Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

05 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Волноваського ВУ ВКГ КП «Компанія Вода Донбасу» про визнання трудового договору від 12.01.1999 року укладеним на нормах трудового законодавства України та зобовязання відповідача виконати певні дії, а саме: оформити належним чином наказ про прийом його на роботу з 12.01.1999 р. та видати йому копію цього наказу, внести до його трудової книжки всі відповідні записи, видати довідку про його роботу на підприємстві із зазначенням його спеціальності (посади), часу роботи, розміру заробітної плати. У березні 2013 року він звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про роботу на підприємстві, яку йому не видали та 27.03.2013 надали відповідь, що між ними був укладений договір цивільно-правового характеру. З відповіддю він не згоден, т.я. укладений 12.01.1999 р. договір має всі ознаки трудового: він був оформлений згідно КЗпП України, був застрахованим, підприємство сплачувало обов'язкові внески та податки та інше. Тому просив суд визнати укладений 12.01.1999р. письмовий трудовий договір безстроковим трудовим договором, укладеним на невизначений строк; поновити його на роботі, зобов'язати відповідача оформити наказ про прийом на роботу інспектором по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими з 12.01.1999 року, видати йому копію наказу, внести записи в трудову книжку та видати довідку про роботу на підприємстві із зазначенням його спеціальності (посади), часу роботи, розміру заробітної плати, стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за період з лютого 1999 року в сумі 93025грн, грошову компенсацію: за не використані дні щорічної відпустки у розмірі 9264грн.; за всі інші премії, заохочування, винагороди, виплати; за втрату частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 220458грн., а також моральну шкоду в. умі 6090грн., судові витрати в сумі 2708,64грн. та покласти матеріальну відповідальність на службову особу, винну в незаконному його звільненні. 11 квітня 2013 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області було відкрито провадження по цивільній справі за даним позовом. 30 квітня 2013 року позивач надав доповнення до позовної заяви та просив також стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі. У 2015 році позивач також надав доповнення та зміни до позовної заяви, та просив розглядати саме позов у редакції від 02.06.2015 року (т.3 а.с. 200). У своїй позовній заяві [PERSON] просив зобовязати відповідача по справі [PERSON] ВУВКЕ КП « Компанія « Вода Донбасу » виконати певні дії, а саме: Видати йому, належно оформлену довідку про його роботу на підприємстві, із зазначенням в ній, в тому числі: його спеціальності (посади ), часу роботи, розміру заробітної плати, його ідентифікаційного номеру, номеру його страхового свідоцтва. Оформити належним чином наказ (розпорядження, рішення) про прийом його на роботу за спеціальністю Інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими, з дня укладення трудового договору, а саме з12 січня1999 року. Видати йому належно оформлену копію наказу (розпорядження, рішення) про прийом його на роботу за спеціальністю Інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими з 12 січня 1999 р.. Видати йому належно оформлену копію наказу (розпорядження, рішення тощо) про його звільнення з роботи (або про розірвання з ним трудових відносин). Внести в його трудову книжку усі відповідні законні записи (в т.ч. і про прийом його на роботу; про реорганізацію та/або про перейменування підприємства; звільнення тощо ). Виконати відповідні дії (реєстрацію, звіти, та інше ) стосовно його, як працівника, й сплатити стосовно нього, як працівника, за період з січня 1999 року і по 2015 рік, - в усі відповідні державні органи (Пенсійний Фонд, Фонди соціального страхування, Центр зайнятості, Управління Статистики, та інші) - у повному обсязі всі обовязкові внески державного соціального страхування, а також інші платежі, та податки. Визнати протиправним, незаконним його звільнення з роботи у відповідача [PERSON] ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», або розірвання зі ним трудових відносин, і таким, яке проведено без законної підстави і з порушеннями установленого законодавством порядку. Визнати протиправним, незаконним наказ (розпорядження, рішення ) про його звільнення з роботи, або про розірвання з ним трудових відносин, і таким який офор\-млений без законної підстави і з порушеннями установленого законодавством порядку. Скасувати наказ (розпорядження, рішення ) про його звільнення з роботи, або про розірвання з ним трудових відносин. Поновити його на колишній роботі (посаді), яку він займав до звільнення, або розірвання з ним трудових відносин. Стягнути на його користь ( зобовязати виплатити йому ), на розсуд суду - солідарно з обох співвідповідачів по справі, або тільки з одного відповідача [PERSON] ВУВКЕ КП «Компанія «Вода Донбасу», провівши законну індексацію грошових сум, і згідно КЗпПУ : 1.Всю законну суму вихідної допомоги при звільненні / що передбачено ст. 44 /. 2. Грошову компенсацію за усі не використані ним дні щорічної відпустки (щорічних відпусток ) / що передбачено ст. 83 /. 3.Всі грошові суми, що належать йому ( у т.ч. по Колективному Договору, і заборгованість по виплаті заробітної плати з лютого 1999 р. тощо ), які встановляться судом / ст. 116/. 4.3а затримку розрахунку при звільненні,- середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, згідно методики розрахунку і на день розрахунку / ст. 117/. 5.Середній заробіток за весь час вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника, вирахуваного згідно методики розрахунку і на день розрахунку; 6.Середній заробіток за затримку видачі його трудової книжки за весь час вимушеного прогулу, вирахуваного згідно методики і на день розрахунку ст. 155 . 7.Згідно ст.ст. 237, 265 КЗпПУ, ст.ст. 41, 165 - 1, 165 -3, 186 -3, 186-6. 188 -23. 204, 212 -3 КУпАП, ст. 24 З.У. « Про оплату праці », ст.ст. 172, 173, 175, 190. 192. 364 - 367 Кримінального кодексу України - покласти матеріальну відповідальність на службову особу, винну в незаконному його звільненні; а також ініціювати притяг\-нення до адміністративної, дисциплінарної та кримінальної відповідальності всіх інших винних в порушенні законодавства про працю, його прав, їхніх обовязків, а також згідно ст. 211 ЦПКУ постановити окрему ухвалу й направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення встановлених судом порушень закону. Визнати укладений 12 січня 1999 року письмовий трудовий договір між [PERSON] райводоканалом та ним [PERSON] - таким, що: -Укладений на нормах Кодексу Законів про Працю України, та має всі ознаки трудового договору. - Є безстроковим трудовим договором, укладеним на невизначений строк і діючим. Стягнути на його користь (зобовязати виплатити), на розсуд суду - солідарно з обох співвідповідачів по справі, або тільки з одного відповідача [PERSON] ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», провівши індексацію : 1. Всю суму заборгованості по виплаті заробітної плати за період з лютого 1999 року, загальний розмір якої встановиться остаточно судом під час розгляду справи, і згідно розрахунку, яка вже становить 114 (сто чотирнадцять) тисяч 939 гривень 00 копійок. 2.Грошову компенсацію за невикористані мною дні щорічної відпустки (щорічних відпусток )- за період з 1999 р. і по 2015 р., яка встановиться остаточно судом під час роз\-гляду справи, і яка вже станом на 2015 рік становить 10 тисяч 482 гривні 00 копійок. 3.Грошову компенсацію за усі інші премії, заохочування, винагороди, виплати тощо, пе\-редбачені Колективним Договором ( колективними договорами ) відповідача Волновась\-ке ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» - за період з 1999 року і по 2015 рік, включно. 4.Грошову компенсацію за втрату частини заробітної плати у звязку з несвоєчасною її виплатою; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який по його підрахунках вже становить 242 ( двісті сорок дві ) тисячі 382 грн. 00 коп. Стягнути на його користь компенсацію за завдану йому моральну шкоду у сумі 6090 грн. , з кожного відповідача по справі. Стягнути на його користь (зобовязати виплатити), на розсуд суду - солідарно з обох співвідповідачів, або тільки з відповідача [PERSON] ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» - Компенсацію всіх його витрат, в т.ч. судових, які встановляться під час розгляду справи, але не менше 5 ( пять) тисяч 478 гривень 04 коп. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та настоював на їх задоволенні. Представник відповідача, третя особа та його представник протии вимог позивача заперечували та просили відмовити у повному обсязі. Вказували, що між підприємством та позивачем [PERSON] було укладено цивільно правовий договір. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, заслухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 12 січня 1999 р., між позивачем та [PERSON] райводоканалом укладено письмовий трудовий договір, який був підписаний, з однієї сторони - начальником підприємства [PERSON] і головним бухгалтером підприємства [PERSON], а відповідно з другої сторони позивачем [PERSON], та закріплений печаткою Волноваського райводоканалу. Згідно цього письмового трудового договору позивач [PERSON] прийняв на себе зобо\-вязання виконувати функцію інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими, а роботодавець зобовязувався надати йому необхідні умови ви\-конання його обовязків, згідно до вимог КЗпП України, виплачувати заробітну плату, заохочува\-ти тощо. Сторони домовились, що ВУВКГ зобовязане виплачувати позивачу заробітну плату в розмірі 200 грн на місяць, а у січні 1999 року - 150 грн. Згідно з довідкою про виплату сум за угодою від 12 січня 1999 року виплата сум за даною угодою склала 260 грн, які позивачем отримані. 09 лютого 1999 року [PERSON] надіслав начальнику Волноваського водоканалу повідомлення, в якому просив зупинити дію трудового договору від 12.01.1999 року (а.с.200, т.1). 11 лютого 1999 року начальник Волноваського райводоканалу [PERSON] у відповідь на звернення [PERSON] повідомив останнього про припинення договірних відносин між сторонами у звязку із відсутністю обсягу робіт та запропонував отримати залишок грошових коштів за договором (а.с. 139, т. 2). Судом також встановлено, що вже у березні 1999 року зарплата позивачу не нараховувалася взагалі. Позивач наполягає, що між ним та відповідачем укладено безстроковий трудовий договір. Позовну заяву подав 04.04.2013 р. .Про невиплату йому заборгованості у розмірі 253 грн. 00 коп. він довідався 23.06.2010 р., коли по пошті отримав відповідь № 05-К-0873/33-07 від 16.06.2010 р. від начальника інс\-пекції - головного державного інспектора праці Донецької області [PERSON], в якій во\-на вказувала у т.ч. і про вищевказану невиплату ( а.с. 25 Том 1 ). Позов подав поштою, тобто на протязі тижня після отримання відповіді, після вихідних, неробочих днів пошти, а саме вже 04.04.2013 р. (а. с. 1-10, 26, 87-90 Том 1 ). Представник відповідача, та третя особа стверджують, що укладений між сторонами договір був цивільно - правовим, оскільки після 09 лютого 1999 року правовідносини між сторонами не поновлювалися, заяву про прийом на роботу [PERSON] не писав, трудову книжку підприємству не давав, згідно з книгою обліку руху трудових книжок Волноваського райводоканалу за період з 1997 року до 1999 року в ній відсутні будь-які записи про [PERSON], про прийом його на роботу та одержання трудової книжки (а.с. 255-230 т. 1), понад 10 років [PERSON] за захистом своїх прав до суду або інших інстанцій не звертався. Згідно показань свідків, [PERSON] та [PERSON] запис у книзі реєстрації трудових книжок Волноваського райводоканалу не робилася, особистої справи або картки на робітника [PERSON] не заводилися, він не проходив обовязкового медичного огляду для робітників, та не надавав у відділ кадрів райводоканалу інші, необхідні для оформлення робітника на роботу документи, та взагалі зарплатня [PERSON], починаючи з березня 1999 року, не нараховувалася, та у штатному розкладі підприємства посада інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими взагалі відсутня, у тому числі з 1999 року, що підтверджується документально, взагалі наказом №37 від 26 лютого 1999 року про затвердження штатного розкладу на 1999 рік та скорочення штатів. ( т. 1 а.с. 231) Відповідно відсутні будь - які накази про прийом або звільнення позивача з вказаної посади інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими. Також, судом зясовано, що третя особа [PERSON] на момент укладання ним трудового договору з [PERSON] 12.01. 1999 року, мав право на прийом та звільнення працівників підприємства, про що ним було надано розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації №214 р від 14.04.1997 року про реорганізацію Волноваського районного комбінату комунальних підприємств. Згідно рішення Донецької обласної ради №4/3-66 від 03.09.2002 року [PERSON] райводоканал було реорганізовано шляхом приєднання до обласного колективного підприємства «Донецькоблводоканал» в якості структурного підрозділу, та перейменовано у [PERSON] виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства. Згідно рішення Донецької обласної ради від 14.09.2007 №5/11-322 діяльність комунального підприємства «Донецькоблводоканал» припинено шляхом приєднання до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», що є його правонаступником. Кодексом законів про працю України надано визначення трудового договору як угоди між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Сторонами трудового договору є працівник та власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Між тим трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Як вбачається із змісту укладеного 12 січня 1999 року «трудового договору», працівник [PERSON] прийняв на себе виконання обовязків інспектора з контролю виконання доручень керівника підприємства підлеглими, а роботодавець прийняв на себе обовязки, зокрема, створити працівнику умови, що необхідні для виконання його обовязків, відповідно до КЗпП України, сплачувати заробітну плату в розмірі 200 грн на місяць. Відповідно до змісту розділу 4 договору останній набирає чинності з дня його підписання та діє до його розірвання (безстроковий договір) на підставі КЗпП України або шляхом письмового повідомлення однією із сторін іншої про намір розірвати договір (без зазначення причин) не менш ніж за один місяш розірвання. Судом установлено, що за зазначеною угодою від 12 січня 1999 року, виплата сум склала 260 грн. з яких відрахування до Пенсійного фонду склали - 5 грн 20 коп., прибутковий податок - 52 грн,, відрахування до Центру зайнятості - 1 грн ЗО коп. (а.с. 47-50 т. 2) Тому суд, виходячи зі змісту укладеного сторонами договору, обставин фактичного допуску працівника до виконуваної роботи, враховуючи, що базою для нарахування сум внесків до страхових соціальних фондів є саме заробітна плата, що нараховується (виплачується) в межах трудового договору, наявність таких відрахувань в структурі отриманої позивачем оплати, робить висновок про трудові відносини між сторонами на підставі норм КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, з наступного. Відповідно до ст.. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Матеріалами справи визначено, що у ході судового розгляду у судовому засіданні відповідач надав позивачу довідку встановленого зразка про виплату сум за угодою від 12.01.1999 року, яку позивач відмовився отримати, запросивши та отримавши її фотокопію. (т.1 а.с.137) Зам таких умов суд не вбачає перешкод з боку відповідача у видачі позивачу довідки про роботу на підприємстві [PERSON] рай водоканал, оформленої, відповідно до ст.. 49 КЗпП України. А тому вказана вимога задоволенню не підлягає у звязку з її безпідставністю. Трудові правовідносини між [PERSON] райводоканалом та [PERSON] виникли 12 січня 1999 року. 09 лютого 1999 року [PERSON] надав начальнику Волноваського райводоканалу повідомлення, в якому просив зупинити дію трудового договору 12.01.1999 року 11 лютого 1999 року начальник Волноваського райводоканалу [PERSON] у відповідь на звернення [PERSON] повідомив останнього про припинення договірних відносин між сторонами у звязку із відсутністю обсягу робіт та запропонував отримати залишок грошових коштів за договором (а.с. 139, т. 2). Суд вважає, що позивач дізнався або повинен був дізнатися про припинення трудових відносин відповідачем та можливе порушення його трудових прав передбачених КЗпП України, Законами України «Про оплату праці », « Про відпустки », « Про охорону праці », та іншими відповідними законодавчими актами, тому визначається розглядати справу відповідно з діючим законодавством на момент початку та визначених трудових правовідносин між сторонами, тобто на 11 лютого 1999 року. Згідно ст.. 233 КЗпП України, яка діяла у редакції до набрання чинності Законом України від 11.07.2001 року по внесення змін до Кодексу законів про працю України, що набрав чинності з 02.08.2001 року, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в тримісячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. На час виникнення правовідносин між сторонами застосування строку позовної давності було обовязковим для суду. Відповідно до ст.. 75 ЦК України (в редакції 1963 року) позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Статтею 80 ЦК України (в редакції 1963 року) вказано, що закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Ухвалою Верховного Суду України від 27.10.2005 року, вказується якщо особа, яку звільнено з підприємства до 01.08.2001 року, тобто до набрання чинності змін до статті 233 КЗпП України, внесених Законом України від 11.07.2001 року №2620-ІІІ «Про внесення змін в Кодекс законів про працю України», про зняття обмежень в строках для звернення до суду у разі порушення власником або уповноваженою ним органом законодавства про оплату праці, звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, вихідного пособія, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, то у випадку відсутності поважних причин для відновлення трьохмісячного строку для звернення до суду суд повинен застосувати ст.. 233 КЗпП України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та відмовити у задоволенні позову саме з цих причин. Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві вказував, що довідався про порушення його трудових прав невиплату заборгованості у розмірі 253 грн.00 коп., тільки 23.06.2010 року з відповіді інспектора праці Донецької області [PERSON] (а.с.25 т.1). Тією ж відповіддю інспектора праці Донецької області [PERSON], позивачу нагадується, що у звязку з тим, що ним не було надано трудову книжку та диплом про освіту, трудові відносини з ним не було розпочато (укладено), до роботи він не був допущений. Також у відповіді інспектора праці Донецької області [PERSON] вказувалося, що в ході перевірки, наказ про прийом та звільнення його не був наданий, інших документів, які підтверджують виплати йому заробітної плати протягом часу з 1999 року не надано, згідно книги обліку трудових книжок його трудова книжка не була взята до обліку. Під час розгляду звернення у ТДПІ позивачем [PERSON] не було надано документального підтвердження, що в подальшому (починаючи з січня 1999 року) ним виконувалися обовязки працівника за трудовим договором. З огляду на вищевказане, не підлягають задоволенню вимоги позивача [PERSON] у звязку з пропуском ним строку позовної давності , а саме: Оформити належним чином наказ (розпорядження, рішення) про прийом його на роботу за спеціальністю Інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими, з дня укладення трудового договору, а саме з 12 січня1999 року. Видати йому належно оформлену копію наказу (розпорядження, рішення) про прийом його на роботу за спеціальністю Інспектора по контролю за виконанням доручень керівника підприємства підлеглими з 12 січня 1999 р.. Видати йому належно оформлену копію наказу (розпорядження, рішення тощо ) про його звільнення з роботи (або про розірвання з ним трудових відносин). Внести в його трудову книжку усі відповідні законні записи (в т.ч. і про прийом його на роботу; про реорганізацію та/або про перейменування підприємства; звільнення тощо ). Виконати відповідні дії (реєстрацію, звіти, та інше ) стосовно його, як працівника, й сплатити стосовно нього, як працівника, за період з січня 1999 року і по 2015 рік, - в усі відповідні державні органи (Пенсійний Фонд, Фонди соціального страхування, Центр зайнятості, Управління Статистики, та інші) - у повному обсязі всі обовязкові внески державного соціального страхування, а також інші платежі, та податки. Визнати протиправним, незаконним його звільнення з роботи у відповідача [PERSON] ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», або розірвання зі ним трудових відносин, і таким, яке проведено без законної підстави і з порушеннями установленого законодавством порядку. Визнати протиправним, незаконним наказ (розпорядження, рішення ) про його звільнення з роботи, або про розірвання з ним трудових відносин, і таким який офор\-млений без законної підстави і з порушеннями установленого законодавством порядку. Скасувати наказ (розпорядження, рішення ) про його звільнення з роботи, або про розірвання з ним трудових відносин. Поновити його на колишній роботі (посаді), яку він займав до звільнення, або розірвання з ним трудових відносин. СтЯгнути на його користь ( зобовязати виплатити йому ), на розсуд суду - солідарно з обох співвідповідачів по справі, або тільки з одного відповідача [PERSON] ВУВКЕ КП «Компанія «Вода Донбасу», провівши законну індексацію грошових сум, і згідно КЗпПУ : 1.Всю законну суму вихідної допомоги при звільненні / що передбачено ст. 44 /. 2. Грошову компенсацію за усі не використані ним дні щорічної відпустки ( щорічних відпусток ) / що передбачено ст. 83 /. 3.Всі грошові суми, що належать йому ( у т.ч. по Колективному Договору, і заборгованість по виплаті заробітної плати з лютого 1999 р. тощо ), які встановляться судом / ст. 116/. 4.3а затримку розрахунку при звільненні,- середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, згідно методики розрахунку і на день розрахунку / ст. 117/. 5.Середній заробіток за весь час вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника, вирахуваного згідно методики розрахунку і на день розрахунку; 6.Середній заробіток за затримку видачі його трудової книжки за весь час вимушеного прогулу, вирахуваного згідно методики і на день розрахунку ст. 155 . У задоволенні вимоги позивача за № 7. у якій він вимагає покласти матеріальну відповідальність на службову особу, винну в незаконному його звільненні; а також ініціювати притяг\-нення до адміністративної, дисциплінарної та кримінальної відповідальності всіх інших винних в порушенні законодавства про працю, його прав, їхніх обовязків, а також згідно ст. 211 ЦПКУ постановити окрему ухвалу й направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення встановлених судом порушень закону, слід відмовити за відсутністю підстав, оскільки вимоги які передують вказаній процесуальній дії судом не розглядалися. Вимога позивача визнати укладений 12 січня 1999 року письмовий трудовий договір між [PERSON] райводоканалом та ним [PERSON] - таким, що: -Укладений на нормах Кодексу Законів про Працю України, та має всі ознаки трудового договору. - Є безстроковим трудовим договором, укладеним на невизначений строк і діючим, судом розглянуто у початку мотивувальної частини, однак задоволенню не підлягає, оскільки суд дав своє тлумачення цього договору, однак вважає, що вказаний факт вже встановлено рішеннями інших судів, на які посилається сам позивач. (т.1 а.с. 19-24) Вимогу про визнання договіру від 12 січня 1999 року між [PERSON] райводоканалом та ним [PERSON] діючим та безстроковим суд залишає без задоволення за пропуском строку позовної давності. Також за пропуском строків позовної давнини слід відмовити у задоволенні наступних вимог позивача: стягнути на його користь (зобовязати виплатити), на розсуд суду - солідарно з обох співвідповідачів по справі, або тільки з одного відповідача [PERSON] ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу», провівши індексацію : 2. Всю суму заборгованості по виплаті заробітної плати за період з лютого 1999 року, загальний розмір якої встановиться остаточно судом під час розгляду справи, і згідно розрахунку, яка вже становить 114 (сто чотирнадцять) тисяч 939 гривень 00 копійок. 5.Грошову компенсацію за невикористані мною дні щорічної відпустки (щорічних відпусток )- за період з 1999 р. і по 2015 р., яка встановиться остаточно судом під час роз\-гляду справи, і яка вже станом на 2015 рік становить 10 тисяч 482 гривні 00 копійок. 6.Грошову компенсацію за усі інші премії, заохочування, винагороди, виплати тощо, пе\-редбачені Колективним Договором ( колективними договорами ) відповідача Волновась\-ке ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» - за період з 1999 року і по 2015 рік, включно. 7.Грошову компенсацію за втрату частини заробітної плати у звязку з несвоєчасною її виплатою; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який по його підрахунках вже становить 242 ( двісті сорок дві ) тисячі 382 грн. 00 коп. У задоволенні вимоги позивача про стягнення на його користь компенсації за завдану йому моральну шкоду у сумі 6090 грн. , з кожного відповідача по справі, слід відмовити за безпідставністю, оскільки стаття 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди діє з 13.01.2000 року. У задоволенні вимоги позивача про стягнення на його користь (зобовязати виплатити), на розсуд суду - солідарно з обох співвідповідачів, або тільки з відповідача [PERSON] ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» - Компенсацію всіх його витрат, в т.ч. судових, які встановляться під час розгляду справи, але не менше 6 (шести) тисяч 642 гривень 45 коп. задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд присуджує судові витрати тільки стороні на користь якої ухвалено рішення. На підставі наведеного, КЗпП України, Законів України «Про внесення змін та доповнень до Кодексу законів про працю України» від 24.12.1999 року, 11.07.2001 року, ст..ст. 75, 80 ЦК України (ред..1963), ухвали Верховного Суду України від27.10.2005 року,

Outcome: approved