Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

06 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЛ Кісов», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Регіональний сервісний центр МВС у Волинській області, про визнання договору комісії та договору купівлі-продажу недійсним. Заочним рішенням суду від 20 жовтня 2021 року визнано недійсним з моменту укладення договір комісії № 466-09/2019 від 10 вересня 2019 року, сторонами якого є [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЛ Кісов», щодо продажу транспортного засобу марки Mercedes-Benz, моделі Vario 814 D, 2005 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу транспортного засобу № 466-09/2019 від 10 вересня 2019 року, сторонами якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЛ Кісов» та [PERSON] , щодо продажу транспортного засобу марки Mercedes-Benz, моделі Vario 814 D, 2005 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Стягнуто з [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЛ Кісов» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1816 грн. (по 908 грн. з кожного). 25 жовтня 2021 року (згідно відмітки на конверті) представник позивач звернувся до суд із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно розподілу судових витрат, у якій просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача 12\~000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу. Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд не вбачає за необхідне викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, а тому розгляд питання про ухвалення додаткового рішення розглядається в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвалити таке додаткове рішення у справі. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як слідує з матеріалів справи, позивачем безпосередньо у позові була зроблена письмова заява в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, а докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу адвоката були подані ним в межах п`ятиденного строку. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені повністю, всі судові витрати позивача слід покласти на відповідачів в рівній частці. Як слідує з матеріалів справи, у першій заяві по суті спору позовній заяві, позивач в попередньому (орієнтовному) розрахунку вказав, що планує понести витрати у розмірі 12\~000,00 грн. на правову допомогу адвоката. Аналогічну суму сторона позивача просить суд стягнути і в заяві про ухвалення додаткового рішення. Розмір цих витрат об`єктивно підтверджується: 1) договором про надання правової допомоги від 22 квітня 2021 року; 2) актом прийому-передачі послуг з надання правової допомоги від 20 жовтня 2021 року, в якому міститься детальний опис; 3) квитанцією до прибуткового касового ордера від 20 жовтня 2021 року на суму 12\~000,00 грн. У зв`язку з вищенаведеним, слід ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути з відповідачів, у рівній частці, на користь позивача 12\~000,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Outcome: approved