Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

05 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] , про відшкодування майнової шкоди, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» (надалі ПрАТ «СК «Здорово»). В обґрунтування позову\~ посилаються на те, що 15.12.2017 року о 06 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO NUBIRA д/н [NUMBER] , рухаючись по вул.1 Травня в Лівобережному районі міста Маріуполя, в районі будинку №110, при повороті ліворуч не надав переваги у русі автомобілеві ЗАЗ Vida, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, та скоїв зіткнення із ним. В результаті ДТП автомобіль ЗАЗ Vida д/н [NUMBER] , який належить Позивачу, отримав механічні пошкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29.12.2017 року у справі №265/8856/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, через порушення ним п.16.3. ПДР України. Вказана постанова набрала чинності 09.01.2018 року, та є доказом наявності вини Відповідача у вчиненні ДТП та настанні її наслідків у вигляді пошкодження автомобіля Позивача, що згідно ст.82 ЦПК України, звільняє Позивача від обов`язку доводити обставини ДТП і вину Відповідача у її скоєнні. Автомобіль ЗАЗ Vida, д/н [NUMBER] належить Позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Пошкодження автомобіля ЗАЗ Vida д/н [NUMBER] внаслідок неправомірних дій [PERSON] дає Позивачу право вимагати стягнути з Відповідача відшкодування матеріальної шкоди, яка підтверджується звітом автотоварознавчої експертної оцінки № 455 від 10.01.2018 року. Згідно якої, ринкова вартість автомобіля Позивача на дату пошкодження складає 159799,90 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача складає 114228,98 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу складає 76352,04 грн. Таким чином, Позивач має право вимагати від [PERSON] відшкодування завданих збитки у повному обсязі, які полягають у вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування його зношеності, тобто 114 228,98 грн. Крім того вказував, що для відновлення свого порушеного права Позивач був вимушений встановити та довести розмір шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля. 10.01.2018 року Позивачем були понесені витрати на оплату проведення експертної автотоварознавчої оцінки №455 від 10.01.2018 року в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується відповідним договором №214 від 20.12.2017 року; квитанцією від 10.01.2018 року. Таким чином Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу витрати на проведення звіту №455 в сумі 1500,00 грн. На підставі викладеного, загальний розмір матеріальної шкоди, спричиненої Позивачу внаслідок ДТП, склав 115728,98 грн. (114228,98 + 1500,00). Саме ця сума, на думку Позивача, підлягає стягненню з Відповідача для відновлення порушених прав Позивача, що відповідає таким загальним принципам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, закріплених у ч.6 ст.3 ЦК України. Також Позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Здорово», що підтверджується полісом АК/0937600 від 29.06.2017 року. Позивач звертався 15.12.2017 року до ПрАТ «СК «Здорово» із заявою про виплату страхового відшкодування, але відшкодування так і не отримав. На теперішній час ПрАТ «СК «Здорово» позбавлено права укладати договори страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів і виплат не здійснює. Позивач вважав, що хоча цивільно-правова відповідальність Відповідача перед третіми особами й була застрахована, право Позивача на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка заподіяла шкоду, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором, стороною якого позивач не був, хоча цей договір і був укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право отримати страхове відшкодування, але не зобов`язує отримувати його. При цьому відмова потерпілого від права на отримання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктних зобов`язаннях. Вказував, що потерпілий має право відмовитися від свого права вимоги до страховика і отримати повне відшкодування збитку від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка заподіяла шкоду. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свої майнові права за договором страхування і звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах і об`ємі відповідно до зобов`язань страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Після відшкодування шкоди Відповідач має право звернутися до ПрАТ «СК «Здорово» з регресним позовом. Крім того, у зв`язку з відмовою Відповідача добровільно відшкодувати шкоду, Позивач був вимушений звернутися до суду, та поніс наступні судові витрати: 1) на час подачі позовної заяви витрати Позивача на професійну правничу допомогу адвоката Попова В.М. склала 3000,00 грн. Дана сума не є кінцевою і буде залежати від загального об`єму виконаних робіт по даній справі. Позивач зобов`язується пізніше надати суду документи на підтвердження витрат на правничу допомогу та їх загального обсягу; 2) судовий збір 1157,29 грн. за подачу позовної заяви до суду. Таким чином, загальна сума судових витрат, яку вже поніс Позивач, склала 4157,29 грн. (1157,29 грн. + 3000,00 грн.), яка згідно ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з Відповідача. Орієнтовний загальний розмір судових витрат, які очікує понести Позивач по цій справі може скласти 7000 грн. (1157,29 судового збору та 5842,71 грн. витрат на професійну правничу допомогу). Посилаючись зокрема на ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, просив суд: 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 115728,98 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної майну; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4157,29 грн. судових витрат. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав відзив на позов, в якому зокрема зазначив, що постановою суду він визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З розміром майнової шкоди, визначеної Позивачем у розмірі 115728,98 грн, та колом осіб, які відповідають за заподіяну шкоду, він не згоден з наступних обставин. Згідно звіту по оцінки вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу автомобіля ЗАЗ VIDA АН8757ІХ від 10.01.2018 року ТОВ «Експертна компанія «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових часток пошкодженого колісного транспортного засобу автомобіля ЗАЗ VIDA АН8757ІХ складає - 76352,04 грн., у тому числі з ПДВ та 65744,69 грн. без ПДВ. Позивач вважає, що особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна, якщо для відновлення пошкодженої речі (автомобіля) були використані нові вузли та агрегати. Позивач має намір ввести суд в оману, оскільки, якщо для відновлення попереднього стану речі, шо мала певну зношеність (наприклад автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Таким чином посилання Позивача на відсутність підстав для врахування зношеності запчастин та агрегатів не може враховуватись, бо автомобіль позивача нової модифікації і їх вартість експертом врахована при обчислювання розміру збитків. Крім того, відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до заподіювача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо- транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується заподіювачем шкоди. Позивач залучив ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору і просить суд стягнути шкоду з відповідача, який 29.06.2017 року уклав з цією компанією поліс №АК/0937600 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» де передбачена відповідальність страховика за майнову шкоду у розмірі 100000,00 грн. Ця сума відшкодування покриває повністю розмір шкоди як з ПДВ - 76352,04 грн., так і без ПДВ - 65 744,69 грн. Незалучення страховика у якості відповідача є підставою для відмови в позові до заподіювача шкоди у відповідному розмірі. На підставі викладеного, просив суд у стягненні з нього шкоди на користь Позивача відмовити, стягнути з ПрАТ «СК «Здорово» відповідний розмір шкоди, а також судові витрати. ПрАТ «СК «Здорово» пояснень щодо позову та/або відзиву до суду не подала. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Позивача адвокат Попов В.М., в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У заяві просив врахувати, що ліміт відповідальності страховика не перевищує 100000,00 грн. Відповідач [PERSON] та його представник, в судове засідання також не з`явилися. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності,\~ та за відсутності його представника, позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Здорово» до судового засідання не з`явився, хоча судові повістки направлялися за її зареєстрованим місцезнаходженням, а також шляхом розміщення повідомлення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада». Неявка в судове засідання сторін та представника третьої особи, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки вони були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді. Крім того, враховуючи вимоги розумних строків розгляду цивільної справи в суді, а також інтереси не тільки третьої особи, й позивача і відповідача, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши матеріали справи дійшов висновку про відмову у задоволені позову за наступних підстав. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до постанови судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29.12.2017 року по справі №265/8856/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. через те, що він 15 грудня 2017 року о 06 год. 00 хв., керуючи автомобілем DAEWOO NUBIRA , д/н [NUMBER] , рухаючись по вулиці 1-го Травня в Лівобережному районі міста Маріуполі, в районі будинку №110, при повороті ліворуч не надав переваги у русі автомобілеві ЗАЗ Vida, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, та скоїв зіткнення із ним. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.16.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Таким чином, суд, по справі №265/8856/17, прийшов до висновку про наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд робить висновок, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] була завдана шкода [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 2 ст.1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З матеріалів справи вбачається, що згідно звіту №455 від 10.01.2018 року, про оцінку вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу ЗАЗ Vida, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, з урахуванням зносу становить 76352,04 грн. з ПДВ, та вартість відновлюваного ремонту урахуванням зносу без ПДВ становить 657447,69 грн. Таким чином, суд робить висновок, що розмір майнової шкоди, завданої [PERSON] внаслідок неправомірних дій [PERSON] становить 76352,04 грн. з ПДВ або 657447,69 грн. без ПДВ. В той же час, ст.1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. А відповідно до п.9.4. цієї статті, страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. При цьому, відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до полісу №АК/0937600 від 29.06.2017 року, обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «Здорово», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн. При цьому, відповідно до п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд робить висновок, що за відсутності підстав передбачених п.37.1 ст.37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема майну потерпілого [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в межах страхової суми покладається не на [PERSON] , а на ПрАТ «СК «Здорово», оскільки саме з нею було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. А отже, суд не приймає до уваги позицію Позивача в частині того, що право Позивача на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка заподіяла шкоду, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором, стороною якого позивач не був, хоча цей договір і був укладений на користь третіх осіб, оскільки це суперечить закону. Доказів того, що у ПрАТ «СК «Здорово» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, суду зі сторони Позивача не надано. Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення\~ з відповідача 115728,98 грн. на відшкодування шкоди є безпідставними та необґрунтованими. Крім того суд зауважує, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Враховуючи вищевикладене суд\~ не встановив\~ правових підстав для стягнення\~\~ з відповідача на користь позивача\~ різниці між фактичним розміром шкоди, яка на думку позивача складає, відповідно до\~ звіту №455 від 10.01.2018 року, з урахуванням НДС 114 228,98 гривень( вартість відновлюваного ремонту без урахування\~ зносу, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка визначається в межах страхової суми\~ (ліміт відповідальності), в даному випадку 100000,00 грн, що в цілому складає 14 228,98 гривень, оскільки позивачем суду не надано доказів\~ про\~ фактичне понесення\~ ним витрат, в тому числі сплати НДС, пов`язаних\~ з відновлюваним ремонтом його автомобіля, що могло бути підставою для стягнення на його користь цієї суми збитків, внаслідок чого суд\~ відмовляє у задоволенні цієї\~\~ частини позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з проведенням\~ оцінки вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу у розмірі 1500 гривень, які позивач відніс до збитків, які є похідними від основних позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд не знаходить підстав для стягнення з [PERSON] судових витрат у розмірі 4157,29 грн.

Outcome: dismissed