Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

06 листопада 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що 05 серпня 2006 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. З квітня 2014 року відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча й має таку можливість, оскільки отримує дохід від сезонних заробітків на будівництві. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали і, уточнивши позовні вимоги, просили стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі, про який просить позивачка, однак заперечив щодо стягнення з нього витрат, пов’язаних з наданням останній правової допомоги. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно з положенням ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який було зареєстровано 05 серпня 2006 року Верхівською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області мають одну неповнолітню дитину – [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, сторони у справі як батьки неповнолітньої дитини зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Неповнолітня дочка сторін - [PERSON] проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 320 від 05 листопада 2014 року Верхівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 7). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] офіційно непрацевлаштований, однак, як він пояснив у судовому засіданні, має можливість сплачувати аліменти. З урахуванням наведених обставин в їх сукупності і того, що відповідач позов визнав, суд вважає за доцільне та необхідне позовні вимоги задовольнити повністю і стягувати з останнього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 06 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України “Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах” розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з наданою квитанцією до прибуткового касового ордера № 14/22 та акту здачі-прийомки наданих послуг від 06 листопада 2014 року, позивачкою понесені витрати на правову допомогу, що полягала в підготовці та складанні адвокатом [PERSON] цивільного позову до суду у розмірі 319 грн. (а.с. 9, 10). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті правової допомоги у повному об’ємі, тобто у розмірі 319 грн. Окрім того, у відповідності до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” та враховуючи, що позивачка [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави небхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved