Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

06 липня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] на період навчання в розмірі 25% від доходу відповідача. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у 1998 році між нею та відповідачем був укладений шлюб, 02 червня 2005 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначено, що син сторін [PERSON] з вересня 2016 року навчається в Інституті міжнародних відносин та лінгвістики ім. Аверроеса Вищого навчального закладу «Міжрегіональної Академії управління персоналом» на першому курсі на денній формі навчання. Відповідач матеріальної допомоги не надає, позивачка його утримує, проте коштів на навчання не вистачає. Пояснено, що з відповідача в примусовому порядку стягувались аліменти на утримання сина на користь матері до досягнення ним 18 - річного віку. Однак, на даний момент відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги, хоча може надавати таку допомогу, оскільки, має постійне місце роботи і має стабільну заробітну плату, адже до 18-річного віку аліменти стягувались за місцем роботи на систематичній основі. Також позивач просила стягнути з відповідача відповідні судові витрати на правову допомогу. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року відкрито позовне провадження у справі. 30.01.2018 на адресу суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 01.02.2018 заяву представника [PERSON] - [PERSON] про збільшення позовних вимог по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання - повернуто. 20.06.2018 на адресу суду надійшли заперечення відповідача проти позову, в яких останній вказав, що він вважає факти, викладені в позовній заяві такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та, на його думку, зазначені вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі. Вказав, що з 05.11.2004 згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва, він був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свій обов'язок по виплаті на утримання сина він завжди виконував сумлінно, добровільно і своєчасно, жодної заборгованості не було. Відповідачем зазначено, що він бажав та неодноразово намагався встановити контакт з сином, підтримувати з ним родинні стосунки, проте позивач додала всіх зусиль для перешкоджання їх з сином спілкування, нав'язуючи сину необґрунтоване негативне ставлення до батька. Зазначено, що в минулому відповідач був військовослужбовцем і сплачував на утримання сина близько 6000 грн. щомісячно, 22.12.2017 його було звільнено з військової служби у запас з отримання пенсії за вислугою років у розмірі близько 10400 грн. на місяць, іншого джерела доходів на теперішній час не має, крім того, він є учасником бойових дій. Відповідач посилався на те, що з 28.04.2012 знаходиться у зареєстрованому шлюбі, так, на його утриманні перебувають дружина та неповнолітня дитина. Відповідач посилався також на те, що має банківський кредит від 19.02.2008, отриманий для придбання житла у розмірі 13626 швейцарських франків 00 сантимів, а також постійно допомагає своїм батькам - пенсіонерам. Також заперечує проти вимог позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить позовні вимоги повивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання задовольнити частково, призначивши до сплати аліментів суму у розмірі 1000 грн. за один місяць навчання, призначити сплату аліментів на освіту з дати прийняття рішення суду з урахуванням графіку навчання та канікул, до закінчення навчання, у задоволенні вимог позивача про сплату послуг адвоката відмовити повністю. У судовому засіданні 21.06.2018 відповідачем було заявлено клопотання про витребування та залучення доказів. Протокольною ухвалою суду від 21.06.2018 вказане клопотання було задоволено частково, судом було долучено докази до матеріалів справи, у витребуванні доказів було відмовлено. Протокольною ухвалою суду від 21.06.2018 було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON]. 21.06.2018 на адресу суду надійшли письмові пояснення [PERSON] станом на сьогодні, перебуває на денній формі навчання, на третьому курсі Інституту міжнародних відносин та лінгвістики ім. Аверроеса Вищого навчального закладу «Міжрегіональної Академії управління персоналом» відповідно до довідки № 79 від 31.05.2017, виданої даним навчальним закладом з терміном навчання - 01.09.2016 по 31.08.2020. За умовою договору ВНЗ, виплата йому стипендії не передбачена. Зазначено, що, оскільки, увесь час він присвячує навчанню, та має відмінні показники, то не має можливості працевлаштуватись і матеріально себе забезпечувати, тому повністю знаходиться на утриманні позивача. Вказав, що повністю підтримує позов позивача та просить задовольнити всі позовні вимоги повністю. Представник позивача та третьої особи позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та просив призначити до сплати аліментів суму у розмірі 1000 грн. за один місяць навчання з дати прийняття рішення суду з урахуванням графіку навчання та канікул, до закінчення навчання, у задоволенні вимог позивача про сплату послуг адвоката просив відмовити повністю. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1998 року. 02 червня 2005 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 12 вересня 2015 року змінив прізвище та ім'я з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серія [NUMBER]. З наданої суду довідки № 79 від 31 травня 2017 року вбачається, що [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання Інституту міжнародних відносин та лінгвістики ім. Аверроеса Вищого навчального закладу «Міжрегіональної Академії управління персоналом», термін навчання становить з 01.09.2016 по 31.08.2020. Так, позивач просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання сина на період навчання в розмірі 25% від доходу відповідача, на що суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Нормами статті 183 СК України встановлено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач, у свою чергу, просить суд призначити до сплати аліментів суму у розмірі 1000 грн. за один місяць навчання, віку з дати прийняття рішення суду з урахуванням графіку навчання та канікул, до закінчення навчання. При визначенні розміру аліментів просить врахувати обставини, що мають істотне значення. Так, вказав, що на його утриманні перебуває дружина та неповнолітня дитина, на підтвердження чого надав копію свідоцтва про шлюб, укладений 28.04.2012, між ним та [PERSON], серії [NUMBER], а також копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], проте, батьками останньої у свідоцтві вказані [PERSON] та [PERSON]. Крім того, вказав, що звільнений з військової служби у запас з отриманням пенсії за вислугою років, на підтвердження чого надав суду копію пенсійного посвідчення. Також відповідач посилався на наявність у нього кредитних зобов'язань, надав суду копію кредитного договору №012-2008-317 (на придбання майна) від 19.02.2008, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а також копію довідки ПАТ «Універсал Банк» про наявність у [PERSON] станом на 12.06.2018 залишку кредитної заборгованості (сума простроченого тіла) у розмірі 21 938,78 швейцарських франків. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний утримувати повнолітню дитину до закінчення навчання, оскільки, він може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] ґрунтуються на законі. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, з урахуванням доводів сторін, суд вважає за можливе стягнути їх в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дати пред'явлення позову до суду - з 06 липня 2017 року. Враховуючи, що, позивач продовжує навчання, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 06 липня 2017 року, та до закінчення навчання - 31 серпня 2020 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 640 гривні 00 копійок. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 12 641,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Стороною позивача на підтвердження надання позивачу правничої допомоги на суму 12 641,00 грн., надано Витяг з Додатку № 1 до Договору про надання адвокатських послуг №1/06 від 20.06.2017, з якого вбачається, що позивачу надаються послуги з представництва інтересів у суді 1-ої інстанції, а також надано дві копії квитанцій на суму 1500 грн. від 20.06.2017 та на суму 12641 грн. 06.09.2018 невідомого походження. З огляду на викладене, враховуючи, що стороною позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, а також документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial