Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

04 серпня 2016 року [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON], звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] згідно рішення суду була опікуном над своїм недієздатним племінником [PERSON], [INFO], інвалідом дитинства. [INFO] у стаціонарному відділенні міської психіатричної лікарні № 1 [PERSON] помер. Смерть [PERSON] настала внаслідок набряку головного мозку, кахексії, викликаних дитячим церебральним паралічем, тетрапаретичної форми, про що мається лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, видані відповідними органами на тимчасово окупованій території, але вони є неналежного зразка. Вона поховала племінника, та з метою реєстрації смерті звернулася до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але у зв'язку із невідповідністю наявних документів встановленим вимогам законодавства України, у реєстрації смерті їй було відмовлено. На даний час вона має намір отримати належні кошти на поховання та вступити у права спадкування, однак відсутність свідоцтва про смерть є перешкодою у цьому. Просив встановити факт смерті [PERSON], який народився [INFO] у м. Донецьку Донецької області, визнавши датою його смерті [INFO] та місце смерті - Україна, Донецька область, м. Донецьк. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] у стаціонарному відділенні міської психіатричної лікарні № 1 помер [PERSON], [INFO]. Смерть [PERSON] настала внаслідок набряку головного мозку, кахексії, викликаних дитячим церебральним паралічем, тетрапаретичної форми, про що мається лікарське свідоцтво про смерть № 162 від 30 грудня 2014 року, видане вказаним медичним закладом, та свідоцтво про смерть від 30.12.2014 р. (а.с. 10-12). Заявниця поховала племінника у м. Донецьку на кладовищі Чекистів на вул.. Невельській, що підтверджується свідоцтвом про захоронення від 01 січня 2015 року (а.с. 21). З метою реєстрації смерті представник заявника звернувся до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій, але у зв'язку з невідповідністю виданого лікарського свідоцтва про смерть на тимчасово окупованій території та свідоцтва про смерть зразку документів відповідно до вимог законодавства України йому було відмовлено згідно Відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 22.06.2016 року № 258/03.2-85 (а.с. 15). Заявниця [PERSON] є рідною тіткою померлого [PERSON] та його опікуном на підставі рішення Петровського районного суду м. Донецька від 16 листопада 2009 року, справа № 2-о-297/2009, (а.с. 15). За життя [PERSON] був визнаний інвалідом дитинства першої групи довічно, страждав дитячим церебральним паралічем, був визнаний недієздатним та таким, що потребує постійного лікування у психіатричній лікарні (а.с 16-20). [PERSON] має намір отримати належні кошти на поховання та вступити у права спадкування, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] в інтересах [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. На підставі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та

Outcome: approved