Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

04 січня 2017 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокстройгаз», в якому просив стягнути з відповідача суму не отриманого доходу за використання земельної ділянкиза сім років з 2010 року по 2016 рік в розмірі 75320 грн. 61 коп., вирішити питання судових витрат. Позов обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки площею 4,1911 га з кадастровим номером 5323481800:00:002:0064, яка розташована на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Вказаною земельною ділянкою з 2010 року користується ТОВ «Востокстройгаз», але орендну плату йому не виплачує, тому позивач звернувся до суду за захистом свої прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41952765 від 07.08.2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,1911 га з кадастровим номером 5323481800:00:002:0064, яка розташована на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.08.2015 року приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за № 924 (а.с. 5, 9). Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯЗ № 160680 (а.с. 6). Відповідно до пояснень, наданих в судовому засіданні представником відповідача, орендарем після смерті власника земельної ділянки [PERSON] орендна плата не сплачувалася. Частина 8 статті 93 ЗК України передбачає, що орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. В силу статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частина 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Отже, сільська рада має право укладати відповідні договори оренди, лише виключно земельних паїв, не виділених в натурі, тобто тих, власники яких не отримали державні акти або (після 01.01.13 року) свідоцтва на право власності. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Після смерті орендодавця власника земельної ділянки отримати орендну плату зможе тільки спадкоємець, після належного оформлення спадщини. Але при цьому має бути сплачена орендна плата, в тому числі за період від дати смерті орендодавця до дати реєстрації права власності на земельну ділянку за спадкоємцем. З рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13.09.2016 року у цивільній справі № 542/1539/15-ц вбачається, що відповідно до довідок, наданих ТОВ «Востокстройгаз», середній розмір орендної плати за земельну частку (пай) пайовикам ТОВ «Востокстройгаз» по Крутобалківській сільській раді в 2010 році становить 6513,58 грн., з 2011 по 2014 роки по 9775,37 грн. (а.с. 12-14). Згідно наданого позивачем розрахунку, за 2015 рік розмір орендної плати повинен складати 12209,43 грн. (9775,37 грн. х 1,249 індекс інфляції за 2014 рік), за 2016 рік 17496,12 грн. (1220943 грн. х 1,433 індекс інфляції за 2015 рік). Таким чином, сума не отриманого доходу за використання земельної ділянкиза 2010-2016 роки становить 75320,61 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних із розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування вимог щодо компенсації витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом [PERSON] надано договір про надання правової допомоги № 01-02/5/2016 від 01.02.2016 року, укладений між ним та позивачем [PERSON] (а.с. 24, 25), акт виконаних робіт (а.с. 26), квитанцію про оплату правової допомоги на суму 5680 грн., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с. 27).

Outcome: approved