Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

07.08.2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 26 липня 1980 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та відповідач 01.11.1986 отримали житло, а саме квартиру [ADDRESS] , яка була приватизована як спільна сумісна власність [PERSON] , [PERSON] та їх дітей. Згідно виготовленого технічного паспорту на вказану квартир загальна площа вказаної квартири становить 49,7 кв.м., житлової - 28,3 кв.м. 27 серпня 1998 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позивачі вказують на те, що відповідач вважає, що діти не мають відношення до квартири, так як він її отримав. На даний час в квартирі не проживає, вона перебуває у занедбаному стані так як ніхто із співвласників не бажає нести витрати по ремонту та обслуговуванню квартири. Позивачі неодноразово пропонували відповідачу продати квартиру, в зв`язку з неможливістю всім разом проживати у ній, однак відповідач чинить перешкоди у розпорядженні спільною сумісною власністю, а саме, не надає згоду на продаж квартири. Виходячи з викладеного, позивачі просять поділити спільне сумісне майно: квартиру [ADDRESS] між співвласниками визначивши за [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності на 1/5 частину вказаної квартири за кожним. Також, просять стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 гривень на користь кожного із позивачів та на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати за оплату звіту з експертної оцінки квартири в розмірі 600 гривень та виграти на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засідання позивач [PERSON] та представник позивачів надавали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, надавши суду заяви, відповідно до яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника позивачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] липня 1980 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26.07.1980 міським відділом РАЦС м.Ужгорода, актовий запис №475. Під час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС м.Ужгорода Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народженнясерії [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС м.Ужгорода Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кожанською сільською радою Фастівського району Київської області. 27.07.1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського району Київської області. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1997 року, виданого Фастівським бюро технічної інвентаризації квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за № 9р.1391 стр.112 та належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно технічного паспорту, виданого ЖКГ Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації від 10.04.1997 року, загальна площа квартири [ADDRESS] становить: 49.7 кв.м. та житлова площа 28,3 кв.м. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. При розгляді справи судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. При розгляді справи суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки позивача між останнім і відповідачами припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У цьому випадку це по 1/5 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності п`ять. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним припинити право спільної сумісної власності між сторонами та визнати за кожним із співвласників право часткової сумісної власності на квартиру по 1/5 частини кожному. З приводу вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь судового збору та витрат за оплату звіту з експертної оцінки квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з викладеного з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн на кожного. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Таким чином, суд вважає не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] витрат за оплату виготовлення звіту з експертної оцінки квартири в розмірі 600 грн, оскільки нормами ЦПК не передбачено стягнення таких витрат. Крім того, відсутні будь-які квитанції або розрахунки, що підтверджують сплату позивачем проведення даної оцінки на вказану суму. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial