Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

05 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона починаючи з грудня 2012 року, у зв'язку із хворобою батька, який потребував догляду, була вимушена перевезти його до себе. Таким чином, батько переїхав до неї жити за адресою: [ADDRESS]. Обслуговувався та лікувався він спочатку самостійно, згодом через стрімке погіршення стану, його було взято на облік за місцем їх проживання. Серед захворювань, крім порушення роботи внутрішніх органів, неможливість самостійного обслуговування, у нього було діагностовано рак. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер. Позивачка та її сестра - [PERSON] поховали його. В зв'язку з тим що позивач майже самотужки доглядала батька, її сестра, не зважаючи на те, що батько за життя виявив бажання, щоб вони спадкували після нього у рівних частках, приймати спадщину не стала. Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Однак Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини. Проте, позивач вважає, що вона є такою, що прийняла спадщину, так як постійно проживала разом із своїм батьком до часу його смерті, та не подавала заяву про відмову від спадщини. Позивач просила встановити факт, що вона на час відкриття спадщини після смерті її батька, [PERSON], що помер [INFO], постійно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON]позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Треті особи: Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора та Друга Павлоградська державна нотаріальна контора надали письмові пояснення відповідно до яких з матеріалами цивільної справи ознайомлені, просили розгляд справи здійснювати без участі представників (а.с. 50, 79, 80, 91). [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої зі змістом позовних вимог ознайомлений, заперечень не має проти їх задоволення, просив розгляд справи здійснити без його участі (а.с. 88). Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06 липня 1961 року одружились про що Жовтневим сільським ЗАГСом зроблено актовий запис, прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с. 7). [INFO] [PERSON], [INFO] - [PERSON], в графі батьки зазначено [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с. 8, 9). 12 лютого 1983 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, змінено прізвище дружини на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Поперечненською сільською радою Павлоградського району (а.с. 11). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Поперечненською сільською радою Павлоградського району [PERSON] та [PERSON] уклали 20 вересня 1986 року шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). 14 вересня 2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів земельні паї: державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER] і все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с. 75). 01 березня 2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів земельну ділянку, яка належить йому на правах приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] [PERSON], заповіт виготовлено та підписано секретарем сільської ради (а.с. 56). [INFO] [PERSON] помер, про що Самарським відділом державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть (а.с. 5, 53). 13 червня 2014 року на адресу Другої Павлоградської державної нотаріальної контори від [PERSON] надійшла заява, відповідно якої останній приймає за заповітом спадщину після померлого [PERSON] у встановлений законом строк (а.с. 53). 08 грудня 2014 року на адресу Другої Павлоградської державної нотаріальної контори від [PERSON] подано заяву, якою остання просила видати на її ім'я спадщину за законом після померлого [PERSON], який помер [INFO] на будинок [ADDRESS] та дві земельні ділянки за цією ж адресою (а.с. 74). 08 грудня 2014 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] в зв'язку із пропущенням строку прийняття спадщини після померлого, про що в матеріалах справи міститься постанова (а.с. 4, 76). 25 лютого 2014 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів [PERSON], а у разі смерті названого спадкоємця до відкриття спадщини, або неприйняття ним спадщини щодо зазначеної вище земельної ділянки, призначив [PERSON] та [PERSON] належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,560 га., яка розташована на території Поперечненської сільської ради, Павлоградського району (а.с. 55). 12 листопада 2014 року представником [PERSON] подано заяву щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] (а.с. 61). 12 листопада 2014 року спадкоємцю [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі під № 1904, № 1902, № 1906, № 1908, яка складається з: земельних ділянок площею 9,2200 га., Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; площею 1,3400 га. [NUMBER]; 9,2300 га. [NUMBER]; 1,3600 га. [NUMBER], які розташовані на території Поперечненської сільської ради, Павлоградського району (а.с. 62, 65, 68, 71). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], останньому встановлено діагноз гострий гемологічний цистит (а.с. 18). Згідно довідки виданої ДЗ Відділкова лікарня станції Нижньодніпровськ-Вузол ДП «Придніпровська залізниця» про причину смерті від 26 березня 2014 року, [PERSON] помер через ракову інтоксикацію (а.с. 13). Довідкою № 366 від 24 листопада 2014 року зазначено, що [PERSON] на момент смерті, [INFO] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи встановленні в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме те, що свідоцтво про смерть видано саме Самарським відділом державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, крім того, з медичних довідок та виписок вбачається, що померлий проходив стаціонарне лікування та перебував на обліку по день його смерті у лікарів, які працювали в закладах розташованих на території Самарського району, при цьому зареєстрованим був в Павлоградському районі Дніпропетровської області, та приймаючи до уваги вищезазначені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено наданими суду доказами та показами свідків, що також підтвердили наявність тяжкої хвороби померлого та проживання його з дочкою за адресою: [ADDRESS], факт проживання позивача із спадкодавцем, тобто її рідним батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, а отже й на день його смерті. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності,а також враховуючі положення діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п .6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved