Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

07.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горохівського районного управління юстиції Волинської області 03 жовтня 2015 року актовий запис №113. Заочним рішенням Горохівського районного суду від 18 лютого 2020 року шлюб між сторонами був розірваний. За час шлюбу у них народилася спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що [PERSON] не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки дитина часто хворіє, це тягне за собою додаткові витрати. Відповідач є молодою працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини. А тому, просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання від позивача на адресу суду надійшло клопотання, у якому вона просить розгляд справи проводити без її участі, та просить зменшити позовні вимоги з 3000 (трьох тисяч) грн. до 2000 (двох тисяч) грн. щомісячно. Від відповідача до початку судового засідання на адресу суду надійшло клопотання, у якому він просить розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги у вигляді стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно визнає. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та подані сторонами письмові клопотання приходжу до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2015 року, який було розірвано заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 18.02.2020 року (а.с.8). За час шлюбу у сторін народилася спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Судом також встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . Зазначене відповідачем не оспорюється. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх неповнолітньої доньки, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Наведені норм закону дають підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абзацу 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вище наведене, та те, що відповідач визнав зменшені позовні вимоги позивача, вважаю, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 07.08.2020 року (а.с.1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, в свою чергу судові витрати за позовну вимогу про стягнення аліментів за минулий час, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, слід покласти на рахунок держави. На підставі ст. ст. 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved