Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

05 березня 2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтував тим, що 16 січня 2016 року зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] В шлюбі мають малолітню доньку - [PERSON], 21 грудня 2016 року. Шлюбні відносини фактично припинили з літа 2016 року через різні погляди на сімейні відносини та відсутність взаєморозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачкою вважає неможливими. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав повністю, просив шлюб зареєстрований між ним та відповідачкою [PERSON] Відповідачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2016 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 04 січня 2017 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 256927, виданого 05 січня 2017 року Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили з літа 2016 року через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини, внаслідок чого проживають окремо, а саме: позивач [PERSON] проживає в [INFO], а відповідачка [PERSON] разом з дитиною проживає в [INFO]. Спорів майнового характеру сторони не мають. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої малолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позивачка має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Черноус». Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved