Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

06.06.2017 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Управління служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуками. Уточнивши позовні вимоги в редакції від 23.11.2017 року, позивач посилалась на те, що 11.03.2016 року помер її син [PERSON], у якого залишились дві малолітні доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від його дружини [PERSON], з якою з 12.09.2006 року він перебував у зареєстрованому шлюбі до дня своєї смерті. На даний час діти проживають з відповідачем. Позивач не має інших дітей та онуків. [PERSON] та [PERSON] є єдиними найдорожчими у всьому світі для неї людьми. Позивач багато часу проводила з онуками, матеріально їх забезпечувала. Після смерті сина позивач продовжувала систематично (кожні вихідні дні) забирати до себе у гості онуків, приймала участь у їх вихованні та утриманні. Після того як позивач не захотіла відмовитись від спадщини після смерті [PERSON], відповідач почала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з онуками. Останній раз, коли відповідач дозволила позивачу забрати онуків був 10.06.2016 року та з цього дня позивач не має змоги спілкуватись з онуками. Позивач просила суд зобовязати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з онуками: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та надати їй можливість спілкуватись зі своїми онуками, дозволивши періодичні побачення, можливість спільного відпочинку та відвідування онуками місця проживання у вихідні дні: щосуботи з 10:00 год. позивач буде забирати до свого місця проживання своїх онуків, а о 14:00 год. повертати своїх онуків до місця їхнього проживання; щонеділі о 15:00 годині позивач буде забирати до свого місця проживання своїх онуків, а о 18:00 год. повертати своїх онуків до місця їхнього проживання; надати можливість побачень у день народження дітей і святкові дні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у заяві від 19.02.2018 року просила розглядати справу без її участі. У відгуку на позов від 19.02.2018 року відповідач позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Вважає, що спір відсутній, позивач при бажанні безперешкодно спілкувалась та спілкується зі своїми онуками. Оскільки діти дуже хворобливі і потребують багато часу для індивідуальних та колективних занять, ходять у дитячий садок, потребують також часу для спілкування із іншими рідними: бабусею [PERSON], дідусем [PERSON], дідусем [PERSON], прабабусею [PERSON], своїми хрещеними батьками, вважає за доцільне спілкування дітей з позивачем також як із іншими родичами по домовленості з відповідачем, коли це буде зручно в першу чергу дітям. Відповідач не чинить та не збирається чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з онуками. Позивач є людиною похилого віку, хворіє на гіпертонію та хворобу серця, тому відповідач вважає, що позивач не зможе забезпечити нагляд, контроль та безпеку дітей у звязку з чим відповідач наполягає, щоб позивач спілкувалась зі своїми онуками тільки у присутності відповідача та надавала один раз на пів року довідку про стан свого здоровя. У судовому засіданні представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради [PERSON] у заяві від 15.02.2018 року просила розглядати справу без її участі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що 24.10.2014 року Красногвардійським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). 11.03.2016 року [PERSON] помер (а.с. 5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] 10.03.2015 року народились [PERSON] та [PERSON] (а.с. 39, 40). [PERSON], [INFO], імя змінено на «Діана», що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] 1-КИ № 630042 від 24.03.2017 року (а.с. 44). [PERSON] є бабою малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 41). На теперішній час діти проживають зі своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 128). Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Суд вважає необхідним визначити порядок і спосіб участі позивача у вихованні онуків [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. ст. 159, 257 СК України з урахуванням віку дітей, їх психоемоційного стану, прихильності до сторін, а також враховуючи психологічну прив'язаність й бажання позивача бути бабусею у житті дітей, і те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дітей, у зв'язку з наявністю між сторонами суперечок щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо способу участі позивача у спілкуванні та вихованні онуків, то суд погоджується із слушністю доводів відповідача в частині того, що діти часто та довго хворіють, перебувають на диспансерному обліку у пульмонолога та алерголога, відвідують дитячий садок (а.с. 66-70, 101-111). Враховуючи малолітній вік дітей, їх індивідуальні потреби у цьому віці для здорового розвитку, а також вік та стан здоров'я позивача, з урахуванням принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дітей, підтримку зв'язків з родичами, суд вважає за необхідне зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з онуками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та встановити наступний графік спілкування бабусі [PERSON] з малолітніми онуками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а саме: дві неділі в місяць з 9.30 год. до 12.00 год., за адресою: [ADDRESS], з можливістю присутності на зустрічах матері [PERSON] за її бажанням. На думку суду, зазначений порядок спілкування позивача з онуками буде достатнім і відповідати принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритету інтересів дитини, підтримку зв'язків з родичами, сприятиме позивачу брати участь у вихованні онуків. В той же час позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та надання можливості спілкування з онуками, періодичних побачень, можливістю спільного відпочинку та відвідування онуками місця її проживання у вихідні дні щосуботи з 10.00 до 14.00 год., щонеділі з 15.00 до 18.00 год., можливості побачень у день народження дітей і святкові дні задоволенню не підлягають з огляду на те, що визначення позивачу спілкування з дітьми в обидва вихідних дня і без присутності матері призведе до порушення прав відповідача та може вплинути на психологічний та емоційний стан дітей, [INFO], які проживають з матірю і в досягнутому ними віці потребують її постійної опіки. На підставі викладеного та

Outcome: partial