Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

07.09.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] Крістіни Олександрівни про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Із позову вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі, окрім позивача, також зареєстрована [PERSON] та її донька [PERSON]. На теперішній час дружина позивача [PERSON] більше року проживає із іншим чоловіком у громадському шлюбі і мешкає з ним за іншою адресою. Дочка [PERSON] [PERSON] теж більше року не мешкає разом з позивачем.Позивач вважає, що у звязку з тим, що відповідачі не проживають більше року у квартирі, оскільки переїхали на інше постійне місце проживання, то вони втратили право користування квартирою. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою № 18 у будинку № 15 по вул. Б. Хмельницького в м. Краматорську Донецької області. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та пояснив, що на теперішній час він ще перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але буде подавати позов до суду про розірвання шлюбу. Його дружина більше року проживає із іншим чоловіком за іншою адресою. Він проживає у квартирі, яка належить йому на праві власності, разом з сином. Донька відповідачки [PERSON] [PERSON] також не проживає разом з ним більш ніж 1 рік, вона то виїжджала на заробітки до м. Гурзуф, зараз проживає у гуртожитку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що дійсно вона є дружиною позивача, але з липня 2016 року вона проживає за іншою адресою у м. Краматорську по вул. Дніпропетровська, буд. 6. Проживає вона за цією адресою з іншим чоловіком. Шлюб між нею та позивачем не розірваний. Від шлюбу з позивачем у них є двоє сумісних дітей: донька [PERSON], яка є повнолітньою, та син [PERSON], [INFO], який залишився проживати разом з батьком. З позовом не згодна, оскільки їй потрібна прописка. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що вона 19 років проживала однією родиною разом з позивачем. Вона не бажає виписуватися та втрачати прописку. Зараз вона навчається у технікумі у м. Краматорську. Проживає вона з 01.09.2017 року у гуртожитку. До цього часу вона працювала в різних містах в Україні, оскільки їй потрібно заробляти собі на життя. Інколи вона приїжджала до м. Краматорську та могла прийти до [PERSON] та переночувати у нього. Вона дійсно на протязі року не проживає постійно у квартирі позивача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що він проживає за адресою [INFO] по сусідству з [PERSON] Він спілкується з позивачем по справі. Оскільки проживає з позивачем в одному будинку, то бачить, що дружина позивача [PERSON] вже більше року не проживає разом з [PERSON] Зі слів [PERSON] йому відомо, що [PERSON] пішла жити до іншого чоловіка. Також з літку 2016 року разом з [PERSON] перестала проживати і [PERSON], яка є донькою [PERSON] Зі слів позивача знає, що [PERSON] поїхала працювати, а зараз проживає у гуртожитку. Інколи Крістіна приходить до [PERSON], але вони сваряться і Крістіна уходить. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що він проживає разом з [PERSON] у одному підїзді. Він бачить, що [PERSON] проживає на теперішній час разом з сином. [PERSON] з липня 2016 року перестала проживати разом з [PERSON] Крістіна зявляється приблизно десь один раз на 3 місяця у квартирі [PERSON], а так теж з липня 2016 року не проживає разом з [PERSON] Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вислухавши думку сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 156 ЖК УРСР\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Підстави позбавлення члена сімї, в тому числі й колишнього, права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сімї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Відповідно до ст. 29 ч. 1 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно до визначення термінів, викладених у статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування квартира [ADDRESS] належить позивачу по справі [PERSON] (а.с. 7 - 8) Згідно акту КП «СЕЗ» від 20.09.2017 року на час складання акту відповідач [PERSON] та [PERSON] не проживають у [INFO] з червня 2016 року та по теперішній час. (а.с. 24). Згідно довідки КП «СЕЗ» та довідки Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO] (а.с. 17, 18, 23) Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у [INFO]. У квартирі [ADDRESS] понад 1 рік без поважних причин не проживає. Позивач не здійснює перешкоди у користуванні відповідача жилою площею, проживає у квартирі разом з сином. Відповідач [PERSON] з власної ініціативи переїхала жити за іншою адресою до іншого чоловіка, з яким проживає на теперішній час. Позивач та відповідач [PERSON] юридично перебувають у зареєстрованому шлюбі, але фактично сторони не проживають разом з літку 2016 року. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила факт проживання її за іншою адресою з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] не надала суду ніяких доказів з приводу збереження за нею права користування квартирою, а також про те, що вона була відсутня з поважних причин понад один рік в зазначеній квартирі. Будь-які докази, щоб спростовували вимоги позову, свідчили про поважність причин відсутності [PERSON] та тимчасовий її характер, відповідачем суду не надано. Доказів на підтвердження поважності причин відсутності понад встановлені законом строки відповідачем суду не надано. Оскільки суду не було надано доказів того, що між сторонами була домовленість про право на користування відповідачем житловим приміщенням в разі його відсутності понад один рік, а законом не встановлено інше, та відповідач [PERSON] понад рік не проживає у квартирі, власником якого є позивач, проживає за іншою адресою у м. Краматорську, та суду не надано відомостей щодо перешкоджання відповідачеві [PERSON] у користуванні спірним житлом, слід прийти до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування цим житлом, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою № 18 в будинку № 15 по вул. Б. Хмельницького в м. Краматорську Донецької області підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 18 в будинку № 15 по вул. Б. Хмельницького в м. Краматорську Донецької області, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою відповідачки [PERSON] та є членом сімї власника житла, зареєстрована у квартирі позивача, але з червня 2016 року не проживає постійно у квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, власного житла відповідачка не має та не має постійного місця проживання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що оскільки вона вимушена самостійно заробляти собі на життя, то з червня 2016 року вона виїжджала до різних міст в Україні на заробітки і лише з 01.09.2017 року вона стала проживати у гуртожитку без реєстрації. Періодично [PERSON]\~\~приїжджає\~\~в квартиру позивача та може інколи ночувати у цій квартирі. Свідчення в цій частині не були спростовані і самим позивачем у судовому засіданні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також пояснив, що відповідачка [PERSON] зявляється приблизно десь один раз на 3 місяця у квартирі позивача. Суд зазначає, що у справах про визнання особи, такою, що втратив право користування житловими приміщенням, судам необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] не проживає у квартирі позивача з червня 2016 року з підстав тимчасових робіт в різних місцях України та з 01.09.2017 року з причини навчання та проживання у гуртожитку, то суд вважає зазначені причини не проживання у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, поважними. [PERSON] була відсутня з поважних причин понад один рік в квартирі [ADDRESS]. Суд не бере до уваги посилення позивача на норму ст.ст. 71, 72 ЖК України, оскільки дана стаття регулює правовідносини, повязані з договором найму жилого приміщення і не стосується приміщень, які перебувають у власності громадян. За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині визнання [PERSON] Крістіни Олександрівни такою, що втратила право користування квартирою № 18 у будинку № 15 по вул. Б. Хмельницького в м. Краматорську Донецької області не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: partial