Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

06 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 23 листопада 2007 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №11. Від шлюбу сторони мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає, хоча працездатний, офіційно не працює, але має дохід. В зв'язку з викладеним [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до його повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №11 ( а.с.4). Згідно свідоцтва про народження дитини, виданого виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно довідки про склад сім'ї, виданої Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 01 лютого 2017 року № 184, дитина проживає з позивачкою, а отже перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, та не оспорюється відповідачем у заяві, що він є працездатним, офіційно не працює, але має дохід. Доказів про наявність у нього інших утриманців окрім малолітнього сина та його неспроможність надавати матеріальну допомогу відповідач не надав. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved