Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

06 жовтня 2020 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 18 червня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який наразі досяг повноліття. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки. Шлюбні відносини вони припинили у вересні 2019 року. Додала, що відповідач не бажає здійснити реєстрацію розірвання шлюбу у позасудовому порядку, а тому вона звернулась до суду із цим позовом та просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 10). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Пояснила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у вересні 2019 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо, спорів щодо поділу майна вони не мають (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 18 серпня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 275 та видане свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 6). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2019 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved