Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

06 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 03 червня 2005 [PERSON] отримала земельну ділянку площею 4,540 га на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. [PERSON] померла 25 січня 2014 року. З березня 2007 року по день смерті [PERSON] позивач проживав з нею однією сімєю, факт цього підтверджено рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки спадкова справа залишилася в м. Ясинувата на тимчасово окупованій території України. Позивач просить суд визнати за ним право власності на цю земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якій просить розглянути справу без його участі. Не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №137534, виданого 03 червня 2005 року на підставі розпорядження голови Ясинуватської державної районної адміністрації №95 від 31 березня 2005 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,540 га, розташована на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру вищевказаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 1425583100:02:000:0044. 25 січня 2014 року [PERSON] померла. З витягу зі Спадкового реєстру суд встановив, що після смерті [PERSON] в Ясинуватській державній нотаріальній конторі 19 червня 2014 року заведена спадкова справа. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року №2/229/1653/2017 ЄУН 229/3491/17 встановлений факт проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю з березня 2007 року по 25 січня 2014 року. З цього рішення також встановлено, що інших родичів, крім [PERSON], померла не мала, а тому з заявою про прийняття спадщини після її смерті звертався саме він. З постанови приватного нотаріусу Ясинуватського районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 грудня 2017 року №1793/02-31 суд встановив, що спадкова справа, заведена після смерті [PERSON], залишилася на тимчасово окупованій території України. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Позивач [PERSON] виконав всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але він позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] немає. Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved