Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

06.02.2012р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Південний Буг - ВВ», третя особа - [PERSON], про виділення частки учасника ТОВ «Південний Буг - ВВ» [PERSON] у статутному капіталі цього товариства у розмірі 50% його статутного капіталу та звернення на неї стягнення за непогашеними борговими зобов'язаннями [PERSON] перед ним за виконавчим листом Савранського районного суду Одеської області №2-16/210 від 21.07.2011р. в сумі 675251,72грн. (а.с.2-3). В ході розгляду даної справи сума заборгованості була зменшена до 592619,88грн.. Заочним рішенням Савранського районного суду Одеської області від 19.11.2012р. по справі №1525/116/2012 позовні вимоги [PERSON] були задоволені: виділено в статутному капіталі ТОВ «Південний Буг - ВВ» частку але не більше 50%, яка належить боржнику [PERSON], для звернення на неї стягнення за непогашеним борговим зобов'язанням перед [PERSON] за виконавчим листом №2-16/210 від 21.07.2011р., виданим Савранським районним судом Одеської області в сумі 592619,88грн. (а.с.119-120). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05.03.2013р. зазначене рішення суду першої інстанції було скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено з підстав неналежного способу обрання ним захисту своїх порушених прав, оскільки позовні вимоги пов'язані з виконанням судового рішення та, враховуючи те, що боржник володіє майном спільно з іншою особою, то відповідно до положень ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця (а.с.170-172). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013р. заочне рішення Савранського районного суду Одеської області від 19.11.2012р. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 05.03.2013р. скасовано, а саме: рішення суду апеляційної інстанції - з тих підстав, що згідно з ч.1 ст.149 ЦК України, ст.57 Закону України «Про господарські товариства» кредитор має право самостійно звернутись до суду з вимогою до товариства з обмеженою відповідальністю, учасником якого є боржник, про виплату вартості частини майна цього товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення, а рішення суду першої інстанції - з тих підстав, що суд в порушення вимог ч.1 ст.149 ЦК України та ст.57 Закону України «Про господарські товариства» залишив поза увагою те, що в товариствах з обмеженою відповідальністю вартість частки визначається за балансом на день пред'явлення вимоги кредитором та визначив розмір частки боржника відповідно до положень статуту товариства (а.с.188-190). При розгляді даної справи позивач в порядку ст.31 ЦПК України збільшив позовні вимоги і просив суд на підставі ст.57 Закону України «Про господарські товариства» виділити частку [PERSON] у статутному капіталі ТОВ «Південний Буг - ВВ» у розмірі 50% його статутного капіталу та звернути на неї стягнення за непогашеними борговими зобов'язаннями [PERSON] перед ним за виконавчим листом Савранського районного суду Одеської області №2-16/210 від 21.07.2011р. в сумі 675251,72грн. та припинити участь останнього у товаристві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.07.2010р. відділом ДВС Савранського РУЮ Одеської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Савранського районного суду Одеської області від 21.07.2011р. №2-16/210, за яким з відповідача на його користь стягнуто грошові кошти в сумі 782581грн.. Станом на теперішній час сума непогашеної частини боргу складає 675251,72грн.. Оскільки в ході примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем не виявлено майна, яке належить боржнику [PERSON], та на яке може бути звернено стягнення, позивач, посилаючись на те, що боржник є учасником ТОВ «Південний Буг - ВВ» з часткою у статутному капіталі товариства у розмірі 50%, просить звернути на неї стягнення та припинити участь останнього у товаристві (а.с.235). Ухвалою Савранського районного суду від 13.05.2014р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору було залучено [PERSON], який також є учасником ТОВ «Південний Буг - ВВ» (а.с.250). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Південний Буг - ВВ» та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів, зокрема, балансу на день пред'явлення вимоги кредитором, на підставі якого відповідно до ч.1 ст.149 ЦК України, ст.57 Закону України «Про господарські товариства» визначається вартість частки учасника товариства [PERSON] у статутному капіталі товариства, для звернення на неї стягнення, а тому у позові просив відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.253). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 24.02.2010р. по справі №2-16/2010р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 780761грн. та судові витрати по справі. Рішення набрало законної сили (а.с.4-5, 6-8). На підставі вказаного рішення Савранським районним судом Одеської області 21.07.2010р. видано виконавчий лист щодо примусового стягнення з боржника суми боргу (а.с.9). Під час виконавчого провадження Відділом державної виконавчої служби Савранського РУЮ Одеської області не виявлено майна, яке належить [PERSON], та на яке може бути звернено стягнення, достатнього для задоволення вимог кредитора за вказаним виконавчим листом (а.с.9-10, 16). Позивач, посилаючись на те, що боржник є учасником ТОВ «Південний Буг - ВВ» з часткою у статутному капіталі цього товариства у розмірі 50%, просить на підставі ст.57 Закону України «Про господарські товариства» виділити цю частку [PERSON] у статутному капіталі зазначеного товариства, звернути на неї стягнення за його особистими боргами та припинити участь боржника у товаристві (а.с.235). На підтвердження позовних вимог щодо того, що боржник [PERSON] є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний Буг - ВВ» з часткою у статутному капіталі цього товариства у розмірі 50% позивачем надано Статут ТОВ «Південний Буг - ВВ» (а.с.17-29), в якому у розділі 5 зазначено, що розмір Статутного фонду (Статутного капіталу) товариства становить 54500грн., розмір і склад вкладів і розмір часток учасників товариства у Статутному фонді наступний: [PERSON] - 27250грн., що становить 50%, і [PERSON] - 27250грн., що становить 50% (п.п.5.1, 5.2 розд.5 Статуту, а.с.21). Інших доказів позивачем та його представником суду не надано. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦК України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами. Звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві. Аналогічні положення містяться у ст.57 Закону України «Про господарські товариства». Відповідно до ч.1 ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. За змістом ч.ч.1, 2 ст.139 ГК України майном у сфері господарювання визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів; залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Згідно з ч.1 ст.115 ЦК України, ч.1 ст.85 ГК України та ст.12 Закону України «Про господарські товариства» майно господарського товариства складається з майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів та іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Отже, вартість частини майна боржника-учасника товариства з обмеженою відповідальністю, на яку можливо звернути стягнення, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, та обліковується на його балансі, де відображається вартість активів товариства та джерел їх формування, а тому в основу розрахунку вартості частини майна боржника - учасника товариства, що підлягає виділу, та на яку можливо звернути стягнення, за загальним правилом повинна братись балансова вартість майна товариства. Суд, оцінюючи обставини, на які послалися сторони, виходить з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК (ст.ст.10, 60 ЦПК України). Як встановлено ч.4 ст.10, ст.137 ЦПК України, якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів. З огляду на зазначене, суд відповідно до положень ч.4 ст.10 цього Кодексу, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив представнику позивача про його обов'язок надати суду докази на підтвердження позовних вимог щодо виділу відповідної частини майна, пропорційної частці боржника [PERSON] у статутному капіталі ТОВ «Південний Буг - ВВ», для звернення на нього стягнення, зокрема, баланс на день пред'явлення вимоги кредитором, за яким в силу ч.1 ст.149 ЦК України, ст.57 Закону України «Про господарські товариства» визначається вартість частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, для його виділу і звернення на нього стягнення, та роз'яснив йому право заявити клопотання про забезпечення цього доказу, а також попередив про наслідки неподання вказаного доказу. Між тим, після виконання судом положень ч.4 ст.10 ЦПК України представник позивача у порушення вимог ст.ст.10, 60 цього Кодексу не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ним обставин і не заявив клопотання про забезпечення цих доказів, посилаючись на затягування судового процесу, а відтак ухилився від доведення обставин, на які посилався. Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а представником позивача не надано доказів на підтвердження вимог щодо виділу відповідної частини майна, пропорційної частці боржника [PERSON], у статутному капіталі товариства згідно з ч.1 ст.149 ЦК України та ст.57 Закону України «Про господарські товариства», суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed