Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

06.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 22 листопада 2016 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 443. Дітей від даного шлюбу у сторін не має. 19.02.2018 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області - Крамар О.В. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 02.03.2018 року ухвалою суду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в дане судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. На примирення не згідна, просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, так як між ними постійно виникають конфлікти, з приводу цих конфліктів Дрогобицьким ВП внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018140110000125. Просить позов задоволити, розірвавши між сторонами шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не має наміру розлучатися із позивачкою, а тому просить в задоволенні позову відмовити. З»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Із свідоцтва про шлюб виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, серія [NUMBER], вбачається, що 22 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №443, після укладення шлюбу сторони залишились на своїх дошлюбних прізвищах. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, за час спільного проживання вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час позивачка прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, оскільки за наданий час на примирення сторони так і не помирилися. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved