Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

05.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]., що проживає разом з нею перебуває і на її утриманні, та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні її та дитини не приймає, хоча має таку можливість, оскільки працює і має високий заробіток, просила стягнути аліменти: на утримання дитини - в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини, на своє утримання - в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання (перебування) (а.с. 11), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з додатками не з'явився. Згідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Письмових заперечень не надано. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони по справі - [PERSON] і [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю. Обов'язок батьків утримувати свою дитину встановлений державою на законодавчому рівні, а саме ст. 180 СК України. Відповідно до вказаної правової норми батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, та незалежним від віку останніх. Відповідно до ст. 181 СК способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тягар доказування виконання обов'язку з утримання дитини покладений на відповідача. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину - як з батька. Право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач і її дитина мають таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Доказів на підтвердження того, що відповідач розділяє разом з матір'ю дитини всі тяготи піклування за маленькою дитиною, не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати дитину і дружину. Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Тому судом враховується матеріальне становище відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість і справедливість присудження аліментів по 1/6 частці від доходу відповідача (всього 1/3 частка), зважаючи на те, що така сума, хоча й не є достатньою для повного забезпечення потреб дитини і її матері, але буде суттєвим прибутком у матеріальних витратах позивача на утримання дитини і себе та не стане непомірним тягарем для відповідача, як платника аліментів, задля дотримання балансу їхніх інтересів. Суду не надано будь-яких об'єктивних, належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що матеріальний та фінансовий стан відповідача є достатнім для того, щоб сплачувати аліменти на користь позивача на утримання її і дитини у більшому розмірі, на що розраховує позивач. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial