Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

06.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , яка мала місце [INFO] , він, відповідно до розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 19.04.2018 року за №108-р, є опікуном неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з ним і перебуває на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, йому самому матеріально тяжко утримувати дитину, тому посилаючись на ці обставини, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копії) серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть (копії) серії [NUMBER] , мати дитини [PERSON] померла [INFO] у віці 42 років, про що 19 травня 2017 року складено відповідний актовий запис №19. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2018 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Казанківської районної державної адміністрації від 19 квітня 2018 року №108-р встановлено піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та призначено [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 26 серпня 2020 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає в сім`ї опікуна [PERSON] , 1993 року народження і знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Втім, як установлено судом батько матеріально не забезпечує свого сина, останній перебуває на утриманні опікуна. Тому, аліменти з відповідача на утримання дитини слід стягнути на підставі судового рішення. За правилом, установленим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст183 СК України). Ураховуючи обставини, із числа регламентованих ч.1 ст. 182 СК України, як то, вік, матеріальне становище та стан здоров`я дитини, зокрема, що вона перебуває на утриманні опікуна, суд також бере до вік, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, тобто, неустановленість фактів, які б свідчили про неможливість ним утримувати дитину, зокрема, останній є повнолітньою особою працездатного віку. Як наслідок, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку та/або доходу, але у будь - якому випадку не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо визначено положеннями ч.2 ст. 182 СК України. Оскільки за правилом ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 355/511/17, той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання дітей та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у розмірі, що заявлений позивачем. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину слід присудити із дня пред`явлення позову, а саме з 06 серпня 2020 року. З огляду на викладене, цей позов підлягає повному задоволенню, позаяк, це однозначно буде відповідати інтересами дитини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Позивач [PERSON] у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнений від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved