Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

05 травня 2014 року Комунальне підприємство Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] знаходиться на балансі КП ЖКС «Черьомушки», яке надає житлово-комунальні послуги. Позивач зазначив, що відповідачі отримують житлово-комунальні послуги, на [PERSON] відкритий особовий рахунок. У результаті чого, згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER], за період з травня 2011 року по квітень 2014року утворилась заборгованість у відповідачів перед позивачем з оплати за спожиті послуги у сумі 4649,79 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідачів.(а.с.2-5). Представник позивача, яка діє на підставі довіреності № 881/1 від 02.06.2014 року надала заяву до суду, у якій підтримала позовні вимоги КП ЖКС «Черьомушки», просила їх задовольнити. Відповідач - [PERSON], який, згідно довіреності, являється представником і інших відповідачів (а.с.52), надав заяву, у якій позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивач не надає послуги, які зобов'язаний надавати та просив суд відмовити позивачу у заявлених вимогах та застосувати строки позовної давності при прийнятті рішення по справі.(а.с.37). Дослідивши матеріали справи, врахувавши надані заяви представника позивача та відповідача, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, визначає Закон України «Про житлово- комунальні послуги» від 24 червня 2004р. №1875-1У. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS], знаходиться на балансі та обслуговується КП ЖКС «Черьомушки». З матеріалів справи вбачається, що на ім'я [PERSON] в КП ЖКС «Черьомушки» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] щодо надання останньому житлово-комунальних послуг (а.с.7-11). Отже, КП ЖКС «Черьомушки» має право вимоги до відповідача відносно плати за обслуговування будинку та прибудинкової території та надання житлово-комунальних послуг, так як останній є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються КП ЖКС «Черьомушки». Судом встановлено, що 21.10.2013 року за заявою КП ЖКС «Черьомушки» Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 4384,78 грн. (а.с.12). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 року вказаний вище судовий наказ про стягнення з відповідачів боргу, в розмірі 4384,78 грн., від 21.10.2013 року, було скасовано (а.с.13). Після скасування зазначеного Наказу, позивач подав позов про стягнення з відповідачів суми заборгованості за період з травня 2011 року по квітень 2014 року у розмірі 4649,79 гривень Проте, незважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи, у звязку з чим у позивача було достатньо часу для надання до суду розрахунку стосовно заборгованості відповідачів перед позивачем, зазначеного розрахунку заборгованості, позивачем так і не було надано до суду, лише було надано пояснення, з яких не вбачається належного розрахунку заборгованості.(а.с.59-60). Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку [NUMBER], відкритого на [PERSON], вбачається, що за відповідачами на 01.05.2011 року рахувалась заборгованість зі сплати витрат з обслуговування будинку та прибудинкової території у розмірі 1701,83грн. (а.с.7). Із пояснень сторін вбачається, що між ними договору з обслуговування будинку та прибудинкової території укладено не було. Відповідно до статей 7,13 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок відповідача оплачувати надані послуги передбачено також п.12 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства № 65 від 01 липня 1994р. Зі змісту ст.32 Закону №1875-1У, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховуються виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Судом встановлено, що між сторонами немає письмового договору на обслуговування будинку та прибудинкової території, але, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, послуги відповідачу з утримання будинку та прибудинкової території надавалися, відповідачі їх не оплатили своєчасно. Отже, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Проте свої зобов'язання відповідач не здійснює, внаслідок чого, станом на час звернення до суду з позовом, виникла заборгованість за відповідачами, яка складає 4649,79 грн. До суду було подано заяву про застосування строків позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем до суду не було надано розрахунок заборгованості зі сплати за житлово-комунальні послуги, хоча суд неодноразово зазначав, щоб позивач надав такий розрахунок. Проте, виходячи з викладеного вбачається, що заборгованість за відповідачами зі сплати витрат з обслуговування будинку та прибудинкової території по квітень 2014 року складає 4649,79 грн. Однак, на 01.05.2011 р. заборгованість по СДПТ складала 1701,83 грн., тобто вказана заборгованість виникла до 01.05.2011 року. Оскільки судом застосована позовна давність, то суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі (4 649,79 грн. - 1 701,83 грн.) = 2 947,96 грн. Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідачів заборгованості з обслуговування будинку та прибудинкової території і житлово-комунальних послуг, станом на квітень 2014 р. та в межах позовної давності, в сумі 2 947,96 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 243,60 грн., тому дані виплати частково підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: partial