Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

04 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 13 лютого 2013 року батька [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок та надвірні споруди на вул. Довга, 24, в с. Тоболи Камінь-Каширського району. Згідно заповіту, який залишив батько, спадкоємцем належного йому майна є вона. Маючи намір прийняти спадщину звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на вищезгадане спадкове нерухоме майно. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача позов визнала, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно, про що подала відповідну заяву. У звязку з визнанням відповідачем позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, відповідно до ст. ст. 200, 206 ЦПК України, враховуючи наявність для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено та вбачається із свідоцтв про народження (а.с. 7) і про укладення шлюбу (а.с. 8), що батьку позивача [PERSON] належали житловий будинок та надвірні споруди на вул. Довга, 24, в с. Тоболи Камінь-Каширського району. Належність вказаного майна [PERSON] стверджено витягом з погосподарської книги № 2 за 2011-2015 рік Тоболівської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 11), будівельним паспортом на забудову земельної ділянки (а.с. а.с. 12-22) та довідкою вказаної сільської ради №25 від 04 липня 2017 року (а.с. 23). Як убачається із технічного паспорта на обєкт нерухомого майна (а.с. а.с. 25-28), назване нерухоме майно складається із житлового будинку А-1, веранди а, сараю а1, сараю Б-1, криниці В. [PERSON], який помер 13 лютого 2013 року (а.с. 4), своїм заповітом від 22 березня 2002 року належне йому вищевказане будинковолодіння заповів позивачу. Згідно ст. 1223 ч. ч. 1, 3 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ч. ч. 1, 5 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яка, у відповідності до ст. 1220 цього Кодексу, відкрилась після смерті [PERSON] Позивач, шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 цього Кодексу, вважається такою, що прийняла спадщину, як спадкоємець за заповітом, що убачається із спадкової справи №191/2013. Інших спадкоємців майна померлого немає. Згідно п. 1.2 глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Розділу 2 цього Порядку відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] за життя такого свідоцтва не мав, що стверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 05.01.2018 року, тому позивач оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса не має можливості, що убачається із листа завідуючої Камінь-Каширською державною нотаріальною конторою № 310/02-14 від 22 вересня 2017 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, позивача слід визнати власником спадкового нерухомого майна. З відповідача суд судових витрат не стягує, оскільки позивач таких вимог не заявляла.

Outcome: approved