Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

05.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що 06.06..2013 року вона позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 7500 гривень до 06.09.2013 року зі сплатою відсотків в розмірі 5% щомісячно. На підтвердження укладеного договору позики відповідач написала розписку, однак до теперішнього часу борг не повернула. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь 7500,00 гривень боргу та проценти за користування грошовими коштами з липня 2013 року по травень 2014 року в розмірі 3950 гривень, а також понесені нею витрати по сплаті судового збору. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідач заперечень проти вимог позивача не надав ( а.с. 19-24- повідомлення). Позивач [PERSON] надала заяву, у якій просила справу розглянути за їх відсутності, на позові наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи ( а.с. 25 - заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали договір позики, згідно з яким [PERSON] передала відповідачу грошові кошти в розмірі 7500 гривень до зі сплатою відсотків в розмірі 5% щомісячно до 06.09.2013 року. Факт укладення договору позики і передачі грошей підтверджується підписаною відповідачем розпискою (а.с. 3 - розписка), яка згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України є письмовою формою договору позики. Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. У листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що відповідач надав позивачу розписку про отримання в борг грошей зі сплатою відсотків, а отже сторони дотримались письмової форми договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Позивач зверталася до відповідача з вимогою про виконання взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором, однак зобов'язання на теперішній час не виконані ( а.с. 12 - копія вимоги та поштові відправлення). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача на її користь суми боргу та 5% щомісячних процентів. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved