Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

05.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Заяву мотивує тим, що 02 травня 2007 року він позичив останній 250 000 грн., на підтвердження чого вони уклали договір позики. Згідно умов договору, [PERSON] зобов'язалась повернути кошти до 01.01.2013р. В зв'язку з порушенням умов договору та неповерненням коштів, він звернувся до суду з позовом про повернення позики. В процесі розгляду справи, а саме [INFO]. [PERSON] померла, у зв'язку з чим судом залучено в якості відповідача її правонаступника - [PERSON], який є спадкоємцем позивача за заповітом. До спадкової маси належить, зокрема будинок [ADDRESS], вартість якого значно перевищує суму боргу. Відтак, [PERSON], в силу дії ст. 1282 ЦК України, як спадкоємець зобов'язаний повністю задовольнити вимоги кредитора. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним в заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Вказує, що договірних відносин між позивачем та спадкодавцем не було. [PERSON] жодних угод не підписувала та жодних коштів не отримувала. Зокрема підпис [PERSON] був проставлений нею на чистому аркуші паперу, і лише згодом надрукований текст самого договору. Таким чином, позивач ввів її в оману, одержавши чистий аркуш паперу з її підписом. У зв'язку з цим [PERSON] подавала заяву в правоохоронні органу про вчинення позивачем кримінального правопорушення. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається із договору позики від 02 травня 2007 року, [PERSON] позичив [PERSON] 250 000 грн., а остання зобов'язалась повернути кошти до 01.01.2013р. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як встановлено, відповідач [PERSON] жодних коштів не повернула, добровільно не бажала виконувати зобов'язання, строк дії договору сплив, внаслідок чого позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу. В процесі розгляду справи [PERSON] померла [INFO]. А згідно ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. У зв'язку з тим, що в даному випадку спірні правовідносини допускають правонаступництво, до участі в справі в якості належного відповідача було залучено правонаступника [PERSON] До матеріалів справи долучено копії заповітів [PERSON] від 23.01.12р., від 17.09.13р. та від 12.12.13р., згідно яких вона заповіла [PERSON] все своє майно, що належатиме їй на момент смерті, а саме - житловий будинок [ADDRESS] що належав останній на праві власності згідно свідоцтва від 14.09.05р. Правомірність вказаних заповітів оскаржувалась в судовому порядку. Так, рішенням суду від 28.03.16р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON], який посвідчений 23 січня 2012 року приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №114, посвідчений 17 вересня 2013 року приватним нотаріусом Ярош О.В., зареєстрований в реєстрі за №1055, посвідчений 12 грудня 2013 року приватним нотаріусом Амбросійчук Л.В., зареєстрований в реєстрі за №3208 - відмовлено. Дане рішення суду набрало законної сили, а в силу дії ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. [PERSON], як правонаступника померлої [PERSON] залучено до участі в справі в якості відповідача в межах строку, визначеного ч.1 ст. 1281 ЦК України. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом витребувано та оглянуто матеріали спадкової справи № 11/2014 до майна померлої [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] є її єдиним спадкоємцем. А відтак, в силу викладеного останній зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, в даному випадку повернути [PERSON] суму боргу за договором позики в сумі 250 000 грн. В судовому засіданні представник відповідача визнав ту обставину, що вартість отриманого у порядку спадкування майна перевищує суму позову. Доводи відповідача про те, що договір позики є фіктивним спростовуються наступним. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням сторони відповідача, ухвалою суду від 11.03.14р. було призначено хіміко-технічну експертизу. В процесі проведення такої було доручено дослідити оригінал договору позики та оригінал заяви від імені [PERSON] в адресу суду. На вирішення експертів було поставлено запитання про давність виконання друкованого та рукописного тексту у вказаних документах, послідовність нанесення штрихів, що перетинаються та чи був підпис [PERSON] вчинений на договорі позики раніше, ніж надрукований текст. Також експерти досліджували чи одним і тим же писальним приладом виконано рукописні тексти у договорі позики та у заяві [PERSON], чи є вони ідентичними; чи вчинено рукописний текст від імені [PERSON] у тексті договору від 02.05.07 р. і у заяві від 06.11.13 р. у той час, яким вони датовані. Згідно висновку експерта № 1159/1160 від 27.05.14р., дати відповідь на вищевказані запитання не видається можливим. Не може бути доказом у розумінні ст.ст. 57, 64 ЦПК України і заява від імені [PERSON] у правоохоронні органи про вчинення щодо неї позивачем кримінального правопорушення, оскільки вироком суду не встановлена винуватість [PERSON] Безпідставними, на думку суду є посилання представника відповідача і на порушення позивачем вимог ст.1281 ЦК України , оскільки позов до боржника за договором позики пред»явлено за життя самої [PERSON] та [PERSON] залучався до участі у справі вже як правонаступник первинного відповідача. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім наведеного, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що договір позики укладений з порушенням вимог закону. Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави 2500 грн. судових витрат.

Outcome: approved