overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

05.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на її користь, починаючи з дати звернення до суду. Свої вимоги мотивує тим, що на даний час вона хоча вони з відповідачем проживають разом відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2012 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO]. Донька проживає з нею. Дохід, який вона одержує не надає їм можливості повністю забезпечити доньку необхідними товарами щоденного вжитку, продуктами харчування, одягом, іграшками. Відповідач працездатний та офіційно працює ТОВ «Агрофірма Дніпропетровська» та має можливість надавати допомогу на утримання їх спільної малолітньої доньки. У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідачем визнано факт того, що він є батьком дитини, та не заперечує проти сплати аліментів у розмірі визначених позивачкою, а тому дані факти доказуванню не підлягають, відповідно до ст. 61 ЦПК України. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене, положення ст. 174 ЦПК України щодо визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне прийняти рішення пор стягнення з останнього аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, на користь позивачки починаючи з дати пред'явлення позову. Судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

05.05.2014 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 813 грн 20 к. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 07.03.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 0.00 грн з подальшим збільшенням його до 2 560 грн 00 к., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов даного договору, в зв'язку з чим, станом на 31.10.2013 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 13 813 грн 20 к. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.31/, надіслав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував стосовно проведення заочного розгляду справи /а.с.34/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.32,33/. Про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

05.05.2014 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 321 грн 11 к. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 11.05.2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов даного договору, в зв'язку з чим, станом на 28.02.2014 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 15 321 грн 11 к. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.36,41/, надіслав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував стосовно проведення заочного розгляду справи /а.с.38,43/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.40,42/. Про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

05.05.2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNXRFB04230467 від 22.07.2007 року в розмірі 1 810 грн 75 к. та судового збору в розмірі 254 грн 01 к. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNXRFB04230467, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 810 грн 75 к. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим, станом на 25.11.2013 року, перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 25 400 грн 79 к., що й зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, завчасно надіславши до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення в справі не заперечував /а.с.30,34/. Незважаючи на неодноразово вжиті заходи спрямовані на повідомлення відповідача по справі [PERSON] за зареєстрованим місцем його проживання /а.с.29/ щодо наявного позову та проведення розгляду справи в суді, всі поштові відправлення повернулись до канцелярії суду з довідкою «за закінченням терміну зберігання» /а.с.31,33/. В силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

05.05.2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNС7RХ12750021 від 30.05.2011 року в розмірі 30 399 грн 05 к. та судового збору в розмірі 303 грн 99 к. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.05.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNС7RХ12750021, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 455 грн 86 к. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим, станом на 27.02.2014 року, перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 30 399 грн 05 к., що й зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача ПАТ «ПРИВАТБАНК» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.41/, надіслав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував стосовно проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу положень ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.40,42/. Про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

05.05.2015 [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивачка просить розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з`явилася, при цьому 29.05.2015 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд залишити прізвище набуте при укладенні шлюбу [PERSON], а також розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому 15.05.2015 подав до суду заяву, в якій позов визнав, а також просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого. 24 червня 2002 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили у вересні 2014 року, після чого проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання\~шлюбу\~може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

05.05.2015 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила , що у них з відповідачем є троє спільних дітей: син [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] [INFO] і син [PERSON] [INFO]. Вони з відповідачем вирішують питання про розірвання шлюбу, а отже виникає спір про утримання дітей. Діти будуть проживати з нею, а тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], дочки [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав, дав свою згоду на сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей в тому розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають трьох спільних дітей: сина [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO] (а.с. 4-7). Діти проживає разом з матірю (а.с.3). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

05.05.2015 позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 10008/13-Ф2 від 15.11.2013. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 5658 грн. 24 коп., з яких 3566,94 грн. - залишок по кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом за період з 18.03.2014 по 11.06.2015 у розмірі 2091,30 грн., оскільки відповідач порушив графік погашення кредиту та відсотків за кредитом, тобто умови кредитного договору не виконує. Просив стягнути заборгованість за кредитним договором, а також суму сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача за довіреністю Бойко Ю.О. не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, де зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами. Судом встановлено, що 15.11.2013 між КС «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] укладено кредитний договір № 10008/13-Ф2, згідно умов якого відповідач отримав грошові кошти на сплату послуг у розмірі 5000 грн., строком користування 12 місяців зі сплатою 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, відповідач порушив умови договору, оскільки не вносив в строки, ним обумовлені, грошові кошти у рахунок погашення заборгованості, внаслідок чого й утворилась заборгованість, розмір якої станом на 11.06.2015 складає 5658,24 грн., з яких: 3566,94 грн. - залишок по кредиту, 2091,30 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 18.03.2014 по 11.06.2015. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України та у встановлений строк. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Обов'язки позичальника відповідач не виконав. Таким чином, права позивача були порушені відповідачем та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з нього суми боргу за кредитним договором. У зв'язку з задоволенням позову згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

05.05.2015 р.\~ [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2005 року, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №531. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з 2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. В добровільному порядку відповідачка, не бажає розривати шлюб, через органи РАЦС. Майнового спору не мають. Просить визначити місце проживання дитини разом з нею. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву, згідно якої зменшити позовні вимоги і просить суд розірвати шлюб, розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій позов визнає та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що з 30.07.2005 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.6. Шлюбні відносини припинили з 2014 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. Відсутній майновий спір, та спір стосовно місця проживання дитини. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася, зберегти її неможливо,\~тому, відповідно до ст.ст.100, 112 СК України, позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

05.05.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі 20.06.2008 року був зареєстрований шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №336. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.06.2008 року - а.с. 4, відповідач [PERSON] є батьком дитини позивачки, сина [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.5. Згідно акту від 25.04.2015 року дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, - а.с.6. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,184 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved