Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

05.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування судових витрат та моральної шкоди, вказуючи на те, що в серпні 2008 року [PERSON] звернувся до Новогродівського міського суду Донецької області з позовом до нього- [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та моральної шкоди, з приводу статті в газеті «Селидівський регіон», в зв»язку з продажом комунального майна- Новогродівського міського ринку. 03.12.2010 року Апеляційним судом Донецької області було скасовано рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 21.05.2010 року, яким були частково задоволені вимоги [PERSON], та апеляційним судом у вимогах [PERSON] було повністю відмовлено, у тому числі у відшкодування моральної шкоди та судових витрат. Для захисту своїх інтересів він був вимушений укласти угоду з адвокатом, якому заплатив за його послуги за участь в усіх судових засіданнях Новогродівського та Апеляційного судах- 2150грн. Крім того, він сплатив судовий збір в загальній сумі 325грн. Таким чином його витрати склали 2475грн. В додатковій позовній заяві, наданій позивачем, він просить також компенсувати йому моральну шкоду, так як в зв»язку з тривалим судовим розглядом в Донецькому апеляційному суді, в зв»язку з неодноразовою неявкою відповідача, він вимушений був неодноразово приїжджати на слухання справи, відлучатися з роботи, чим йому були спричинені моральні страждання. Моральну шкоду оцінює в 3000 грн. Також додаткові його витрати на складання позовної заяви та участь адвоката в справі складає 1000грн. Просить стягнути з відповідача: 3475 грн. у відшкодування судових витрат та 3000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач повністю підтримав всі свої позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнає, так як позивачем заявлено про стягнення сум судового збору та за послуги адвоката, але не вказано за що саме і який обсяг був наданий позивачу цих послуг. Крім того, правова допомога позивачу не була оформлена належним чином, що передбачено діючим законодавством. Вимога про стягнення моральної шкоди позивачем також не доведена. Просить відмовити в позові. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] про відшкодування судових витрат та моральної шкоди до [PERSON] не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 21.05.2010 року позов [PERSON] до [PERSON] та Місцевої організації Незалежної профспілки гірників України м.Селидове, м.Новогродівка про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди був задоволений частково. Рішення було оскаржено [PERSON] Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 03.12.2010 року апеляційна скарга [PERSON]- задоволена, рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 21.05.2010 року - скасовано. В позові [PERSON] до [PERSON] та Місцевої організації Незалежної профспілки гірників України м.Селидове, м.Новогродівка про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди- відмовлено. Також відмовлено в позові про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5000грн. моральної шкоди, 1000грн. витрат на правову допомогу та 176грн. судових витрат. Згідно довідки, наданої адвокатом [PERSON], [PERSON] сплатив йому 2150грн. за участь у справі за позовом [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в Новогродівському суді та Апеляційному суді Донецької області. Дані відомості відображені в книзі обліку доходів 972-1, код [NUMBER] від 07.05.2010 року; 02.12.2010 року. При цьому, вказані в довідці дані суду надані не були, та яких небудь документів (квитанції, касового чеку, тощо), підтверджуючих сплату цієї суми, суду також не надано. Також суду була надана довідка про надання юридичної допомоги [PERSON] з оформлення позовної заяви до [PERSON]- 40грн. та за участь в суді при розгляді цього позову-600грн., а всього -1000грн., яка теж оформлена не належним чином, нічим не підтверджена та містить явну арифметичну помилку- ( 40 +600=1000) На підставі ст.84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У випадку, коли особа діє в інтересах сторони по справі, бере участь у розгляді справи як представник на підставі довіреності, відомості про те, що вона була допущена до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, яка надає правову допомогу, відсутні, то оплата таких послуг ЦПК України не передбачена. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких у цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов»язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється на підставі того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» підставою для компенсації судових витрат є судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фінансова сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Відповідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст.34 Правил адвокатської етики, адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов»язаних з виконанням доручення, якщо обов»язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов»язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо); порядок їх погашення ( авансування, оплата по факту в певний строк та інше) та може бути визначений їх обсяг. Склад та розмір витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов»язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу). Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. При визначенні розміру компенсації слід враховувати ( а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом ( іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту. В судовому засіданні позивачем не було надано яких небудь документальних доказів (договору про надання правової допомоги чи інших документів), які визначені вищевказаним законодавством. Витрати на правову допомогу повинні бути підтверджені документально. Тому інші засоби доказування цих обставин, крім письмових, є недопустимими. Усну домовленість сторін, якщо така була, суд вважає хибною. Крім того, ст.79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, а тому витрати, які були понесені за надання консультаційних послуг з оформлення пакету документів не відносяться до складу судових витрат. Позивач наполягає на стягненні з відповідача суму судових витрат по цивільній справі, яка була розглянута Новогродівським міським судом 21.05.2010 року та Апеляційним судом Донецької області по даній справі було винесено рішення 03.12.2010 року. Тоді як позивачем за весь час цих розглядів не були заявлені вимоги про відшкодування сум судових витрат. Згідно ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає в фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, наслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній особі саме противоправною поведінкою іншою особою. Тоді як по даній справі судом не встановлено яких либо протиправних дій з боку відповідача, та сам позивач суду не довів в чому саме він притерпів немайнову, моральну шкоду та в чому виразилися його психічні страждання, при цьому суд не може визнати моральними стражданнями неодноразові поїздки позивача до Апеляційного Суду Донецької області на розгляд справи. А згідно ст.85 ЦПК України компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив звичайних зайнять- пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. У даному випадку позивачем не були заявлені вимоги про відшкодування такої компенсації, та необхідних документів з цього приводу суду не надано. Тому вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed