Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

06 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, де зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбних стосунках, та мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею у її батьків та знаходиться на її утриманні. Вказує, що матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, на утримання сина [PERSON] до його повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення у справі, що відповідає вимогам ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], (а.с.11), дитина проживає з матірю (а.с.13) Позивач просить стягнути з відповідача аліменти за рішенням суду. Згідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. При визначення розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; матеріальне становище платника аліментів, який є інвалідом ІІІ групи, має неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на утримання яких сплачує аліменти за рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Позивач [PERSON] в позовній заяві вказує, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги, згоден сплачувати кошти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки від його доходів, пояснив, що вже сплачує аліменти на двох дітей. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial