Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

05 грудня 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області була розглянута кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 172, ч.2 ст.267 КК України. Судом був частково задоволений цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, було стягнуто 30000грн. (а.с.5-16). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2013 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2012р. і ухвала апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2013 року щодо [PERSON] у частині розв'язання цивільного позову потерпілої [PERSON] про стягнення моральної шкоди скасовано і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства (а.с.2-4). Матеріали цивільного позову були виділені з кримінальної справи і прийняті до провадження суддею Прінь І.П. 04 листопада 2013р. Позивач [PERSON] у позовній заяві від 09.01.2008 року ( а.с.17-18) просила суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. В обґрунтування позову вказувала на те, що внаслідок смерті сина їй спричинена моральна шкода, через душевні страждання, який вона зазнала, у неї стався стійкий розлад здоров'я. Душевна травма, спричинена їй внаслідок смерті сина, змінила її особисте життя. Антон був її єдиним сином, вона виховувала і ростила його одна, без чоловіка. Всі її мрії і надії були пов'язані з сином. Після його смерті вона відчуває почуття розгубленості та самотності. Все це спричиняє їй душевну біль та страждання. У судовому засіданні було з'ясовано, що позивачка під час розгляду кримінальної справи у суді першої інстанції, в усному порядку збільшила розмір позовних вимог про стягнення моральної шкоди до 500000,00 грн. Проте письмової заяви про це суду не подавала. Судом було роз'яснено позивачці її право подати у письмовому вигляді заяву про збільшення розміру позовних вимог з викладенням обґрунтувань позову, як того вимагають норми цивільного процесуального законодавства ( ст.ст. 31,119 ЦПК України). Однак позивач відмовилася від подачі заяви про збільшення позовних вимог і зазначила, що вона підтримує позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн., викладені у позовній заяві від 09.01.2008р. У судовому засіданні позивач додатково пояснила, що у зв'язку зі смертю та похованням сина вона постійно відчуває моральні страждання. Єдиною близькою людиною в її житті був син, на якого вона покладала усі свої надії та сподівання. Вона завжди мріяла няньчити онуків, а не ходити весь залишок свого життя на цвинтар. Втрата сина позначилась на її психологічному стані, вона постійно відчуває душевний біль і перебуває у стані депресії, життя для неї втратило будь-який сенс. Відчуття того, що у цьому житті їй більше немає на кого сподіватися і чекати від когось допомоги, дуже болісне. Через перебування у постійному нервовому стані у неї загострилися її хронічні хвороби. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений через засоби масової інформації ( а.с.56). Причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не подав, заяви про розгляд справи також не подавав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05 грудня 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області була розглянута кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 172, ч.2 ст.267 КК України. Вироком суду встановлено, що [PERSON], будучи приватним підприємцем, допустив службову недбалість, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. За розпорядженням [PERSON], у період часу з 10 по 30 липня 2005 року, в порушення встановлених норм та правил, без дозволу виконавчого органу місцевого самоврядування, без письмової згоди орендодавця та без проектної документації на установку та підключення електроенергії біля будинку [ADDRESS], встановив металевий щит з рекламою кафе «Шторм», до якого незаконно, без дотримання вимог та Правил приєднання електроустановок до електричних мереж та Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, підключив електроенергію, не провівши при цьому відповідне заземлення та занулення, в результаті чого [INFO] в період часу з 19-00 до 19-20 год. внаслідок ураження електричним струмом настала смерть відпочиваючих [PERSON] і [PERSON], які перебували біля рекламного щита. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів ( п.2 ч.2 ст.23 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. При вирішенні даного позову, суд також приймає до уваги роз'яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), в яких зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, у зв'язку з загибеллю сина, безумовно зазнала глибокі моральні страждання, пов'язані зі смертю та похованням єдиного сина й продовжує нести ці душевні страждання, вони носять триваючий характер; втрата сина викликала тяжкі і істотні зміни в її особистому житті. Через такий пригнічений стан в неї загострилося захворювання на анемію ( а.с.46,47). Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, вчинений з необережності, а також те, що він до цього часу не здійснив жодних намагань відшкодувати позивачу спричинену їй моральну шкоду. Життя людини є найвищою соціальною цінністю, а тому, суд враховуючи характер негативних наслідків, душевних страждань позивача, яких вона зазнала у зв'язку зі смертю сина, з урахуванням вини [PERSON], та з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 70000 грн.

Outcome: partial