Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

05 лютого 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява в якій позивач вказав, що 19 вересня 2009 року в денний час знаходячись у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], передав у власність, а [PERSON], [PERSON], [INFO] перебуваючи у шлюбі прийняли у власність грошові кошти у сумі 9000 доларів США, які відповідачі зобов'язалися повернути до 19 грудня 2009 року, що підтверджується власноручною розпискою. Відповідачі своїх зобов'язань по поверненню боргу виконали частково. В зв'язку з чим просить суд стягнути борг з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача 91142 гривень 21 коп. та звернути стягнення на нерухоме майно у вигляді садового будинку з господарчими будівлями та спорудами готовністю 82%, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та просив задовольнити її в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча була повідомлена своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов позивача. Відповідно до ст. 60 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу). Відповідно до ст. 61ч.1 СК України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Так судом встановлено, що 19 вересня 2009 року в денний час знаходячись у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], передав у власність, а [PERSON], [PERSON], [INFO] перебуваючи у шлюбі прийняли у власність грошові кошти у сумі 9000 доларів США, які відповідачі зобов'язалися повернути до 19 грудня 2009 року, що підтверджується власноручною розпискою відповідача [PERSON]. Відповідачі своїх зобов'язань по поверненню боргу виконали частково. Станом на 23 вересня 2009 року, курс 1 долара США складав 8,0068 гривень, так як [PERSON] повернув лише 100 доларів США, він повинен повернути 8900 доларів США, що по курсу НБУ складає 71260 гривень 52 коп. Таким чином, сума боргу складає 71260 грн. 52 коп. (8900 * 8,0068 = 71260 грн. 52 коп.), сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 91142 грн. 21 коп. ( 71260 грн. 52 коп. * 1,279 = 91142 грн. 21 коп.). Розрахунок заборгованості судом перевірений та складений вірно. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що у відповідачів виникли боргові зобов»язання, які вони не виконали в повному обсязі, та в зв'язку з тим, що відповідачі перебуваючи у шлюбі грошові кошти не повернули, суд вважає,що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач просить звернути стягнення на нерухоме майно в розрахунок боргу, виходячи з матеріалів які надійшли до суду та пояснень позивача суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають так, як не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частках.

Outcome: partial