Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

06 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму нанесеної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] у розмірі 38569,66 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. 24 липня 2014 року близько 15 год. 00 хв. на 22 км. а/д Одеса - Б.-Дністровськ громадянин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з. [NUMBER], в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Hyundai Elantra» д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно рахунку-фактури № АС-0053865 від 31.07.2014 року, складеного ДП «Автотрейдінг-Одеса», матеріальні збитки нанесені [PERSON] внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди складають 38569,66 грн. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 31.10.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування); до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників (ст.3 цього Закону). Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи, У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року № 6-2808цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. За викладених обставин, враховуючи наведений висновок Верховного Суду України, а також враховуючи, що Одеська філія Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Гарант-авто», де автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. АІ 3717 СТ, що належить [PERSON], в момент вчинення ДТП був застрахований відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не знаходиться за своїм місцезнаходженням, вважаю, що сума матеріальних збитків нанесених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] у розмірі 38569,66 грн. підлягає стягненню з останнього в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За таких обставин, з відповідача підлягає, також, стягненню сплачений мною судовий збір за подання даного позову у розмірі 551,20 грн. Згідно з. ч. 1 ст. 1166, 1187 ЦК України, [PERSON] повинен виплатити [PERSON] суму у розмірі 38569,66 грн. (матеріальний збиток). На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вина [PERSON] фактично доведена. На підставі викладеного та

Outcome: approved