Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

04 січня 2018 ПАТ «СГ «ТАС» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25000,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 23.09.2015 року о 18.00 годин по вул. Козинця с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: «Fiat Ducato», номерний знак [NUMBER] з причепом ПР-814, номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Land Cruser 200», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] - потерпілого. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується актом огляду пошкодженого ТЗ від 28.09.2015 року, останній своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки на момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів від 26.05.2015 року, за яким позивач прийняв на себе ризики щодо відшкодування шкоди потерпілому, на підставі заяви та страхового акту від 03.02.2016 з відповідним розрахунком страхового відшкодування, позивачем було сплачене страхове відшкодування в сумі 25000,00 грн. Постановою Новомосковського міськрайонного суду відповідача [PERSON] було визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а також встановлено факт технічно несправного ТЗ. У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду відповідач надав пояснення, відповідно до яких ДТП трапилося через відмову гальмової системи. Таким чином, позивач, посилаючись на вимоги ст. 1188 ЦК України, вважає відповідача особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки. 12.06.2017 відповідачеві було направлено лист №1979ТАС з вимогою сплати суми страхового відшкодування, однак останній вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив, тому посилаючись на вимоги ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 1191 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача, в порядку регресу, суму виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу було призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2015 о 18.00 годині по вул. Козинця с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Fiat Dukato», д/н [NUMBER], буксуючи причеп ПР-814, д/н [NUMBER], не забезпечив надійного зчеплення між автомобілем та причепом, в результаті чого причеп відірвався та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruser 200», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримала механічні пошкодження, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Зазначені обставини стверджується копією постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року, згідно якої [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 6). Зазначені обставини, в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Суду надано договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АІ/4564835) від 26 травня 2015 року, відповідно до якого публічне акціонерне товариство «Страхова Група» ТАС», є страхувальником з володінням, розпорядженням та користуванням транспортного засобу - «Fiat Dukato», д/н [NUMBER]. При цьому [PERSON] являється особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за цим полісом (а.с. 5). Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 23 вересня 2015 року є страховим випадком, в результаті настання якого у страховика ПАТ «СГ «ТАС»» виникає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування, в порядку та строки, передбачені зазначеним вище договором. 28.09.2015 року [PERSON] звернувся до страхувальника з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 23.09.2015 року (а.с.8). В свою чергу, 26.11.2015 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7). 03.02.2016 року на підставі повідомлення [PERSON] та заяви [PERSON], страхувальником затверджено страховий акт № 19238/05/16 з розрахунком суми страхового відшкодування, у відповідності до якого сума страхового відшкодування на ремонт ТЗ «Toyota Land Cruser 200», д/н [NUMBER] становить 25000,00 грн.(а.с.17,18). У відповідності до ст. 933 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, що також передбачено ст. 27 Закону України «Про страхування» У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В судовому засіданні, що 04.02.2016 року позивачем сплачене страхове відшкодування за договором страхування, про що свідчить платіжне доручення (а.с.19), а тому до позивача перейшло право вимоги, яке ПАТ «СГ «ТАС»» має до [PERSON] 21 лютого 2017 року, в порядку досудового врегулювання спору, позивачем направлено відповідачу вимогу про погашення регресної заборгованості (а.с.20), останнім така вимога не була задоволена. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25000,00 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн. (а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: approved