Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

05.12.2017 року лікар-фтизіатр Буської ЦРЛ Львівської області [PERSON] звернулася до суду з вимогою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], [INFO], жителя [INFO]. В обгрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в протитуберкульозному кабінеті Буської ЦРЛ із 08.04.2015 року, лікувався в умовах стаціонару Львівського регіонального фтизіопульмонолічного клінічного лікувально-діагностичного центру із 07.04.2015 по 13.08.2015 року та з 12.05.2017 року по 20.09.2017 року. Згодом був виписаний на амбулаторне лікування, на яке ні у серпні 2015 року, ні у вересні 2017 року не прибував. Із 20.09.2017 року [PERSON] самовільно покинув стаціонар. На даний час останній хворіє на «дисимінований туберкульоз обох легень з деструктивним процесом», «лівобічний пневмоторакс». Хворий жодних ліків не приймає, постійно порушує лікарняний режим, залишав стаціонар, приїжджав додому, де проживають його семеро неповнолітніх дітей, а також постійно вживав алкоголь. На даний час стан хворого середньої тяжкості, його місцеперебування невідоме, а останній раз [PERSON] бачили в с. Полоничі Буського району. Ураховуючи анамнез, клініку та перебіг захворювання, наявність у хворого прогресуючого процесу в легенях ураженого мікобактеріями туберкульозу, слабкої позитивної динаміки та особливої небезпеки для оточуючих, заявник просить суд задовольнити подану заяву та примусово госпіталізувати [PERSON] в найкоротші терміни до ЛРФПКДЦ на його стаціонарне лікування. В судовому засіданні заявниця - лікар [PERSON] заявлені вимоги з зазначених у заяві підстав підтримала повністю, надавши суду аналогічні поданій заяві пояснення. Просить суд заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні відсутній, надіслана на його адресу судова повістка, або ж повідомлення про її отримання до суду не повернулися. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що являється матір'ю [PERSON] Проти задоволення поданої лікарем заяви не заперечила. Однак, пояснила суду, що син не хоче лягати в лікарню, оскільки розуміє стан своєї хвороби та хоче добровільно померти вдома, так як попереднє лікування хворого не дало свого позитивного результату. Відповідно до норм статей 284, 285 ЦПК України заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або продовження строку примусової госпіталізації повинна бути розглянута судом не пізніше 24 годин після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. З огляду на встановлені законом строки розгляду судом заяв щодо примусової госпіталізації хворих на туберкульоз до протитуберкульозного закладу, а також приймаючи до уваги надані заявником докази, що [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, суд розглядає справу за відсутності заінтересованої особи [PERSON] та підтверджуючих даних про отримання ним судового виклику. Заслухавши доводи заявника, яка підтримала подану заяву, а також думку заінтересованої особи, яка проти задоволення заяви не заперечила, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає в [INFO], перебуває на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Буської ЦРЛ із 08 квітня 2015 року. Як вбачається з виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ТБ 09 № 532/ф та № 995/ф, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Львівському регіональному фтизіопульмонолічному клінічному лікувально-діагностичному центрі із 07.04.2015 по 13.08.2015 року та з 12.05.2017 року по 20.09.2017 року. [PERSON] хворіє на «дисимінований туберкульоз обох легень з деструктивним процесом», «лівобічний пневмоторакс», рекомендовано пацієнту продовжити лікування та спостереження у фтизіатра за місцем свого проживання. Також із указаних медичних документів вбачається, що [PERSON] самовільно покинув стаціонар. 21 вересня 2017 року [PERSON] самовільно покинув стаціонар ЛРФПЦ і за медичною допомогою у протитуберкульозний кабінет Буської ЦРЛ не звернувся. Зі слів лікуючого лікаря пацієнт постійно порушував лікарняний режим, не дотримувався лікування і вживав алкоголь, про що вбачається із листа Буської ЦРЛ № 1202 від 27.09.2017 року. Листом № 1109 від 05.09.2017 року Буська ЦРЛ проінформувала Відділ у справах дітей Буської РДА Львівської області про те, що [PERSON], житель [INFO], продовжує бактеріовиділення і перебувати по місцю свого проживання не може, оскільки загрожує здоров'ю своїх дітей. Натомість, Із листа Буської ЦРЛ №1409 від 07.11.2017 року вбачається, що місцеперебування [PERSON] не відоме, а зі слів односельчан він два тижні тому назад перебував по місцю свого проживання, тобто в с. Полоничі Буського району Львівської області. З іншого листа Буської ЦРЛ № 1359 від 27.10.2017 року слідує те, що [PERSON] на прийом до лікаря не з'являється і місце його перебування не відоме. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а правилами ч. 3 ст. 20 цього Закону визначено, що хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватись правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Статтею 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» також визначено, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Відтак, приймаючи до уваги, що заявником надані належні та допустимі докази, що [PERSON] страждає на заразну форму туберкульозу, належним чином обізнаний про свій стан здоров'я та необхідність пройти курс лікування проти туберкульозу, дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах, однак лікування не здійснює, категорично відмовляється від стаціонарного лікування, чим створює особливу небезпеку та загрозу для здоров'я оточуючого населення, відповідно заявлені вимоги щодо його примусової госпіталізації строком на три місяці до медичного закладу зазначеного заявником підлягають задоволенню судом. Ураховуючи наведене, та

Outcome: approved