Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

05.02.2018 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 14.03.2005 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається в тому числі із земельної ділянки площею 2,72 га для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON], спадщину фактично прийняв, проте оформити спадкові права на зазначену вище земельну ділянку позивач не може, в звязку із тим, що невірно зазначено площу земельної ділянки та місцезнаходження, а Державний акт видано після смерті спадкодавця і вирішення зазначеного питання підлягає в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] народився 19.02.1988 у м. Київ, у Свідоцтві про народження серії V-БК №478344 його батьками були записані: батько [PERSON], мати \~ [PERSON]. Батько позивача [PERSON] помер 14.03.2005 року у віці 41 років у с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка площею 2,6199 га, кадастровий номер 1825084400:06:000:0141, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.06.2005 серії ЯБ № 220583, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 20.09.2004 року № 188; - земельна ділянка площею 0,0991 га, кадастровий номер 1825010100:08:000:0413, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської міської ради Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.06.2005 серії ЯБ № 220583, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 20.09.2004 року № 188. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв позивач як спадкоємець за законом. Однак, позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку так як в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №220583 невірно зазначена площа земельної ділянки та її місцезнаходження. Окрім того, Державний акт виданий після смерті спадкодавця. [PERSON] з ДЗК №НВ-1802456132016 від 07.04.2016 року зазначена площа 2,6199 га, та у [PERSON] з ДЗК №НВ-1802451752016 від 06.04.2016 року зазначена площа 0,0991 га. [PERSON] ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.\~\~ Відповідно до пункту 2\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в \~порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Визнання судом права власності в порядку спадкування за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини. У відповідності до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.1220, ч.1 ст.\~1222, ч.3 ст.1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України,\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved