Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог зазначила, вона з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. 22 лютого 2006 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Дитина залишилася проживати з нею, а з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач з моменту розірвання шлюбу та по теперішній час сином не цікавиться, не приймає участі в його вихованні та утриманні. Злісно ухиляється від сплати аліментів, за що притягувався до кримінальної відповідальності. На теперішній час його місце знаходження їй не відоме. Позивачка вважає, що відповідача сліди позбавити батьківських прав у відношенні сина, оскільки він протягом багатьох років ухиляється від його виховання та спілкування із ним. За вісім років навчання сина в школі, відповідач жодного разу не цікавився питанням навчання дитини та його поведінкою. Просила суд позбавити [PERSON], [INFO], уродженця міста Словянська Донецької області, батьківських прав у відношенні дитини - [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала, з підстав наведених у повній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із повідомленням відділення з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов'янської міської ради Донецької області, в реєстрі територіальної громади м. Слов'янська, відомості щодо [PERSON] [INFO] - відсутні. Тому, згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», а також у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», відповідно розпорядження КМУ від 16 грудня 2015 року №1333-р. Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, на адресу суду було подано заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника органу. Органом опіки та піклування надані висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив такі обставини. Судовим розглядом встановлено, що 22 лютого 2006 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області.(а.с. 6) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження: [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції , актовий запис 608. Батьками у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З посвідчення №011252 виданого 25 листопада 2010 року відділом у справах сім'ї, молоді та спорту Слов'янської райдержадміністрації [PERSON] та [PERSON], мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, у вказаному свідоцтві зазначені діти: [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2006 року народження, [PERSON], 2008 року народження, [PERSON], 2010 року народження, [PERSON], 2012 року народження. (а.с. 9) Згідно із актом № 3 від 27 березня 2016 року, складеним депутатом Черкаської селищної ради, округу № 2, свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] в селі Майдан ніколи не з'являвся, не приймав участі у вихованні дитини (а.с. 10) Відповідно до вироку Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2006 року, по кримінальній справі № 1-399-2006 року, за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, останнього визнано винним та призначено йому покарання у вигляді 100 (ста) часів громадських робіт. (а.с.11) Згідно із довідкою Прелеснянської ЗОШ І-ІІІ від 24 березня 2016 року, [PERSON] навчається у Прелеснянській ЗОШ І-ІІ ступенів з 2008 року по теперішній час. За період навчання класний керівник, адміністрація школи не зустрічались з його батьком [PERSON],1980 року народження. Протягом семи років він не приймав участі у вихованні сина. З бесіди класного керівника з [PERSON] неодноразово підтверджувався факт того, що учень з батьком і його родиною не спілкується, батько не допомагає сину матеріально.(а.с.12) Згідно із довідкою виконавчого комітету Черкаської селищної ради № 02-19/4464 від 27.09.2016 року, підтверджується, що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON], [INFO], та дітьми: сином: [PERSON],[INFO], сином [PERSON], [INFO], донькою [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO] (а.с. 13) Відповідно до довідки № 5-2767 від 31 березня 2016 року, наданої відділом державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, підтверджується, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження ЄДРВП 11315099, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-825 від 15 лютого 2008 року, виданого Слов'янським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 200 грн. щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення повноліття. Борг по виплаті аліментів з 01 вересня 2008 року по 31 березня 2016 року складає 29 633 грн. 50 коп. (а.с. 14) Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні комісії Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області , за наслідками якого комісією було прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його неповнолітнього сина. Згідно із висновком органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області № 03.02/88 від 20 січня 2017 року, відвідавши родину [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], Орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. На території селищної ради [PERSON] не проживає, участі в вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, місце знаходження його не відомо. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями Закону та роз'ясненнями, даними у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»( зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України « Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства України та судової практики, процес виховання дитини передбачає перш за все активну поведінку батьків щодо участі в цьому процесі. Норми ст. 164 СК України передбачають сімейно-правову відповідальність, яка настає при винній поведінці батьків(одного з батьків) зокрема за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено. що відповідач самоусунувся від виховання дитини, не цікавиться її життям, не проявляє батьківської турботи протягом багатьох років, зв'язок між дитиною та батьком втрачений внаслідок поведінки батька. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність відомостей встановлених із письмових документів, оскільки вони узгоджуються між собою та не містять внутрішніх протиріч. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи, взаємин батька із дитиною. Виходячи з аналізу встановлених обставин справи, та доказів, які їх стверджують, суд приходить до висновку, що поведінка відповідача на думку суду свідчить лише про те що він дійсно самоусунувся від виховання своєї неповнолітньої дитини, не здійснював та не здійснює будь-яких можливих дій щодо участі в утриманні та вихованні сина. Маючи можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно залишив сина без піклування з боку батька, чим ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні дитини, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO]. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є надзвичайним заходом сімейно-правової відповідальності, однак з урахуванням встановлених обставин у справі, за якими встановлено, що відповідач про сина не піклується, ніякої участі в його вихованні та утриманні не приймає і взагалі не цікавиться його життям, а відтак, самоусунувся від його виховання, суд вважає, що за таких обставин є всі підстави для застосування саме такого заходу сімейно-правової відповідальності як позбавлення батьківських прав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина та задоволенні його в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 167 СК України, дитина, один із батьків якої позбавлений батьківських прав, за бажанням другого з батьків може бути передана йому. На думку суду можливо передати дитину позивачці, оскільки вона бажає опікуватись дитиною, у суду відсутні підстави вважати, що мати дитини не може створити належні умови виховання та утримання сина. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку із чим, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір сплачений нею при зверненні до суду із даним позовом, розмір якого становить 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved