Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

05 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач зазначив, що 03 липня 2009 року він позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 5000 грн. строком до 01 листопада 2009 року під 50 % річних. На підтвердження цього [PERSON] надав позивачеві розписку. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 5000 гривень за договором позики та 10000 гривень відсотків за користування коштами позики, а також судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. В судовому засіданні позивач [PERSON] просить суд позов задовольнити повністю, оскільки відповідач позичив кошти до 01 листопада 2009 року, але в обумовлений строк суму позики не повернув. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: в судове засідання на 27.01.2014 р. повідомлений 26.12.2013 р., а в судове засідання на 26.02.2014 р. повідомлений 01.02.2014 р., що підтверджується поштовими повідомленнями №57001 0114794 9 від 16.12.2013 р. та № 57001 0116086 6 від 29.01.2014 року. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що позивач надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд в межах заявлених вимог та поданих доказів дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2009 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 5000 грн. строком до 01 листопада 2009 року під 50 % річних. На підтвердження цього [PERSON] надав позивачеві розписку (а.с. 4). У встановлений в розписці строк відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав та не повернув борг позивачу. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з вимогами вказаних вище статей на підтвердження укладення договору позики між сторонами позивач [PERSON] надав суду оригінал розписки, яку відповідач підписав та якою підтверджено факт отримання відповідачем від позивача позики в сумі 5 000 грн. Дана розписка відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Факт підписання відповідачем розписки та наявність боргового документа у позивача є доказом отриманння відповідачем від позивача позики в сумі 5000,00 грн. та неповернення боргу в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Оскільки в судовому засіданні доведено факт отримання відповідачем коштів в сумі 5000,00 грн., які відповідач в обумовлений договором позики строк не повернув, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг розміром 5000,00 грн. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Відповідно до змісту розписки, сторонами було досягнуто згоди щодо сплати 50% річних за користування грошима. Враховуючи умови договору позики, проценти за користування грошима мають стягуватися за період дії договору, а саме: за договором позики на суму 5000 грн. відповідач мав сплатити 50% річних за період з 03.07.2009 р. по 01.11.2009 р. і повернути позивачу 5850 грн. до 01.11.2009 р. (50 : 365 = 0,137% за один день х 120 днів = 17% х 5000 грн. = 850 грн.) З огляду на це, вимога позивача про стягнення 50% річних процентів за користування грошима за весь період прострочення, що становить 2500 х 4 роки =10 000 грн., не відповідає умовам договору позики та вимогам чинного законодавства. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5850,00 грн., із яких: 5000 грн. основного боргу та 850 грн. процентів за 120 днів за період з 03.07.2009 р. по 01.11.2009 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з вказаною нормою закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 89 грн. 47 коп. судового збору. - (5850 грн. х 229,40 грн. :15 000 грн.= 89,47 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial