Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

05 жовтня 2017 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним посилаючись на те, що він мав намір придбати бюджетний автомобіль іноземного виробництва та через мережу інтернет знайшов оголошення з продажу автомобіля марки КІА Ceed, 2015 року випуску, 1,6 Д, Bussines, кольору Sirins silver за ціною 180 000 грн. , яка його влаштовувала. Продавцем даного авто було ТОВ «ТЕХНОДРІМ». 21.09.2017 року позивач, після домовленості про зустріч, приїхав до відповідача в офіс, що за адресою: 03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, 21, де представник вказаної компанії [PERSON] підтвердила актуальність зазначеної пропозиції. Вона оформила договір, заповнила додаток до договору, де вказала марку автомобіля, а саме: автомобіль марки КІА Ceed, 2015 року випуску, 1,6 Д, Bussines, кольору Sirins silver за ціною 180 000 грн. Дата доставки мала бути: 25.09.2017 року о 16:00 год. і представник відповідача запропонувала позивачу якнайшвидше внести передплату за автомобіль у сумі 36 750 грн. та надала аркуш паперу із зазначеними на ньому банківськими реквізитами ТОВ «ТЕХНОДРІМ». Представник відповідача запевняла позивача, що кошти, які він має сплатити, це часткова оплата ціни автомобіля, яку необхідно внести для поставки даного автомобіля терміново, поки вона буде заповнювати договір для бронювання товару. Представником відповідача не було надано позивачу достатньо часу для ознайомлення з самим договором фінансового лізингу. Натомість, вона запевняла його, що основне в договорі - це додаток, який вони вже заповнили і в якому вказаний автомобіль, а решта договору - це стандартні положення, і чим швидше він його підпише, тим скоріше отримає обраний автомобіль. Так, 21.09.2017 року позивач уклав з відповідачем договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу № 0141/1 (фінансовий лізинг). Представник відповідача [PERSON] віддала позивачу реквізити для сплати коштів за автомобіль та направила в банк перераховувати гроші. Сплачуючи кошти на рахунок відповідача у зазначеній сумі позивач був певен, що частково оплачує вартість автомобіля, про що його запевняла представник відповідача. Оплативши в банку кошти в сумі 36 750 грн., позивач приніс представнику відповідач [PERSON] квитанцію, з якої вона зняла копію та разом з примірником договору повернула позивачу. Позивач отримав свій примірник договору , а потім пізніше ретельно його почитав і виявив, що предметом даного договору є автомобіль Citroen Berlingo., комплекція 21, тип двигуна 1,6 дизель, 5 мех., 4x2 привід. Цей пункт 1.1., що містився на другому аркуші договору, при підписанні ним договору не містив жодних записів. В п. 5.2. також була вписана вартість 13 640 доларів США, що еквівалентно 360 100,00 грн. Позивач не замовляв цей автомобіль. Його метою було придбання автомобіля КІА Ceed, 2015 року випуску, 1,6 Д, Bussines, кольору Sirins silver за ціною 180 000 грн., а не Citroen Berlingo., комплекція 21, тип двигуна 1,6 дизель, 5 мех., 4x2 привід за ціною 13 640 доларів США, який він собі не мав змоги дозволити через брак коштів. Позивач спочатку вирішив, що сталася помилка, та поїхав назад до офісу відповідача, що за адресою: 03039, м. Київ, пр-т. Голосіївський, 21, однак в офісі вже ніхто не відчиняв двері. Також, вичитавши договір, він виявив, що кошти в сумі 36 750 грн., які він сплати на користь відповідача, не є передплатою, як його запевняла представник відповідача, а відповідно до п. 6.1. та 5.2. є комісією за організацію угоди та згідно з умовами договору така комісія не підлягає поверненню лізингоодержувачу ні в разі виконання договору, ні у разі його розірвання. Позивач зрозумів, що його ошукали, оскільки він не мав наміру купувати автомобіль Citroen Berlingo., комплекція 21, тип двигуна 1,6 дизель, 5 мех., 4x2 привід за ціною 13 640 доларів США, так як не має таких грошей, і що при підписанні договору фінансового лізингу мова йшла про автомобіль КІА Ceed, 2015 року випуску, 1,6 Д, Bussines, кольору Sirins silver за ціною 180 000 грн., а дані про предмет договору - автомобіль Citroen Berlingo., комплекція 21, тип двигуна 1,6 дизель, 5 мех., 4x2 привід за ціною 13 640 доларів США, були вписані представником Відповідача вже після підписання ним договору та оплати коштів у сумі 36 750 грн., які, як він вважав, він сплачує в якості передплати. Позивач звернувся до Акціонерного банку «Південний», через який перераховував відповідачу кошти, з метою їх відкликання, однак запізнився на 2 год. - кошти вже були зараховані на рахунок відповідача. Цього ж дня, коли і укладався договір, позивач надіслав відповідачу на адресу, яка вказана в договорі, заяву про відкликання згоди на укладення договору. Аналогічна заяву була направлена 22.09.2017 року адвокатом Гуртовою Т.І. в інтересах позивача, та 22.09.2017 року - електронне повідомлення про відкликання згоди на укладення договору. Однак відповідач на заяву жодним чином не відреагував, кошти позивачу не повернув. Позивач вважає, що відповідач умисно ввів його в оману щодо істотних умов зазначеного договору. Такий договір суперечить положенням Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів», та вимогам Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач, як виявилося, не має ліцензії на надання фінансових послуг, а саме фінансового лізингу, і відповідно укладати подібного роду договір взагалі не мав права. Договір фінансового лізингу всупереч вимогам чинного законодавства не був нотаріально посвідченим, а тому він є недійсним із наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з ТОВ «Технодрім» на користь позивача коштів у сумі 36 750 грн., що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Також позивач просив стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 3450 грн. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити повністю,пославшись на обставини викладені у позові. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшли заперечення у яких відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю його вимог. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Технодрім» було укладено Договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу №0141/1 (фінансового лізингу), за умовами якого предметом договору є залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу з метою подальшої його передачі для користування лізингоодержувачу на підставі Договору прямого фінансового лізингу (а.с.7-11). Згідно пункту 1.1 Договору №0141/1, його предметом є транспортний засіб марки Citroen Berlingo., комплекція 21, тип двигуна 1,6 дизель, 5 мех., 4x2 привід. Пунктом 1.7 спірного Договору передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом терміну, який становить не більше 30 (тридцять) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця комісії за організацію угоди, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу: у разі наявності сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у пункті 6.4 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу, на умовах, викладених у пункті 6.5 даного Договору. Згідно пункту 5.2 зазначеного Договору, вартість предмета лізингу на момент укладання даного Договору становить 13640 доларів США, що становить 360100 грн. 00 коп. Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2 спірного Договору, відповідач зобов'язався придбати предмет лізингу, який визначено лізингоодержувачем, в порядку та на умовах даного Договору та інших письмових домовленостей між сторонами; на умовах, викладених у даному договорі, передати придбаний для позивача предмет лізингу. Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 12 календарних місяців, в частині залучення фінансових активів, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами за даним Договором (п.2.1). Строк прямого лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання договору прямого фінансового лізингу та діє від 12 до 60 календарних місяців, відповідно до погодженого сторонами Додатку №1 до договору (п. 2.2). Відповідно до п.4.1. лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 30 робочих днів, а в разі відсутності визначеної моделі та комплектації на території України у офісних постачальників не пізніше 90 робочих днів, з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: комісії за організацію угоди; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених в п.6.4. даного договору, з урахуванням умов викладених у п.1.7 даного договору та витрат відповідно до п.3.3.2, 7.5 та п.10.3 даного договору. За умовами договору, а саме п.6.1, 6.2 та 6.3 даного договору лізингоодержувач повинен сплатити на користь лізингодавця комісію за організацію угоди, що являє собою погоджений відсоток від вартості предмета лізингу у розмірі 10 % після укладення договору. Розмір даної комісії зазначається у додатку №1 до договору та є обов'язковим лізинговим платежем та має бути сплачений до моменту отримання предмета лізингу. Авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 % від вартості предмета лізингу зазначеного у договорі та у додатку №1 до нього. Лізингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж, на умовах викладених у даному договорі, впродовж 12 (але не більше) місяців з моменту підписання даного договору. Як свідчить квитанція № ПН3037 від 21 вересня 2017 року, [PERSON] перерахував 36750 грн на користь ТОВ «Технодрім», призначення платежу комісія за організацію угодизгідно договору про залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансовий лізинг ) №014/1 від 21.09.2017 р. (а.с.24). Відповідно до п.12.1.3. в разі розірвання договору лізингоодержувачем до придбання лізингодавцем транспортного засобу лізингоодержувачу повертаються всі авансові платежі, комісія за передачу предмета лізингу та 10 % від комісії за організацію угоди (а.с.10). Як убачається з матеріалів справи, заяву позивач [PERSON] (лізингоодержувач) про розірвання договору лізингу направив до відповідача ТОВ «Технодрім» (лізингодавеві) 22.09.2017 р. (а.с.25, 26). Також відповідну заяву було направлено адвокатом позивача - Гуртовою Т.І. та адресу відповідача ТОВ «Технодрім» (лізингодавеві) 22.09.2017 р. (а.с.27-29). В судовому засіданні встановлено, що предмет лізингу відповідачем не був переданий [PERSON] Також встановлено, що позивач не мав наміру купувати автомобіль Citroen Berlingo., комплекція 21, тип двигуна 1,6 дизель, 5 мех., 4x2 привід за ціною 13 640 доларів США, і що при підписанні договору фінансового лізингу мова йшла про автомобіль КІА Ceed, 2015 року випуску, 1,6 Д, Bussines, кольору Sirins silver за ціною 180 000 грн., а дані про предмет договору - автомобіль Citroen Berlingo., комплекція 21, тип двигуна 1,6 дизель, 5 мех., 4x2 привід за ціною 13 640 доларів США про що зазначив в судовому засіданні представник позивача та підтверджується копією заяви позивача про надання йому транспортного засобу марки КІА Ceed, 2015 року випуску, 1,6 Д, Bussines, кольору Sirins silver за ціною 180 000 грн. від 21.09.2017р. ( а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 р., №723/97-ВР відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 р., № 723/97-ВР за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки правовідносини, які виникають з договору фінансового лізингу регулюються також положеннями Цивільного Кодексу України про найм, суд дійшов висновку, що договір фінансового лізингу укладений з фізичною особою підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частина перша статті 220 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що Договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу №0141/1 (фінансовий лізинг ) від 21 вересня 2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технодрім» та [PERSON] нотаріально посвідчено не було, а тому, оскільки даний договір укладений в простій письмовій формі, тому в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України, він є нікчемним. Зазначене узгоджується також із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15. Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою, крім цього суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 36750 гривень є правомірною, оскільки задоволення такої, є правовим наслідком ,що повинен бути застосований до нікчемного правочину, який в конкретному випадку, як зазначалося судом вище є договором фінансового лізингу № 0141/1 від 21 вересня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технодрім» та [PERSON] ,з урахуванням того, що позивачем були здійснені посилання на застосування таких наслідків у тексті позовної заяви, що відповідно надає суду підстави для задоволення такої вимоги не виходячи за межі позовних вимог в межах розгляду даного спору. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які послався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку ,про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. В задоволенні решти вимог відмовити. За правилом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачем сплачено 3450 гр. Адвокатському об'єднанню «Ліга справедливості в Києві» за надання правової допомоги, що підтверджується договором про надання адвокатських послуг №21/09-17 від 21 вересня 2017 року, додатком №1 до нього «тарифи на надання правової допомоги та адвокатських послуг» та квитанціями до прибуткового касового ордеру № 409, 410, 411 від 21 вересня 2017 року та меморіальним ордером №@2РL442033 від 23 вересня 2017 року. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн..

Outcome: partial