Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

04 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2013 року по 30 червня 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина були стягнуті аліменти в розмірі 600 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає, участі у вихованні дитини не приймає. На даний час дитина\~ потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. В звязку з цим, вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки таке рішення не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. Сторони в судове засідання не зявилися. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву в якій\~ позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доход), але не згодний з вимогами позивача щодо 50 % від мінімального прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України,\~ у\~ разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи,\~ вважає позовну заяву [PERSON]\~ обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 7). Із свідоцтва про народження серії І-СР № 182697\~ виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 26 жовтня 2013 року вбачається, що сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6).\~ Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина були стягнуті аліменти в розмірі 600 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитинни відповідного віку щомісячно\~ (а.с. 5). Як вбачається з довідки ОСББ «Маяк» № 46 від 25 квітня 2018 року [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з матірю\~ [PERSON] в м. Сміла, Черкаської області по вул. Б.Хмельницького, 40 а, кв. 27 та перебуває на її утриманні (а.с. 9). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Також суд враховує, що 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII, прожитковий мінімум на дітей віком від 1 до 6 років з 1 січня 2018 року становить - 1559 гривень. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2018 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини,\~ попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При цьому аліменти слід визначити (залишити) у частці визначеній позивачем. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року\~ № 2402-III предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині збереження певного матеріального рівня утримання. Відтак, суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоровя, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання малолітньої дитини у збільшеному розмірі суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім. Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обовязку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. У звязку зі зміною способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру виконавчий лист № 703/1446/15-ц, 2/703/662/15 необхідно відкликати. Таким чином, суд приходить до обгрунтованого висновку, щодо необхідності задоволення заявленої позовної вимоги позивача про збільшення розміру аліментів стягнутих за рішенням суду від 30 червня 2016 року та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ним\~ повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] в частині сплати аліментів на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), а мінімально визначений законом розмір таких становить 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відтак суд приходить до беззаперечного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до\~ ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Згідно з\~ п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 08 липня 2017 року,\~ ст.ст.20,141,192,196 СК України,

Outcome: approved