Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

05 грудня 2015 Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 29993,49 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.07.2013 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2004531794 у сумі 29797,60 грн. строком до 05.07.2016. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Договір факторингу №22/12/14/1-1 купівлі продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП [PERSON]» передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до Позичальника за Договором №2004531794 від 05.07.2013 року. Відповідач допустив неналежне виконання взятих на себе договірних зобов'язань щодо повернення кредитних коштів в порядку, розмірі та строки, визначені договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 21.08.2015 року становить 29993,49 грн., й складається з: простроченої заборгованості по кредиту 24003,56 грн., комісії за обслуговування кредиту 5988,02 грн., відсоткам 1,91 грн. Сторони в судове засідання не прибули, повідомлені належним чином, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивач підтримав позовну заяву, відповідач проти задоволення позову про стягнення заборгованості не заперечувала /ас. 32,36/. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05.07.2013 року між ПАТ «ОТП [PERSON]», з однієї сторони, та відповідачем [PERSON], з другої сторони, був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2004531794 (Кредитний договір) /копія ас. 5-8/. Відповідно до п.3.6 Кредитного договору, [PERSON] має право відступити повністю або частково свої права за Кредитним договором та/або Угодою третій особі. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Договір факторингу №22/12/14/1-2, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП [PERSON]» передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги до Позичальника за Договором № [NUMBER] від 05.07.2013 року про надання споживчого кредиту, укладеним між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON]М./копія ас.19-22/. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані нормами ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до умов Кредитного договору [PERSON] надав відповідачу кредит на споживчі цілі на загальну суму 29797,60 грн. строком 36 місяців з 05 липня 2013 р. по 05 липня 2016 р. із сплатою 0,01% річних, а Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Згідно п. 1.5.4, 1.5.5 Кредитного договору, в разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором. В цьому разі Позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. Підстави виникнення права на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав регулюється чинним законодавством України. [PERSON] на основі умов даного Договору вимагає повернення споживчого Кредиту, таке повернення здійснюється Позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання Вимоги. Відповідач станом на 21.08.2015 року умови договору не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, таким чином утворилась заборгованість в сумі 29993,49 грн., й складається з: простроченої заборгованості по кредиту 24003,56 грн., комісії за обслуговування кредиту 5988,02 грн., відсоткам 1,91 грн./ас.4/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. \~ \~ Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до п.1.1. Закону України Про судовий збір, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1218грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved