Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

06.02.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Комерційний банк «Приват Банк» про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди у розмірі 55000 грн., посилаючись на те, що відповідачем порушені її права так, як на закритий рахунок нараховано заборгованість у розмірі 91 грн., внаслідок донарахування відповідачем додаткової комісії, яка нарахована останнім на власний розсуд. Після цього, численні службові особи банку телефонували до родичів, близьких та знайомих погрожуючи різноманітними покараннями через виникнувший борг, що і є приниженням на думку позивача її честі, гідності та ділової репутації. Внаслідок зазначених дій погіршився стан здоровя позивача, виникла потреба у госпіталізації, що перебуває у безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку з протиправними діями відповідача. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28.02.2020 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 07.04.2020 року. 20.05.2020 року АТ «Комерційний банк «Приват Банк» подано відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. У судове засідання позивач та представник з`явилися, підтримали позовні вимоги та надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являлась клієнтом АТ «КБ «Приватбанк», що підтведжується даними довідки про відкриття рахунку від 14.11.2016 року та закритий згідно довідки банку 28.10.2019 року. Даними довідки КП «Хмельницький міський перинатальний центр» №453/01-08 від 06.11.2019 року та листа непарацездатності серії АДЦ №426413 та епікризу підтверджується, що позивач перебувала на обліку з приводу вагітності у жіночій консультації №1 з 07.08.2019 року та 01.11.2019 року, госпіталізована 01.11.2019 року до відділення консервативної гінекології з діагнозом (загроза передчасних пологів). У заяві від 28 жовтня 2019 року відображено прохання позивача щодо проведення службової перевірки по факту вчинення протиправних дій з боку службових осіб Хмельницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо обставин неправомірного розкриття банківської таємниці на порушення честі, гідності та ділової репутації фізичної особи - підприємця. З даних відповіді банку від 18.11.2019 року судом вбачається, що за позивачем по рахунку [NUMBER] виникла заборгованість у звязку з неспалатою комісії за обслуговування рахунку за липень 2019 року, згідно договору банківського рахунку від 11.11.2016 року. Даними листа ПАТ «Київстар» від 06.04.2021 року підтведжується, що наявні відомості про укладення договорів надання послуг між ПАТ «Київстар» та АТ КБ «Приватбанк» за телефонними номерами: [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] . У відповідності із положеннями ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з положеннями ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц (провадження № 61-38478св18) визначено, що відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі Лінгенс проти Австрії (Lingens v. Austria). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайнов юридичної особи. Таким чином, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено саме його особисті немайнові права. Суб`єктивна думка про характер цих відомостей (впевненість у тому, що вони відповідають дійсності) виключає відповідальність за їх поширення. Як зазначається у п. 18 Постанови ПВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно з вимогами ст.ст. 83, 84 ЦПК України позивач, повинен подати докази разом з поданням позовної заяви або подати клопотання про витребування доказів судом у той самий строк із зазначенням вжитих заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Суд вважає, що позивачем та представником не надано для суду будь-яких доказів факту поширення інформації яка містить банківську таємницю, доказів її поширення саме відповідачем. Крім цього, позивачем та представником не доведено та не представлено доказів, що вказана інформація не є оціночним судженням а також, що поширена інформація стосується саме особи позивача. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що поширення інформації щодо банківської таємниці на думку позивача, яка висловлювалася представниками банку у телефонних розмовах родичам та близьким не може бути розцінена, як порушення особистих немайнових прав позивача тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню, не підлягають.

Outcome: dismissed