Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

05.10.2020 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до [PERSON] про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 24 244 грн 31 коп., що еквівалентно сумі 895,86 євро. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.11.2020. 16.11.2020 розгляд справи відкладено на 03.12.2020, у зв`язку з клопотанням прокурора та неналежним сповіщенням відповідача у справі. У судове засідання 03.12.2020 представник Чернігівської місцевої прокуратури не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримку позову, дала згоду на заочний розгляд справи. Представник Державної служби України з безпеки на транспорті у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідач, який оповіщався судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв та клопотань не подав, у зв`язку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з\~частиною першою\~статті 24\~Закону України\~«Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Відповідно до\~частини третьої\~та четвертої\~статті 56\~ЦПК України\~у визначених\~законом випадках\~прокурор звертається\~до суду\~з позовною\~заявою,\~бере участь\~у розгляді\~справ за\~його позовами,\~а також\~може вступити\~за своєю\~ініціативою у\~справу,\~провадження у\~якій відкрито\~за позовом\~іншої особи,\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~подає апеляційну,\~касаційну скаргу,\~заяву про\~перегляд судового\~рішення за\~нововиявленими або\~виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~статтею 185\~цього Кодексу. Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року зі змінами та доповненнями (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Відповідно до пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті. Також, відповідно до п.п. 2, 15, 27 пункту 5 Положення № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. У відповідності до абзацу першого пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Таким чином, Уктрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області. Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах. Приписами пункту 41 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ №879 від 27.06.2007, встановлено, що дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку. За таких обставин, не сплачена перевізником у встановлені чинним законодавством строки плата за проїзд призводить до ненадходження грошових коштів до Державного бюджету України. Так, беручи до уваги норми Закону України «Про автомобільний транспорт» та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Укртрансбезпека та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб`єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави. Незважаючи на вказане, Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, жодних заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито. З урахуванням вищевикладеного, підставою для представництва Чернігівською місцевою прокуратурою інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті є факт несплати відповідачем до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 24\~244 грн 31 коп. та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету. Крім того, відповідно до частини першої статті 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевого бюджетів. Пунктом 6 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України. Несплата коштів ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 2018-2022 роки, метою якої є забезпечення ефективного функціонування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування, будівництва, реконструкції та ремонту автомобільних доріг. Зважаючи на те, що несплата відповідачем коштів за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави, виникає необхідність захисту інтересів держави. Отже, визначена контролюючим органом плата за проїзд, не сплачена перевізником-власником транспортного засобу у встановлені законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а несплата суб`єктом господарювання у встановлені строки коштів до Державного бюджету України суттєво порушує інтереси держави. Таким чином, у прокурора є обґрунтовані підстави для пред`явлення позову в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті. Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Згідно положень статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. Відповідно до пункту 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Згідно з пунктом 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Порядок №879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Відповідно до п.п. 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Так, Чернігівською місцевою прокуратурою встановлено, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області 12.11.2019 на перехресті автодоріг М-18 та Р-37 здійснено габаритно-ваговий контроль автопоїзду: автомобіль (тягач) марки RENAULT, модель MAGNUM 440, реєстраційний номер [NUMBER] , причіп марки TRAILOR, модель SYY 3CX, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів вказаний автомобіль та причіп належать на праві власності [PERSON] . За результатами проведеного габаритно-вагового контролю 12.11.2019 складено акт №185230 про перевищення транспортним засобом нормативно- вагових параметрів, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг із перевезення вантажу з перевищенням загальної маси та осьових навантажень. Так, фактична повна маса транспортного засобу становить 40,35 т при допустимій - 40 т; нормативно допустиме осьове навантаження становить 11; 11; 7,33; 7,33; 7,33 т, а фактичне 6,75; 13,4; 5,65; 5,15; 9,4 т. При цьому перевезення здійснювалося без оформлення дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України. До вказаного акта проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами тягального користування від 12.11.2019, згідно з яким за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 895,86 євро. Розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 311, затвердженої постановою КМУ №879 від 27.06.2017), а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі). П= (0,1 х 605) х 2=895,86 євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 12.11.2019, курс 100 євро складає 2706,2615 грн. Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої [PERSON] становить 24 244 грн 31 коп. Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5\~Правил дорожнього руху. У свою\~чергу,\~пунктом 22.5\~Правил дорожнього\~руху України,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~10.10.2001\~№1306,\~визначено,\~що за\~спеціальними правилами\~здійснюється дорожнє\~перевезення небезпечних\~вантажів,\~рух транспортних\~засобів та\~їх составів\~у разі,\~коли хоч\~один з\~їх габаритів\~перевищує за\~шириною 2,6\~м (для\~сільськогосподарської техніки,\~яка рухається\~за межами\~населених пунктів,\~дорогами сіл,\~селищ,\~міст районного\~значення,\~-\~3,75\~м),\~за висотою\~від поверхні\~дороги -\~4\~м (для\~контейнеровозів на\~встановлених Укравтодором\~і Національною\~поліцією маршрутах\~-\~4,35\~м),\~за довжиною\~-\~22\~м (для\~маршрутних транспортних\~засобів -\~25\~м),\~фактичну масу\~понад 40\~т (для\~контейнеровозів -\~понад 44\~т,\~на встановлених\~Укравтодором і\~Національною поліцією\~для них\~маршрутах -\~до 46\~т),\~навантаження на\~одиночну вісь\~-\~11\~т (для\~автобусів,\~тролейбусів -\~11,5\~т),\~здвоєні осі\~-\~16\~т,\~строєні -\~22\~т (для\~контейнеровозів навантаження\~на одиночну\~вісь -\~11\~т,\~здвоєні осі\~-\~18\~т,\~строєні -\~24\~т)\~або якщо\~вантаж виступає\~за задній\~габарит транспортного\~засобу більш\~як на\~2\~м. Осі\~слід вважати\~здвоєними або\~строєними,\~якщо відстань\~між ними\~(суміжними)\~не перевищує\~2,5\~м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Відповідно до\~положень статті\~48\~Закону України\~«Про автомобільний\~транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства. Із положень пункту 4 Правил №30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Пунктом 27 Порядку №879 від 27.06.2007 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Згідно з пунктом 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Згідно зі статтею 48 цього ж Закону, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, зокрема для автомобільного перевізника, є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством. Пунктом 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази. Згідно з пунктом 31-1 Порядку №879, якщо рух\~здійснюється без\~відповідного дозволу\~або внесення\~плати за\~проїзд великовагового\~та/або\~великогабаритного транспортного\~засобу,\~така плата\~визначається за\~пройдену частину\~маршруту по\~території України\~або за\~частину,\~яку перевізник\~має намір\~проїхати,\~у разі\~перевищення нормативу\~хоча б\~одного вагового\~або габаритного\~параметру: до\~10\~відсотків -\~у подвійному\~розмірі; на\~10-40\~відсотків -\~у потрійному\~розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області 12.11.2019 складено акт, згідно якого порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг із перевезення вантажу, в тому числі небезпечного із перевищенням осьових навантажень (з урахуванням одиночної та строєної осі), вчинено авто перевізником [PERSON] . Цього ж дня, відповідачу зроблено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 895,86 євро. Незважаючи на те, що відповідно до пункту 31-1 Порядку №879 перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, у визначений вище термін платник [PERSON] дані кошти добровільно не сплатив. За таких обставин визначена плата за проїзд, несплачена перевізником - власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню у судовому порядку. Пунктом 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Отже, слід стягнути з відповідача - [PERSON] на користь держави плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 24 244 грн 31 коп., що еквівалентно сумі 895,86 євро. Згідно\~зі статтею 141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved