Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

05 липня 2016 року представник позивача звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 10000,00 дол. США (що еквіваленто 249687,00 грн.). В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 03 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір про міну житлового будинку, який знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.В.Морська 85, та земельної ділянки 0,695 га, на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На виконання попереднього договору, позивач передав, а відповідач отримала грошові кошти у сумі 10\~000,00 дол.США. Сторони домовились, що нотаріальне посвідчення договору міни відбудеться не пізніше 01.10.2014 року, проте на даний час умови вказаного договору відповідачем не виконанні та грошові кошти відповідач позивачу не повернув. Виходячи з вищевикладеного представник позивача просив суд вимоги позову задовольнити. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістила. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 03 березня 2014 року між [PERSON] Дов та [PERSON] було укладено договір авансу № 12/12 про міну житлового будинку, який знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.В.Морська 85, та земельної ділянки 0,695 га, яка належить на праві власності відповідачу на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності позивачу /а.с.47/. Згідно умов вищевказаного договору, сторони домовились, що [PERSON] Дов в якості забезпечення виконання договору обміну передав аванс [PERSON] у сумі 10000,00 дол. США. Загальна оплата за обміном нерухомості становить 57500,00 дол.США. Таким чином, [PERSON] Дов зобов'язується при нотаріальному оформленні договору житлового будинку на квартиру передати [PERSON] 47500,00 дол.США /а.с.47/. Нотаріальне засвідчення вищевказаних зобов'язань повинно відбутися в термін, але не пізніше 01 жовтня 2014 року /а.с.47/, проте згідно пояснень представника позивача, відповідач свої зобовязання за договором № 12/14 не виконала. Згідно з інформаційної довідки № 60958471 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 08.06.2016 року власником житлового будинку № 85, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.В.Морська є [PERSON] /а.с.89-90/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Представник позивача зазначає, що при укладенні договору № 12/14 від 03.03.2014 року в забезпечення виконання зобов'язання щодо обміну жилого будинку, та в рахунок майбутньої оплати за договором міни, позивач передав відповідачу суму авансу у розмірі 10000,00 дол. США. Згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Крім того, відповідно до змісту ст.635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Відповідно до ст.716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною першою статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 10000,00 дол.США (що еквівалентно 249687,00 грн.). Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 2496,87 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved