Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не надає коштів на утримання малолітньої дитини, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України вона має право на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову частково. Посилались на те, що відповідач зараз вдруге одружений та має на утриманні неповнолітню дитини від другого шлюбу, а також утримує мати-пенсіонерку. Крім того, відповідач в добровільному порядку надає кошти на утримання дочки [PERSON], сплачує страхові внески за неї по договору про медичне страхування. Просили задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача аліменти на користь позивачки в розмірі 1/12 частини від доходів відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2004 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює в ТОВ «Проктер енд Гембл Трейдінг Україна» та його заробітна плата в середньому становить від 55000 до 70000 грн., що підтверджується довідкою про доходи відповідача (а.с.94). На момент розгляду справи відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с.28) та має на утриманні сина [PERSON], [INFO](а.с.29). Крім того, як пояснив відповідач та підтверджується матеріалами справи (а.с.33-38) він також надає підтримку непрацездатним матері та бабусі. Позивачка в судовому засіданні стверджувала, що відповідач не надає належної допомоги по вихованню і матеріальному забезпеченню дитини. В добровільному порядку аліменти не сплачує, ухиляється від будь-якої матеріальної та духовної допомоги своїй. Однак, пояснення відповідача та надані ним докази, а саме: квитанції про перерахунок коштів на ім'я позивачки (а.с.30,31,112-120), довідки з місця роботи відповідача від 29.05.2017 року та від 14.06.2017 року про відрахування із заробітної плати відповідача на оплату страхування його дочки - [PERSON] за програмою медичного страхування (а.с.110,125,144) спростовують ствердження позивачки. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Враховуючи вищевикладене та те, що малолітня дитина перебуває на утриманні матері, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/8 частини від всіх його доходів. В той же час, суд не бере до уваги посилання відповідача щодо зменшення аліментів в зв'язку з наявністю у нього кредитних зобов'язань.

Outcome: partial