Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

06 квітня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним вище позовом та зазначила, що з [PERSON] (далі відповідач) вона перебуває в шлюбних відносинах. Від подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між нею та відповідачем не склалося. На грунті частих непорозумінь між ними виникали сварки. З червня 2013 року вони проживають окремо, як байдужі один до одного люди. Все це призвело до втрати взаємних почуттів, розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя та примирення між ними не можливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Спору з приводу місця проживання дитини немає, між ними було досягнуто спільної згоди про те, що дочка залишиться проживати з позивачем. З огляду на вказане, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.06.2010 року відділом ДРАЦС Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 36; залишити за позивачем прізвище [PERSON]. В підготовче засідання сторони не зявилися, подали заяви згідно яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 067506 сторони з 19 червня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 8/. Відповідно до копії свідоцтва про народження в шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд, з огляду також на визнання позову відповідачем, вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Позивачу згідно ст.113 СК України необхідно відповідно до її вимог залишити прізвище - [PERSON]. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначені положення ст. 141 ЦПК України, а також те, що відповідач згідно Закону України «Про судовий збір» не звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь позивача належить стягнути 352 грн. 40 коп. сплаченого судового збору /а.с. 1/. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24 СК України, ст. ст. 112 СК України,

Outcome: approved