Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

07.06.2021 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначено, що 26.01.2021 року між [PERSON] в якості Позичальника та [PERSON] в якості Позикодавця було укладено договір позики б/н. У відповідності до п. 1.1 Договору, Позикодавець передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти готівкою в сумі 89 600,00 грн., що еквівалентно 3200 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 28 гривень, за 1 долар США, на споживчі потреби, зі строком виплати до 26 січня 2022 року. Останній розрахунок здійснюється позичальником не пізніше 26 січня 2022. Згідно п. 1.2 Договору, сума позики, що зазначена в п.1.1. цього договору, одержана Позичальником при підписанні цього договору, про що він свідчить своїм підписом на тексті цього договору. [PERSON] свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу позику у розмірі, відповідно до умов Договору. Підпунктом г, п. 2 Договору, сторони погодили, що розрахунки здійснюються сторонами у національній валюті України, але у сумі не менше 89 600,00 грн., що еквівалентно 3200 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 28 гривень за 1 долар., на споживчі потреби, зі строком виплати до 26.01.2022 року. У пункті 3 Договору, сторони встановили, що розрахунок буде здійснювати щомісячного не пізніше 26 числа кожного місяця починаючи з наступного місяця після укладання даного Договору, наступним чином: - Протягом перших 11 місяців, кожного місяця в сумі не менш ніж 2800 грн., що еквівалентно 100 доларів США по комерційному курсу на день платежу 28 грн. за 1 долар США. - Залишок суми позики у розмірі не менш ніж 58 800 грн., що еквівалентно 2100 доларів США за комерційним курсом на момент посвідчення цього договору 28 грн. за 1 долар США має бути сплачено одним платежем протягом 12 місяців, але у строк, що не перевищує встановлений цим договором. Відповідно до п.7 Договору, сторони погодили, що після повернення позички в повній сумі Позикодавець повинен повернути свій екземпляр договору та написати розписку щодо отримання кошів від позичальника в повному обсязі. Без цієї розписки борг вважається таким що не повернутий Пунктом 5 Договору, сторони погодили, що при неповерненні суми позички своєчасно (тобто до 26 січня 2022 року), або сплати щомісячних платежів, Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати десяти відсотків неустойки від простроченої суми за кожен день прострочки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором відповідач станом на 03.06.2021 року має заборгованість за основним боргом за договором позики у розмірі 83 980,00 грн., трьох процентів річних 303,70 грн. та 10 % неустойки у розмірі 170 000,00 грн., а разом 254 283,70 грн. Розмір 10% неустойки в сумі 170000,00 грн., зменшений позивачем з суми 369512,00 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 ЦК України перебачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та п 5 Договору). Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом телефонних дзвінків з вимогою виконати взяти на себе зобов`язання. На даний час відповідач [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав [PERSON] . На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість за договором позики від 26.01.2021 року у розмірі 254 283,70 грн., яка складається з: 83 980,00 грн. суми основного боргу; 303,70 грн. сума 3 % річних; 170000,00 грн. розмір пені (неустойки). Крім того, просить стягнути судові витрати.. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Просив винести заочне рішення по справі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом поштових повідомлень та через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud0808, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З врахуванням клопотання позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26.01.2021 року між [PERSON] в якості Позичальника та [PERSON] в якості Позикодавця було укладено договір позики б/н. У відповідності до п. 1.1 Договору, Позикодавець передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти готівкою в сумі 89 600,00 грн., що еквівалентно 3200 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 28 гривень, за 1 долар США, на споживчі потреби, зі строком виплати до 26 січня 2022 року. Останній розрахунок здійснюється позичальником не пізніше 26 січня 2022. Згідно п. 1.2 Договору, сума позики, що зазначена в п.1.1. цього договору, одержана Позичальником при підписанні цього договору, про що він свідчить своїм підписом на тексті цього договору. [PERSON] свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу позику у розмірі, відповідно до умов Договору. Підпунктом г, п. 2 Договору, сторони погодили, що розрахунки здійснюються сторонами у національній валюті України, але у сумі не менше 89 600,00 грн., що еквівалентно 3200 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 28 гривень за 1 долар., на споживчі потреби, зі строком виплати до 26.01.2022 року. У пункті 3 Договору, сторони встановили, що розрахунок буде здійснювати щомісячного не пізніше 26 числа кожного місяця починаючи з наступного місяця після укладання даного Договору, наступним чином: - Протягом перших 11 місяців, кожного місяця в сумі не менш ніж 2800 грн., що еквівалентно 100 доларів США по комерційному курсу на день платежу 28 грн. за 1 долар США. - Залишок суми позики у розмірі не менш ніж 58 800 грн., що еквівалентно 2100 доларів США за комерційним курсом на момент посвідчення цього договору 28 грн. за 1 долар США має бути сплачено одним платежем протягом 12 місяців, але у строк, що не перевищує встановлений цим договором. Відповідно до п. 7 Договору, сторони погодили, що після повернення позички в повній сумі Позикодавець повинен повернути свій екземпляр договору та написати розписку щодо отримання кошів від позичальника в повному обсязі. Без цієї розписки борг вважається таким що не повернутий Відповідач своєчасно позивачі грошові кошти для погашення позики, а також інших витратвідповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості зазначеному у позовній заяві, не повернув. Таким чином, у порушення умов Договору позики, а також ст. ст. 509, 526, 1049, 1050 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналогічні норми також містяться і в п. 5 Договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором, відповідач станом на 03.06.2021 року має заборгованість за основним боргом за договором позики у розмірі 83 980,00 грн., трьох процентів річних 303,70 грн. та 10% неустойки у розмірі 170\~000,00\~грн.,\~всього 254283,70 грн. Норми ст. ст. 509, 623-625 ЦК України, зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із частиною першоюстатті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17. Так, згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відтак, якщо предметом договору позики є іноземна валюта та в договорі визначено її еквівалент у гривні, сума що підлягає поверненню позикодавцю у гривні визначається саме за умовами договору позики, а не за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Підпунктом г, п. 2 Договору, сторони погодили, що розрахунки здійснюються сторонами у національній валюті України, але у сумі не менше 89 600,00 грн., що еквівалентно 3200 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 28 гривень за 1 долар., на споживчі потреби, зі строком виплати до 26.01.2022 року. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивачем надані докази того, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню боргових коштів не виконує, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 254283,70 грн., з яких: 83 980,00 грн. - заборгованість за позикою; 303,70 грн. -три процента річних; 170 000,00 - неустойка (пеня). При цьому суд зауважує, що відповідачем [PERSON] , доказів, які спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики, не надано і судом таких обставин не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2542,85 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved