Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

05.04.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що з 20.08.1988 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , за час якого у них народилася спільна дитина, яка наразі досягла повноліття. Протягом останнього часу відносини у сторін значно погіршилися через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, а спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а шлюб існує суто формально. Враховуючи наведене, просить суд розірвати шлюб, який 20.08.1988 року було укладено між нею та [PERSON] , що зареєстрований Луцьким МВ ЗАГСу Волинської області за актовим записом № 1105. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 14). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки та телефонограмою (а.с. 15, 17). Заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.08.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Луцьким МВ ЗАГСу Волинської області за актовим записом № 1105, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). За час шлюбу в сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON] , яка на момент розгляду справи досягла повноліття (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату взаєморозуміння, почуття поваги та любові, а також різні погляди на шлюб і сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сімейний побут не ведеться. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 908 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved