Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

06 березня 2017 р. позивач звернувся до суду х вказаними вимогами до відповідача. Обґрунтовує їх тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і розташована за адресою: [ADDRESS], а також житлового будинку [ADDRESS]. Зазначив, що окрім нього, спадкоємцем є його рідна сестра - [PERSON]. Стверджує, що як спадкоємці своєчасно звернулися до нотаріальної контори для успадкування майна померлого батька, але, зокрема йому в цьому було відмовлено за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, які утримує відповідач та перешкоджає йому в успадкуванні майна в установленому законом порядку. З цих підстав, 10 квітня 2014 р. рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області визнано за ним право власності у порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку, але без зазначення господарських будівель та споруд. З посиланням на ці обставини та статті 16, 392, 1225, 1268-1270 ЦК України просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на ? частку господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] та на ? частку спірної земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач заявлені вимоги не визнала і заперечувала проти їх задоволення мотивуючи тим, що лише вона проживала з батьком і доглядала за ним, а тому все майно повинно дістатися їй. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що [INFO] у м. Нова Одеса Миколаївської області помер - [PERSON]. Спадкову масу складають наступне майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]; - земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер [NUMBER]), що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] - грошові вклади в банківських установах. Спадкоємцями є діти спадкодавця - [PERSON], тобто позивач у справі і [PERSON], тобто відповідач у справі, які своєчасно звернулися з відповідними заявами до нотаріуса для успадкування майна після смерті батька в установлений законом порядок. 22 березня 2013 року, 24 квітня 2013 р. і 13 лютого 2014 р. державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області сторонам видано свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках на грошові вклади в банківських установах. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в решті майна, що складають спадкову масу спадкоємцю [PERSON] було відмовлено державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області, про що свідчить відповідна постанова та лист нотаріуса. Зі змісту постанови та листа нотаріуса випливає, що підставою для відмови в успадкуванні майна спадкоємцю є відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. 10 квітня 2014 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області визнано за [PERSON], тобто позивачем у цій справі, право власності у порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку [ADDRESS]. Вказане рішення суду в апеляційній інстанції сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили 23 квітня 2014 року. У судовому засіданні відповідач суду пояснила, що в неї є оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, який вона надавала для огляду нотаріусу. Вказане відповідачем підтверджується листом нотаріуса, з якого видно, що 31 березня 2017 р. [PERSON] надавала для огляду оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок і земельну ділянку. За такого, суд дійшов висновку про те, що відповідачем умисно утримуються вищезгадані документи з метою недопущення оформлення права власності позивача на частку у земельній ділянці, що є перешкодою для успадкування майна померлого у встановленому законом порядку, а тому наявні правові підстави для визнання права власності на частку у цій земельній ділянці за позивачем у порядку спадкування за законом. Що стосується вимог про успадкування господарських будівель та споруд, то суд дійшов наступного. Як зазначено вище, рішенням суду від 10 квітня 2014 р. визнано право власності позивача на ? частку житлового будинку [ADDRESS]. Зі змісту технічного паспорту на цей житловий будинок видно, що до нього прилягають господарські будівлі і споруди, а саме: літня кухня за літерою Б-1; сарай за літерою В-1; гараж за літерою Г-1; погріб за літерою Г п/д; убиральня за літерою Е-1; котельня за літерою Ж-1; огорожа № 1-3. Проте, у резолютивній частині рішення суду від 10 квітня 2014 р. не визнано право власності за позивачем на ? частку господарських будівель та споруд, що прилягають до житлового будинку, оскільки позивачем не заявлялися такі вимоги. В силу ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, головна річ та належна є відокремленими одна від одної різнорідні речі. Різниця між ними полягає в тому, що головна річ може бути використана за призначенням і без належності, а належність за загальним для неї призначенням без головної речі використовуватися не може. Головна річ наділена самостійним значенням, а належність лише виконує допоміжну роль. За правовим статусом, будинок та господарські споруди є одним об'єктом права власності, в якому головною річчю є житловий будинок, а господарські та побутові будівлі та споруди є його приналежністю (ст. 186 ЦК). Перелічені вище господарські будівлі та споруди не є самостійними об'єктами права власності, а за всіма правовстановлюючими та технічними документами, є належними до житлового будинку. За такого, господарські будівлі та споруди не можуть бути поділені та на них не може бути визнано право власності, як на окремий об'єкт. Отже, у визнанні права власності на частку у господарських будівлях та спорудах слід відмовити. На під ставі ст. 88 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial