Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

05 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 1987 року. У вказаному будинку зареєстровано п'ять осіб: позивач, його дружина [PERSON], його син [PERSON], малолітній онук [PERSON] та відповідач [PERSON], яка є колишньою дружиною сина позивача. Відповідач була зареєстрована в будинку з 2010 року, в зв'язку з тим, що перебувала шлюбі з сином позивача - [PERSON] У серпні 2014 року [PERSON] та відповідач розлучилися, та відповідач виїхала з будинку. Фактично відповідач не проживає за місцем реєстрації з серпня 2014 року, а мешкає за адресою своїх батьків в Путивльському районі в с. Зінове. Позивач зазначає, що порушуються його права як власника, так як реєстрація відповідача не дозволяє позивачу розпоряджатись належним йому майном. Крім того, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг по числу зареєстрованих осіб, в зв'язку з реєстрацією відповідача в будинку. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за даною адресою. Посилаючись на ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти відповідача з реєстраційного обліку в будинку позивача. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень відповідач до суду не надала. Представники третіх осіб: Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради та Зарічного районного відділу у м. Суми Управління ДМС в Сумській області, в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, при вирішення справи покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, додатково зазначив, що відповідач [PERSON] з жовтня 2014 року постійно проживає за межами України, орієнтовно в Італії. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 06.03.1987 року (а.с. 6). Крім того, позивачем надано копію будинкової книги, з якої вбачається, що в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] з 2010 року (а.с.8-9). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Сумській області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.04.2010 року (а.с.17) З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 2010 року була зареєстрована в будинку позивача як невістка (дружина сина [PERSON].). З копії рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2014 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.5). Як вбачається з пояснень позивача, викладених у позові, та пояснень третьої особи [PERSON], викладених ним у письмовій заяві, відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу у серпні 2014 року виїхала з будинку за адресою: [ADDRESS] і з того часу не проживає там, не користується цим житлом більше року. Згідно пояснень третьої особи [PERSON], викладених ним у письмовій заяві, відповідач [PERSON] виїхала за межі України, орієнтовно в Італію. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. З позовної заяви та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] була членом сім'ї власника квартири, однак після розірвання шлюбу виїхала з будинку і більше там не проживала, не виявляла наміру проживати та не користувалася даною жилою площею Суду також не надано доказів щодо існування домовленості між власником житла [PERSON] та колишнім членом сім'ї [PERSON] про подальше користування відповідачкою [PERSON] вказаним житлом. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в будинку порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач вже не є членом сім'ї власника будинку, у будинку не проживає більше одного року, витрат по утриманню житла не несе. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідача втратившою право користування житлом є обґрунтованою, і відповідач [PERSON] визнається судом такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] В задоволенні позовної вимоги зняття з реєстраційного обліку суд вважає необхідним відмовити, оскільки при визнанні судом особи втратившою право користування житлом дана особа автоматично знімається з реєстраційного обліку за рішенням суду, без її особистого звернення і без її особистої присутності в органі державної міграційної служби, тобто дана позовна вимога є зайвою. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial