Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

06.02.2019 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.1987 був прийнятий в члени колгоспу «Комунар» с.Кілки Чуднівського району Житомирської області, який в подальшому був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство «імені Гагаріна». Позивач вважає, що має право на земельну частку (пай), оскільки на момент передачі землі у колективну власність КСП «імені Гагаріна» позивач залишався членом підприємства, був включений до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, але йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідачем було відмовлено у видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) у зв`язку з неможливістю скликати збори власників земельних часток (паїв), які б могли прийняти відповідне рішення. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав07.05.2019, у встановлений судом строк відзив не надав, натомість 30.05.2019 за підписом сільського голови Кілківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області[PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої Кілківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 178, 191, 279 Цивільного процесуального кодексу України(далі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Таким чином, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Позивачем надано копію трудової книжки колгоспника, яка містить записи, що позивач 18.02.1987 прийнятий в члени колгоспу «Комунар», який 19.11.1993 був реорганізований в КСП «імені Гагаріна», 18.04.1997 позивач розрахований з членів КСП «імені Гагаріна» у зв`язку з переведенням в «Чуднівтелеком» (а.с.8-9). На підставі державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] , виданого 10.11.1994 Чуднівською районною Радою народних депутатів, судом встановлено, що землю передано в колективну власність КСП «імені Гагаріна» для сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Чуднівської районної Ради народних депутатів від 24.12.1993 №230, позивач внесений до списку доданого до державного акту (а.с.11-17). Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до статті 75 ЦК УРСР 1963 року позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Відповідно до статті 80 ЦК УРСР 1963 року закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Таким чином, суд приходить до висновку, що право на позов у [PERSON] виникло в 1994 році, строк пред`явлення позову закінчився задовго до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому застосуванню підлягають правила про позовну давність передбачені ЦК УРСР 1963 року. Позивач повинен був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі КСП «імені Гагаріна» державного акта на право колективної власності на землю, адже позивач був членом КСП «імені Гагаріна», мав право на земельну частку (пай), був включений до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року по справі №602/182/17, від 08 травня 2019 року по справі №468/676/17-ц. Позивачем поважних причин порушення строку позовної давності не зазначено, тому у задоволенні позову суд відмовляє у зв`язку з пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed