Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

05.06.2015 року позивач ПАТ «Марфін Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором в розмірі 83 998,55 дол. США та 241 105,12 грн., а також стягнути судовий збір. При цьому представник позивача посилається на те, що між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та [PERSON] 14.08.2008 року був укладений кредитний договір № 00662/ R2, згідно з яким банк надав відповідачу кредиту у вигляді кредитної лінії у сумі 90 947,86 дол. США із терміном погашення по 11.08.2028 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку. Станом на 05.06.2015 року відповідачем порушено умови договору, має прострочену кредитну заборгованість, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Марфін Банк» позовну заяву підтримала та просить її задовольнити, у зв'язку із повторною неявкою відповідача, належним чином сповіщеного, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилась, повідомлялась належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14.08.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 00662/ R2, згідно з яким банк надав відповідачу кредиту у вигляді кредитної лінії у сумі 90 947,86 дол. США із терміном погашення по 11.08.2028 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку /а.с. 5-13/. Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Морський транспортний банк» виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу, про що суду надано позивачем: -Копію заяви [PERSON] від 14.08.2008 року про здійснення видачі траншу /а.с. 29/; -Виписку по особовому рахунку /а.с. 30/. 12.11.2010 року ВАТ «Морський транспортний банк» змінив своє найменування на ПАТ «Марфін Банк» /а.с. 23-24/. Однак, відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання, чим порушила умови договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 05.06.2015 року /а.с. 31-32/, відповідно до якого всього заборгованість за договором складає 83 998,55 дол. США та 241 105,12 грн., в тому числі: -70 219,23 дол. США -заборгованість за кредитом; -13 779,32 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків; -3 172,23 грн. - пеня за неповернення кредиту; -213 590,33 грн. - пеня за несплату відсотків; -24 342,56 грн. - штраф за невиконання зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Така правова позиція міститься в постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Марфін Банк» підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена, а саме підлягає застосуванню позовна давність до вимог про стягнення з відповідача неустойки за неналежне виконання зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial