Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

06.09.2017 позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.01.2006 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружніх відносин в народилося троє дітей, які на даний час проживають з нею. [PERSON] залишив сімю та не цікавиться життям дітей. За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу вони набули у власність квартиру по вул..Вербицького, 13/55 у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області. Так як на її утриманні залишилось троє малолітніх дітей, яких вона сама доглядає, виховує та забезпечує, а відповідач належним чином не допомагає та не інтересується їх життям, просить визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю, поділити спільне майно подружжя та, відступивши від принципу рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири, а за [PERSON] право власності на ? частину квартири. Ухвалою судді від 07.09.2017 у клопотанні позивача про звільнення від сплати судвоого збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 27.09.2017 в даній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 06.12.2017. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідача, востаннє 13.09.2018 за клопотанням відповідача про ознайомлення з матеріалами справи. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. 24.10.2018 після початку судового розгляду відповідач [PERSON] заявив усне клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] Враховуючи те, що клопотання відповідач заявив поза межами процесуальних строків, визначених ч.3 ст.91 ЦПК України, обгрунтування поважності причин не подання такого клопотання у встановлені строки не вказав, тому в задоволенні такого судом відмовлено. Будь-яких інших клопотань, повязаних з розглядом справи, сторони не заявляли. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та ствердив, що квартира належить йому на праві приватної власності. Дане нерухоме майно придбав за кошти, які йому дала рідна сестра [PERSON]. Ствердив, що будь-яких підтверджуючих документів не має. Просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, обєктивно оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 21.01.2006 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії і-СГ №028133. ( а.с.3) В період шлюбу в сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. (а.с.8-10) [PERSON] є власником квартири , що знаходиться в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області по вул.Вербицького, 13/55, яку набув за договором купівлі-продажу від 25.09.2014, що стверджується відповідним договором та витягом з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень. Таким чином судом встановлено, що спірна квартира придбана у період перебування сторін у шлюбі. \~ Згідно з ст.60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Під час розгляду справи [PERSON] не довів обставин, що спростовують презумпцію спільності майна подружжя, а тому суд вважає, що на спірну квартиру поширюється правовий режим спільного сумісного майна подружжя. Відповідно до частини першої статті 69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 70\~СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного державним виконавцем Яворівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області [PERSON], [PERSON] сплачує аліменти на утримання дітей на підставі рішення суду в розмірі ? частини із всіх видів заробітку щомісячно з 21.06.2017. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 24.05.2018 становить 10000 грн та виникла в період часу з червня 2017 року по листопад 2017 року. З грудня 2017 року по квітень 2018 року заборгованості по сплаті аліментів немає. Позивачем [PERSON] не доведено, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей, сам факт проживання малолітніх дітей з нею та наявність заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 10000 гривень, не є обставинами за яких суд може відступити від рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частково до задоволення, а тому квартиру, що знаходиться в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області по вул.Вербицького, 13/55, слід визнати спільним сумісним майном подружжя та поділити майно подружжя, визнавши за [PERSON]М, та [PERSON] право власності по 1/2 частині квартири по вул.Вербицького, 13/55 у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути 1008, 21 грн, сплаченого судового збору.

Outcome: partial