Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

07.06.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заробітну плату у сумі 3735,08 грн., що складається із заробітної плати за жовтень 2018 року та грошової компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 31.05.2018 року був прийнятий на роботу водієм в ПОСП «ВІДРОДЖЕННЯ». 17.10.2018 року звільнився з підприємства за власним бажанням. До теперішнього часу відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 3735,08 грн. за жовтень 2018 року. Ухвалою суду від 12 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження за заявою позивача. Відповідач у встановлений законом строк не подав відзив на позовну заяву. Позивач, представник позивача, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились, надали суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечив. Надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням керівника підприємства, яке судом відхиляється, оскільки юридична особа не обмежена колом своїх представників, тому відрядження керівника не може бути визнано поважною причиною неявки в судове засідання. Крім цього, відповідачем взагалі не надано доказів такого відрядження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно записів у трудовій книжці позивач працював на посаді водія в ПОСП «ВІДРОДЖЕННЯ» з 31.05.2018 року по 17.10.2018 року (а.с.9). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідачем на дату звільнення нарахована заробітна плата в сумі 3735,08 грн. (а.с.14-15). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач не спростував твердження позивача про те, що заробітна плата не виплачена до теперішнього часу, не надав відповідних доказів, тому суд вважає цю обставину встановленою, а вимоги про стягнення заробітної плати обґрунтованими. Щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40\~ грн. Відповідно до ч.3 ст.133, ст.137 ЦПК України до судових витрат віднесено витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем понесено витрати на правничу допомогу адвоката Грущанського В.О. в сумі 4000 грн, що підтверджується ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, зокрема розрахунком вартості послуг, актом прийому-передачі, квитанцією (а.с.20-27). Суд вважає, вказаний розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved