Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

05 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира №14 в будинку №12, яка знаходиться по вул.Гагаріна у м. Нововолинську Волинської області. Право його власності на 2/3 частини цієї квартири зареєстровано 24 березня 2009 року, а 1/3 частина квартири належить йому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 01 жовтня 1998 року. У вказаній квартирі зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] Проте, починаючи з 2013 року відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважних причин. Оскільки реєстрація відповідачів в спірній квартирі є перешкодою у вільному розпорядженні ним своєю власністю, а добровільно вони знятись з реєстрації не бажають, тому просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №14 в будинку №12, що по вул.Гагаріна у м.Нововолинську Волинської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що спірна квартира повністю належить йому на праві приватної власності. Відповідачі не проживають у вказаному житлі з 2011 року. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що у спірній квартирі вона із сином не проживає, так як позивач вигнав їх із вказаного житла. Близько двох років тому вона забрала свої особисті речі та речі свого сина. Зазначила, що вона не має доказів того, що мала намір вселитися у спірну квартиру. З огляду на викладене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що батько [PERSON] зловживав спиртними напоями та не дозволяв йому проживати у спірній квартирі, що за адресою: вул.Гагаріна, 12/14 м.Нововолинськ Волинської області. Тому близько двох років тому вони з матірю змушені були забрати свої особисті речі із вказаного житла та на теперішній час там не проживають. Вказав, що підтвердити ці обставини іншими доказами не може. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення в звязку з наступним. З копії свідоцтва про право власності на квартиру слідує, що 1/3 квартири №14 в будинку №12, що по вул.Гагаріна в м.Нововолинську Волинської області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (а.с.4). Право власності [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 лютого 2009 року, зареєстрованого 24 березня 2009 року в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» за №2044 (а.с.5,6). Згідно довідки про склад сімї, виданої житлово-експлуатаційною конторою №3 ЖКО Нововолинської міської ради та копії будинкової книги, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.9, 13-17). Як вбачається із акту від 04.02.2016 року, складеного працівниками ЖЕК №3, відповідачі [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації: вул.Гагаріна, 12/14 м.Нововолинськ Волинської області не проживають з 2013 року (а.с.8). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в квартирі №14 будинку № 12, що по вул.Гагаріна у м.Нововолинську Волинської області і не користуються житловою квартирою без поважних причин понад один рік. Таким чином, суд вважає докази надані позивачем на підтвердження заявлених вимог переконливими, і приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] без поважних причин, понад один рік не проживають в квартирі №14 будинку №12, що по вул.Гагаріна у м.Нововолинську Волинської області, а тому втратили право користування цим жилим приміщенням. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в користь позивача понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved