Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

04 лютого 2020 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Оженко О.Г., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 12 серпня близько 12:15 годині на перехресті вулиць Бастіонної - бульвару Лесі Українки - вулиці М. Бойчука в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки Land Rover, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Hyndai Elantra, що належить [PERSON] , номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 20 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва прийняв постанову про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Загальна вартість матеріальних збитків, заподіяних [PERSON] внаслідок ДТП становить 254457,71 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА», яка здійснила страхову виплату позивачу в сумі 98 000 грн. У зв`язку з тим, що страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої [PERSON] , наявні підстави для стягнення з відповідача збитків в сумі 156 457,71 грн. Крім того, внаслідок винних дій [PERSON] позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 10 000 грн і просить стягнути з відповідача. Позивач також просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 9 264, 58 грн. Ухвалою судді від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін). 30 березня 2020 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування заяви, позивач вказував про те, що загальний розмір збитків, заподіяних відповідачем становить 339 067, 93 грн, тому ураховуючи виплату ПрАТ «УАСК АСКА» страхової виплати, з відповідача слід стягнути 241067, 93 грн збитків, завданих внаслідок ДТП, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 10 110, 68 грн судових витрат. Посилаючись на вкладене, позивач просив про задоволення позову. 09 липня 2020 року позивач подав заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 12 серпня близько 12:15 годині на перехресті вулиць Бастіонної- бульвару Лесі Українки - вулиці М. Бойчука в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля маки Land Rover номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем Hyndai Elantra, що належить [PERSON] , номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно зі звітом №1746 від 27 серпня 2019 року про оцінку автомобіля Hyndai Elantra номерний знак [NUMBER] матеріальний збиток, завданий власнику зазначеного автомобіля внаслідок ДТП складає 249 566,71 грн. Згідно з ремонтною калькуляцією №1746 від 27 серпня 2019 року вартість ремонту складає 334 176, 93 грн. Вартість звіту складає 2500 грн, що підтверджується квитанцією від 27 серпня 2019 року. Згідно з квитанцією від 27 серпня 2019 року вартість діагностика автомобіля складає 441 грн. Крім того, позивач поніс транспортні послуги в сумі 750 грн, 600 грн та 600 грн, що підтверджується квитанціями від 12 серпня 2019 року серії №1306940, від 27 серпня 2019 року 03ААВ №1136093 та серії 03ААВ № 1581976. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» згідно з полісом № 000173058. Сума франчизи за договором складає 2000 грн. ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» виконало зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування позивачу та сплачено страхове відшкодування в розмірі 98 000 грн. Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ураховуючи те, що для повного відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП страхової виплати недостатньо, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених витрат понесених позивачем для відновлення пошкодженого автомобіля в сумі 241067, 93 грн. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України). Ураховуючи те, що внаслідок ДТП сталося значне пошкодження майна, що належить позивачу, відсутність наміру відповідача добровільно відшкодувати завдану позивачу шкоду призвели до суттєвих емоційних страждань, нервування, тривоги та стресу. Крім того, позивач отримав забій грудної клітини внаслідок ДТП, що підтверджується довідкою №2/18, виданою відділенням полі травми Київської міської клінічної лікарні № 17. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абзац другий постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5). Відповідно до пункту 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин завдання позивачеві моральної шкоди вважає розумним, виваженим і справедливим стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу та сплаченого судового збору. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Звертаючись до суду з позовом позивач надав договір про надання правничої допомоги від 23 грудня 2019 року №597; рахунок-фактуру від 23 грудня 2019 року №597-1 на суму 1800 грн, акт виконаних робіт за складання та подання повідомлення про досудове врегулювання спору на суму 1800 грн, квитанція від 29 січня 2020 року про сплату [PERSON] адвокатському об`єднанню «ДОКС» 1800 грн за рахунком-фактурою від 23 грудня 2019 року №597-1; рахунок-фактуру від 27 січня 2020 року №597-2 за складання та подання клопотання про витребування доказів, акт виконаних робіт від 29 січня 2020 року за складання та подання клопотання про витребування доказів та квитанція від 29 січня 2020 року про сплату [PERSON] адвокатському об`єднанню «ДОКС» 1800 грн за рахунком-фактурою від 27 січня 2020 року №597-2; рахунок-фактуру від 27 січня 2020 року №597-3 за складання та подання позовної заяви на суму 4000 грн та квитанцію за рахунком-фактурою від 27 січня 2020 року №597-3 на суму 4 000 грн. Звертаючись до суду із заявою про збільшення позовних вимог, позивач вказував на те, що орієнтовний розмір понесених судових витрат на день подання заяви складає 10110,68 грн у тому числі судовий збір в сумі 2 510,68 грн, що підтверджується квитанціями від 28 січня 2020 року № 63033 та від 24 березня 2020 року № 17664. Таким чином, розподіляючи судові витрати, понесені [PERSON] , слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані позивачем є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, а також стягнення з відповідача судового збору в сумі 2510,68 грн.

Outcome: partial