overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

06 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2002 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року сторони проживають окремо. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося у звязку із втратою почуття любові, взаєморозуміння, протилежними поглядами на життя. Майнові спори між сторонами відсутні. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернулася із вказаним позовом до суду, просила задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй прізвище Біловол. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управляння юстиції, шлюб зареєстрований 14 грудня 2002 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1325. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Біловол (а.с.4). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

06 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2011 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Близько півтора року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося у звязку із втратою почуття любові, взаєморозуміння, протилежними поглядами на життя, через що між ними відбувалися постійні сварки. Крім того, на даний час відповідач створив нову сім'ю. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася, примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим звернулася із вказаним позовом до суду, просила задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, змінивши її прізвище Дем'янчук. Відповідач в судові засідання двічі не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 18 червня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №3. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Конопліна (а.с.3). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), який проживає разом з позивачем [PERSON] (а.с.8). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № DOM0GF40000160 від 19 липня 2005 року, відповідач отримав кредит у розмірі 55600,00 грн. на термін до 18 липня 2015 року, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 02 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 13885,81 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 2516,99 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1424,86 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязання 67,28 грн., загалом в сумі 17894,94 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.29). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № DOM0GF40000160 від 19 липня 2005 року, відповідач отримав кредит у розмірі 55600,00 грн. на термін до 18 липня 2015 року, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором (а.с.13-16). Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 02 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 13885,81 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 2516,99 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1424,86 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязання 67,28 грн., загалом в сумі 17894,94 грн. (а.с.6-12). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 17894,94 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 18 червня 2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 75. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою та на утримання якого рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 17 квітня 2015 року на позивача покладено обов»язок сплачувати аліменти. З відповідачем проживав однією сім»єю до жовтня 2013 року. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачкою Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору немає. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне прізвище Каюк. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №230480, виданого 18 червня 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] В»ячеславівна зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №75, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище відповідачу залишити дошлюбне «Каюк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З відповідачем проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим звернулась до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмір 3000 тисячі гривень від усіх видів доходів щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1250 грн. щомісяця, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про визнання позивачем позовніх вимог щодо стягнення аліментів на дитину у розмірі 1250 грн. щомісячно визнав. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 18.12.2010 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON], з 18.12.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області 21.08.[INFO], батьками [PERSON], [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки виданої 30.06.2015 року громадським квартальним, [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ст. 79 ч. 1 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з наведеного, того що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] у розмірі 1250 грн. щомісяця, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що з 01 жовиня 2011 року вони перебувають у зареєстрованому Білоколодязькою селищною радою Вовчанського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 16, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації, відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. Напружені стосунки у сім'ї негативно впливають на виховання малолітнього сина [PERSON]. Сторони шлюбні відносини не підтримують більше двох років. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала через канцелярію суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Білоколодязькою селищною радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище -[PERSON]. [INFO] від шлюбу в сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд це питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 06 липня 2013 року вони перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області шлюбі, актовий запис № 69, від шлюбу мають малолітнього сина -[PERSON], [INFO]. Між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації, відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. Напружені стосунки у сім'ї негативно впливають на виховання малолітнього сина [PERSON]. Сторони шлюбні відносини не підтримують. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала через канцелярію суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 06 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 69. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище -[PERSON]. [INFO] від шлюбу в сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд це питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін -[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 09.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Дітей у шлюбі не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між ними фактично припинені з 2014 року, до чого призвела різність характерів та поглядів на життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила розірвати шлюб, залишивши їй прізвище «Перькова». Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву про визнання предявленого позову. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 09 серпня 2013 року, актовий запис № 299. Дітей у даному шлюбі сторони не мають. Про наявність спору майнового характеру станом на день вирішення справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 114,70 гривень На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

\~ \~ 06 липня 2015 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 30% від усіх видів доходів щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 07 серпня 2010 року. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач записаний батьком дитини. В добровільному порядку він не надає допомоги на утримання доньки [PERSON]. Відповдач ухиляється від матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча має таку можливість так як працює докером в Одеському морському порту та регулярно отримує високі доходи. Тому позивач змушена звернутися з позовом до суду. \~ Позивач в судове засідання не з'явилася, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у її відсутності, про що надала суду заяву. \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнаня позовних вимог в розмірі вказаному в позові, просив слухати справу у його відсутності. \~ \~ Розглянувши матеріали справи, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. \~ Як встановлено в суді, сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 2010 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Сторони разом не проживають, відповідач не надає допомогу на дитину. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, працює докером в Одеському морському порту та отримує доходи щомісячно, тобто має змогу утримувати дитину матеріально. Вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 30% від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини не перевищує можливості відповідача, і він проти цього не заперечує. \~ Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дитини сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. \~ На користь держави з відповідача суд стягує 243.60 гривен судового збору. \~

Outcome: approved