Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

06 травня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні його представники пояснили, що він непрацездатний по віку, а також інвалід першої групи загального захворювання за списком № 1. Внаслідок захворювання він втратив зір, а тому потребує догляду та матеріальної допомоги. Він проживав із дружиною [PERSON], яка померла [INFO]. З часу смерті дружини проживає один. З дочкою він уклав договір довічного утримання, однак дочка умов договору довічного утримання не виконувала, а тому звернувся в суд із позовом про розірвання договору довічного утримання. Він отримує пенсію в розмірі 1360 грн. 77 коп., що підтверджується довідкою Управління ПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі. Постійно змушений купляти ліки, періодично проходить курс лікування, на що затрачає значні кошти. Його матеріальне становище важке, так як пенсії йому не вистачає. Допомогу надає його син [PERSON], а дочка допомоги не надає. Відповідачка працює в транспортному підприємстві міста Праги, Чехія, де щомісячно одержує заробітну плату, однак добровільно не бажає надавати йому матеріальну допомогу, жодних утриманців, крім нього, немає, а тому просить суд стягувати з неї на його користь аліменти в розмірі 1500 гривень в місяць. Відповідачка в судове засіданні не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи і від неї не надійшли а ні повідомлення про причини неявки, а ні заперечення на позов, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які позивач та його представники посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] непрацездатний по віку, а також являється інвалідом першої групи загального захворювання за списком № 1. Внаслідок захворювання він втратив зір, а тому потребує догляду та матеріальної допомоги. Позивач отримує пенсію в розмірі 1360 грн. 77 коп., постійно змушений купляти ліки, періодично проходить курс лікування, на що затрачає значні кошти. Його матеріальне становище важке, так як пенсії йому не вистачає, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 15 квітня 2016 року, довідкою про розмір пенсії та пенсійним посвідченням із якого видно, що він інвалід 1-ої групи. Відповідачка добровільно не бажає надавати [PERSON] матеріальної допомоги. Ст. 202 СК України передбачає, що повнолітні діти зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, а згідно ст. 203 СК України діти повинні брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю, або немічністю. Всупереч вимогам ст.,ст. 202, 203 СК України відповідачка батька не утримує, не приймає участі в його лікуванні, а навпаки вивезла його майно, демонтувала опалення, яке він встановив. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу з урахуванням матеріального та сімейного стану осіб. Відповідачка працює в транспортному підприємстві міста Праги, Чехія, де щомісячно одержує заробітну плату, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї, яких вона зобов'язана утримувати відповідно до СК України немає, стан її здоров'я та матеріальне становище дозволяють сплачувати аліменти, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] пожиттєво аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно та 250 грн. витрат на правову допомогу. На підставі ст.,ст. 202, 205 СК України та

Outcome: approved