Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

05 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 10 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав у позивача 3000 доларів США, на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язався повернути до 10 вересня 2019 року. Умовами договору визначено 20 % річних за користування грошовими коштами. Відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання та незважаючи на нагадування позивача грошові кошти не повернув. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на дату подання позовної заяви, вартість 1 долара США \~ \~ \~ \~ становить 28,3062 грн., відповідно сума заборгованості у гривнях складає 84918,60 грн., та згідно умов договору 20 % річних в розмірі 50768,33 грн., пеня 278538,37 грн., інфляційні збитки 300068,36 грн., та 3 % річних 35807,18 грн., а всього 750100,84 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору 7501,01 грн., та витрат на правничу допомогу в розмірі 42700 грн., з яких 27000 грн. складення позовної заяви, 2500 грн. складення заяви про забезпечення позову, представництво адвоката в судовому засіданні (6 годин роботи адвоката), транспортні витрати 3000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно розписки від 10.09.2006 [PERSON] одержав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 доларів США під 20 % річних на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , які зобов`язався повернути в строк не пізніше 10.09.2019 (а.с.10). 21 вересня 2020 року та 28 вересня 2020 року позивач звертався до відповідача з претензією щодо повернення грошових коштів (а.с.22-29). Статтею 1046\~ЦК України\~визначено,\~що за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~позикодавцеві таку\~ж суму\~грошових коштів\~(суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до постанови Верховного суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позик, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Зі змісту статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України,\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України). Статтею 524\~ЦК України\~визначено,\~що зобов`язання\~має бути\~виражене у\~грошовій одиниці\~України \~гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Станом на дату звернення позивача до суду з позовом, вартість 1 долара США складала 28,3062 грн., відповідно сума заборгованості у гривнях становить 84918,60 грн. Згідно умов договору позики сторони погодили 20 % річних за користування грошовими коштами, розмір яких складає 50768,33 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 10.09.2006 по 29.09.2020 в розмірі 278538,37 грн.; інфляційні збитки за період з 10.09.2006 по 29.09.2020 в розмірі 300068,36 грн., та 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10.09.2006 по 29.09.2020 в розмірі 35807,18 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 750100,84 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2021 рік, складала 7501,01 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність в договорі про надання правничої допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Зазначена правова позиція знайшла відображення в додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18. Представлення інтересів позивача адвокатом Римлянським С.П. підтверджується договором про надання правової допомоги від 10.04.2019, однак ціна наданих адвокатом послуг не була доведена належними доказами,\~а саме: актом прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової\~допомоги, платіжними доручення на оплату послуг адвоката, квитанціями про оплату клієнтом цих доручень тощо, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial