Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

05.03.2018 р. [PERSON] (далі позивач) звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), третя особа, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області (а.с.2-4), в якій, після подання заяви про зміну предмету та підстав позову 23.07.2018 р. (а.с.49-51), що була прийнята до провадження ухвалою Енергодарського міського суду 25.07.2018 р. (а.с.61), позивач зазначає наступне. 20.10.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що з червня 2017 року в сім`ї почалися виникати непорозуміння, подружні стосунки припинилися, відповідач забравши сина та речі виїхала до найманого житла. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.04.2018 р. шлюб між сторонами було розірвано. Будь якого діалогу та домовленості між колишніми подружжям з приводу спілкування відповідача зі спільним сином досягнуто не було, відповідачка категорично відмовлялась у наданні відповідачу такого права. У звязку з чим, позивач позбавлений можливості брати участь у вихованні, піклуванні, матеріальному підтриманні та задоволенні потреб сина, зауважуючи на тому, що дуже гарно відноситься до сина. Позивач також зазначає, що з заявами про ненадання йому відповідачкою можливості спілкування з сином, він неодноразово звертався до Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, однак це результату не дало. Вважаючи, що відповідачка порушує його законні права на рівну участь у вихованні та у спілкуванні з сином, посилаючись на ст.ст.153, 157-159 СК України, позивач просить суд: Усунути перешкоди [PERSON] у вихованні його сина [PERSON] шляхом зобовязання [PERSON] надавати [PERSON] зустрічі з сином [PERSON] для спілкування та виховання відповідно до наступного графіку: - систематично щотижня з 18 годин 00 хвилин кожної пятниці до 18 годин 00 хвилин неділі включно, за місцем реєстрації та проживання його батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS], без присутності матері [PERSON]; - протягом одного тижня літом та одного тижня зимою для спільного відпочинку та оздоровлення з правом спільного виїзду до місця оздоровлення та відпочинку на території України, без присутності матері [PERSON]; - кожного парного року на свята: Новий рік 31 грудня, Різдво Христове 7 січня, День народження сина [PERSON] 17 грудня, День народження батька [PERSON] 23 березня, Великдень, \~ \~ \~ \~відповідно до дати святкування, Травневі Свята, з 08 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, за місцем реєстрації та проживання його батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS], без присутності матері [PERSON]. А також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати, у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, погодився з позицією викладеною у висновку органу опіки (а.с.111). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, погодилась з графіком зустрічі зазначеним у висновку служби у справах дітей (а.с.112). В судове засідання представник відповідача: адвокат [PERSON], яка діє на підставі письмового доручення про надання безоплатної вторинної допомоги (а.с.12), не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково та погоджується з графіком зустрічі наданим службою у справах дітей викладеним у висновку (а.с.113). також представником відповідача надавались до суду відзиви на позовну заяву (а.с.58-59, 67-68) відповідно до яких сторона відповідача позовні вимоги визнавала частково. В судове засідання представник третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області [PERSON], яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.43) не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника, підтримавши висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини наданий до суду (а.с.114, 99-102). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наявність від учасників справи заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст.211 ЦПК України). У звязку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5), який рішенням Енергодарського міського суду від 23.04.2018 р. був розірваний, у шлюбі сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Зі змісту позову та відзиву судом зясовано, що домовленості щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні зі спільною дитиною досягнуто не було. Однак, під час розгляду справи в суді, сторони дійшли згоди щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні спільного сина та визначення порядку такої участі, погодившись зі способом участі визначеним службою у справах дітей викладеного у Висновку про визначення [PERSON] способу участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] №01-01-40/4651 від 13.11.2018 р. Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (далі Висновок) (а.с.100-102). Відповідно до Висновку, з урахуванням віку дитини, стану її здоровя, оскільки згідно довідки від 18.09.2017 №6801 виданої ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №1» м.Енергодара, [PERSON], [INFO] регулярно спостерігається педіатром і неврологом дитячої поліклініки ДЗ «СМСЧ №1» та має діагноз: гіпертензійно-гідроцефальний синдром, те, що здебільшого дитина має потребу в материнській увазі і турботі, а також враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини визначених протоколом №12 від 07.11.2018 р., в інтересах малолітнього, вважають можливим визначити спосіб спілкування [PERSON] з сином [PERSON] за попередньою домовленістю з матірю [PERSON] та в її присутності, зобов'язавши батька дотримуватися звичного режиму дня дитини (прогулянки, денний сон, відвідування місць дитячого дозвілля, тощо) у наступному порядку: щомісяця у суботу, та неділю кожного тижня з 10.00 до 13.00. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.153 СК України). Згідно з частин 2, 3 ст.157 СК України,\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно положень ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок батьків брати участь у вихованні дітей і право на спілкування з дитиною та право приймати участь у її вихованні. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь батьків у вихованні дітей. Відповідно до частин 5 та 6\~ст.19 СК України,\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, дослідивши Висновок (а.с.100-202), вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає, в першу чергу, інтересам самої малолітньої дитини. Згідно ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», положень ст.10 ЦПК України,\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, в редакції зі змінами схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою ВР\~№789-XII від 27.02.91 (далі Конвенція про права дитини), встановлено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Згідно змісту ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і у приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. У своєму рішенні «Хант проти України» від 07.12.2006 р. (заява №31111/04), Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (§54). У рішенні від 16.07.2015 р. по справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09), ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100). Враховуючи, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси малолітньої дитини, що сторони по справі погодились зі способом участі позивача у спілкуванні зі спільним з відповідачем, малолітнім сином, якому на час розгляду справи виповнилось лише повних 2 (два) роки та 4 (чотири) місяці, суд, враховуючи норми матеріального права яким регулюється порядок вирішення спірного питання, те, що встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом однак лише в інтересах дитини, та вбачаючи, що у разі встановлення порядку участі позивача по справі у спілкуванні з малолітнім сином визначеного у Висновку, будуть захищені, в першу чергу, права малолітньої дитини та її інтереси, не порушені права сторін по справі, погоджується зі встановленим у Висновку №01-01-40/4651 від 13.11.2018 р. способом участі у вихованні та спілкуванні позивача з малолітнім сином та вважає його доцільним та необхідним на даний час. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність, позовні вимоги задовольнити частково: усунути перешкоди позивачу [PERSON] в участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], визначивши порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином за попередньою домовленістю з матірю [PERSON] (відповідачем по справі) та у її присутності, зобов'язавши [PERSON] дотримуватися звичного режиму дня дитини (прогулянки, денний сон, відвідування місць дитячого дозвілля, тощо) у наступному порядку: щомісяця у суботу та неділю кожного тижня з 10.00 до 13.00 години. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial