Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

07.08.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 28.08.2004 року, від спільного подружнього життя у них народилася донька. Стверджує, що подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. У них склалися різні погляди на життя, вважає, що подальше перебування у шлюбі не є можливим і доцільним, а відтак змушена звернутись в суд із заявою про розірвання шлюбу, на чому наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.08.2004 року, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1895, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 28.08.2004 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.01.2007 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення про відсутність згоди позивача на примирення, беручи до уваги те, що ухвалою суду при розгляді цією справи сторонам було надано строк для примирення терміном 3 місяці, проте за цей час позивач та відповідач не примирились, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved