Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

05 листопада 2019 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком. Єдиним її доходом є пенсія за віком, яка станом на 01 жовтня 2019 року становить 2119,66 грн. Позивач стверджує, що вона є особо похилого віку, немічною людиною, яка не може самостійно себе матеріально забезпечити. Вона має у власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який не придатний для проживання. На даний час вона тимчасово проживає зі старшим сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона не має можливості самостійно зробити ремонт у належному їй будинку, підключити електропостачання, забезпечити себе твердим паливом на зиму, оплатити інші комунальні послуги. Позивач стверджує, що пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, більшість коштів витрачається на медикаменти, лікування та харчування. Побутовими предметами першої необхідності вона забезпечити себе не може, тому вимушена просити у старшого сина [PERSON] , який забезпечує її харчами та іншими необхідними речами. Тому, перебуваючи у складних життєвих обставинах, знаходячись на межі бідності, не отримавши від сина [PERSON] , [INFO] , ніякої підтримки на прохання про надання їй допомоги, вона була вимушена звернутися в суд з позовом про стягнення з цього сина аліментів на утримання непрацездатної матері. Тому вона просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання, як матері, у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) сина [PERSON] , починаючи з дати подання позову, щомісяця, і довічно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позов, який обґрунтовано тим, що відповідач вважає позов [PERSON] необґрунтованим з огляду на такі обставини. Пенсія позивача становить 2119,66 грн. на місяць. За період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року загальна сума отриманої позивачем пенсії становить 20 996,60 грн., з яких на придбання ліків вона згідно з наданими суду доказами витратила лише 1 825,33 грн., тому на інші потреби залишилося 19 171,27 грн., тобто в середньому на місяць 2 917,13 грн., що є більше прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01.12.2019 року становив 1 638 грн. Крім того позивач вказує, що харчами та іншими необхідними речами її забезпечує старший син [PERSON] . Про понесення позивачем будь-яких інших витрат суду жодних доказів не надано. Тому відповідач вважає, що позивачем не доведено факт її скрутного матеріального становища та потреби позивача в матеріальній допомозі з боку відповідача як повнолітнього сина. Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивач має у власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що дає їй право укласти договір довічного утримання. Також відповідач зазначає, що окрім нього, у позивача є ще два дорослих сини: [PERSON] та [PERSON] . Відповідач на даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах у належному дружині житловому будинку та бере участь в утриманні цього житла. Він працює і його дохід на даний час становить приблизно 3 900 грн. на місяць. Тому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з таких підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Таким чином зі змісту статті 202 СК України вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі таких юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з указаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі ст. 202 СК України, яка визначає підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів, суттєве значення має співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги суд бере отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з чинним законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому під час постановлення рішення суду слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Судом установлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 11). У позивача є ще два сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини відповідач [PERSON] визнає, про що він вказав у відзиві на позов. Позивач [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , у будинку свого старшого сина [PERSON] , який забезпечує її харчами та іншими необхідними речами. Позивач є пенсіонером за віком і розмір її пенсії у 2019 році становив 2 119,66 грн. на місяць. Інших доходів позивач [PERSON] не має. [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Однак згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї будинок [PERSON] у незадовільному стані, відсутнє електропостачання, водовідведення, немає меблів, ознаки проживання людей у будинку відсутні (а.с. 8). Вказані обставини підтверджуються пенсійним посвідченням [PERSON] (а.с. 7), довідкою про доходи №8090930034071761 (а.с. 9), відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 21.10.2019 року №235 (а.с. 10), довідкою про склад сім`ї від 17.10.2019 року №899 (а.с. 12). Зазначені обставини відповідач [PERSON] також фактично визнав, про що він вказав у відзиві на позов. Також з виписки з медичної карти №1024 вбачається, що [PERSON] 30.10.2019 року зверталася за медичною допомогою у Шацьку районну лікарню, де отримала лікувальні рекомендації (а.с. 13). Також суду надано чеки на придбання ліків в аптеках смт Шацьк у період з квітня по листопад 2019 року на загальну суму 1 825,33 грн. Про понесення позивачем будь-яких інших витрат суду жодних доказів не надано. Таким чином судом встановлено, що пенсія позивача [PERSON] становить 2 119,66 грн. на місяць. За період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року загальна сума отриманої позивачем пенсії становить 20 996,60 грн., з яких відповідно до наданих суду доказів на придбання ліків вона витратила 1 825,33 грн. Отже на інші потреби у позивача залишилися грошові кошти в сумі 19 171,27 грн., тобто в середньому 1 917,13 грн. на місяць, що перевищує прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, який згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01.12.2019 року становив 1 638 грн. Судом враховано, що відповідач [PERSON] на даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах у належному дружині житловому будинку та бере участь в утриманні цього житла. Він працює і його дохід на даний час становить приблизно 3 900 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, копією трудової книжки, довідками про доходи (а.с. 36-44). Крім того суд бере до уваги встановлений під час розгляду факт одержання непрацездатною позивачем [PERSON] утримання від старшого сина [PERSON] та можливість отримання утримання від ще одного сина [PERSON] , до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що непрацездатна позивач [PERSON] не довела факт її скрутного матеріального становища та потреби в матеріальній допомозі з боку відповідача як її повнолітнього сина. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі статей 202-206 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed