Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

05.02.2020 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, відповідно до якого прохала суд визнати відповідача, [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є власницею квартири за адресою [ADDRESS] . Свого часу, до неї звернувся її син [PERSON] з проханням прописати його подругу [PERSON] за вказаною адресою, з якою в нього були близькі відносини. Необхідність реєстрації місця проживання була викликана тим, що відповідач була зареєстрована в іншій області, а фактично проживала у м. Полтаві і їй потрібна була місцева реєстрація для оформлення певних документів. 03.10.2018 року відповідач була зареєстрована у її квартирі. Відповідачка 01.11.2018 року виїхала з квартири, а згодом і з м. Полтави, місце її перебування не невідоме, стосунки не підтримуються. Наразі, позивач здійснює підготовку документів для оформлення субсидії, проте реєстрація місця проживання відповідачки у її квартирі, є перешкодою для реалізації вказаного права. Позивач 25.03.2020 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання 05.05.2020 року не з`явилась, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв; відзив на позов, а також будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від останнього не надходило. Представник третьої особи по справі - Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 06.02.2020 р. не з`явився, будь-яких заяв по суті справи чи клопотань від третьої особи не надходило. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою [ADDRESS] (1/1 частка), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.02.2009 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві від 27.01.2009 ради № 49 від 27.01.2009 року. Встановлено з матеріалів справи, що відповідач [PERSON] у родинних стосунках із позивачем [PERSON] не перебуває, та зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою ЖБК «ПУЛЬСАР» № 6 від 20.01.2020 року. Факт непроживання відповідача з 01.11.2018 року у належному позивачу житловому приміщенні (квартирі за адресою [ADDRESS] ) підтверджується Довідкою № 6 від 21 січня 2020 року, виданою Головою ЖБК «Пульсар» на підставі свідчень сусідів Позивача., виданою на підставі показів сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Місцем проживання, згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З викладеного слідує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Реєстрація відповідача у квартирі позивача чинить перешкоди позивачу, як власнику майна, у користуванні майном, насамперед позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, які вираховуються, серед іншого, на кількість зареєстрованих осіб. Позивач зазначала, що має намір оформлення субсидії, а реєстрація відповідача перешкоджає реалізації такого права. За таких обставин, суд вважає, що права позивача як власника вказаного нерухомого майна є порушеними, що полягає у певних перешкодах у користуванні власністю, у зв`язку з чим підлягають захисту. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved