Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

06 січня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ЗАТ «Альфа-Банк», яке в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк», та [PERSON] 29 травня 2008 року був укладений кредитний договір № 490072956, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12 207,63 доларів США. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідач-1 не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 14.12.2015 року прострочена заборгованість відповідача-1 перед позивачем за кредитом становить 6 425,56 доларів США, за відсотками - 1230,24 долари США. В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 490072956-П. Крім того, в якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 490072956-П. Відповідно до вказаних договорів поруки відповідач-2 та відповідач-3 відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за кредитним договором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 7655,80 доларів США, а саме: за кредитом - 6 425,56 доларів США, за відсотками - 1230,24 долари США. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між між ЗАТ «Альфа-Банк», яке в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк», та [PERSON] 29 травня 2008 року був укладений кредитний договір № 490072956, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12 207,63 доларів США, номінальна процентна ставка - 11,25% річних, дата остаточного повернення кредиту - 29.05.2014 року. Відповідно до п.1.1.3.1 договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,40% річних, номінальна процентна ставка - 11,25% річних, дата остаточного повернення кредиту - 29.05.2014 року. Платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до Договору та його невід'ємною частиною. 26 березня 2009 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 490072956 від 29.05.2008 року, згідно з яким змінено п.2.3 розділу 1 Базові умови кредитного договору та викладено його в наступній редакції: «Дата остаточного повернення кредиту - 29 травня 2018 року». Також викладено Додаток № 1 до кредитного договору в новій редакції. В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 490072956-П від 29.05.2008 року. Крім того, в якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 490072956-П від 26.03.2009 року. Відповідно до вказаних договорів поруки відповідач-2 та відповідач-3 відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за кредитним договором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник (п. 3.1 договорів поруки). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач надав відповідачу-1 грошові кошти, у розмірі, обумовленому кредитним договором, що підтверджується заявою на видачу готівки від 29.05.2008 року. Проте взяті на себе зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені договором терміни. Станом на 14.12.2015 року прострочена заборгованість відповідача-1 перед позивачем за кредитом становить 6 425,56 доларів США, за відсотками - 1230,24 долари США. Розмір боргу [PERSON] перед позивачем підтверджується Розрахунком заборгованості за договором № 490072956 від 29.05.2008 року. Відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved