Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

05.03.2021 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього на користь держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, грошові кошти в сумі 14\~565,60 грн., які були затрачені КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на лікування [PERSON] потерпілої від кримінального правопорушення. В обґрунтування позову послався на те, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09.06.2020 р., який набрав законної сили 10.07.2020 р. (справа №459/582/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Зазначає, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» 36 ліжко-днів з 09.08.2018 р. по 14.09.2018 р., вартість якого становить 14\~565,60 грн.. Кошти, витрачені на стаціонарне лікування на даний час Червоноградській міській раді не відшкодовано, а тому згідно ст. 1206 ЦК України підлягають відшкодуванню в примусовому порядку. Ухвалою від 19.03.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 23.04.2021 року з повідомленням сторін. 23.04.2021 р. задоволено клопотання прокурора та проведено заміну Червоноградської місцевої прокуратури\~Львівської області на його правонаступника Червоноградську окружну\~прокуратуру. Судове засідання, востаннє, відкладено на 23.07.2021 р.. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Прокурор та представник Червоноградської міської ради подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач у судові засідання 23.04.2021, 04.06.2021, 23.07.2021рр. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву відповідачкою не було подано. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09.06.2020 р. (справа №459/582/19), [PERSON] визнано\~винним у\~вчиненні злочину,\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~286\~КК України,\~та призначено\~покарання у\~виді 3\~років позбавлення\~волі з\~позбавленням права\~керувати транспортними\~засобами на\~строк 2\~роки,\~та на\~підставі ст.\~75\~КК України\~останнього звільнено\~від відбування\~основного покарання\~з іспитовим\~строком 1\~рік. На\~підставі\~ст.\~76\~КК\~України на\~нього було\~покладено обов`язки:\~періодично з`являтися\~для реєстрації\~до уповноваженого\~органу\~з\~питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим\~органом з\~питань пробації. Судом було встановлено, що відповідач 09 серпня 2018 року близько 10 годин 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи належним [PERSON] , перебуваючим у його користуванні, технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21013» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , що являється засобом підвищеної небезпеки, слідуючи по проїжджій частині вулиці Б.Хмельницького у місті Червоноград, Львівської області, поблизу будинку № 22 вказаної вулиці, на «Т-подібному» перехресті, маючи намір з`їхати з головної дороги на другорядну, виконуючи лівий поворот, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.3, 7.8 розділу 33 ПДР України, порушив пункти 1.3, 1.5, 1.10, 2.3.б, 2.3.д, 2.9.а, 10.1, 16.13 ПДР України, та не дав дорогу скутеру «Orbit-125 AV12W-6» номер кузова № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалася по головній дорозі у зустрічному відносно нього напрямку, і мала перевагу при проїзді вказаного перехрестя, у результаті чого на вказаному перехресті відбулось зіткнення між керованим ним автомобілем «ВАЗ-21013» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , та скутером «Orbit-125 AV12W-6» номер кузова № [NUMBER] . Внаслідок такої дорожньо-транспортної пригоди водій скутера «Orbit-125 AV12W-6» номер кузова № [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафізу лівого стегна зі зміщенням, відкритого перелому діафізу обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, забою шийного відділу хребта, крововиливів: на правому передпліччі, на лівому стегні, на лівому коліні, на лівій гомілці, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення. Дане судове рішення набрало законної сили 10.07.2020 р. Крім того, наведені у вказаному вище судовому рішенні обставини щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілою підтверджуються висновком експерта №130/2018 від 23.08.2018 року. Згідно з довідкою КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» від 10.02.2021 р. № 990, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у даному закладі з 09.08.2018 р. по 14.09.2018 р., загальна сума затрачених лікарнею коштів на його лікування склала 14\~565,60 грн.. У добровільному порядку відповідач не відшкодував таких витрат. За правилами ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. В силу вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Фактичні обставини справи свідчать про те, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, Червоноградська міська рада понесла витрати на лікування потерпілої [PERSON] , що становлять 14\~565,60 грн. Відсутні обставини, що виключають обов`язок відповідача відшкодувати таку шкоду. З огляду на викладені факти й міркування, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь держави у сумі 2 270,00 грн..

Outcome: approved