Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

06.04.2018 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власницею 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серія: ГП-10 від 01.02.2000 року виданий Пологівською товарною біржею «Агроном-інвест» посвідченого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу у Запорізькій області Демченко Т. М.. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.09.2014 року за нею зареєстровано 1/2 частка права особистої власності на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу на частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Інша частка квартири належить [PERSON] на підставі договору про припинення права на утримання взамін набутого права власності на частину квартири від 12.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т. М., зареєстрованого в реєстрі № 1997. Згідно з Витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2014 року за [PERSON] зареєстровано 1/2 частку права особистої власності на підставі вищевказаного договору про припинення права власності на утримання взамін набуття права власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області управління «Центр надання адміністративних послуг» від 23.02.2018 року за № 11-11/527 зареєстрованими за адресою: [ADDRESS], є: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої депутатом Гуляйпільської об'єднаної територіальної громади Коростильовим Ю.Д. від 26.02.2018 року за № 055 в тім, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає з 2012 року. 13.03.2018 року направила відповідачу лист з проханням в добровільному порядку знатися з реєстрації за місцем її проживання. Відповідач вказаний лист отримав 15.03.2018 року, однак жодним чином не відреагував. Прохає позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити. Визнати [PERSON], [INFO], податковий номер № [NUMBER], громадянина України, таким, що втратив право користування у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. 05.06.2018 року через канцелярію суду подала заяву, в якій прохала розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 37). Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 05.06.2018 року через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував, прохав розглядати справу без його участі (а.с. 38). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини Згідно копії договору купівлі-продажу від 01.02.2000 року продавці-члени Пологівської товарної біржі «Агропром-Інвест» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а покупці [PERSON], [PERSON], купили двокімнатну приватизовану квартиру [ADDRESS], яка складається з: кімната № 1 - 13,7 кв.м., кімната № 2 - 12,6 кв.м., кухня - 5,0 кв.м., вбиральня - 2,8 кв.м,коридор - 6,6 кв.м, кладова - 1,2 кв.м, загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м., корисною площею 41,9 кв.м., дійсна вартість якої складала 4212 грн., продаж вчинено за 2000 грн. (а. с. 15). Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 20.11.1995 року, гр. [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.02.2000 року (а.с.6-8). Відповідно до копії договору про припинення права на утримання взамін набуття права власності на частину квартири серії: НАВ 514461 від 12.09.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М., між [PERSON] та [PERSON], законним представником [PERSON], укладено договір, згідно якого платник аліментів [PERSON] з метою припинення обов'язку по сплаті аліментів на користь неповнолітнього сина [PERSON] передає у власність сину належну йому на праві приватної власності 1/2 частину квартири під номером [ADDRESS], квартиру, яка складається з: кімната № 1 - 13,7 кв.м., кімната № 2 - 12,6 кв.м., кухня - 5,0 кв.м., вбиральня - 2,8 кв.м, коридор - 6,6 кв.м, кладова - 1,2 кв.м, загальна площа 42,8 кв.м., житлова площа 26,3 кв.м. За даними Звіту в стислій формі № СК140605-003 про оцінку майна виданого ТОВ «Український центр експертної оцінки майна» від 05 червня 2014 року, оціночна вартість вищевказаної частини квартири становить 70 110,50 грн. (сімдесят тисяч сто десять) гривень, 50 коп.. [PERSON], як законний представник [PERSON], прийняла вищезазначену 1/2 частину квартири від платника аліментів [PERSON], з метою припинення обов'язку по сплаті аліментів (а. с. 12-13). Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії: ЕЕК № 858486 від 03.09.2014 року сформованого державним реєстратором прав на нерухоме майно Бабаком Д. Г, право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: ГН-10, виданий 01.02.2000 року, видавник: Пологівська товарна біржа «Агропром-Інвест», зареєстровано за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER] виданий 20.11.1995 року, видавник: Гуляйпільський РВ УМВС України Запорізької області (а. с. 16). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії: І-АР № 797154 від 12.09.2014 року сформованого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області, право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору про припинення права на утримання взамін набуття права власності на частку квартири, серія та номер: 1997 виданий 12.09.2014 року видавник: ПН Демченко Т. М. Гуляйпільського РНО, зареєстровано за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], свідоцтво про народження, серія та номер: [NUMBER] виданий 23.01.2004 року, видавник: відділ реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського РУЮ Запорізької області (а. с. 14). Відповідно до довідки № 11-11/527 від 23.02.2018 року виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області, про склад сім'ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS], є зареєстрованими громадяни: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Згідно довідки № 055 від 26.02.2018 року виданої депутатом Гуляйпільської об'єднаної територіальної громади Коростильовим Д. Ю., про те, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрована та проживає [PERSON]. За вказаною адресою також зареєстрований, але фактично не проживає з 2012 року [PERSON] (а. с. 17). 13.03.2018 року [PERSON] направлено лист [PERSON] з проханням звернутися до Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області щодо зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS], так як він там не мешкає з 2012 року (а. с. 20). Відповідно до довідки № 191 від 16.04.2018 року виданої Полтавською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], не зареєстрований і не проживає за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрована і мешкає його мати - [PERSON]. Місце перебування [PERSON] невідоме (а.с 24). Згідно довідки № 160/11-11 від 17.04.2018 року виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, повідомлено, що згідно відомостей адресної картотеки [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Згідно відомостей реєстру територіальної громади, дані відомості на особу присутні, але реєстратором не підписані, тому можуть мати недостовірні відомості. В управлінні «ЦНАП» Єдиний демографічний реєстр відсутній (а.с. 26). Відповідно до довідки Обласного адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області вх. № 2013/18-вх від 24.04.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с.30). Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно статті 346 ЦК України право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Об'єктом права власності може бути згідно ст. ст. 379, 382 ЦК України, зокрема квартира. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до ч. 1 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, та правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку втрата права користування житловим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на це приміщення (ст.346 ЦК), хоча деякі суди до зазначених правовідносин безпідставно застосовують положення ст.72 ЖК. У разі виникнення спору між власником і членами його сім'ї суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-ІV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад рік, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, не є більше співвласником вказаної квартири, самостійно не знявся з реєстраційного обліку, що порушує права позивача, як користувача квартири, та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним приміщенням. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Outcome: approved