Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

06.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 18.11.2006 року. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. З 2010 року з сином та відповідачем почали проживати у вказаній вище квартирі. Зареєстрований відповідач у квартирі був 28.04.2011 року, однак власником такої являється лише вона на підставі договору дарування від 16.02.2010 року. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2014 року шлюб з відповідачем розірвано. На даний час місцеперебування відповідача їй невідоме, оскільки з листопада 2013 року відповідач у вказаній вище квартирі не проживає. Реєстрація відповідача у квартирі ставить позивача у ще більш складне матеріальне становище, оскільки відповідач витрат на утримання житла не несе, комунальні послуги не сплачує. Позивач у судове засідання не з'явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують, просять позов задовольнити. Належним чином повідомлений відповідач про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно частини першої статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, сторони з 18.11.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Позивач на підставі договору дарування квартири від 16.02.2010 року, посвідченого нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Заєць М.В., являється одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6-8). Відповідач, згідно з довідкою КП «Комінтех» № 2621 від 26.03.2015 року (а.с. 9) з 28.04.2011 року зареєстрований у вказаній вище квартирі. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2014 року шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с. 4). Ураховуючи, що реєстрація відповідача у належній позивачеві на праві приватної власності квартирі порушує її право, оскільки остання змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг за відповідача, позивач звернулась в суд з цим позовом. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України (далі - ЦК) під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням наведеного, пояснень позивача у судовому засіданні та позовній заяві стосовно того, що спірна квартира є її приватної власністю, оскільки подарована їй, відповідач залишається зареєстрованим у ній, хоча з листопада 2013 року не проживає у цій квартирі, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved