Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

05.08.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, розподіл спільного сумісного майна, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 18 червня 2005 року, який був зареєстрований Слов'янським міським відділом РАЦС Донецького обласного управління юстиції по актовому запису № 237. Від шлюбу в них є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені в липні 2011 року, в зв'язку з тим, що між ними не було взаєморозуміння. Дочка [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач деякий час частково добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, але це була незначна допомога, тому вона в теперішній час вважає за необхідне в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. В період шлюбу 25 травня 2007 року нею та відповідачем була придбана квартира [ADDRESS], інвентаризаційна вартість якої 13759 грн. Договір купівлі-продажу був оформлений на ім'я відповідача та посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру № 1408. Право власності зареєстровано на ім'я відповідача в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.06.2007 року по реєстраційному номеру 18630274. Вона дійшла згоди з відповідачем, що вартість квартири складає 25000 грн. та вона 20 липня 2011 року виплатила відповідачу вартість його ? частки в розмірі 12500 грн., про що відповідач написав їй розписку та пообіцяв добровільно переоформити право власності на квартиру на неї, але своєї обіцянки не виконав. Оскільки вона виплатила відповідачу грошову компенсацію за належну йому ? частку квартири, то є підстави визнати за нею право власності на спірну квартиру. Просить суд: - розірвати шлюб, зареєстрований 18 червня 2005 року в Слов'янському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 237, між нею та відповідачем; - залишити їй прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня звернення з позовом до суду та до досягнення донькою свого повноліття; - визнати за нею право власності на квартиру, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]; - припинити право власності [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, визнав позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 18 червня 2005 року в Слов'янському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 237 (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 6). У судовому засіданні встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть через взаємні непорозуміння та різні погляди на життя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору про місце проживання спільної дитини немає. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] З довідки від 05.08.2014 року, позивач мешкає разом з донькою. (а. с. 16) Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 70 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-Х1У (із змінами та доповненнями), максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно зі свідоцтвом про народження дитини [PERSON], її батьком є відповідач [PERSON], який, в порушення ст. 180 СК України, не виконує свої обов'язки по утриманню доньки до повноліття. Оскільки [PERSON] ухиляється від цього зобов'язання, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, кошти на утримання дитини повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня звернення до суду з даним позовом та до повноліття доньки [PERSON], [INFO]. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а саме: відповідач [PERSON] працездатний, має задовільний стан здоров'я, жодними захворюваннями не страждає, не є інвалідом, аліменти нікому більше не сплачує, та матері, яка самостійно утримує та виховує малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В період шлюбу 25 травня 2007 року позивачем та відповідачем була придбана квартира [ADDRESS], інвентаризаційна вартість якої 13759 грн. Договір купівлі-продажу був оформлений на ім'я відповідача та посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру № 1408 (а.с.7). Право власності зареєстровано на ім'я відповідача в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.06.2007 року по реєстраційному номеру 18630274. Позивач дійшла згоди з відповідачем, що вартість вказаної квартири складає 25000 грн. та [PERSON] 20 липня 2011 року виплатила відповідачу вартість його ? частки квартири в розмірі 12500 грн., про що відповідач написав їй розписку (а.с.11). Суд вважає, оскільки позивач виплатила відповідачу грошову компенсацію за належну йому ? частку квартири, то необхідно припинити право власності [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 493,60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved