Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

05.07.2018р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування внаслідок ДТП в порядку суброгації (а.с. № 3 - 6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.07.2018р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві надано строк для усунення її недоліків (а.с. № 46). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.09.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. № 58). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.10.2014 р. між ПрAT «СК «АХА Страхування» і [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 8192а4ае, на підставі якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 24.06.2015р. сталася ДТП за участю транспортних засобів «Mitsubishi Outlander», д/н [NUMBER], який належить [PERSON], і «VOLKSWAGEN GOLF», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом № АІ/7969101. У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрAT «СК «АХА Страхування» автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2015р. [PERSON] визнано винним у настанні ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності. ПрAT «СК «АХА Страхування» сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 31 474,74 грн., а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» і ст. 993 ЦК України набуло право вимоги до винної особи - [PERSON] і до його страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в межах фактичних витрат. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» лише частково компенсувала ці витрати в сумі 19 848,10 грн. (з урахування коефіцієнту фізичного зносу). Залишок витрат має компенсувати винний у ДТП [PERSON] в сумі 11 626,64 грн. (31 474,74 - 19 848,10). Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, просив суд стягнути з [PERSON] в порядку суброгації збитки в сумі 11 626,64 грн. Представник позивача - Білоконь І.В. (діє на підставі довіреності від 13.11.2018р. - а.с. № 77) в судове засідання не з'явилася, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просила справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. № 76). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались на 22.11.2018р. та 06.02.2019р., двічі поспіль не з'явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом (а.с. № 57), про що свідчать повернуті на адресу суду судові повістки із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 67 - 74). За даними офіційного сайта «Укрпошта» судові повістки були направлені відповідачеві (а.с. № 62, 63, 83). З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 06.02.2019р., на яке відповідач також не відреагував (а.с. № 75). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази за принципами ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені такі обставин і відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом, [PERSON] 24.06.2015р. о 23 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», д/н [NUMBER], в ході руху біля буд. № 10 по вул. Космічній в м. Дніпропетровську, при виникненні небезпеки не вжив заходів до негайного зменшення швидкості або безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на транспортний засіб «Міцубісі», д/н [NUMBER] який зупинився попереду, під керуванням водія [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2015р. у справі № 201/10983/15-п, яка набрала законної сили 31.07.2015р., водія автомобіля [NUMBER], [PERSON] визнано винним у порушенні ПДР і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. № 25). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF», д/н [NUMBER], застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7969101. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн. (а.с. № 26). Страховиком ПрАТ «СК «АХА Страхування» на підставі складених страхових актів № 1.003.15.09298/VESKO15111 від 08.07.2015р. і № 1.003.15.09298/VESKO16822 від 31.07.2017р., рахунків СТО - ТОВ «Ніко Дніпро» (а.с. № 32-35, 37-39), виплачено страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 31 474,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 184430 від 09.07.2015р. і № 155823 від 03.08.2015р. (а.с. № 36, 40). ПрAT «СК «АХА Страхування» на адресу страховика відповідача - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надіслано заяву № 9603/18/ЦВ від 20.11.2015р. про виплату страхового відшкодування в сумі 31 474,74 грн. (а.с. № 41, 42). Останній частково компенсував страхове відшкодування, сплативши на користь AT «СК «АХА Страхування» 19 848,10 грн. Позивач просить стягнути з винного у ДТП [PERSON] залишок страхового відшкодування, який він не отримав від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в сумі 11 626,64 грн. (31 474,74 - 19 848,10 = 11 626,64 грн.). Цивільним кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу ( ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації ( ст. 993 ЦК України). Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таке ж положення закріплено у статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Також, у пункті 27 вищезазначеної постанови зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) дійшла висновку про те, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, коли винуватцем ДТП згідно з постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2015р. є відповідач [PERSON], то на останнього покладено відповідальність за завдані збитки. Власнику транспортного засобу «Міцубісі», д/н [NUMBER] [PERSON] позивач ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатив страхове відшкодування в розмірі 31 474,74 грн. а тому спірні правовідносини регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі яких позивач просить задовольнити його позов. Варто відмітити, що посилання позивача на ст. 1191 ЦК України є зайвими, оскільки даною нормою регулюється передбачено право зворотної вимоги у вигляді регресу. З урахуванням часткового відшкодування страховиком відповідача - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в сумі 19 848,10 грн., з відповідача [PERSON] на користь ПрAT «СК «АХА Страхування» підлягає стягненню залишок понесених останнім витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування - в сумі 11 626,64 грн. (31 474,74 - 19 848,10=11 626,64 грн.). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 762 грн. (а.с. № 2) підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved