді не визнала позовні вимоги [PERSON] та просила відмовити в їх задоволенні, пояснивши, що після розлучення їх спільна з позивачем дитина залишилась мешкати разом з нею, вона ніколи не забороняли [PERSON] спілкуватися з сином, однак позивач став ображати її та погрожувати, коли телефонував, тому вона не відповідала. У грудні син [PERSON] захворів і тому не мав можливості відвідувати дитячий садочок. Вона не заперечує, що 27.11.2014р. була присутня на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради, була дуже схвильована, плакала, і у зв»язку з таким станом свого здоров»я, не зрозуміла рішення комісії. Про ті часи, які були виділені позивачеві для спілкування з дитиною, вона взнала, коли ознайомилась з позовною заявою [PERSON] та доданими до неї документами. Вона ніколи не чинили ніяких перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, тому вважає, що вимоги [PERSON] є не обгрунтованими. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги позивача, доповнивши пояснення [PERSON], тим що з боку позивача не надано жодного доказу, який би вказував на те, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні відповідача зі своїм сином. Вважає, що доводи позивача, на які він посилається у своєму позові є надуманими, не огрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Представник Служба у справах дітей Слов'янської міської ради - Калашнікова Т.Л., в суді пояснила, що дійсно 27 листопада 2014 року Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради розглянула заяву [PERSON], при цьому були присутні і заявник і матір дитини - [PERSON] Остання була у пригніченому стані і плакала. Комісія прийняла рішення, яким надана можливість спілкуватись [PERSON], з своїм сином - [PERSON], [INFO], за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, та встановила час спілкування: перша та третя неділя місяця з 10.00 години до 19.00 години, друга та четверта субота місяця з 10.00 години до 19.00 годний, за місцем проживання батька у відсутності матері дитини. [PERSON] особисто забрав це рішення, а [PERSON] ні, тому через декілька днів Служба у справах дітей Слов'янської міської ради направила на адресу [PERSON] копію даного рішення, яке було повернуто у січні 2015р. з відміткою «по закінченню терміну зберігання». У грудні 2014р. [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Слов'янської міської ради з заявою про перешкоди у спілкуванні з дитиною з боку [PERSON], вони викликали останню на січень 2015р., однак [PERSON] не з»явилась, тому дана заява не розглядалась, а [PERSON] запропоновано було звернутись до суду. Вона підтримує ті часи спілкування батька з дитиною, які були прийняті Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради - перша та третя неділя місяця з 10.00 години до 19.00 години, друга та четверта субота місяця з 10.00 години до 19.00 годний, за місцем проживання батька у відсутності матері дитини. Заслухавши позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши додані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовна заява є не обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: · позивач перебував у шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 26.11.2011р., який за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 06.10.2014р. по справі №243/4400/14 було розірвано і цим же рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частки усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.7, 9-10); · від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. (а.с.8); · після розлучення син залишився проживати разом з матір»ю за місцем її мешкання - [ADDRESS]»янська (а.с.13). · Стаття 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. [PERSON] 03.11.2014р. звернувся з заявою до служби у справах дітей з питання встановлення порядку спілкування з дитиною - [PERSON], [INFO]. Відповідно до протоколу №13 від 27.11.2014 р. «Про визначення порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні батька» позивачу була надана можливість спілкуватись з сином [PERSON], [INFO], за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, та встановлений час спілкування: перша та третя неділя місяця з 10.00 години до 19.00 години, друга та четверта субота місяця з 10.00 години до 19.00 годний, за місцем проживання батька у відсутності матері дитини (а.с.12). 15.12.2014р. [PERSON] 03.11.2014р. звернувся з заявою до Служби у справах дітей Слов'янської міської ради де вказав, що з часу постановлення рішення Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради [PERSON] відмовляє йому у спілкуванні з дитиною, та отримав відповідь, де Служба у справах дітей Слов'янської міської ради порадила звернутись до суду. Посилаючись на вищевказане, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, так як вона не відповідає на його телефонні дзвінки, коли він телефоную їй, щоб погодити час спілкування з дитиною; не відчиняє йому двері за місцем проживання, коли він приходить у встановлені дні і час для спілкування з дитиною, однак [PERSON] не надано до суду ніяких письмових доказів в підтвердження того, що він звертався до [PERSON] з метою взяти дитину у призначені Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради; приходив до неї додому з тією ж метою, але остання відмовляла йому давати сина для спілкування. Також позивачем не надано доказів того, що він декілька разів на місяць за період часу з 28.11.2014р. по 06.03.2015р. приходив до дитячого садку для спілкування з дитиною. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною від 30.03.2015р. за №29/01-291, [PERSON] 15.12.2014 р. повторно звернувся до служби у справах дітей з заявою, в якій зазначив, що [PERSON] рішення комісії з питань захисту прав дитини не виконує, він не має можливості спілкуватися з дитиною і просив запросити на комісію з питань захисту прав дитини [PERSON] та повторно розглянути дане питання [PERSON] письмовим повідомленням була запрошена на комісію з питань захисту прав дитини на 15.01.2015р., але на комісію вона не з'явилася. [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду з питання встановлення порядку спілкування з сином. Залучаючи даний висновок до суду, представник Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Калашнікова Т.Л., у суді пояснила, що повідомлення про виклик, вони вставляють у двері квартири, при тому у них немає ніякої інформації, що дане повідомлення було отримано [PERSON] Зважаючи на вищезазначене, а також на те, що позивач не надав суду ніяких письмових доказів та інших доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд вважає необхідним позовні вимоги залишити без задоволення. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У статті 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки…що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Пояснення відповідача про те, що їй не було відомо рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 27 листопада 2014 року, оскільки під час засідання комісії вона була дуже схвильована, пригнічена та плакала, і такий її стан не дав можливості на слуг зрозуміти рішення комісії, а самого рішення комісії вона не отримувала. Дані обставини викладені відповідачкою були підтверджені у судовому засіданні представником Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Калашніковою Т.Л., яка вказала на те, що, дійсно під час засідання комісії 27.11.2014р. [PERSON] мала пригнічений стан, плакала і можливо не зрозуміла рішення комісії від 27.11.2014р., копію якого вона від Служби у справах дітей Слов'янської міської ради до цього часу теж не отримала. Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Таким чином, позивач не довів свої вимоги у суді, а тому суд вважає його позовну заяву не обгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed