Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

05.01.2015 року позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору від 15.02.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, не сплачував кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим станом на 18.11.2013 року виникла заборгованість в розмірі 15539,39 грн, з них: заборгованість за кредитом - 4000 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 6578,66 грн, заборгованість по комісії - 3744,57 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірах 500 грн (фіксована частина) та 716,16 грн (процентна складова). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 15539,39 грн та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову та просив застосувати строк позовної давності, оскільки згідно графіку розрахунків заборгованості за договором він повинен був сплатити її до 03.03.2009 року. При цьому кредитний договір не переукладався та кредитна картка не перевипускалася. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 15.02.2007 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до нього [PERSON] отримав кредит в розмірі 4000 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. Однак, ні представником позивача, ні відповідачем не було надано для огляду платіжну картку, в зв'язку з чим неможливо встановити на який строк вона була видана. При цьому, п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк. Згідно довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 26.08.2015 року, яка надана на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2015 року, за кредитним договором від 15.02.2007 року видана картка № 4627085034820502, що має термін дії до 28.02.2007 року, перевипуску картки не було. Судом також встановлено, що згідно графіку розрахунків заборгованості за договором відповідач повинен був її сплатити до 03.03.2009 року. Таким чином, заборгованість за грошовими зобов'язаннями виникла з 03.03.2009 року, а банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише в січні 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). В постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-134цс14), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Також в правовій позиції Верховного Суду України № 134цс14 зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ст.. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором від 15.02.2007 року право позивача було порушено з 03.03.2009 року, однак останній звернувся до суду з даним позовом в січні 2015 року, тобто більш ніж через три роки. Представником позивача в судовому засіданні не було надано жодних пояснень щодо поважності пропуску строку для звернення до суду за захистом порушеного права. За таких обставин, суд вважає, що позивач пропустив передбачений законом строк для звернення до суду за захистом порушеного права, підстав вважати, що він пропущений з поважних причин немає, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed