Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

05 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить\~ визнати за нею право власності 1/3 частину спадкового майна, а саме: 1/3 частину житлового будинку №44, що розташований по вул. Леніна в с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області; 1/3 частину земельної ділянки площею 0,30 га, що розташована в с. Михайло-Ларине, вул. Леніна, 44 Вітовського району Миколаївської області для ведення особистого підсобного господарства; 1/3 частину земельної ділянки площею 2,1634 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області (за межами населеного пункту); 1/3 частину земельної ділянки площею 0,9188 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області (за межами населеного пункту); 1/3 частину земельної ділянки 3,0001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області (за межами населеного пункту).\~ \~В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 10 березня 2011 року помер їх з відповідачами батько [PERSON], після смерті якого залишилося вищевказане спадкове майно. Вона та відповідачі спадщину прийняли, так як проживали і були зареєстровані із померлим на час його смерті. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок їм було відмовлено у звязку відсутністю правовстановлюючих документів на нього, а щодо земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства у звязку з неможливістю надання всіх документів необхідних для нотаріального оформлення спадкових прав, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не здійснив реєстрацію спірних земельних ділянок. Окрім того, посилається на відсутність у неї доступу до оригіналів правовстановлюючих документів щодо спадкового майна, які утримуються відповідачем [PERSON] та згоди щодо їх отримання для оформлення спадкових прав не надає. За вказаного позивача була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на 1/ 3 частину спадкового майна, що залишилося після смерті батька [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули, про причину неявки не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належно, що підтверджується даними зворотніх поштових повідомлень (а.с. 31-32), у звязку із чим суд допустив розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2013 року (справа № 477/1887/13-ц), що набрало законної сили, встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] є дітьми [PERSON], який помер 10 березня 2011 року (а.с. 8-12). Встановлено про прийняття спадщини після його ([PERSON]М.) смерті всіма трьома дітьми сторонами по справі. Також встановлено про належність спадкодавцю [PERSON] житлового будинку № 44 по вул. Леніна в селі Михайло-Ларине Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області та земельної ділянки площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за цією ж адресою. Окрім того, судом встановлено належність спадкодавцю земельних ділянок відповідно площею 2,1634 га, 0,9188 га та 3,0001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с.Михайло-Ларине (за межами населеного пункту). Відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, дані обставини є встановленими та не потребують подальшого доказування. Щодо підстав звернення позивачки до суду із цим позовом, то відповідно до листа нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 22.09.2015 року № 925/02-14, [PERSON] розяснено про неможливість оформлення її спадкових прав щодо спірного майна у звязку з ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів щодо нього та що відповідає вимогам п.4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (а.с. 14-15). Відповідно до вище вказаного судового рішення (від 01.11.2013 року), судом вирішено про право [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на вище вказане спадкове майно в рівних частках, та за заявленим позовом [PERSON] та [PERSON] прийнято рішення щодо набуття у спадок стосовно 2/3 частини вказаного спадкового майна. На той час [PERSON] позовні вимоги заявлені не були, та спір вирішено в межах заявленого позову, відповідно до приписів ст.11 ЦПК України, 1/3 частина вказаного майна залишилася без належного правового оформлення. Враховуючи наведене та встановивши право позивачки на 1/3 частину вищевказаного спадкового майна як спадкоємиці [PERSON] та що її право на спадкове майно гарантовано державою відповідно до приписів ч.5 ст. 1268 ЦК України, в той же час, встановивши вичерпаність можливості нотаріального оформлення цих прав, на підставі ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку щодо захисту прав позивачки в судовому порядку у заявлений нею спосіб, як належний та єдино можливий для захисту її спадкових прав.

Outcome: approved