overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

06 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягується з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з 300 грн. до 30 % прожиткового мінімуму. До судового розгляду [PERSON] подала уточнення позовних вимог, в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягується з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], з 300 грн. до 30 % від мінімальної заробітної плати. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області № 310/6026/13-ц від 03 липня 2013 року було стягнуто з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], мешкає за адресою: Запорізька область, Бердчянський район, с. Андрівка, вул. Шкільна, 87, ідентифікаційний номер: [NUMBER], аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн., щомісячно, до досягнення повноліття дитиною, починаючи стягнення з 11 червня 2013 року. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно уточненої позовної заяви [PERSON] просить збільшити розмір аліментів збільшити розмір аліментів, що стягується з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], з 300 грн. до 30 % від мінімальної заробітної плати, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що задоволення позову буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

06 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст. 74, 76 ЦПК України, шляхом публікації оголошення про виклик відповідача у пресі (а.с. 20). За таких обставин зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі підтримували фактичні шлюбні відносини та є батьками неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідок УСЗН Костянтинівської міської ради № [NUMBER]; № [NUMBER] від 08 серпня 2016 року (а.с. 5-6) позивачка [PERSON] та дочка сторін у справі [PERSON] перебувають на обліку, як внутрішньо переміщені особи, фактичне місце проживання/перебування з 27 січня 2017 р: [ADDRESS]. Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

06 березня 2017 року [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 28 лютого 2009 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від подружнього життя в них з відповідачкою народився син [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, різні характери та відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Такі взаємовідносини призвели до того, що вони припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства. Просить шлюб розірвати, оскільки шлюб носить формальний характер та збереження сімї є неможливим. В підготовче судове засідання, яке було призначено на 24 квітня 2018 року о 09.20 год., учасники справи не зявились та подали письмові заяви, з яких убачається, що позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON] позов визнає та вони просять проводити підготовче судове засідання без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, фіксування підготовчого судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

06березня 2017 року в м. Бучач Тернопільської області померла [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0873 га, кадастровий номер [NUMBER] , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] . Через відсутність документів, які б би за життя спадкодавиці посвідчували її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - [PERSON] не з`явилась, однак, подала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просить визнати за позивачкою право власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] та визнати за позивачкою право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,0873 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] та одержання правовстановлюючого документа. А також подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання представник відповідача - Бучацької міської ради Тернопільської області не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: [INFO] в м. Бучач Тернопільської області померла [PERSON] ; Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки, яке належало їй на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Позивачка - дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Окрім позивачки, осіб, які одержували б право на спадкування за законом, не має. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~06 березня 2017 року в с. Василівка, Миколаївського району, Одеської області померла мама позивача [PERSON]. \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,26 умовних 2 га., кадастровий номер 5123580400:01:003:0342, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 19800690, яка розташована на території Олексіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач, як син є спадкоємцем першої черги за законом. \~ \~ \~ \~Він від спадщини не відмовився. Нещодавно, після того як йому стало відомо про наявність у мами земельної ділянки, він звернувся в нотаріальну контору з проханням розяснити йому порядок прийняття спадщини. Оглянувши надані документи нотаріус повідомив, що він пропустив встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на звернення до нотаріуса про прийняття спадщини. Причиною того, що він пропустив строк є те, що він не знав про наявність у мами земельної ділянки, так як реєстрацію земельної ділянки проводила довірена особа мами. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], додатковий строк тривалістю в один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті мами [PERSON], яка померла 06 березня 2017 року в с. Василівка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки він не обізнаний в діючому законодавстві та вважав, що вже є власником земельної ділянки. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 5 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 7 ), копією Витягу з Державного реєстру речових прав ( а.с. 8 ), копією архівного витягу ( а.с. 9 10 ), копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 11 12 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

06 березня 2017 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2012 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 165. Вказала, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, та знаходиться на її утриманні. Фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2015 року, внаслідок того, що відповідач почав вживати спиртні напої та між ними відбувалися сварки, кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Латушкіна». Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 15 червня 2012 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 165. Фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2015 року, внаслідок того, що відповідач почав вживати спиртні напої та між ними відбувалися сварки, кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Від наведеного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

06 березня 2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], заява обґрунтована тим, що 03.03.2017 року о 13 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД на стаціонарне лікування до 3-б відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «Важка розумова відсталість з судомним синдромом, порушеннями поведінки, що потребують корекції та лікування». У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Хворий [PERSON] не був доставлений в судове засідання. Прокурор Мушук Т.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON] та прокурора Мушук Т.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.03.2017 року о 13 год. 40 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД на стаціонарне лікування до 3-б відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «Важка розумова відсталість з судомним синдромом, порушеннями поведінки, що потребують корекції та лікування». 03.03.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: Важка розумова відсталість з судомним синдромом (в анамнезі) та зі значними порушеннями поведінки, що потребують нагляду та лікування. 17.02.2015 року рішенням Київського районного суду м.Полтави визнано недієздатним [PERSON], [INFO]. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

06 березня 2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], заява обґрунтована тим, що 04.03.2017 року о 10 год. 45 хв., за направленням рай психіатра, лікаря-психіатра ААНД та за заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 3-б відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення». У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Хворий [PERSON] не був доставлений в судове засідання. Прокурор Мушук Т.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON] та прокурора Мушук Т.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.03.2017 року о 10 год. 45 хв. за направленням рай психіатра, лікаря-психіатра ААНД та за заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 3-б відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення». 06.03.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стан загострення. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

06 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1933 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.03.2017р. о 13 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.03.2017р. о 13 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний вербальному контакту. Настрій нестійкий, у розмові періодично дратується, конфліктує, кудись поривається. Висловлює скарги на болі в серці. На запитання відповідає не завжди в плані заданого. В місцезнаходженні орієнтований вірно, в календарному часі - дезорієнтований, себе назвав правильно. Обмани сприйняття на момент огляду заперечує, поведінкою не виявляє. Маячні ідеї не висловлює. Мислення торпедне. Порушена концентрація уваги, виражена виснаженість, відволікаємість, тугоперемикаємість. Пам'ять знижена більш на поточні дії. Помірно виражене емоційне збіднення. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлади особистості та поведінки внаслідок органічного (судинного) враження головного мозку. Виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved