Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

05 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у с. Нестаничі Радехівського району померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 18.12.2019 року Радехівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області. Оскільки, після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса, а заповіт спадкодавцем не складався, відтак має місце спадкування майна померлої за законом. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшло право на середню земельну частку (пай) розміром 2,40 га умовних кадастрових та на яку був виданий Сертифікат на право приватної власності на землю (СЗЧ), серії ЛВ №13-137555. Так, у довідці Вузлівської сільської ради № 318 від 14.04.2020 року значиться, що [PERSON] , відповідно до рішення II сесії XXIII скликання Вузлівської сільської ради від 05 червня 1998 року № 1 «Про внесення змін в рішення VI сесії XXIII скликання Вузлівської сільської ради від 25 грудня 1996 року «Про затвердження списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), вкшочена в списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) Вузлівської сільської ради. Площа земельної частки становить 2,40 га (умовах кадастрових). Згідно відомостей, викладених у довідці Вузлівської сільської ради Радехівського району № 1095 від 08.10.2020 року, [PERSON] , до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] та разом із нею була зареєстрована і проживала - [PERSON] , тобто позивач у справі. Після смерті мами прийняла на відповідальне зберігання належні [PERSON] правовстановлюючі документи та вступила у фактичне володіння спадковим майном, оскільки опікується спадковою масою, робить поточні ремонти будинковолодіння тощо, що в повній мірі кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР, норми якої були чинними на момент виникнення правовідносин. Тривалий час після смерті мами, вона у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки вважала себе єдиним і повноправним спадкоємцем майна померлої, відтак пропустила визначений законодавцем строк для прийняття спадщини і вагомих причин, за наявності яких можна було б клопотати про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, немає. Лише нещодавно вона звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте отримала усну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні відомості про фактичне прийняття спадщини, а також відсутній оригінал правовстановлюючого документа. З цього приводу зазначає, що оригінал Сертифікату, серії ЛВ №13-137555 був безповоротно втрачений під час проведення ремонтних робіт у належному їй будинковолодінні і, більше того, такий був виданий після смерті спадкодавця. Наведене вище, у сукупності, унеможливили реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право на середню земельну частку (пай) загальною площею 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.3-6). У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.24). Відповідач [PERSON] , скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.26). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у с. Нестаничі Радехівського району Львівської області, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим 18.12.2019 року Радехівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.13). Як вбачається з архівної довідки №М-157 від 17.09.2020 р., згідно запису про народження під №3 за 1903 р., [PERSON] народжена [INFO] , хрещена 01 березня 1903 р., будинок [ADDRESS] ; греко-католицького віросповідання. Батько: [PERSON] . Мати: [PERSON] , дівоче - [PERSON] (а.с.14). З свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , який народився [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради № 318 від 14.04.2020 року, [PERSON] , відповідно до рішення II сесії XXIII скликання Вузлівської сільської ради від 05 червня 1998 року № 1 «Про внесення змін в рішення VI сесії XXII скликання Вузлівської сільської ради від 25 грудня 1996 року «Про затвердження списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), включена в списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) Вузлівської сільської ради. Площа земельної частки становить 2,40 га (умовах кадастрових). Відповідно до записів у Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (СЗЧ), гр. [PERSON] видано сертифікат, серії ЛВ № 13 - 137555 (а.с.16). Відповідно до довідки Вузлівської сільської ради Радехівського району № 1095 від 08.10.2020 року, [PERSON] , дійсно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] та разом із нею була зареєстрована і проживала [PERSON] - дочка. Від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.17). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved