Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

05.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому: просить розірвати шлюб укладений 17.01.2014 року між нею та відповідачем; стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу позову посилається на те, що з 17 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] , 2014 року народження. Спільне життя з Відповідачем не склалося через втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання доньки. Сімейно-шлюбні відносини припинені з червня 2018 року, сім`я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам її та доньки. Спору про сумісно нажите майно не мають. Вважає, що сім`я розпалась остаточно та примирення бути не може, в зв`язку з чим строк для примирення не потрібен. Протягом останнього часу відповідач не підтримує відносини з донькою та не надає матеріальної допомоги, вона сама змушена утримувати та виховувати малолітню дочку. Вважає, необхідно визначити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000.00 грн. (три тисячі 00 коп.) на місяць, з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення спільною донькою повноліття. Відповідач є працездатною особою, та є фізичною особою-підприєм, після розірвання шлюбу оставити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 09/07/2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25/11/2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити. Відповідач не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, аліменти визнає частково, у розмірі 2000 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 17 [INFO] 2014 року, [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №20. Подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2018 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі\~викладеного,\~суд вважає,\~що підстави,\~на які\~посилається позивач,\~наполягаючи на\~розірванні шлюбу,\~є обґрунтованими,\~збереження сім`ї\~неможливо,\~шлюб фактично\~розпався та\~існує формально,\~тому позов\~підлягає задоволенню. Судом встановлено, від сумісного проживання сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач [PERSON] , матір`ю позивачка [PERSON] . Відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровою, працездатною особою, оскільки протилежного відповідачем не доведено та не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього якихось хвороб, які б перешкоджали працевлаштуватися та вести активну трудову діяльність. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; При цьому, у 2020 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 4723 гривні (ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет на 2019р.») У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, відповідач є здоровою, працездатною особою, тому будучи здатним до активної праці, відповідач повинен докласти певних зусиль щодо працевлаштування і сплачувати на утримання дитини аліменти, оскільки це є обов`язком батьків, та забезпечити гармонійний розвиток дитини. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та призначити стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК) Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 512 грн. 27 коп. (768,40 х 2000 / 3000) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial