Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

05 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач [PERSON] з січня 2006 року по 28 квітня 2021 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Від фактичних шлюбних відносин у них народились діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Відповідач зловживає спиртними напоями. Коштів на утримання дітей він не надає. Відповідач має задовільний стан здоров`я. Між сторонами не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, тому позивач просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на дітей у розмірі по 1500,00 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання учасники справи не з`явились. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позивач [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України до суду не подав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Сторони є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народженя (а.с. 13, 14 - копії свідоцтв про народження). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що [PERSON] також є батьком [PERSON] та [PERSON] . Проте, як вбачається з копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] батьком дітей записаний [PERSON] , очевидно зі слів матері (а.с. 10, 12 - копії свідоцтв про народження). Доказів того, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] позивачка не надала. Діти проживають із матір`ю - позивачем у справі (а.с.15 - копія довідки про склад сім`ї). Позивач [PERSON] не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує відповідну допомогу. Також позивачка перебуває на обліку у Згурівському підрозділі соціального захисту населення Броварської РДА та отримує допомогу на дітей, які виховуються в багатодітній сім`ї (копії довідок - а.с.17-20). Відповідач [PERSON] офіційно не працює, участі в утриманні дітей не приймає (копія довідки - а.с.16). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За вимогами ч.ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач належним чином не виконує обов`язку щодо утримання своїх дітей. Оскільки діти сторін проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні, добровільної згоди між батьками щодо участі батька у витратах на утримання дітей та сплати ним аліментів не досягнуто, аліменти мають бути стягнуті з відповідача на утримання дитини в судовому порядку. Враховуючи всі істотні обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп. на кожну дитину, але не менше, ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення кожною дитиною повноліття. В частині вимог про стягнення аліментів із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід відмовити, оскільки позивачкою не надано належних доказів того, що відповідач [PERSON] є батьком цих дітей. На підставі ст. 430 ЦПК України вбачається за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, то судовий збір підлягає до стягнення із відповідача [PERSON] в дохід держави у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial