Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

06 березня 2017 року позивач, звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду в обґрунтування якого вказала, що вона уповноважила [PERSON] придбати на її імя транспортний засіб із за кордону та доставити його за місцем її проживання та отримав від [PERSON] кошти в сумі 13\~550 доларів США. Оскільки придбаний транспортний засіб не відповідав її критеріям, сторони дійшли згоди щодо повернення відповідачем отриманих від позивача коштів у сумі 13\~550 доларів США. 21 травня 2013 року [PERSON] повернув їй кошти лише в сумі 9\~500 доларів США, а решту суми так і не повернув. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 47\~446 грн. 33 коп. та судовий збір в сумі 474 грн. 46 коп. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог позивача, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). З моменту прийняття рішення судом і по сьогоднішній день боржник рішення суду не виконує, що передбачає знецінення коштів, які суд присудив позивачу, як мінімум на індекс інфляції, а також здешевлення купівельної вартості тих коштів. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року, що станом на 01.02.2017 року складає 34 787 грн. 94 коп., з яких: 30 834 грн. 99 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції; 3 952 грн. 95 коп. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми. В судове засідання представник позивача не з?явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, просить позов задоволити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 47\~446 грн. 33 коп. та судовий збір в сумі 474 грн. 46 коп.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що 19 грудня 2011 року позивач уповноважила відповідача придбати на її імя транспортний засіб із за кордону та доставити його за місцем її проживання та отримав від [PERSON] кошти в сумі 13\~550 доларів США. 21 травня 2013 року [PERSON] повернув їй кошти лише в сумі 9\~500 доларів США, а решту суми так і не повернув. Станом на 01.02.2017 року складає 34 787 грн. 94 коп., з яких: 30 834 грн. 99 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції; 3 952 грн. 95 коп. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, зокрема щодо зобовязання відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати за недопоставлений у строк товар. У звязку з цим до боржника, який прострочив виконання такого зобовязання, можуть застосовуватися наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України (Постанова Верховного Суду України від 5 грудня 2011 року у справі № 3-125гс11). Враховуючи, що відповідачем борг не повернутий та рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 47\~446 грн. 33 коп. та судовий збір в сумі 474 грн. 46 коп.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, таке зобов'язання зводиться до сплати коштів, а відтак воно є грошовим зобов'язанням. На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2014 року, яке набрало законної сили видано виконавчий лист 26 січня 2015 року на примусове виконання даного рішення. Грошові кошти відповідач повернув не в повному обсязі позивачу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 року у справі № 3-57гс10, Постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 року у справі № 3-65гс11, Постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року у справі № 3-73гс11, Постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 3-89гс11, Постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 3-11гс11). Відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу та за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості сума нарахувань по індексу інфляції за період з 22.05.2013 року по 01.02.2017 року становить 30 834 грн. 99 коп.. Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3\~952 грн. 95 коп. станом на 01.02.2017 року. Позивачем проведено розрахунок суми нарахувань по індексу інфляції та 3% річних, з яким суд погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід стягнути заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON], що станом на 01.02.2017 року складає 34 787 грн. 94 коп., з яких: 30 834 грн. 99 коп. - сума нарахувань по індексу інфляції; 3 952 грн. 95 коп. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved