Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

04 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 25 грудня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 35 000 доларів США. Відповідач в цей же день 25.12.2015 року отримав суму позики у повному обсязі. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] власноручно написав позивачці розписку від 25.12.2015 року. Відповідно до умов позики, відповідач зобов'язався повернути суму позики до 25 грудня 2016 року. Однак, незважаючи на вимоги позивачки щодо повернення отриманої суми коштів - позичальник борг не повертав, таким чином договірні зобов'язання належним чином не виконував. Отже вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права, просить позов задовольнити, стягнувши з [PERSON] на її користь заборгованість за позикою та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві. Пояснила, що 25 грудня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 35 000 доларів США, які в цей же день відповідач отримав та на підтвердження цього написав розписку вказавши кінцеву дату повернення боргу 25 грудня 2016 року. Однак, незважаючи на вимоги позивачки щодо повернення отриманої суми коштів - позичальник борг не повертав, отже вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні надала для огляду оригінал розписки, яка була оглянута судом. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи (а.с. 35) в судове засідання не прибув, надав до суду нотаріально завірену заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі(а.с.36). Представник відповідача, адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору № 262 від 19.05.2017 року про надання юридичних послуг та іншої правової допомоги адвоката(а.с.39-40), позовні вимоги визнала, не заперчувала протии їх задоволення. Дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановивши, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 1046-1050 ЦК України, суд приходить до наступного. На обґрунтування заявлених вимог позивач надала в судовому засіданні оригінал розписки, відповідно до якої [PERSON] 25 грудня 2015 року взяв в борг у [PERSON] 35 000 доларів США, які зобов'язався віддати їй у строк до 25 грудня 2016 року (а.с.12). Суд приходить до висновку, що розписка [PERSON] містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення, дати отримання та дати повернення коштів, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов'язання. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики вважається укладеним у момент передання грошей. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що на теперішній час невиконаними залишаються боргові зобов'язання [PERSON] перед позивачем у розмірі 35 000 доларів США. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявність у [PERSON] оригіналу розписки свідчить про те, що зобов'язання [PERSON] з повернення позичених коштів не виконано. Заявою від 19.05.2017 року [PERSON] позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за договором позики у розмірі 35 000 доларів США визнав в повному обсязі(а.с 36). Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] позову, не суперечить закону, и не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволленню в повному обсязі. Згідно зі ст. 533 ч. 2 ЦК України у разі визначення у зобов'язанні грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до даних Національного банку України станом на 24 квітня 2017 року /на день підписання позивачем позовної заяви / офіційний курс гривні щодо іноземної валюти - долара США становить 2673.2780 гривень за 100 доларів США(а.с.17-18). Сума боргу складає: 35 000 доларів США х 2673.2780 гривні / 100 = 935647,30 гривень. Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 935647,30 гривень виходячи з офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти - долара США встановленого на 24 квітня 2017 року - 2673.2780 гривень за 100 доларів США, суд приходить до висновку про повне задоволення позову в сумі 935647,30 гривень. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 24.04.2017 року(а.с.3), та в розмірі 320,00 грн., відповідно до квітанції від 24.04.2017 року(а.с.6). Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Заявлена позивачем вимога судом задоволена повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 8320,00 гривень, що складається з 8000,00 грн. та 320,00 грн.

Outcome: approved