Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

04 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08 квітня 1994 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Чапаєвської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 2. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з тим, що між подружжям часто виникали сварки з питань різних поглядів на забезпечення матеріального існування сім`ї та допомоги дітям, а також участі кожного із них у веденні домашнього господарства. Фактично шлюбні відносини припинено з 2019 року. Спроби відновити з відповідачем сімейні відносини позитивного результату не дали. Позивачка втратила до відповідача почуття поваги та любові, у зв`язку з чим вона вважає неможливим їх подальше спільне життя та збереження шлюбу. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 квітня 1994 року виконкомом Чапаєвської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 2. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у їх відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримують в повному обсязі. Після розірваня шлюбу просить залишити позивачці шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 квітня 1994 року виконкомом Чапаєвської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 квітня 1994 року виконкомом Чапаєвської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають з початку 2019 року, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам позивача, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved