Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

04 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Софіївського районного суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обгрунування вимог, позивачка вказує, що з 30 березня 1993 року по 20 грудня 1999 року працювала в КСП «Запорізьке» та була прийнята до членів зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства. 10 червня 2000 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 8,18 умовних кадастрових гектарів , з земель, КСП «Запорізьке», на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №132-р від 05.06.2000 року. Позивачка в даний час займається оформленням документації з землеустрою для визначення меж земельної частки (паю) в натурі на місцевості, але для її виготовлення необхідно мати оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Даний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0345075 позивачкою було втрачено. Про втрату вказаного сертифікату було надано оголошення до Софіївської районної газети «Вісті Софіївщини», однак на оголошення ніхто не відгукнувся. Звернувшись до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, щодо виготовлення дублікату сертифікату на земельну частку (пай), позивачці було відмовлено та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду. В зв'язку з втратою сертифікату на право, на земельну частку (пай), позивачка не може реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі та набуття нею права власності,тому вимушена звернутися до суду та просить позовні вимоги задовольнити. Той факт, що позивачка дійсно отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0345075 та має право на земельну частку (пай) КСП «Запорізьке» підтверджується книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Запорізьке» із записом про реєстрацію зазначеного сертифікату за № 0530 від 16 червня 2000 року. В зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачка не може реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі та набуття нею права власності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за її відсутності про що надала до суду відповідну заяву. Представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з'явились, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області у судове засідання не з'явились, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи у своєї відсутності . Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З 30 березня 1993 року по 20 грудня 1999 року позивачка працювала в КСП «Запорізьке» та була прийнята до членів зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджено копією трудової книжки серії БТ-І № 3731605 від 19.10.1981 року (а.с.5). З книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Запорізьке», виданої відділом Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області зазначено, що позивачці належить сертифікат на земельну частку (пай) серія ДП № 0345075, із записом про реєстрацію зазначеного сертифікату за №0530 від 16 червня 2000 року . Вищезазначений сертифікат на право земельну частку (пай) було втрачено про, що зроблено повідомлення в районну газету «Вісті Софіївщини» від 20 червня 2014 року за №72-73 (2060-2061) (а.с. 11). Листом № 01-30-1505/0/370 Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 16.12.2014 року позивачці було повідомлено, що районна державна адміністрація не має повноважень щодо виготовлення та роздрукування сертифікатів на право на земельну частку (пай), цим займається ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», але на даний час бланків для роздрукування сертифікатів на право на земельну частку (пай) немає. На підставі вищевикладеного, рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай). Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , а також той факт ,що визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved