Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

07.02.2017 року ПАТ «Сбербанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 168#00017745989 від 05.09.2013 року в розмірі 297045,15 грн., а також судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 05.09.2013 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобовязань якого, на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26 листопада 2015 року, є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №168#00017745989, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 60000 грн. на цілі зазначені у п. 1.3. цього договору, а позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком. Кінцевий термін повернення кредиту 04.09.2018 року. Розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 33% річних. Пунктом 6.9. кредитного договору відповідачка погодила, що у випадку порушення позичальником своїх зобовязань, діюча процентна ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі, а саме в розмірі збільшеному на 2 (два) процентних пункти. Відповідач порушив умови п. 2.5. кредитного договору щодо обовязкового страхування. Згідно договору добровільного страхування від нещасного випадку № 322242558 від 05.09.2013 року відповіно до якого перший період страхування сплив 04.09.2014 року та не був поновлений відповідачкою у звязку з не оплатою страхової суми на наступний період страхування. З огляду на викладене, з першого календарного числа місяця, наступного місяцем, в якому позичальником було порушено зобовязання тобто з 01.10.2014 року, діюча процентна ставка за користування кредитом становить 35 % річних. Відповідачка не виконує взятих на себе зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у останньої утворилась заборгованість перед позивачем станом на 17.01.2017 року за кредитним договором №168#00017745989 від 05.09.2013 року у розмірі 297045,15 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 58359,58 грн.; -проценти за користування кредитом 62002,43 грн.; -пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 110647,39 грн.; -пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 66035,75 грн. З підстав зазначених вище ПАТ «Сбербанк» звернулось до суду із даною позовною заявою. Представник позивача на підставі довіреності [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проити ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявними в матеріалах спарви. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідачки в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 05.09.2013 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобовязань якого, на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26 листопада 2015 року, є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №168#00017745989, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 60000 грн. на цілі зазначені у п. 1.3. цього договору, а позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком. Кінцевий термін повернення кредиту 04.09.2018 року. Розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 33% річних. Відповідно до п.3.3 договору, позичальник підтверджує, що до підписання цього договору він був ознайомлений з умовами договору і мав реальну можливість з ними ознайомитися до укладення договору. Відповідно до п. 6.9 кредитного договору, у випадку порушення (невиконання/неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань, передбачених в п. 2.5. цього договору (щодо страхування життя, здоровя та працездатності), та/або передбачених в п.п. «а» п. 7.1. цього договору (щодо надання на письмовий запит банку довідки про доходи), сторони погодили, що починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено (невиконано/неналежно виконано) будь-яке з перелічених вище в цьому пункті договору зобовязань, процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 35 % річних. У п. 8.1 даного договору передбачено, що позичальник зобовязується щомісячно «05» числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 2070,33 грн. відповідно до Графіку, з кінцевим терміном повернення кредиту 04.09.2018 року. Відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору щодо своєчасного погашення основного кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, за позичальником рахується заборгованість станом на 17.01.2017 року за кредитним договором №168#00017745989 від 05.09.2013 року у розмірі 297045,15 грн., з яких: заборгованість за кредитом 58359,58 грн.;проценти за користування кредитом 62002,43 грн.; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 110647,39 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 66035,75 грн. Згідно з п. 10.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором, позичальник зобовязаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим договором. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У п. 8.3 договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом. Згідно п. 8.5. договору, позичальник, у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, зобовязаний здійснити усі платежі на користь банку (при цьому строкові платежі за договором проценти, комісійні винагороди, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. 10.04.2014 року відповідачці надіслано банком повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, але заборгованість відповідачкою не погашено. Оскільки позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, то суд вважає за можливе стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом на користь банку у вказаній вище сумі згідно приписів норм діючого законодавства та умов кредитного договору. Згідно змін до Статуту ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», погоджених НБУ 19 листопада 2015 року, зареєстрованих 26 листопада 2015 року, ПАТ «Сбербанк» є правонаступником всього майна, прав та обовязків ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4455 грн. 68 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved