Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, який 23.12.2016 року уточнила та просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 3000,00 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення сином повноліття, а саме до 30.07.2021 року. При цьому позивач посилається на те, що 30.07.2003 року у сторін від фактичних шлюбних стосунків народився син [PERSON], який знаходиться на утриманні позивача. Так як відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення та пояснив, що він не працює, одружений, від шлюбу має двоє дітей та на його утриманні знаходяться батьки. Представник відповідача [PERSON] підтримав заперечення. Вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.07.2003 року народився [PERSON], актовий запис № 395, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 209817, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 4/. З довідки /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 2782 від 03.10.2016 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 3/. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній син сторін проживає та знаходиться на утриманні позивача [PERSON] Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ході розгляду справи сторона відповідача пояснювала, що [PERSON] не працює, одружений, від шлюбу має двоє дітей та на його утриманні знаходяться батьки, які хворіють та за ними він здійснює догляд. На підтвердження вказаних пояснень судом досліджено свідоцтво про укладання шлюбу [PERSON] із [PERSON] /до шлюбу Абалешкіна/, та трудову книжку, в якій наявний запис про звільнення відповідача за власним бажанням 23.07.2015 року. Разом із тим, доводи відповідача про наявність двох дітей на його утриманні не знайшли свого підтвердження, так як на підтвердження вказаних обставин суду не надано жодних доказів. Оскільки, матеріали справи не містять інформації стосовно віку дітей та їх доходів. Окрім того, не підтверджені пояснення відповідача, що підприємницькою діяльністю він не займається, оскільки бізнес оформлений на його дружину. Суд критично оцінює пояснення відповідача стосовно того, що на його утриманні знаходяться батьки, так як із наданих відповідачем копій паспортів громадян України слідує, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO]. Тобто, не за адресою місця проживання відповідача. У ході розгляду справи судом досліджено отримані на виконання ухвали суду про витребування доказів лист Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 17.01.2017 року, яким повідомлено, що розмір пенсії відповідача становить 2478,35 грн. Та окрім того, з листа ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області слідує, що в інспекції відсутня інформація про доходи відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] одружений, не працює та є пенсіонером. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік , прожитковий мінімум у 2017 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені, а саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Судом досліджено договір про надання правової допомоги від 21.12.2016 року, акт приймання-передачі від 22.05.2017 року, довідку про сплату коштів за правову допомогу у розмірі 4\~714,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, так як документально підтвердженні та доведені. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial