Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

06.06.2016 року на адресу суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 009/706750-KR від 18.08.2008 року, в якому представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у сумі 66 449,44 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 009/706750-KR від 18.08.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» було надано [PERSON] кредит у сумі 19 457,00 дол. США з кінцевим терміном погашення до 17.08.2013 року зі сплатою 13,50% річних. У зв'язку з виникненням у відповідача заборгованості за кредитним договором, яку вона у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, своїх представників до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, та враховуючи що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № 009/706750-KR від 18.08.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» було надано [PERSON] кредит у сумі 19 457,00 дол. США з кінцевим терміном погашення до 17.08.2013 року зі сплатою 13,50% річних. Із долучених до справи розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що отриманий кредит [PERSON] за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 04.03.2016 року має заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 66 449,44 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 37 037,71 грн.; заборгованість за відсотками - 10 243,09 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 10 155,36 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 2 070,84 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 5 629,74 грн.; розмір інфляційний витрат за відсотками - 1 312,69 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого позивачем було виконано, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, остання взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, доказів на спростування вказаних фактів суду надано не було, у зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved