Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

06.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, в якому просить стягнути з відповідача заробітну плату за прибирання прибудинкових територій, згідно наданого нею розрахунку, в сумі 8.524 грн.; заборгованість за затримку видачі трудової книжки в сумі 280 грн., заборгованість за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 700 грн. та заборгованість за затримку виплати заробітної плати в повному обсязі в розмірі 1.820 грн., а також моральну шкоду в розмірі 17.000 грн. В-подальшому, позивачка позовні вимоги неодноразово доповнювала та змінювала. В своїй останній заяві від 11.12.2013 року [PERSON] просить стягнути з КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва борг по заробітній платі в повному обсязі за фактично виконану роботу в сумі 7.296 грн., за порушення законодавства про працю вихідну допомогу в розмірі 14.898 грн., за невидачу розрахункових в повному обсязі при звільненні з роботи в сумі 14.898 грн., а також відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 17.000 грн. (а.с. 54-56). В обґрунтування зазначених вимог [PERSON] вказує на те, що з 01.08.2013 року вона була прийнята на роботу двірником ЖЄКу-301 у Деснянському районі м.Києва. При цьому виконувала роботи по прибиранню будинкових територій по вул.Матеюка, №№ 5 та 7, а з 01.09.2013 року по 30.09.2013 року по розпорядженню начальника відділення Мірути М.Є. прибирала ще прибудинкові території по вул.Жукова, №№ 17 та 19, а також мила сходові клітини в будинку № 17 по вул.Жукова в м.Києві. Як вказує позивачка, 30.09.2013 року вона за власним бажанням звільнилася з роботи з посади двірника ЖЕКу-301 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва. В день її звільнення відповідач не видав їй належно оформлену трудову книжку і не провів належний розрахунок. Видача трудової книжки була затримана на 4 дні, так як відділ кадрів не оформляв її без візи - згоди начальника ЖЕК-301 на її заяві, а розрахункові було затримано на 10 днів і виплачено не в повному обсязі, що є грубим порушенням ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України. Крім того, [PERSON] вказує на те, що при звільнені з роботи відповідач повинен був письмово повідомити її про нарахування суми, що належить до виплати. Однак, вона не змогла витребувати у бригадира [PERSON] даний розрахунок, так як за її словами вона його загубила. Бухгалтерією відповідача, із-за відсутності краски в принтері, неможливо було видати розрахунок в належному вигляді, і на її прохання даний розрахунок було зроблено бухгалтером від руки олівцем лише 31.10.2013 року, що є порушенням ст. 110 КЗпП України. Позивачка також зазначає, що заробітна плата видавалася відповідачем лише один раз на місяць, що є грубим порушенням колективного договору та трудового законодавства (ст. 115 КЗпП України). Як зазначає [PERSON], вона працювала у вересні місяці за усним розпорядженням начальника ЖЕКу-301 Мірути М.Г. за сумісництвом, прибирала території будинків № 17 і № 19 по вул. Жукова в м. Києві та виконувала роботу прибиральниці під'їздів, сходових клітин в будинку № 17 по вул. Жукова, але заробітну плату за фактично виконані роботи в сумі 4.800 грн. не отримала (норма 5.000 кв.м. - 1.200 грн.; прибиральниці - 600 грн., вона прибирала територію 10.590 кв.м.), що є порушенням ст. 102 КЗпП України. Приймаючи її на роботу, начальник ЖЕКу-301 Мірута М.Г. закріпила за нею будинки № 5 та № 7 по вул. Мілютенка в м. Києві пояснивши, що територія даних будинків складає 5.600 кв.м., а не по нормі - 5.000 кв.м., тому заробітна плата буде становити 1.700 грн. замість 1.200 грн. Згідно обмірів території зазначених будинків нею (позивачкою) було виявлено, що за прибирання території будинку № 7 по вул. Мілютенка заробітна плата їй взагалі не платилась, так як фактична площа прибудинкової території буд. № 7 становить 6.150 кв.м., а буд. № 5 - 6.330 кв.м. Тому, [PERSON] вважає, що за прибирання прибудинкової площі будинку № 7 відповідач зобов'язаний виплатити їй заробітну плату за 2 місяці в розмірі 2.496 грн. (1.200 грн. х 2 = 2.400 грн. + 96 грн. (4 % за шкідливість)). На її неодноразові звернення про виплату заборгованості по заробітній плати відповідач не реагує, претензію ігнорує, через що вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того, [PERSON] зазначає, що своїми неправомірними діями відповідач наніс їй моральні страждання, вона втратила нормальні життєві зв'язки. Добиваючись своєї заробітної плати, заробленої понад своїх сил, і шукаючи захисту своїх прав вона нервується, не спить, в неї підвищується тиск, погіршується стан здоров'я, вона перебуває в залежності від своїх знайомих та рідних, її нервовий стан негативно впливає на них. Як вказує позивача, нанесена їй моральна шкода безмежна, але якщо виразити її в грошах, то вона повинна бути компенсована відповідачем від усього, щоб відновити організацію свого життя. Нанесену їй моральну шкоду [PERSON] оцінює у 17.000 грн. Згодом, 11.03.2014 року позивачка [PERSON] надала до суду уточнений розрахунок позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Згідно наданого розрахунку, заборгованість по недоплаченій позивачці заробітній платі за серпень 2013 року становить 3.360 грн. (1.660 грн. х 2 норми); за вересень 2013 року - 3.360 грн. (1.660 грн. х 2 норми), всього - недоплачено 6.720 грн. Крім того, за виконання додаткової роботи у вересні 2013 року недоплачено 3.080 грн. (1.660 грн. х 2 норми - 20 %) та за прибирання сходових клітин недоплачено 1.440 грн. Таким чином, позивачка вважає, що її середня заробітна плата за вказаний період складає 7.423 грн. 50 коп., за затримку виплати якої протягом 6 місяців відповідач КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянского району м. Києва повинен виплатити їй заборгованість по заробітній платі в розмірі 44.538 грн. (7.423 грн. х 6 місяців) (а.с. 219). В судовому засіданні [PERSON] уточнені та доповнені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача Шкурай Н.М. проти позову заперечує. При цьому, в своїх запереченнях від 29.11.2013 року вказує на те, що [PERSON] була оформлена на роботу наказом № 125-К від 01.08.2013 р. на посаду двірника ЖЕКу-301 з 01.08.2013 року з випробувальним терміном - один місяць та оплатою праці згідно штатного розпису (а.с. 28-29). 30.09.2013 року [PERSON] звільнилася з посади двірника ЖЕКу-301 за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України на підставі поданої нею заяви. При звільненні позивачки заробітна плата [PERSON] була нарахована в повному обсязі та переведена на картковий рахунок позивачки, відповідно до відпрацьованих днів, згідно табелю обліку використання робочого часу та наряду на оплату праці робітників по санітарному утриманню будинків. Трудова книжка [PERSON] видана вчасно, що підтверджується її особистим підписом у книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них по КП «Дирекція» Крім того, в запереченнях від 20.01.2014 року представник відповідача Шкурай Н.М. зазначає, що позивач працювала на технічній дільниці № 3 ЖЕКу-301 двірником та прибирала будинки №№ 5 та 7 по вул. Матеюка. Площа прибудинкової території будинку № 5 по вул. Матеюка складає 3960 м , будинку №7 по вул. Матеюка складає 1417 м2, всього 5377 м2. Відповідно до Типових норм часу та норми обслуговування для робітників і виробничого персоналу, зайнятих утриманням житлового фонду, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 04.08.1997 р. № 59 та додатку до колективного договору, погодженого головою профспілкового комітету КП «Дирекція», норма обслуговування для двірника складає 5000 кв. м. Згідно розрахункової відомості норма прибирання [PERSON] складала 5377 м , тарифна ставка по нормі 1651 грн. 68 коп., оплата за прибиральну площу 1776 грн. 22 коп. (в т.ч. 124 грн. 54 коп. за розширену зону з урахуванням збільшення на 377 м2), а також доплата 4% -66 грн. 07 коп. та 16% - 264 грн. 27 коп. - всього заробітна плата становить 2106 грн. 56 коп. Як вказує Шкурай Н.М., заробітна плата [PERSON] була нарахована в повному обсязі, відповідно до розрахункової відомості прибирання території по технічній дільниці № 3, затвердженої в.о. начальника ЖЕКу-301, та переведена на картковий рахунок позивачки, відповідно до відпрацьованих днів, згідно табелю обліку використання робочого часу та наряду на оплату праці робітників по санітарному утриманню будинків. Шкурай Н.М. також зазначає, що по зверненням [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо невиплати заробітної плати за фактично виконані роботи Комунальним підприємством «Дирекція» проведено службову перевірку та складено акт. Порушень трудового законодавства, а також порушень посадових обов'язків працівниками КП «Дирекція» - не виявлено. Як вказує представник КП «Дирекція», [PERSON] отримала кошти на картковий рахунок за прибирання будинків №№ 5 та 7 по вулиці Матеюка. Розрахунок при звільненні проведено в повному обсязі, та вчасно видано трудову книжку. При цьому від [PERSON] жодних заяв щодо оплати за збільшений обсяг робіт чи сумісництва з моменту зарахування на роботу по день звільнення до КП «Дирекція» не надходило. Крім того, представник відповідача вважає, що грошовий розрахунок та акт фактичного виконання робіт, складені позивачкою [PERSON] самостійно, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки нормами чинного законодавства не передбачена можливість засвідчення підписів осіб правовим інспектором праці. Як вказує Шкурай Н.М., зазначений акт підписано та затверджено [PERSON], як представником Національного форуму профспілок України, тоді як при затвердженні акту нею використовується печатка Незалежної професійної спілки аграріїв України. Крім того, [PERSON], порушуючи чинне законодавство, самостійно засвідчує підписи осіб, хоча, відповідно до вимог законодавства України засвідчення справжності підпису на документах здійснюється нотаріусом, посадовими особами органів місцевого самоврядування. При цьому представник відповідача посилається на Закон України «Про нотаріат» (ст.ст. 34,37 вказаного Закону) та Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 №2368/5 (зі змінами відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16.11.2009 №2151/5) право засвідчення підписів надано нотаріусам. Зокрема, Шкурай Н.М. зазначає, що нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії… Посилаючись на зазначені обставини, представник КП «Дирекція» вважає, що [PERSON] вийшла за межі своїх повноважень, вчинивши дії по засвідченню підписів громадян, до того ж, в акті не вказано паспортних даних жодної з осіб, зазначених в акті. Крім того, Шкурай Н.М. вказує на те, що одна з осіб, що підписалася в акті від 01.10.2013 року, а саме [PERSON], зазначає себе, як двірник ЖЕКу-301, але дана обставина не відповідає дійсності, оскільки на час складання акту [PERSON] в жодному з ЖЕКів не працювала, вона офіційно працевлаштувалася на роботу в ЖЕК № 303 тільки 02.10.2013 року на підставі наказу № 163-к від 01.10.2013 р. Шкурай Н.М. також зазначає, що під час складання акту фактичного виконання робіт позивачкою не було повідомлено та запрошено адміністрацію КП «Дирекція» для підтвердження або спростування фактів, викладених в актах. Враховуючи зазначені обставини, Шкурай Н.В. піддає сумніву підписи осіб, які зазначені як мешканці даних будинків. Крім того, представник КП «Дирекція» вказує на те, що до жодного з документів, складених з участю [PERSON], не додано копію документу, що посвідчує її повноваження, будь то посвідчення правового інспектора або довіреність від [PERSON], відповідно до якого вона має право представляти інтереси [PERSON], подавати від її імені претензії, заяви, клопотання. Представник відповідача також звертає увагу суду на те, що маючи юридичну адресу Національного форуму профспілок України м. Київ, вул. Жилянська, 30/32, що вказана на бланку, правовий інспектор праці [PERSON] вказує поштову адресу [ADDRESS], тобто листування з зазначеною особою повинно відбуватися тільки через абонентську скриньку, що знаходиться у місті Харкові. При написанні претензій, вказана особа використовує бланк Національного форуму профспілок України, а при затвердженні акту та ж особа використовує печатку Незалежної професійної спілки аграріїв України. Якщо [PERSON] дійсно є правовим інспектором праці Національного форуму профспілок України, то на акті фактично виконаних робіт повинна стояти печатка саме цієї профспілкової організації. Як вказує Шкурай Н.М., відповідно до відомостей викладених на офіційному сайті Національного форуму профспілок України (НПФУ) [PERSON] є Головою Незалежної профспілки аграріїв України (НПАУ) та членом Президії НПФУ та членом Ради НПФУ. Представник відповідача вважає, що [PERSON] є підлеглою особою [PERSON] Акти складені [PERSON] за розпорядженням чи вказівкою [PERSON], щодо неї самої, а також інших осіб ([PERSON] та [PERSON]), майже ідентичні. Також вище зазначалося, що [PERSON] підписалася в акті фактичного виконання робіт позивачкою [PERSON], якій складений [PERSON], тобто, вищевказані особи самі собі поскладали фіктивні акти, самі попідписувалися і зараз незаконно вимагають у комунального підприємства сплати коштів. Як наголошує представник відповідача, Колективний договір (угода) КП «Дирекція» з Національним форумом профспілок України та Незалежної професійної спілки аграріїв України не укладався, а тому відсутні підстави розгляду претензій вказаних профспілкових організацій. Тому, представник КП «Дирекція» вважає, що правовий інспектор праці [PERSON] незаконно втручається в роботу підприємства, при тому викладаючи в акті і претензії факти, що не відповідають дійсності, тим самим порушуючи Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Зокрема, статтею 36 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що профспілки, їх об'єднання, здійснюючи представництво та захист трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів, повинні додержуватися Конституції України, законів та інших нормативно-правових актів, а також виконувати колективні договори та угоди, які вони уклали, та взяті на себе зобов'язання. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що позивачка [PERSON] разом з [PERSON] грубо порушують норми вказаного Закону, в той час як жодними діями КП «Дирекція» не було завдано позивачці ні матеріальної, ні моральної шкоди, представник КП «Дирекція» Шкурай Н.М. просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та представника відповідача Шкурай Н.М., допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Як встановлено судом, згідно наказу № 125-к від 01.08.2013 року [PERSON] була прийнята на роботу двірником ЖЄКу-301 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м.Києва з 01.08.2013 року, з терміном випробування 1 місяць, з оплатою праці згідно штатного розпису. (а.с.30). На підставі наказу № 160-к від 30.09.2013 року [PERSON] була звільнена з роботи з посади двірника ЖЄКу-301 30.09.2013 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.31,32). Позивачка вважає, що під час її роботи на підприємстві та в день її звільнення з роботи КП «Дирекція» було допущено відносно неї порушення трудового законодавства. Зокрема, [PERSON] зазначає, що відповідач при звільненні не видав їй належно оформлену трудову книжку і не провів належний розрахунок. Видача трудової книжки була затримана на 4 дні, а розрахункові було затримано на 10 днів і виплачено не в повному обсязі, чим було порушено вимоги ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України. Крім того, [PERSON] вказує на те, що при звільнені з роботи відповідач повинен був письмово повідомити її про нарахування суми, що належить до виплати. На її прохання даний розрахунок було зроблено бухгалтером від руки олівцем лише 31.10.2013 року, що є порушенням ст. 110 КЗпП України. Позивачка також зазначає, що заробітна плата видавалася відповідачем лише один раз на місяць, що є грубим порушенням колективного договору та трудового законодавства (ст. 115 КЗпП України). Як зазначає [PERSON], вона працювала у вересні місяці за усним розпорядженням начальника ЖЕК-301 Мірути М.Г. за сумісництвом, прибирала території будинків № 17 і № 19 по вул. Жукова в м. Києві та виконувала роботу прибиральниці під'їздів, сходових клітин в будинку № 17 по вул. Жукова, але заробітну плату за фактично виконані роботи в сумі 4.800 грн. не отримала (норма 5.000 кв.м. - 1.200 грн.; прибиральниці - 600 грн., вона прибирала територію 10.590 кв.м.), що є порушенням ст. 102 КЗпП України. Приймаючи її на роботу, начальник ЖЕКу-301 Мірута М.Г. закріпила за нею будинки № 5 та № 7 по вул. Мілютенка в м. Києві пояснивши, що територія даних будинків складає 5.600 кв.м., а не по нормі - 5.000 кв.м., тому заробітна плата буде становити 1.700 грн. замість 1.200 грн. Згідно обмірів території зазначених будинків нею (позивачкою) було виявлено, що за прибирання території будинку № 7 по вул. Мілютенка заробітна плата їй взагалі не платилась, так як фактична площа прибудинкової території буд. № 7 становить 6.150 кв.м., а буд. № 5 - 6.330 кв.м. Тому, [PERSON] вважає, що за прибирання прибудинкової площі буд. № 7 відповідач зобов'язаний виплатити їй заробітну плату за 2 місяці в розмірі 2.496 грн. (1.200 грн. х 2 = 2.400 грн. + 96 грн. (4 % за шкідливість). Згодом, 11.03.2014 року позивачка [PERSON] надала до суду уточнений розрахунок позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Згідно наданого розрахунку, заборгованість по недоплаченій позивачці заробітній платі за серпень 2013 року становить 3.360 грн. (1.660 грн. х 2 норми); за вересень 2013 року - 3.360 грн. (1.660 грн. х 2 норми), всього - недоплачено 6.720 грн. Крім того, за виконання додаткової роботи у вересні 2013 року недоплачено 3.080 грн. (1.660 грн. х 2 норми - 20 %) та за прибирання сходових клітин недоплачено 1.440 грн. Таким чином, позивачка вважає, що її середня заробітна плата за вказаний період складає 7.423 грн. 50 коп., за затримку виплати якої протягом 6 місяців відповідач КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва повинен виплатити їй заборгованість по заробітній платі в розмірі 44.538 грн. (7.423 грн. х 6 місяців). Вищезазначені доводи [PERSON] суд вважає необгрунтованими, виходячи з наступного. Як встановлено судом при прийомі позивачки на роботу з 01.08.2013 року двірником ЖЄКу-301 за нею було закріплено територію прибирання за будинками № 5 та № 7 по вул. Мілютенка в м. Києві. Судом також встановлено, що Розпорядженням Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації № 433 від 22.06.2011 року було внесено зміни до розпорядження від 14.02.2011 року № 86 «Про за твердження схем та площ прибирання прибудинкових територій будинків комунальної форми власності Деснянського району». Як вбачається з Переліку прибиральних площ прибудинкових територій будинків комунальної форми власності Деснянського району, які внесені до розрахунку тарифу на послуги з утримання житлових будинків, за ЖЄКом-301 по вул.Матеюка,5 значиться площа в розмірі 8.166 кв.м., а по вул. Матеюка,7 - площа прибиральної території - 3.988 кв.м. (а.с.130,131-141). Зазначені розмірі прибиральних площ відповідають інвентаризаційним даним натуральних площ, наведених по ЖЄКу-301 (дільниця № 3,4) станом на 01.01.2013 року. Однак, як встановлено судом, двірники обслуговують територію по приведеним площам, які згідно інвентаризації приведених площ по ЖЄКу-310 станом на 01.01.2013 року становлять, зокрема, по вул.Матеюка,5 - 3960 кв.м., по вул.Матеюка,7 - 1.417 кв.м. (а.с.208-209,210-213). Згідно Типових норм часу та норм обслуговування для робітників і виробничого персоналу, зайнятих у триманням житлового фонду, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 04.08.1997 року № 59, в параграфі 33 приведено Таблицю еквівалентної площі для розрахунків завантаження двірників. Як вбачається з цієї Таблиці, площа, яка належить прибиранню двірниками, не є стовідсотковою. До різних об»єктів обслуговування приведено свій еквівалент. Саме тому площі для розрахунків завантаження двірників вважаються приведеними та не співпадають з натуральними обмірами прибудинкових триторій (а.с.218). Зазначені обставини підтверджуються Побудинковим обліком нарахованої заробітної плати двірникам ЖЄКу-301 та Нарядом на оплату праці робітників по санітарному утриманню будинків технічної дільниці № 3 ЖЄКу-301. Так, відповідно до Побудинкового обліку нарахованої заробітної плати двірникам ЖЄКу-301 за серпень 2013 року та Наряду на оплату праці робітників по санітарному утриманню будинків технічної дільниці № 3 ЖЄКу-301 за серпень 2013 року, [PERSON] як двірник, обслуговувала територію будинків №№ 5 та 7 по вул.Матеюка в м.Києві, відпрацьована норма якої складає 5.377 кв.м (1.417 кв.м.+ 3.960 кв.м). За вказаний об»єм робіт за серпень 2013 року [PERSON] було нараховано заробітну плату, з урахуванням доплат, передбачених Колективною угодою, в сумі 2.106 грн. 56 коп. (а.с.37,38,39-41). Згідно Побудинкового обліку нарахованої заробітної плати двірникам ЖЄКу-301 за вересень 2013 року та Наряду на оплату праці робітників по санітарному утриманню будинків технічної дільниці № 3 ЖЄКу-301 за вересень 2013 року, [PERSON] як двірник, також обслуговувала територію будинків №№ 5 та 7 по вул.Матеюка в м.Києві, відпрацьована норма якої складає 5.377 кв.м (1.417 кв.м.+ 3.960 кв.м). За вказаний об»єм робіт за вересень 2013 року [PERSON] було нараховано заробітну плату, з урахуванням доплат, передбачених Колективною угодою, в сумі 2.106 грн. 56 коп. (а.с.42,43,44-46). Як вбачається з Типових норм часу та норми обслуговування для робітників і виробничого персоналу, зайнятих утриманням житлового фонду, затверджених наказом Держкомітету України по житлово-комунальному господарству від 04.08.1997 року № 59, встановлений норматив площі прибирання вулиць, провулків, садиб в м.Києві на одного двірника становить: для жилих будинків до 5- ти поверхів - 3800-5000 кв.м. Відповідно до зазначених Типових норм встановлені норми обслуговування для працівників КП «Дирекція». Зокрема, для двірників норма обслуговування становить 5000 кв.м., для прибиральника сходових клітин - 1900 кв.м (а.с.48,49). Вказані норми затверджені і Колективним договором КП «Дирекція» на 2013,2014,2015 роки (а.с.114-129). Таким чином, норма прибирання позивачки [PERSON] на 377 кв.м перевищує встановлені норми обслуговування. Згідно розрахункової відомості, за розширену норму обслуговування позивачка отримувала доплату в сумі 124 грн. 54 коп., що передбачено п.4.2.10 Колективного договору. В той же час, [PERSON], стверджуючи, що за прибирання території будинку № 7 по вул. Мілютенка в м.Києві заробітна плата взагалі їй не платилась, належних доказів в обгрунтування зазначених доказів суду не надала. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивачки про те, що фактична площа прибудинкової території буд. № 7 становить 6.150 кв.м. та оцінює критично наданий позивачкою Акт обміру прибудинкової території будинку № 7 по вул.Матеюка в м.Києві від 01.10.2013 року, а також Акти обміру прибудинкових територій по вул.Жукова буд № 17 та буд № 19 в м.Києві, оскільки, крім даних актів позивачкою не надано схеми прибудинкових територій, обміри яких проводилися, та інші докази. Крім того, суд вважає, що особи, які приймали участь у складанні Актів, не мають відповідних на це повноважень, акти були складені без участі майстрів ЖЄКу-301 по вказаних дільницях.(а.с.60-62). Пояснення допитаних по цім обставинам в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд оцінює критично і до уваги не приймає, оскільки їх пояснення суперечать зібраним у справі доказам. Також, суд вважає зацікавленими зазначених осіб, оскільки з матеріалів справи, наданих позивачкою, вбачається, що [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] звертались до Прокуратури м.Києва із заявами про порушення трудового законодавства директором КП «Дирекція» та начальником ЖЄКу-301 та притягнення їх до кримінальної відповідальності (а.с.95,97,98). Враховуючи викладенні обставини, підстав для задоволення вимог позивачки в частині стягнення з КП «Дирекція» заборгованості по недоплаченій заробітній платі за серпень - вересень 2013 року в розмірі 6720 грн., суд не вбачає. Що стосується доводів [PERSON] про те, що вона у вересні місяці працювала за усним розпорядженням начальника ЖЕК-301 Мірути М.Г. за сумісництвом, прибирала території будинків № 17 і № 19 по вул. Жукова в м. Києві та виконувала роботу прибиральниці під'їздів, сходових клітин в будинку № 17 по вул. Жукова, але заробітну плату за фактично виконані роботи в сумі 4.800 грн. не отримала (норма 5.000 кв.м. - 1.200 грн.; прибиральниці - 600 грн., вона прибирала територію 10.590 кв.м.), то суд враховує наступне. Як вбачається з частини 1 ст.21 КЗпП України, трудовій договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядникові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці,необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 2 цієї статті передбачено, що працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Ця норма закону дозволяє працівникам, крім основного трудового договору, укладати трудові договори за сумісництвом. Згідно ст.102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій» наказом № 43 від 28.06.1993 року було затверджено Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій. В пункті 1 цього Положення визначено поняття сумісництва. Так, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Пунктом з Положення передбачено, що запис у трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівникам власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи. Як стверджує [PERSON], у вересні 2013 року вона працювала за усним розпорядженням начальника ЖЕК-301 Мірути М.Г. за сумісництвом, прибирала території будинків № 17 і № 19 по вул. Жукова в м. Києві та виконувала роботу прибиральниці під'їздів, сходових клітин в будинку № 17 по вул. Жукова, але заробітну плату за фактично виконані роботи в сумі 4.800 грн. не отримала (норма 5.000 кв.м. - 1.200 грн.; прибиральниці - 600 грн., вона прибирала територію 10.590 кв.м.). В той же час доказів роботи за сумісництвом, передбачених законодавством України, позивачка суду не надала. В даному випадку це має бути укладений між нею та відповідачем трудовий договір про роботу за сумісництвом. Враховуючи статус позивачки, яка згідно довідки Всеукраїнської незалежної профспілки аграріїв України № 15 від 15.01.2014 року, є членом даної організації, а також засновником профспілкового об»єднання Національного форуму профспілок України та членом Громадської палати України при президенті України, суд вважає, що [PERSON] має бути обізнана з Трудовим законодавством України та мала знати про особливості умови роботи за сумісництвом, зокрема, на підставі трудового договору, а не усних домовленостей (а.с.151, 152,153-163). При цьому, суд не приймає до уваги надані позивачкою Акти обміру прибудинкових територій по вул.Жукова буд № 17 та буд № 19 в м.Києві, оскільки, крім даних актів позивачкою не надано схеми прибудинкових територій, обміри яких проводилися, та інші докази (а.с.60,62). Також, суд вважає зацікавленими осіб, які приймали участь у складанні даних Актів, зокрема [PERSON] та [PERSON], оскільки з матеріалів справи, наданих позивачкою, вбачається, що [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] звертались до Прокуратури м.Києва із заявами про порушення трудового законодавства директором КП «Дирекція» та начальником ЖЄКу-301 та притягнення їх до кримінальної відповідальності (а.с.95,97,98). Суд також не приймає до уваги надані позивачкою Акт фактичного виконання та якості робіт двірником [PERSON] від 01.10.2013 року на дільниці по вул.Жукова, буд.№ 17 та № 19 в м.Києві, оскільки акт складений не уповноваженими на те особами та без участі майстра ЖЄКу-301 по вказаній дільниці (а.с.63). При таких обставинах, суд вважає недоведеними вимоги позивачки щодо її роботи в ЖЄКу-301 у вересні 2013 року за сумісництвом по прибиранню території будинків № 17 і № 19 по вул. Жукова в м. Києві та прибирання під'їздів, сходових клітин в будинку № 17 по вул. Жукова, тому підстав для задоволення вимог [PERSON] в частині стягнення заборгованості по заробітній плати за роботу за сумісництвом в сумі 3.080 грн. та за прибирання сходових клітин в сумі 1.440 грн., суд не вбачає. Також, не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та за затримку розрахунку при звільненні, з наступних підстав. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. На підтвердження одержання трудової книжки працівник розписується в книзі обліку руху трудових книжок. [PERSON] стверджує, що вона отримала трудову книжку із затримкою на 4 дні, тобто 04.10.2013 року, тому вважає, що відповідач повинен сплатити їй за затримку 280 грн. Однак, належних доказів на підтвердження зазначених доводів [PERSON] не надала. Пояснення допитаного щодо цих обставин свідка [PERSON] суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки вони носять суперечливий характер та не узгоджуються з іншими доказами у справі. Крім того, суд вважає даного свідка зацікавленою особою у справі, через те, що вона і позивачка є членами однієї профспілки, також працювала 2 місяці в ЖЄКу-301 та має претензії до його керівництва та КП «Дирекція» в цілому. Крім того, в судовому засіданні було оглянуто Книгу обліку трудових книжок, в якій за № 1348 значиться прізвище [PERSON], дата передачі до відповідача трудової книжки [NUMBER], номер та дата наказу про звільнення позивачки та її підпис про отримання трудової книжки при звільненні. (а.с.33,34). При цьому суд враховує, що в даній Книзі є підписи інших осіб, які при отриманні трудової книжки зазначили дату її отримання, чого не була позбавлена і позивачка. Однак, під підписом позивачки дата отримання не зазначена, що суд розцінює як своєчасне отримання нею трудової книжки. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, то суд враховує наступне. Так, згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як зазначає [PERSON], розрахункові кошти при звільненні вона отримала пізніше на 10 днів, тому просить стягнути з відповідача за затримку розрахунку грошові кошти в розмірі 700 грн. Дійсно, з наданої позивачкою виписки ПАТ «ПриватБанк» карткового рахунку [PERSON] за період з 01.10.2013 року по 19.12.2013 року вбачається, що 10.10.2013 року на вказаний рахунок було перераховано заробітну плату в сумі 1937 грн. 44 коп. (а.с.83). Однак, як пояснила в судовому засіданні [PERSON], першу заяву про звільнення з роботи у зв»язку з погіршенням здоров»я вона подала до начальника КП «Дирекція» 26.09.2013 року, яка не була прийнята (а.с.87). Друга заява про звільнення з роботи за власним бажанням з 30.09.2013 року була направлена [PERSON] поштовим відправленням 27.09.2013 року о 15.34 год.(а.с.88). За календарем 2013 року 27.09.2013 року була п»ятниця, 28,29 вересня були вихідні дні, а 30.09.2013 року - понеділок. Згідно наказу № 160-к від 30.09.2013 року [PERSON] з 30.09.2013 року була звільнена з роботи. Тобто, в день свого звільнення позивачка не працювала. Якщо [PERSON] в день звільнення не працювала, то відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, розрахункові суми мали бути виплачені їй не пізніше наступного дня після пред»явлення нею вимоги про розрахунок. Доказів пред»явлення такої вимоги до відповідача [PERSON] суду не надала. При таких обставинах підстав для стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні суд не вбачає. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про недоведеність порушень законодавства про працю відносно [PERSON] з боку КП «Дирекція», тому вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення вихідної допомоги в сумі 14.898 грн. за порушення законодавства про працю. Що стосується вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то суд враховує наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Як стверджує [PERSON], своїми неправомірними діями відповідач наніс їй моральні страждання, вона втратила нормальні життєві зв'язки. Добиваючись своєї заробітної плати, заробленої понад своїх сил, і шукаючи захисту своїх прав вона нервується, не спить, в неї підвищується тиск, погіршується стан здоров'я, вона перебуває в залежності від своїх знайомих та рідних, її нервовий стан негативно впливає на них. Як вказує позивача, нанесена їй моральна шкода безмежна, але якщо виразити її в грошах, то вона повинна бути компенсована відповідачем від усього, щоб відновити організацію свого життя. Нанесену їй моральну шкоду [PERSON] оцінює у 17.000 грн. Згідно ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про недоведеність позивачкою заподіяння їй моральної шкоди неправомірними діями відповідача. При цьому суд критично ставиться до доводів позивачки щодо втрати нею нормальних життєвих зв'язків, погіршення стану здоров'я та залежність від своїх знайомих та рідних, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивачкою не надано та не доведено глибину душевних страждань, яких вона зазнала. Надану [PERSON], як доказ, виписку з медичної карти амбулаторного хворого, видану 18.10.2013 року Дергачовською ЦРБ Харьківської області, суд до уваги не приймає, оскільки зазначена виписка не містить прізвища хворого, а дата захворювання зазначена 05.10.2013 року, тобто через 5 днів після звільнення позивачки. Згідно зазначеного у виписці діагнозу - гіпертонічний криз, зв»язку зі звільненням не вбачається (а.с.17). Враховуючи викладені обставини, вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 17.000 грн. суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed