Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS]. 10 вересня 2013 року вона уклала з відповідачем договір найму частини зазначеного будинку. На підставі договору оренди житла відповідач був зареєстрований у будинку. Проте, з вересня 2013 року відповідач за місцем реєстрації не з'являвся, витрат по утриманню найманого приміщення не несе, позивач позбавлена можливості отримати субсидію, чим відповідач перешкоджає їй у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Позивач просить визнати відповідач таким, що втратив право користування будинку за вищезазначеною адресою. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Надала суду пояснення, що відповідач був тільки зареєстрованим у її будинку, але фактично ніколи в будинку не проживав. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив розглядати справу заочно за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст..150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як вбачається зі ксерокопії договору купівлі-продажу від 23 квітня 2002 року, зареєстрованого у в Полтавському БТІ у реєстровій книзі № 11 за реєстровим номером 10 16 вересня 2002 року, [PERSON] є власником одної четвертої частини житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться у [ADDRESS] ( а.с.6). 10 вересня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір найму ( оренди) житла, згідно з яким наймач прийняв у тимчасове платне користування для проживання будинок, розташований за адресою : [ADDRESS], строк дії договору до 01 січня 2014 року ( а.с.5). На час розгляду справи відповідач значиться зареєстрованим в [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією Домової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS] ( а.с.8-10) та довідкою Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 08 грудня 2016 року ( а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є подругою позивача та часто буває у неї вдома. Відповідач в будинку ніколи не проживав, речей його немає. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованими будинку, належному на праві власності позивачу, перешкоджає позивачу, як власнику, користуватися належним йому на праві власності будинком., по закінченню строку дії договору найму ( оренди) житла від 10 вересня 2013 року не знявся з реєстрації, платежі за користування житлом не здійснює, житлом не користується, а тому суд вважає визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за вищезазначеною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved