Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

04 липня 2019 року позивач звернувся з даним позовом до Орджонікідзевського районного судуміста Маріуполя Донецької області. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27.02.2013 року із нього на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 28 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак таку суму він сплачувати не в змозі, так як у нього змінився сімейний стан та погіршилось матеріальне становище. 19.05.2017 року він одружився із [PERSON] , від цього шлюбу народився син - [PERSON] . Зараз він ніде не працює, його дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а отож вона та їх син повністю знаходяться на його утриманні. Оскільки він офіційно ніде не працює, то державною виконавчою службою з нього стягуються аліменти на дитину у розмірі 1/4 середньої заробітної плати по регіону. Така сума з урахуванням вищенаведених обставин для нього є непосильною, тому на сьогоднішній день виникла заборгованість по сплаті аліментів. Тому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27.02.2013 року про стягнення з нього на користь відповідача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання доньки у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. В подальшому 16 вересня 2019 року позивачем позовні вимоги були уточнені в частині кола учасників по справі, де він у якості третьої особи залучив свою дружину [PERSON] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, надавши пояснення аналогічні позовним вимогам. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності за участі її представника, вказала, що із позовом не згодна, вважає позовні вимоги незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню згідно вимогам сімейного, цивільного та процесуального законодавства. Представник відповідача, який діє на підставі ордеру, [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що наразі відсутні будь-які підстави для зменшення та зміни способу стягнення аліментів так як позивач є працездатним, поданням позову він намагається зменшити на собі тиск від зобов`язань по сплаті аліментів, крім того, у позивача взагалі немає права на звернення з такими вимогами до суду, а тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Встановлено, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №313, в графі «батько» зазначено - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2013 року по справі № 265/595/13-ц з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 28 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с.5). Наданою позивачем довідкою - розрахунком про сплату аліментів з Лівобережного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 24 травня 2019 року вбачається заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідачки за виконавчим листом № 265/595/13-ц, яка станом на 24.05.2019 року складає 11 194, 55 гривень. ( а.с. 6) Крім того, з цієї ж довідки вбачається, що в період з серпня 2015 року по грудень 2018 року позивачем [PERSON] на користь [PERSON] взагалі не сплачувались аліменти. 19 травня 2017 року позивач [PERSON] уклав новий шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 19.05.2017 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 277. У другому шлюбу у позивача [INFO] народилась дитина - [PERSON] , де згідно свідоцтва про народження від 18.04.2019 року, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 288, батьком вказаний позивач по справі [PERSON] ( а.с. 8) З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.05.2019 року за № 3716 вбачається, що позивач [PERSON] отримував доходи у вигляді заробітної плати останній раз у 1 кварталі 2018 року від ТОВ «СІЛА МІ» (а.с.9), а його дружина [PERSON] - у 3- 4 кварталі 2015 року у вигляді заробітної плати від «ТОВ БК Азовмаш» (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При визначенні розміру аліментів суд враховує і вимоги ст. 182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006 року №3 роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. З урахуванням викладеного, беручи до уваги той факт, що позивач є працездатною особою, стан його здоров`я у бік погіршення не змінився, суд вважає його вимоги про зменшення розміру аліментів не обґрунтованими. Суд не погоджується із доводами сторони позивача про те, що народження другої дитини може бути підставою для зміни розміру стягнення аліментів. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить також із того, що визначений згідно судового рішення розмір аліментів у даному випадку відповідає інтересам дитини, принципам розумності та справедливості і не ставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. Поряд із цим, нерегулярний та невисокий розмір доходу відповідача, на що він посилається у позові, не впливає на розмір аліментів при визначені його у частці від заробітку платника аліментів, адже згідно положень ч. 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексуУкраїни право вибору способу стягнення аліментів за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі належить виключно тому з батьків, з ким проживають діти. У відповідності до норм пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed