Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

07.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, в якому просить встановити розміри частки земельної ділянки на [ADDRESS] , площею 0,1220 га, з кадастровим номером [NUMBER] , для будівництва та обслуговування житлово будинку, господарських будівель і споруд, в рівних долях, а саме за [PERSON] в розмірі 1/2 частки земельної ділянки, та [PERSON] в розмірі 1/2 частки земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй та її покійному чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , належить земельна ділянка на [ADDRESS] , площею 0,1220 га, з кадастровим номером [NUMBER] , для будівництва та обслуговування житлово будинку, господарських будівель і споруд. Після смерті чоловіка, вона звернулась до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину до якої входить вказана земельна ділянка та у видачі якого їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що не визначено розмір ідеальної частки земельної ділянки. Враховуючи те, що вона є єдиним спадкоємцем, а тому просить суд заявлені нею вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 08.08.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 27.08.2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області - сільський голова Стефанків С.М . в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без представника сільської ради, заявлені позивачем вимоги підтримує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] є власниками земельної ділянки на [ADDRESS] , площею 0,1220 га, з кадастровим номером [NUMBER] , для будівництва та обслуговування житлово будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.07.2019 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером витягу НВ -4610096832019 від дати формування 25.06.2019 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.08.1974 року, з якого вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8-14). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.03.2015 року, виданого виконавчим комітетом Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Згідно вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (ст. 81 цього Кодексу) За змістом ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Проводячи аналіз вказаних норм матеріального права необхідно дійти висновку, що вони передбачають загальне правило про визначення часток у праві спільної сумісної власності, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними бо законом. Таким чином, оскільки позивачка є власником 1/2 частини житлового будинку, який розміщено на земельній ділянці, яка перебуває у спільній сумісній власності позивачки [PERSON] і її чоловіка [PERSON] , що помер [INFO] ; між співвласниками земельної ділянки не було досягнуто домовленості про визначення їхніх часток у праві спільної власності на неї; на сьогоднішній день, у зв`язку зі смертю чоловіка позивачки, остання позбавлена можливості на таке добровільне вирішення, а тому суд приходить до висновку, що їхні частки у праві спільної власності на спірну земельну ділянку є рівними. В зв`язку з наведеним суд приходить до переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та інтересів, а тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. За наведених вище підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved