Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

07.06.2017 року до суду звернулася [PERSON], заінтересована особа: Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту смерті. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначила, що 29.05.2017 року в Куйбишевському районі м. Донецьк Донецької області померла її мати [PERSON]. Причина смерті хронічна судинно-мозкова недостатність. Церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Заявник звернулася до Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області і отримали відмову у проведенні державної реєстрації смерті матері. Встановлення факту смерті необхідно їй для подальшої реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства. Прохає суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], місце народження: Російська Федерація, Орловська обл., Кромський р-н, с. Шахов, яка була зареєстрована за адресою: [INFO]; місце смерті: Куйбишевський р-н м. Донецьк, Донецька обл., Україна, що настала 29 травня 2017 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій вказала, що повністю підтримує свої вимоги, прохала їх задовольнити з підстав, що викладені в заяві, та розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали через канцелярію суду письмову заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечували. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецьк, паспорт громадянина України серії ВЕ № 612466, виданий 19.04.2002 року Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: [INFO], звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] (а.с.3, 5). Згідно довідки від 11.04.2017 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції виданої [PERSON], зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: Запорізька обл. м. Гуляйполе, вул. Вербова, буд. 66, місце реєстрації зазначено як: пров. Кварцитний, буд. 25, Куйбишевський р-н м. Донецьк Донецької області (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження заявника серії ІІЖ № 231422, виданого Куйбишевським рай бюро ЗАГС м. Сталіна Сталінської області від 03.04.1957 року, її батьками є: батько [PERSON], українець, матірю [PERSON], росіянка (а.с.7). За таких обставин, встановлено, що померла [PERSON] є матірю заявника. 29.05.2017 року померла мати заявника [PERSON], у віці 90 років, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність. Церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, що підтверджується копією довідки про смерть № 49 від 30.05.2017 року (а.с. 8 на звороті). Похованням матері опікувалася заявник (а.с.9-12). Дублікат лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] № 49 від 30.05.2017 року, виданий комунальною установою «Центральної первинної медико-санітарної допомоги» м. Донецьк, за фактом її смерті, є невстановленого державного зразка (а.с. 13). Свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 066689 від 30.05.2017 року, видане Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану м. Донецьк Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, за фактом її смерті, актовий запис № 532, є невстановленого державного зразка (а.с.8). Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 1149-17-18-06-154 від 07.06.2017 року, заявнику [PERSON] Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовлено у державній реєстрації смерті гр. [PERSON], оскільки нею для підтвердження факту смерті предявлено документи, форма яких не відповідає формі, визначеній законодавством України. Суд, задовольняючи заяву, виходить з такого. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до абзац 2 ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 4 ст. 49 ЦК України реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Зокрема, відомості про смерть фізичної особи підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному КМУ. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обовязковою. Відомості про смерть особи підлягають обовязковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Судом встановлено, що до суду звернулася заявник, яка позбавлена можливості в установленому законом порядку вирішити питання щодо отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка, з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а саме Куйбишевський район м. Донецьк, який відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, так як йому відмовлено у державній реєстрації смерті з підстави невідповідності лікарського довідки та свідоцтва про смерть формі, встановленої законодавством України. Суд вважає, що факт того, що [PERSON], [INFO], уродженка Російської Федерації, Орловська обл., Комський р-н с. Шахов, росіянка, громадянка України, померла 29.05.2017 року, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність. Церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, знайшов своє підтвердження в наданих суду доказах, зокрема і побічно довідкою про причини смерті № 49, дублікатом лікарського свідоцтва про смерть, виданих Центром первинної медико-санітарної допомоги Донецької Народної Республіки м. Донецьк від 30.05.2017 року та копією свідоцтва про смерть серії ДНР № 066689 від 30.05.2017 року, виданим Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, за фактом її смерті, актовий запис № 532. Відповідно до ст. 14 глави 4 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А тому суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, суд при розгляді даної справи враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі Loizidou v Turkey, а також у справі Cyprus v Turkey, а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі Mozer v Republic of Moldova and Russia, Haseu and Others v Moldova and Russia, де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх наймінімальнішіх прав, що їм належить. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника суд виходить з дотримання вимог ст.213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті є об'єктивні перешкоди. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи вищенаведене, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що є підстави для встановлення факту, який має юридичне значення щодо якого заявник звернулася з відповідною заявою. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.

Outcome: approved