Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

06.12.2018року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягувати з [PERSON] на її - [PERSON] користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сум у розмірі 3000,00грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову й до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], а також стягувати з [PERSON] на її [PERSON] користь додаткові витрати на оплату лікування дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00грн. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що з 12 лютого 2010року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2013року. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON]. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання сина. Позивачка вказує, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюбі не перебуває, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Крім того, позивачка зазначає, що сума грошових коштів, що витрачається на дитину, догляд за нею та її розвиток більше ніж 3000,00грн., так як дитяче харчування потребує значних затрат, вразливий дитячий стан здоров'я, який потребує періодичного медичного огляду та процедур, що забезпечують належний стан здоров'я, забезпечення матеріальними цінностями задля розвитку дитини, у зв'язку з чим, [PERSON] просить суд також стягувати з відповідача додаткові витрати на оплату лікування у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00грн. У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.12.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні 04.02.2019року позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог. У судове засідання 04.02.2019року з'явився відповідач, письмовий відзив на позов не надав, однак позов визнав частково, пояснив суду, що згоден на сплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00грн. щомісяця. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивачка - [PERSON] з 12 лютого 2010року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу, [INFO] у них народився син - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 6). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2013року, яке набрало законної сили 01.02.2013року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №57 від 12 лютого 2010року, було розірвано (а.с. 4). З довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку) вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею зареєстрований та проживає її син - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, а їх син - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На думку суду позивачкою не надано доказів щодо можливості виплати [PERSON] аліментів у визначеному в позовній заяві розмірі - 3 000,00грн. щомісячно. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням того, що відповідач позов визнав частково, в частині стягнення аліментів у розмірі 2 500,00грн. щомісячно, а також те, що обов'язок по утриманню дитини у батьків є рівним, враховуючи положення ст. 184 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина -[PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500грн. 00коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 грудня 2018року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на оплату лікування дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Положення ст.ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 13 вересня 2017року у справі №6-1489цс17, положеннячастини першою статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Разом з тим, суд зазначає, що позивачкою, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів, які б підтверджували витрати на оплату лікування дитини, відповідних чеків, квитанцій, тощо, що в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, є додатковими витратами, у зв'язку з чим, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: partial