Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В подальшому позивач позовні вимоги уточнив, просив суд визнати квартиру № 26 за адресою вул. Фалєєвська, 91, в м. Миколаєві спільною сумісною власністю та визнати за ним право власності на 39/100 частин квартири за адресою [ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на 61/100 частин зазначеної квартири. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що з 02.10.2004 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. За час шлюбу сторонами 09.06.2005 року було придбано наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS]. Покупцем зазначеної квартири значиться відповідачка. На сьогоднішній день між сторонами відсутня домовленість про добровільний поділ майна. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги визнає, проти задоволення уточнених вимог не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає уточнені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 жовтня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Тарасенко) [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 1029, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФП № 091844. За час шлюбу подружжям було придбане наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS]. Так, відповідно до договору купівлі-продажу квартири укладеного 09.06.2005 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Квартира була оформлена на відповідача [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів №1095433 від 09.06.20005 року. На теперішній час у сторін відсутня домовленість щодо поділу майна, що є спільною власністю. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч.2,3 ст.357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача про визнання квартири № 26 за адресою вул. Фалєєвська, 91, в м. Миколаєві спільною сумісною власністю та визнання за ним права власності на 39/100 частин квартири за адресою [ADDRESS], а за відповідачем права власності на 61/100 частин зазначеної квартири підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved