Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

07.07.2017 року до суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.02.1992 року Новоселівською сільською радою Пологівського району Запорізької областібуло зареєстровано шлюб з відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 1. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживають разом з матірю і перебувають на її утриманні. Далі в позові зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим у звязку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, що призводить до постійних сварок, свідком яких нерідко стає дитина. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам, інтересам дитини. З грудня 2016 року вони неодноразово намагалися відновити сімейні відносини. Проте їхня сім`я перестала існувати, тому шлюб між ними необхідно розірвати. На примирення не згоден. Спільне господарство ними разом не вилося. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю наразі немає. З питання щодо утримання та виховання дитини спору немає, оскільки між ними досягнуто згоди щодо проживання дочки разом з відповідачем. Прохає розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], [INFO], зареєстрований 03.02.1992 року Новоселівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, актовий запис № 1. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, надання строку для примирення вважає недоцільним, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Харченко». Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 03 лютого 1992 року та зареєстровано Новоселівською сільською радою Пологівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 419222 від 03.02.1992 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 125057, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької областівід 07.10.2003 року (а.с.7). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 06.07.2017 року № 3333, [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: Гуляйпільська міська рада, с. Марфопіль, вул. Челюскіна, 39 та проживає за адресою: [INFO] має наступний склад сім`ї: співмешканка [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися з грудня 2016 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати разом з відповідачем [PERSON] за її місцем проживання. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування, про що зазначила в письмовій заяві. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачем питання щодо стягнення на його користь судових витрат не порушувалося.

Outcome: approved