Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

05 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, представником Селезньовою Ю.О., яка діє на підставі довіреності від 19.09.2013 року, на електронну адресу суду 06.06.2014 року було подано заяву, в якій остання підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. /а.с. 24,35/ У позовній заяві зазначено, що 06 вересня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00070855, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 15000 грн., на строк до 06 вересня 2014 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 5.00 % річних. За обслуговування кредиту було встановлено щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої складав 1,75 % від суми кредиту. Повернення кредиту, разом із процентами та комісією за управління кредитом, передбачалось щомісячними платежами згідно узгодженого графіку. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит в сумі 15000 грн. Позичальник не виконує своїх обов'язків за договором щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування ним та сплати щомісячної комісії за управління кредитом, внаслідок чого за цим договором станом на 28 квітня 2014 року заборгованість становить 17087,68 гривень, та складається з: заборгованості за кредитом - у сумі 13 609,62 грн.; за відсотками - 528,43 грн.; комісія за РО - 2 949, 63 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 525, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 629, 1054 ЦК України та протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № BLaЖГА00070855 від 06.09.2011 р. у загальній сумі 17 087,68 грн. та понесені судові витрати у розмірі 243,60 грн. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки [PERSON] про місце, день та час розгляду справи, а саме: шляхом надіслання поштою копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками та судових повісток рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідачів (ч.5 ст.74 ЦПК України); шляхом вручення судових повісток з розписками житлово-експлуатаційним організаціям (ч.3 ст.76 ЦПК України). Відповідачка [PERSON] раніше повідомлялася про день, час та місце розгляду справи належним чином в порядку ст. 76 ЦПК України., проте не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, від неї не надійшло клопотань або заяв про відкладання розгляду справи, при спробі повідомити її про дату судового засідання 10.07.2014 року через працівників житлово-експлуатаційних організацій, відповідачка була відсутня. /а.с. 36 - 40/ Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачкою [PERSON] недобросовісно здійснюються її процесуальні права, вона навмисно не отримує судову кореспонденцію, хоча їй відомо про перебування на розгляді у суді даної позовної заяви, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 06 вересня 2011 року юридична особа - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» і [PERSON] уклали договір кредиту № BLaЖГА00070855, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 15000 грн., на строк кредитування до 06 вересня 2014 року, зі сплатою 5.00 відсотків річних за користування кредитом, та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 відсотка, а позичальник зі своєї сторони зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, суму комісії за управління кредитом, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Позичальник зобов'язався погашати кредит, проценти та комісію щомісячними платежами згідно графіку оплати кредитної заборгованості. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні ресурси в сумі 15000 грн. Відповідно до умов кредитного договору № BLaЖГА00070855 від 06.09.2011 року, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (пункт 6.4 Договору). /а.с.9/ Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № BLaЖГА00070855 від 06.09.2011 року вбачається, що фактичне виконання відповідачкою зобов'язань по поверненню кредитних ресурсів в сумі 15000 грн., сплаті відсотків та комісії припинилося з вересня 2012 року, у той час, як за умовами договору кредит надавався на строк до 06 вересня 2014 року включно. /а.с. 5/ Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку, заборгованість [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами, станом на 28 квітня 2014 року становить 17 087, 68 грн. у тому числі: за кредитом - 13 609, 62 грн.; за відсотками - 528,43 грн.; за комісією за РО - 2949,63 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту, сплаті відсотків за користування ним, та сплаті комісії за управління кредитом, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договорами. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по сумі кредиту, нарахованим але не сплаченим відсоткам та комісії за у правління кредитом за кредитним договором № BLaЖГА00070855 від 06.09.2011 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем документально підтверджена платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 243, 60 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved