Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

05.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.07.1995 року виконавчим комітетом Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис №13. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мокляк». Визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з позивачкою [PERSON] за адресою: с.Марянівка, Новосанжарського району Полтавської області. Вирішити питання судових витрат. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та спільно не проживають. Ухвалою суду від 06.06.2018 року позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] з позивачкою [PERSON] за адресою: с.Марянівка, Новосанжарського району Полтавської області, залишено без розгляду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову, та з проханням розглянути справу без його участі. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22.07.1995\~року виконавчим\~комітетом Руденківської\~сільської ради\~Новосанжарського району\~Полтавської області,\~актовий запис\~№13 (а.с. 9). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, та інтересам їх дитини, сімя фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку\~ст.113 Сімейного Кодексу України, тому суд залишає шлюбне прізвище позивача - [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачкою на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано: договір №8 про надання юридичних (адвокатських) послуг від 27.02.2018 року (а.с.12-13), акт виконаних робіт №2 по договору №8 про надання правової допомоги від 27.02.2018 року (а.с.10-11), згідно з якими вартість правової допомоги складає 500 грн. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №304 від 27.02.2018 року на суму 500 грн. (а.с.14). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення ним витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 500 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст. 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved