Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

05 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON], який в подальшому був неодноразово уточнений. Відповідно до уточненої редакції позовних вимог представник позивача просила суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за теплопостачання на користь КП «Харківські теплові мережі» у розмірі 12 102, 08 грн. за період з 01.07.2007 року по 30.04.2015 року; стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» інфляційні витрати у розмірі 1450, 51 грн. та 3 % річних, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, щоухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.07.2015 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за опалення та гарячу воду, у зв'язку із пропуском строків позовної давності. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві приватної власності. Відповідач не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість за період з 01.07.2007 року по 30.04.2015 року у сумі 12 102, 08 гривень. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду із вищезазначеним позовом. Представник позивача,[PERSON], яка діє на підставі довіреності від 10.01.2017 р. № 40-80/3, в судовому засіданні уточнений позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем було пропущено строк позовної давності, який він і просив застосувати, а також посилався на те, що він як пенсіонер МВД має право на пільги у розмірі 50% від вартості спожитих послуг. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.07.2015 року КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду. (а.с. 7) Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, представник позивача звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача на користь КП «ХТМ» заборгованості за опалення та гарячу воду в порядку позовного провадження. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Разом з ним у вищезазначеній квартирі проживають його дружина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 6 від 15.03.2017 року № 516 (а.с. 6) Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідач є споживачем послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку №2793 за адресою: м. Харків, проспект Науки, б. 12, кв. 87, відкритого на імя [PERSON]. (а.с. 8-9) Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обовязок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті послуг теплопостачання у сумі 12 102,08 грн. за період з 01.07.2007 року по 30.04.2015 року, що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію, яку додав до матеріалів справи позивач. (а.с. 8-9) Відповідач [PERSON] просив суд застосувати строк позовної давності. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 2 ст. 267 ЦК України вказує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А тому, строк позовної давності має застосовуватися до вимог КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за період з 01.07.2007 по 30.04.2012 року Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд розглядає період заборгованості з 01.05.2012 року по 30.04.2015 року. За вказаний період заборгованість відповідачів становить 4\~940, 31 грн., що вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію (а.с. 8-9) Крім того, представник позивача просила суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 1\~450, 51, а також 3% річних від простроченої суми у сумі 1\~600, 00 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем щодо нарахування індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми та приходить до висновку щодо необхідності стягнення вищезазначеної суми. (а.с. 10) Щодо посилання відповідача на те, що він має право на отримання пільг, як пенсіонер МВД, суд зазначає наступне. Відповідно до довідки Управління фінансових ресурсів та економіки Управління МВС України в Харківській області від 10.01.2007 року, [PERSON], пенсіонер МВС і члени його сімї мають право з 27 грудня 2006 року і довічно відповідно до Закону України «Про міліцію», введеного в дію Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 1990 року № 583-ХІІ, і змін у Закон України «Про міліцію» від 19 червня 1992 року на 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. ( а.с. 21) Згідно відповіді Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМСУ в Харківській області від 25.05.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], б. 22, кв. 27. (а.с. 15) Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобовязаний упродовж 10 днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) зареєструвати місце проживання (перебування). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р. управління праці та соціального захисту населення ведуть облік осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, і проводять розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих пільговим категоріям громадян, а також як головні розпорядники коштів соціального спрямування контролюють їхнє цільове використання. Для забезпечення виконання таких функцій та недопущення багаторазового обліку особи, а відповідно і проведення кількох розрахунків з надавачами послуг управління праці та соціального захисту населення згідно з Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 р., пільговика обліковують за зареєстрованим місцем проживання (перебування). У разі зміни зареєстрованого місця проживання пільговик знімається з обліку за попереднім та стає на облік за новим зареєстрованим місцем проживання. Одночасний облік пільговика за двома місцями проживання нормативно-правовими актами не передбачено. Отже, враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], б. 22, кв. 27, а отже, він має право на отримання пільг за вищезазначеною адресою, а не за адресою: [ADDRESS]. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 600 грн., сплачений позивачем за подання заяви про видачу судового наказу та за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial