Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

« 05» вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, 15.09.2014 року надіслав суду заяву, в якій повідомляє, що не може прибути в судове засідання, в зв'язку з знаходженням на окупованій території, тому просить розглянути справу за його відсутності. Також, в своїй заяві відповідач просить суд при ухваленні рішення врахувати, що з нього вже стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх його доходів. Крім того, відповідач добровільно в період коли перестали з дружиною проживати разом, з липня 2013 року по липень 2014 року перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 22472,00 гривні та в серпні й вересні 2014 року передав позивачу 3400,00 гривень (а.с. 25-32) Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції у Луганській області 27.04.2012 року, актовий запис № 47 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брянківського міського управління юстиції Луганської області 05.07.2013 року (а.с. 3). Малолітня дитина [PERSON], [INFO], тимчасово проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради від 04.09.2014 року, [PERSON] зареєстрована в УПСЗН Рубіжанської міської ради з 22.08.2014 року, як особа, яка у зв'язку з загостренням ситуації виїхала разом з сином з місця постійного проживання з міста Брянка в Луганській області (а.с. 6). В позовній заяві зазначено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проте суд відхиляє дані твердження позивача виходячи з наступного. Як вбачається з заяви відповідача від 15.09.2014 року, останній стверджує, що з липня 2013 року по липень 2014 року перераховував грошові кошти в сумі 22472 гривні позивачу, за серпень та вересень 2014 року кошти у сумі 3400 гривень сплатив позивачу готівкою (а.с.25, 27-30). Суд, вивчивши доводи позивача та заперечення відповідача, викладені в матеріалах справи, приходить до висновку, що за період з липня 2013 року (з наступного місяця після народження дитини) по вересень 2014 року відповідачем на користь позивача добровільно були сплачені грошові кошти на утримання позивача та спільної дитини у загальному розмірі 25550, гривень, з яких 22150,00 гривень були сплачені поштовим електронним переказом та 3400,00 гривень готівкою, що підтверджується копіями фіскальних чеків на загальну суму 22150,00 гривень, а саме: від 22.07.2013 року на суму 2400,00 гривні; від 05.08.2013 року на суму 1750,00 гривень; від 16.09.2013 року на суму 500,00 гривень; від 04.10.2013 року на суму 1750,00 гривень; від 04.11.2013 року на суму 1700,00 гривень; від 09.12.2013 року на суму 1700,00 гривень; від 09.01.2014 року на суму 1750,00 гривень; від 06.02.2014 року на суму 1750,00 гривень; від 04.03.2014 року на суму 1750,00 гривень; від 03.04.2014 року на суму 1750,00 гривень; від 08.05.2014 року на суму 1750,00 гривень; від 03.06.2014 року на суму 1800,00 гривень; від 03.07.2014 року на суму 1800,00 гривень; різниця коштів у 322,00 гривні є оплатою послуг пошти за електронний переказ (22472,00 - 22150,00 = 322,00 гривні) (а.с. 27-30). Доказів в підтвердження доводів позивача, викладених в позовній заяві, стосовно ненадання відповідачем добровільно матеріальної допомоги, позивачем до матеріалів справи не надано. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до заяви [PERSON] від 15.09.2014 року, останній у своїй заяві додатково зазначає, що від попереднього шлюбу має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], на утримання якої з його заробітку (доходу) вже відраховуються аліменти за рішенням суду у розмірі ? частки заробітку. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнення на її утримання аліментів у ? частці доходу відповідача, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВДВС Стаханівського МУЮ від 03.07.2008 року (а.с.31, 32). Також, судом враховується можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], що підтверджується тим, що відповідач з липня 2013 року добровільно щомісячно сплачував грошові кошти позивачу. Крім того, суд враховує й те, що позивач перебуває на обліку в УПСЗН Рубіжанської міської ради як особа, яка в зв'язку з загостренням ситуації за місцем постійного проживання виїхала з міста Брянка разом з сином до міста Рубіжне. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, наявність у відповідача неповнолітньої дочки від попереднього шлюбу, на утримання якої стягнуто з відповідача аліменти, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути аліменти з [PERSON] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 05.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved