Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

07.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом, в якому зазначав наступне. ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) № б/н від 12.12.2012 року, відповідно до якої остання отримала кредит у розмірі 13\~625, 20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписом підтвердила свою згоду на те, що Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між нею та Банком кредитний договір (далі Договір). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, водночас остання порушила умови Договору і має прострочену заборгованість станом на 25.07.2017 року в сумі 30 147, 85 грн., яка склалася із заборгованості за кредитом 10 292, 47 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 6\~269, 61 грн., заборгованості за пенею та комісією 13\~585,77 грн. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагає дострокового повернення суми кредиту. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з [PERSON] зазначену вище суму заборгованості за кредитним договором, а також суму понесених судових витрат\~у розмірі\~ 1\~600, 00 грн. (сплаченого судового збору). В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», діючий на підставі довіреності [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити на\~ підставах, які викладені в позовній заяві. Крім того, пояснив, що комісія за вказаним Договором відповідачу не нараховувалась, а сума за кредитним договором в розмірі 13\~585, 77 грн. є пенею. Стосовно посилання на комісію у первинному розрахунку про заборгованість за кредитним договором зазначив, що такі розрахунки є типовими, а тому складаються за такою формою, що в подальшому і було відображено у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позов зазначивши, що визнає позов лише у сумі, у якій вона брала кредит за Генеральною угодою, а саме в розмірі 13\~625, 20 грн., в іншій частині позов не визнала, пославшись на те, що вона певний час здійснювала платежі, а тому та заборгованість, яку нарахував банк не може бути у такій сумі. Водночас не заперечувала, що була обізнана про умови кредитування, зокрема про процентну ставку за користування кредитом і пені. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до частин 1, 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом\~ встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 12.12.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, відповідно до якої [PERSON] отримала строком на 60 місяців з 12.12.2012 року по 31.12.2017 року кредит у розмірі 13\~625, 20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач підтвердила свою згоду на те, що Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у Генеральній угоді (а.с. 7 зворотна сторона). Відповідно до ч. 1\~ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 12.12.2012 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до\~ст. 634 ЦК України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Нормами статті 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобовязання, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно до\~ч. 1 ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди відповідач [PERSON] взяла на себе обовязок повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості визначено здійснювати в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач повинна надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 347, 85 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути здійснена не пізніше 31.12.2017 року (а.с. 7). Пунктом 2.8 Генеральної угоди визначено, що при порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах надання банківських послуг (далі Умов) за кожний день прострочення (а.с.7). Згідно до пункту 1.1.5.25 Умов передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобовязання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 18). В подальшому згідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» за № СП-2014-6951966 від 30.09.2014 року внесено зміни до умов договору і з 01.10.2014 року збільшено розмір пені за виникнення прострочених зобовязань за договором реструктуризації до 4 % (а.с. 104, 105-106). При цьому, обізнаність відповідача про збільшення розміру пені в судовому засіданні не заперечувалась. Позичальниця [PERSON] користувалася коштами, разом з цим, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4). Таким чином, [PERSON] станом на 25.07.2017 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 30\~147,85 грн., яка склалась із заборгованості за кредитом 10\~292,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6\~269, 61 грн.,\~заборгованості за пенею та комісією 13\~585, 77 грн. Водночас під час судового розгляду справи встановлено, що за вказаним Договором відповідачу [PERSON] за порушення договірних зобовязань була нарахована лише пеня, комісія не нараховувалась, що підтверджується поясненнями представника позивача в судовому засіданні та виписками про розрахунок заборгованості по вказаному договору, а тому заборгованість за кредитним договором у сумі 13\~585, 77 грн. є пенею (а.с. 96-98, 107-110). Виходячи з аналізу вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану боржника. З наданих відповідачем [PERSON] пояснень в судовому засіданні та доказів вбачається, що остання заміжня, але ані вона, ані її чоловік не працюють, відповідач має на утриманні чотирьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], троє з дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають серйозні вади здоровя, відповідач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Розівської районної державної адміністрації та одержує допомогу згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» № 1768-ІІІ від 01.06.2000 року, яка є вкрай малою та недостатньою для повноцінного проживання сімї (а.с. 69-84). Крім того, і сам факт укладення між сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію свідчить про те, що позивач також визнавав вкрай тяжке матеріальне становище відповідача. За таких обставин, суд діючи до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням тяжкого майнового стану боржника, вважає можливим зменшити розмір неустойки, в даному випадку пені до 10\~292, 47 грн.\~ З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на що вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість за Договором станом на 25.07.2017 року в сумі 26\~854, 55 грн., а саме: 10\~292, 47 грн. заборгованість за кредитом, 6\~269 61 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 10\~292, 47 грн. заборгованість за пенею. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. \~ Разом з тим, суд знаходить безпідставними посилання відповідача [PERSON] щодо необґрунтованості позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, яка перевищує розмір кредиту, який їй надавався банком (13\~625, 20 грн.), оскільки остання була обізнана про умови кредитування, а саме про процентну ставку за користування кредитом, пені, що не заперечувала і у судовому засіданні. \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд згідно до положень ст. 88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] в сумі виходячи з розрахунку: (26\~854, 55 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 1\~600 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 30\~147, 85 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1\~425, 21 грн.

Outcome: partial