Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

05 вересня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради, Орган опіки та піклування Фастівської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що з 05.06.2006 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Так як спільне життя не склалося їх шлюб було розірвано рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 20.07.2010 року. На даний час сторони проживають окремо, при цьому їхня спільна з відповідачем дочка [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Починаючи з 2010 року відповідач не проживає з дочкою, майже десять років жодного разу не бачився з нею. За цей тривалий період відповідач жодного разу не поцікавився долею своєї дитини, не виявив бажання з нею побачитись або б хоча поспілкуватися. Тобто, відповідач не виконує своїх обов`язків щодо виконання своєї дочки, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створює умов отримання нею освіти. Дитина на даний час навчається у Кагарлицькій ЗОШ І-ІІІ ст. №1, однак відповідач жодного разу не відвідував школу чи батьківські збори, не цікавився навчанням доньки, не відвідував навчальний заклад. Позивач зазначає, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносномалолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. 22.11.2019 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, строк подачі якого був пропущений, а тому суд, на підставі ст.126 ЦПК України залишає його без розгляду. Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Фастівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримала. Третя особа - Орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлялась судом належним чином, через канцелярію суду надала пояснення та листа з проханням розглянути справу у відсутності їх представника, проти позову не заперечують. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області /а.с.12/. 10 серпня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.9/. Відповідно до довідки Кагарлицької міської ради №3031 від 12.06.2019 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та на її утриманні знаходиться дочка [PERSON] , [INFO] /а.с.15/. Згідно довідки Кагарлицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №1 №40 від 24.05.2019 року [PERSON] , 2008 року народження з 2014 року по 2019 рік навчається у Кагарлицькій ЗОШ І-ІІІ ст. №1, за час навчання батько, [PERSON] школу не відвідував, навчанням доньки не цікавиться /а.с.17/. Відповідно до довідки-розрахунку Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 21.06.2019 вбачається, що заборгованість у [PERSON] станом на 01.06.2019 року відсутня /а.с.18/. Відповідно до Висновку №2 від 13.08.2019 року Кагарлицької міської ради інформації про участь [PERSON] у вихованні своєї малолітньої доньки [PERSON] , яку надала Фастівська міська рада та від нього особисто (на засідання комісії з питань захисту прав дитини він не з`явився) недостатньо для надання органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене та в зв`язку з недостатньою кількістю інформації про участь [PERSON] у вихованні дитини, винесення рішення про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] покласти на розсуд суду /а.с.19/. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 2 від 13.08.2019 року Кагарлицької міської ради в якому зазначено, що винесення рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] покласти на розсуд суду. Також суд, звертає увагу на Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» в якому встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки. Одночасно із вищезазначеним, суд звертає увагу на те, що батько дитини, в ході судового розгляду, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності та з урахуванням позиції відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно своєї доньки - [PERSON] . Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved