Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

05.10.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні дорогою. Ухвалою суду від 30.10.2015 року до розгляду даної справи в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача залучено Битківську селищну раду та - ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз». В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала з підстав, наведних в позовній заяві, просить суд постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні підїзною дорогою, довжиною 42,50 м. та шириною 3,5 м., яка веде до житлового будинку №120 по вул. Михайлюка в смт. Битків, шляхом знесення огорожі та не чинити перешкоди в користуванні дорогою, а також стягнути з [PERSON] на її користь всі судові витрати по справі, згідно долучених квитанцій. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Суду пояснив, що він з сімєю проживає в [INFO]»а», Надвірнянського району. Івано-Франківської області. Дійсно, він на території, де розміщене його господарство, встановив з однієї сторони металічну огорожу, а з іншої сторони на фундаменті цегляні стовпці з металічним штахетником. Зазначає, що огорожа йому потрібна щоб попри будинок ніхто не ходив та не смітив, а також щоб уберегтися від бродячих собак та інших тварин, які через відсутність огорожі підходять на подвіря. Стверджує, по [PERSON] має іншу дорогу, якою може користуватися, однак не хоче. Крім того, в судовому засіданні 18.02.2016 року [PERSON] повідомив, що зняв металеву огорожу, яка перекривала дорогу та долучив акт обстежкння матеріально-побутових умов проживання. Просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог. Представник третьої особи - Битківіської селищної ради в судовому засіданні з вимогами [PERSON] погодилась, пояснила, що дійсно відповідач [PERSON] перекрив [PERSON] підїздну дорогу до будинку, встановивши металеву огорожу на вїзді до нафтової свердловини №547, а на протилежному боці- огорожу на фундаменті з мурованими з цегли стовпчиками та металевими штахетами. Зазначила, що Битківська с/рада даний спір вирішувати не вправі, оскільки дорога, якою користується позивачка належить ПАТ «Укрнафта» НГВУ « Надвірнанафтогаз» на підставі державного акту постійного користування для обслуговування нафтової свердловини №547. Представник третьої особи - ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» в судовому засіданні вимоги позивача підтримав. Вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач самовільно встановив огорожу на земельній ділянці, свердловини № 547-Битків, яка знаходиться в постійному користуванні ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» та пригородив частину земельної ділянки площею 0,16га, яка знаходиться в постійному користуванні ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз», що було зафіксовано комісією НГВУ « Надвірнанафтогаз». Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника, представників третіх осіб, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що 23.12.1987 року рішенням виконавчого комітету Битківської селищної ради № 102, [PERSON], виділено під'їзну дорогу до її житлового будинку № 120, що розташований по вулиці Михайлюка в смт.Битків через територію нафтової свердловини № 547, що належить ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз», за згодою останнього, оскільки під'їзної дороги вона не мала. Дана обставина підтверджується архівним витягом від 31.08.2000 року за №Ю-2/1-24, актами відводу підїздної дороги та планом зовнішніх меж землекористування, копія яких долучена до матеріалів справи. Як вбачається з пояснень позивачки [PERSON] та не спростовано відповідачем, на початку серпня 2015 року відповідач [PERSON], який проживає в [INFO] «а» перекрив їй під'їзну дорогу встановивши металеву огорожу на в'їзді на територію нафтової свердловини № 547, а на протилежній стороні - огорожу із залитим фундаментом з мурованими з цегли стовпчиками та металевими штахетами. Зясовано також, що оскільки своїми діями, останній позбавив позивачку можливості користуватися під'їзною дорогою для проїзду та проходу до власного житлового будинку, вона, 20.08.2015 року звернулась до Битківську селищну раду. Як вбачається з відповіді №02-20/280 від 26.08.2015 року, Битківська селищна рада, для вирішення даного питання, рекомендувала позивачу звертатися до ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз», оскільки дорога якою вона користувалась, проходить через земельну ділянку, яка належить ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» на підставі державного акту постійного користування для обслуговування нафтової свердловини № 547. Копія відповіді Битківської селищної ради зберігається в матеріалах справи. Актом обстеження земельної ділянки свердловини №547 -Битків, яка знаходиться в постійному користуванні ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» від 21.08.2015 року комісії НГВУ «Надвірнанафтогаз» констатовано, що під час обстеження комісія виявила, що громадянином смт.Битків, [PERSON] самовільно встановлено огорожу на вищезазначеній земельній ділянці. Огорожа встановлена на віддалі 2-х метрів від свердловини №547-Битків у вигляді металевого штахетника довжиною 34,6 м., висотою 1,5 м. Своїми діями [PERSON] самовільно, без відповідного на те дозволу пригородив (зайняв) частину земельної ділянки площею 0,16 га, яка знаходиться в постійному користуванні ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз». За інформацією землевпорядника Битківської селищної ради, [PERSON] не звертався з письмовою заявою до Битківської селищної ради щодо надання дозволу на встановлення огорожі на цій земельній ділянці. Наведені обставини підтвердили в судовому засіданні представник ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» та представник Битківської с/ради та не спростував відповідач [PERSON] Також в судовому засіданні перевірено, що ще 25.12.2000 року відповідач по даній справі [PERSON] та [PERSON] самовільно захопили земельну ділянку площею 0,1312 га. та намагалися пригородити підїзну дорогу, в звязку з чим, Надвірнянським р-нним судом Івано-Франківської області в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні дорогою, зобов'язано останніх розгородити огорожу, забрати бетонний фундамент і металічні стовпи, звільнити під'їзну дорогу довжиною 42,50м. та шириною 3,5м. до будинку [PERSON] і не чинити перешкоди в користуванні цією дорогою. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.12.2000 року було виконано ВДВС Надвірнянського РУЮ, про це свідчить акт державного виконавця від 20.03.2001 року. Частиною 3 ст. 61. ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вищезазначені докази свідчать про те, що відповідачем по справі -[PERSON] і раніше чинилися позивачу перешкоди в користуванні підїздною дорогою, яка веде до житлового будинку №120 по вул. Михайлюка в с. Битків, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Крім того, 21.12.2000 року вищевказану під'їзну дорогу рішенням сесії Битківської селищної ради закріплено за громадянами [PERSON] жителем [INFO] та [PERSON] жителем [INFO] для під'їзду до своїх присадибних ділянок, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія вказаного рішення. Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримувалися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Факт чинення перешкод в користуванні підїздною дорогою підтверджується також долученими до матеріалів справи фотокопіями з зображенням огорожі на земельній ділянці свердловини №547-Битків у вигляді металевого штахетника. Згідно до ст.ст. 103, 152, 153 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Власник та користувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом способів. Суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що він забрав огорожу, яка перекривала підїзну дорогу [PERSON], а також долучений ним до матеріалів справи акт з наступних підстав: Депутат Битківської с/ради [PERSON] одноособово, у відсутності особи, право якої порушене, а також землевпорядника Битківської селищної ради, представника ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз»- користувача спірної земельної ділянки, склав акт обстеження матеріально- побутових умов сімї [PERSON] Голова Битківської селищної ради [PERSON] не засвічив достовірність даного акту, а тільки посвідчив підпис депутата с/ради. З вказаного акту не вбачається, яка саме огорожа розгороджена [PERSON], який саме проїзд і кому звільнений. Крім того, в акті відсутні число, місяць, рік його складання, що виключає ту обставину, що він стосується даної цивільної справи. Тобто, даний акт, в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України не є належним та допустиимим доказом. Згідно ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення ць-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки зійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Таким чином, в судовому засіданні доведено, що відповідач своїми діями, які полягають в перегороджені під'їзної дороги до житлового будинку позивача, позбавив її права на користування даною під'їзною дорогою, яке закріплене рішенням виконавчого комітету від 23.12. 1987 року № 102. Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] -487 грн.20 коп. сплпченого судового збору та 1000 грн. витрат за надання правової допомоги, всього - 1487 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.3, 15, 16, 391 ЦК України, ст.ст.103, 152 ч.2, 158, 212 ЗК України та

Outcome: approved