Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

05 червня 2019 року [PERSON] пред`явив в суд позов до Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Як на підставу позовних вимог зазначав, що [INFO] у віці 53 роки у м. Львові помер його батько [PERSON] , про що 20 вересня 2016 року Шевченківським районним у м. Львові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис №910 та йому видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Ним, позивачем, здійснювалася організація поховання батька та понесено усі пов`язані з цим витрати. За життя батькові [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок (особняк), за розташований за адресою: [ADDRESS] , який був подарований йому [PERSON] підставі договору дарування житлового будинку від 04 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Полінкевич І.З., реєстровий запис № 2598. Право власності [PERSON] на вищевказаний житловий будинок [ADDRESS] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 листопада 2008 року № 20819805 та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державу реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна від 16 листопада 2016 року №73023634, від 07 березня 2019 року № 158771109, згідно яких будинок, реєстраційний номер майна №15153451, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,3 м. кв.,загальною вартістю 30447,00 грн., складається з трьох житлових кімнат та кухні. На час смерті батька [PERSON] 20 вересня 2016 року він постійно понад десять років проживав разом з ним у належному йому будинку [ADDRESS] , вів спільний з батьком спільний побут, здійснював утримання будинку, ніс витрати на його обслуговування та оплату комунальних послуг. Факт його постійного спільного проживання однією сім`єю з батьком [PERSON] на час його смерті у житловому будинку [ADDRESS] підтверджується актом ЛКП «Янів-405» від 16 квітня 2018 року та довідкою про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 16 квітня 2018 року, виданою ЛКП «Янів-405». Таким чином, оскільки він більше десяти років та на момент смерті батька постійно проживав з ним в батьківському будинку, то, як пояснив йому знайомий нотаріус, жодної заяви про прийняття спадщини йому подавати не потрібно, а зі спливом шести місяців - необхідно звернутися в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. 26 червня 2018 року він звернувся з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Якубець Т.Я. на підставі його заяви було зареєстровано спадкову справу 62630410 та усно повідомлено, що за життя батько заповіт не складав та інші спадкоємці, які б подали заяви про прийняття спадщини видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька відсутні. Листом від 27 червня 2018 року №2303/02-14 державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Якубець Т.Я. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи таку відмову пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. 26 березня 2019 року він додатково подав в Третю львівську державну нотаріальну контору заяву, датовану тим же числом, про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій він повторно звертав увагу державного нотаріуса на факт спільного проживання його, як спадкоємця першої черги за законом, з батьком , як спадкодавцем, на час його смерті [INFO] . В підтвердження факту прийняття ним спадщини на час її відкриття [INFO] після смерті свого батька [PERSON] , ним були надані державному нотаріусу Акт ЛКП «Янів-405» від 16 квітня 2018 року № 84 і довідку ЛКП «Янів - 405» про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 16 квітня 2018 року, а також усі інші необхідні підтверджуючі документи. Листом від 28 березня 2019 року за № 744/02-14 державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є. повідомила, що обставина спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті не може доводитися показами свідків та актом житлово-експлуатаційної організації. Довідку ЛКП «Янів-405» про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 16 квітня 2018 року державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є. взагалі не прийняла до розгляду та проігнорувала. Вказаним листом від 28 березня 2019 року № 744/02-14 та усно державний нотаріус Семенюк О.Є. пояснила, що для оформлення спадкових прав йому необхідно звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки він, [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини [INFO] , не заявляв про відмову від неї, тому вважається таким, що прийняв спадщину. З огляду на такі обставини, враховуючи положення ст. ст. 16, 29, 328, 391, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1268, 1269, 1273 ЦК України, а також з метою захисту своїх спадкових справ, просить ухвалити рішення, яким: - встановити факт його, [PERSON] , постійного спільного проживання з листопада 2006 року по [INFO] включно з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за ним, [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Гедз О.Т. позов підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що усі понесені судові витрати, пов`язані з розглядом даної цивільної справи, просить покласти на позивача [PERSON] , оскільки Львівська міська рада, як відповідач по справі, не порушувала спадкових прав позивача. Представник Львівської міської ради Балюєв С.В. пояснив, що Львівською міською радою, як органом місцевого самоврядування, не вчинялось будь-яких дій, які б порушували спадкові права позивача [PERSON] . У вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить ухвалити рішення з урахуванням наявних в справі доказів та вимог цивільного законодавства. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 53 роки у м. Львові помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , про що 20 вересня 2016 року Шевченківським районним у м. Львові відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис №910 та того ж числа позивачу видано свідоцтво про смерть батька серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] здійснив організацію поховання батька та поніс усі пов`язані з цим витрат. За життя померлому [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який був подарований йому [PERSON] підставі договору дарування житлового будинку від 04 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Полінкевич І.З., реєстровий запис № 2598. Право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказаний житловий будинок [ADDRESS] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 листопада 2008 року № 20819805 та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державу реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна від 16 листопада 2016 року №73023634, від 07 березня 2019 року № 158771109, згідно яких будинок, реєстраційний номер майна №15153451, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,3 м. кв.,загальною вартістю 30447,00 грн., складається з трьох житлових кімнат та кухні. На час смерті свого батька [PERSON] , яка настала [INFO] , позивач [PERSON] постійно понад десять років проживав разом з ним у належному йому будинку [ADDRESS] , вів спільний з батьком спільний побут, здійснював утримання будинку, ніс витрати на його обслуговування та оплату комунальних послуг. Факт постійного спільного проживання позивача [PERSON] однією сім`єю зі своїм батьком [PERSON] на час його смерті у житловому будинку [ADDRESS] підтверджується актом ЛКП «Янів-405» від 16 квітня 2018 року та довідкою про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 16 квітня 2018 року, виданою ЛКП «Янів-405». 26 червня 2018 року позивач [PERSON] звернувся в Третю львівську державну нотаріальну контору з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] та державним нотаріусом цієї нотаріальної контори Якубець Т.Я. на підставі його заяви було зареєстровано спадкову справу №381/2018. Листом від 27 червня 2018 року №2303/02-14 державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Якубець Т.Я. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи таку відмову пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. 26 березня 2019 року позивач [PERSON] додатково подав в Третю львівську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій звертав увагу державного нотаріуса на факт спільного проживання його, як спадкоємця першої черги за законом, з батьком, як спадкодавцем, на час його смерті [INFO] . В підтвердження факту прийняття ним спадщини на час її відкриття [INFO] після смерті свого батька [PERSON] , ним були надані державному нотаріусу Акт ЛКП «Янів-405» від 16 квітня 2018 року № 84 і довідку ЛКП «Янів - 405» про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 16 квітня 2018 року, а також усі інші необхідні підтверджуючі документи. Листом від 28 березня 2019 року за №3 744/02-14 державний нотаріус Третьої львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є. повідомила позивача, що обставина спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті не може доводитися показами свідків та актом житлово-експлуатаційної організації. Вказаним листом від 28 березня 2019 року № 744/02-14 державним нотаріусом було роз`яснено йому, що для оформлення спадкових прав необхідно звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача [PERSON] - адвоката Гедз О.Т., долученими до справи копіями свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 08 лютого 1985 року, свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 20 вересня 2016 року, договору дарування житлового будинку [ADDRESS] від 04 листопада 2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20819805 від 05 листопада 2008 року, копіями акту ЛКП «Янів-405» від 16 квітня 2018 року, довідки про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 16 квітня 2018 року, виданої ЛКП «Янів-405», іншими письмовими доказами та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались. В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст. 321 ЦК України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. За правилами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч.1-3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Приписами ч.1 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Оцінюючи зібрані у справі докази та норми вищезазначеного цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved