Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

07.08.2014 позивач КС профспілок МВС України звернувся до суду з позовом до відповідачів до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з останніх у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 23.08.2012 року №4808-Д у загальному розмірі 12924,71 грн. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 23.08.2012 між КС профспілок МВС України та [PERSON] укладено кредитний договір №4808-Д, за яким кредитна спілка надала відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 20000,00 грн. на строк 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33,00% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом у визначений строк. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] обов'язків, що витікають з кредитного договору, 23.08.2012 між КС профспілок МВС України та [PERSON] як поручителем укладено договір поруки №1350, а також 23.08.2012 між КС профспілок МВС України та [PERSON] як поручителем укладено договір поруки №1351. У зв'язку з порушенням позичальником [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування 18.07.2014 на адресу останнього направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості, яка залишена останнім без задоволення. Також позивачем пред'явлено вимогу до поручителів, але останні заборгованість [PERSON] по кредитному договору теж не погасили. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього заборгованості. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставили. З урахуванням думки учасників судового розгляду та положень ст. 169 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2012 між КС профспілок МВС України та [PERSON] укладено кредитний договір №4808-Д, за яким кредитна спілка надала відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 20000,00 грн. на строк 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33,00% річних. В забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором, 23.08.2012 між КС профспілок МВС України та [PERSON] укладено договір поруки №1350, а також 23.08.2012 між КС профспілок МВС України та [PERSON] укладено договір поруки №1351. Згідно умов кредитного договору №4808-Д, відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення 36-ти місячного строку від дати отримання кредиту. Зокрема, у п. 3.3 кредитного договору, сторони погодили графік розрахунків, яким встановлюється періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України, обов'язок фінансової установи за кредитним договором полягає передачі у власність позичальника грошових коштів, обов'язок позичалька - повернути кредит та сплатити проценти. При цьому обов'язку позичальника кореспондує право банку вимагати повернення кредиту та сплатити процентів. Як визначено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено параграфом другим глави 21 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору. У розумінні ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем [PERSON] обов'язок щодо повернення кредиту та сплатити процентів у строки та розмірі відповідно до погодженого графіку розрахунків належним чином не виконано. У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 23.08.2012 у останнього станом на 04.08.2014 утворилась прострочена заборгованість, яка включає суму неповернутого кредиту в розмірі 11727,22 грн. та несплачені відсотки в розмірі 1197,49 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, частиною другою статті 1050 ЦК України визначено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) та в разі прострочення повернення чергової частини. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно положень статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що згідно умов договорів поруки №1350 та №1351 визначено повну відповідальність поручителів [PERSON] та [PERSON], крім того, поручителі [PERSON] та [PERSON] вимогу кредитора про виконання обов'язку позичальника [PERSON] на час розгляду справи не задовольнили. Таким чином, зважаючи, що має місце порушення основного зобов'язання з боку відповідача [PERSON], а саме, прострочення виплат за кредитним договором, що дає право позивачу вимагати погашення заборгованості достроково, невиконання відповідачем [PERSON] вимоги позивача про дострокове погашення заборгованості, що дає право позивачу пред'явити вимогу до відповідачів [PERSON] та [PERSON], як поручителів які згідно договорів поруки несуть повну відповідальність за боржника, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 23.08.2012 №4808-Д в загальному розмірі 12924,71 грн. Разом з цим, згідно положень ст.. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. При цьому за ч. 3 ст. 554 ЦК України, особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на положення наведених норм та зважаючи на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є поручителями за окремими договорами поруки, а тому існує два окремих забезпечувальних зобов'язання між кредитором та кожним з поручителів, суд не вбачає підстав для покладення на останніх солідарної відповідальності та виходить з того, що кожен з поручителів самостійно відповідає перед кредитором за виконання боржником основного зобов'язання. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов КС профспілок МВС України в частині покладення солідарної відповідальності на відповідачів [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню, а тому позов слід задовольнити частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути в рівних частинах з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. За викладеним та

Outcome: partial