Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

04 січня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 139779 від 02 березня 2012 року в розмірі 26 146,17 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 8 305,11 грн., заборгованість по процентах - 17 777,49 грн., заборгованість за комісією - 9,00 грн., штрафи, пеня - 54,57 грн. Позов мотивовано тим, що 02 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «АктаБанк» (далі - ПАТ «АктаБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ «АктаБанк» надало останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 23 березня 2018 року між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, зважаючи на що, станом на 23 березня 2018 року виникла вказана вище заборгованість, яку позивач просить суд стягнути на свою користь. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим конвертом з судовою повісткою, яка була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та оголошеннями про виклик особи, розмішеними на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 березня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «АктаБанк» укладено договір № 139779 про відкриття та обслуговування кредитного ліміту (овердрафту) по картковому рахунку за кредитним картковим продуктом «Кредитка «Актабанк» (далі - кредитний договір). Відповідно до умов даного кредитного договору ПАТ «АктаБанк» протягом десяти банківських днів з дати укладення цього договору відкриває на ім`я [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] у валюті - гривня, на умовах тарифного пакету «Кредитка «Актабанк», що діє на момент укладення договору, який розміщений на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться в приміщеннях установ банку та додаються до цього договору (додаток 1). Надає клієнту платіжну картку типу Visa Classic. Детальний розпис сукупної вартості кредиту, зазначення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку 2 до договору, що є невід`ємною його частиною. Підписання цього договору клієнт погоджується, що перелік видів послуг, що надаються банком, їх вартість та процентна ставка за кредитним лімітом визначені Тарифами (додаток 1 до договору). Банк надає клієнту кредитний ліміт шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку в сумі 5 000,00 грн. Кредитний ліміт надається клієнту на строк до 1 року та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитним лімітом до 01 березня 2013 року. У разі випуску картки на новий строк, термін користування кредитним лімітом може бути подовжено на умовах та строк, що визначений банком, але не більше одного року. Випуск картки на новий строк та продовження строку користування кредитним лімітом не потребує укладення між сторонами додаткових угод до цього договору, якщо істотні умови договору залишились незмінними. За користування кредитним лімітом банк нараховує, а клієнт сплачує проценти. Проценти нараховуються на суму використаного кредиту на кінець кожного дня, в розмірі згідно з Тарифами (додаток 1 до цього договору). Банк має право здійснювати переоформлення карток, строк дії яких закінчився, на власний розсуд, у разі відсутності відповідно до п.п. 3.1.7., 3.1.7.1. Правил відповідної заяви клієнта (а.с. 7-10). Також [PERSON] та ПАТ «АктаБанк» підписані Тарифи на випуск та обслуговування банківських платіжних карток ПАТ «АктаБанк» «Кредитка «Актабанк» (Додаток 1 до договору № 139779) та Графік платежів (Додаток до договору № 1397792) (зворотний бік а.с. 10, а.с. 11). 01 березня 2012 року [PERSON] та ПАТ «АктаБанк» підписано повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним картковим продуктом «Кредитка «Актабанк», в якому узгоджено розмір нарахування відсотків за користування кредитом у пільговий період - 0,01 % річних, нарахування відсотків за користування кредитом, після закінчення пільгового періоду - 40 % річних (фіксована ставка), плата за прострочений кредит - 48 % річних, пеня за прострочені відсотки за використаним кредитом - 5% річних та розмір комісії за отримання кредитних коштів з визначенням їх розміру, залежно від порядку отримання (а.с. 5). 02 липня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «АктаБанк» укладено додаткову угоду про зміну розміру кредитного ліміту до вказаного вище кредитного договору № 1397792. Відповідно до умов додаткової угоди банк надав клієнту кредитний ліміт шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії та карткового рахунку в сумі 15 000,00 грн. Викладено Додаток 2 до договору в новій редакції (Додаток 1 до цієї додаткової угоди) (зворотний бік а.с. 11). 02 липня 2012 року [PERSON] та ПАТ «АктаБанк» підписаний Додаток 1 до даної додаткової угоди, відповідно до якого сторонами визначений та узгоджений розмір кредитного ліміту - 15 000,00 грн., комісія за отримання готівки в мережі банку, % від суми операції - 5%, процентна ставка в пільговий період по кредитному ліміту - 0,01 % річних, процентна ставка по кредитному ліміту, % річних на щоденний залишок заборгованості по кредитному ліміту - 40%. Також встановлений графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту та визначенням розміру реальної процентної ставки - 46,04 % (а.с. 12). 23 березня 2018 року між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «АктаБанк» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло у обсязі та на умовах, визначених цим договором, право вимоги до позичальників за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у Додатку до цього договору (далі - договір про відступлення права вимоги) (а.с. 17, 18). Відповідно до витягу з Додатку 1 до договору про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до позичальника - [PERSON] за кредитним договором № 139779 від 02 березня 2012 року, за яким, станом на 23 березня 2020 року заборгованість за основним боргом - 8 305,11 грн., заборгованість по процентах - 17 777,49 грн., заборгованість за комісією - 9,00 грн., штрафи, пені - 54,57 грн. (а.с. 19). 27 березня 2018 року на ім`я [PERSON] ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» складено та направлено повідомлення про відступлення ПАТ «АктаБанк» на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги заборгованості за вказаним вище кредитним договором та розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 23 березня 2018 року (а.с. 14). Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлення про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні. Також матеріали справи не містять будь-яких даних, з яких вбачається, що відповідачем було сплачено суму заборгованості за кредитним договором первісному або новому кредитору. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі, який виник на дату укладення договору про відступлення права вимоги (станом на 12 березня 2012 року), відсутність даних щодо погашення відповідачем заборгованості первісному або новому кредитору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між [PERSON] та ПАТ «АктаБанк» було укладено кредитний договір, узгоджено розмір його складових частин. В подальшому право вимоги за кредитним договором набуло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказані вище обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачем було фактично отримано суму кредиту. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору та розмір заборгованості за тілом кредиту. Оцінюючи в сукупності надані позивачем докази, судом встановлено, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, зважаючи на що утворилася заборгованість за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи той факт, що позичальником фактично отримані та використані кредитні грошові кошти в добровільному порядку на користь позивача не повернуті, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав, шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язки з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 липня 2019 року по цивільній справі № 342/180/17. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, також просив суд, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотках, в розмірі 17 777,49 грн. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованість по відсотках, в зазначеному розмірі, з наступних підстав. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З підписаного відповідачем кредитного договору № 139779, додаткової угоди, додатків до кредитного договору і додаткової угоди, та повідомлення про умови кредитування вбачається, що сторонами узгоджений розмір процентної ставки. Зважаючи на те, що відповідач погодив істотні умови договору кредитування в частині розміру процентної ставки та ним не надано до суду заперечень щодо розміру заборгованості за відсотками та доказів, які спростовують вказаний розмір заборгованості, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками в розмірі 17 777,49 грн. Проте, суд відмовляє у задоволенні позиву в частин стягнення заборгованості за комісією, штрафу та пені, зважаючи на наступне. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Положеннями статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З наданого позивачем розрахунку та вимог позовної заяви вбачається, що розмір штрафів та пені становить 54,57 грн., при цьому не зазначено окремо розмір кожного виду неустойки, зважаючи на що суд позбавлений можливості встановити окремо розмір пені та розмір штрафів. Крім того, позивачем не зазначено який саме вид пені та штрафів, з тих, що були узгоджені сторонами при підписанні кредитного договору та додатків до нього, підлягає стягненню. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зважаючи на зазначене вище, оскільки з наданого позивачем розрахунку не можливо визначити окремо розмір пені та розмір штрафу, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо стягнення одного виду неустойки в конкретно визначеному розмірі, зважаючи на що відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення пені та штрафів. Також суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення комісії в розмірі 9,00 грн., зважаючи на наступне. Відповідно до Додатку 1 до кредитного договору, сторони узгодили розмір комісії при запиті копії документа, який підтверджує операцію по картці, в розмірі 300,00 грн. (зваротний бік а.с. 10). Відповідно до Додатку 2 до кредитного договору та Додатку 1 до додаткової угоди сторони узгодили, що розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитного ліміту (щомісячна комісія) дорівнює 0,00% (а.с.11, 12). Оскільки відповідно до умов кредитного договору, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Встановивши в кредитному договорі сплату комісії, позивач не зазначив та не надав докази, з яких можливо встановити які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу. При цьому позивачем також на надано розрахунок, з якого вбачається порядок нараховування даної комісії. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, сплата коштів за обслуговування кредиту, тобто коштів, які супроводжують кредит, що у даному випадку є комісією, є несправедливою умовою кредитного договору, а тому не підлягає стягненню з позичальника. Ураховуючи викладене, оскільки з розрахунку наданого банком не можливо визначити за що саме нарахована комісія та не наданий порядок її нарахування, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., позовні вимоги задоволені частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2 059,96 грн. (що дорівнює 98 % задоволених позовних вимог).

Outcome: partial