Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

05 лютого 2018 року до суду звернувся [PERSON] (надалі Позивач) з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працює головним державним інспектором відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області. 31 січня 2018 року йому було надано для ознайомлення наказ №23/к від 31 січня 2018 року начальника Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області Снісаря В.В. про його направлення, «в зв'язку з службовою необхідністю», для роботи у відділ нагляду у гірничорудній промисловості Криворізького гірничопромислового управління з 01 лютого 2018 року по 27 квітня 2018 року. З вказаним наказом Позивач не погоджується і вважає що він порушує законодавство України про працю і його права. Присутній в судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, надав на адресу суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює начальником нагляду гірничорудної промисловості Криворізького гірничого промислового управління Головного управління держпраці Дніпропетровської області. Також зазначив, що основне робоче місце не є підземна виробка, що вони постійно не знаходяться під землею. Перед тим, як спускатись у шахту проходять медичний огляд на стан сп'яніння, тиск та інше. Основний медичний огляд усі працівники проходять перед влаштуванням на роботу. Їх праця не пов'язана з фізичним навантаженням, йде конкретно інспектування, відвідування, перевірка вимог та правил, вони не виконують роботи по шахті, вони саме інспектують. Свідок зазначає, що вони - працівники його відділу, всі є державними інспекторами, а посадові інструкції розробляються для відділів, не особисто для людини, а для працівника відділу. У зв'язку з тим, що вони державні службовці, державні інспектори, то якщо є потреба, при наявності наказу, державний інспектор відділу нагляду у металургії машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами може виконувати роботу державного інспектора відділу нагляду у гірничорудній промисловості, оскільки вони здійснюють державний нагляд, зміст і направленість їхньої праці не змінюється. Суд, заслухавши учасників процесу, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до матеріалів справи, а саме трудової книжки, судом встановлено, що Позивач працює головним державним інспектором відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області (а.с.69). Згідно положень посадової інструкції Позивача - головний державний інспектор відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області за посадою є державним службовцем, який безпосередньо підпорядковується начальнику Відділу, або особам які виконують його обов'язки, призначається та звільняється з посади начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (а.с.5). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. Згідно ч.2 ст.1 вказаного Закон №889-VIII, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Частинами 2, 3 статті 5 Закону №889-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом. У частині другій ст.32 КЗпП законодавець надає право власникові без згоди працівника переміщати його в межах того ж підприємства, установи, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ, доручати роботу на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності і кваліфікації (посади), обумовлених трудовим договором. Заборонено тільки переміщати працівників на роботу, протипоказану їм за станом здоров'я. Таким чином, відповідно до частини другої ст.32 КЗпП виходить, що визначення в трудовому договорі конкретного робочого місця, структурного підрозділу, механізму, агрегату не має ніякого юридичного значення. Власникові дається право таких умов трудового договору не додержувати. Такий висновок неминуче виходить з тексту ст.32 КЗпП. Регулюючись вищевказаними нормами, за підписом начальника головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровської області Снісар В.В. видано Наказ «Про направлення» №23-к від 31 січня 2018 року Позивача, для роботи у відділ нагляду у гірничорудній промисловості Криворізького гірничопромислового управління з 01 лютого 2018 року по 27 квітня 2018 року (а.с.4). Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. З матеріалів справи встановлено, що підставою для видання наказу стала службова записка начальника Криворізького гірничопромислового управління [PERSON] відповідно до якої виникла службова необхідність підвищення ефективності та якості державного нагляду при здійсненні планових та позапланових перевірок в частині додержання суб'єктами господарювання гірничорудної галузі вимог нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки під час експлуатації електричного устаткування в підземних умовах та незайнятістю вакантної посади головного державного інспектору відділі нагляду у гірничорудній промисловості пропонує перевести до вказаного відділу головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами [PERSON] строком на 03 (три) місяці до закінчення спеціальної перевірки переможця конкурсу на зайняття ваканьн6ої посади державної служби [PERSON] (а.с.29). Відповідно до посадової інструкції Позивача, його основним завданням є здійснення державного нагляду за додержанням вимог нормативно-правових актів з промислової безпеки та питань охорони праці на підприємствах, установах і організаціях зокрема, гірничодобувної промисловості та інших підприємствах піднаглядних Криворізькому гірничопромисловому управлінню Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (а.с.25-28). Таким чином, у посадовій інструкції головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління прямо зазначено, що завданням головного державного інспектора відділу нагляду у металургії, машинобудуванні, котлонагляді та за підйомними спорудами Криворізького гірничопромислового управління є здійснення державного нагляду за додержанням вимог нормативно-правових актів з промислової безпеки та питань охорони праці на підприємствах, установах і організаціях металургійного комплексу (за винятком виробництв з видобутку та збагачення рудних і нерудних копалин); машинобудівної галузі; підприємствах і об'єктах котлонагляду парові та водогрійні котли; посудини, що працюють під тиском; трубопроводи пари та гарячої води), підйомних споруд (вантажопідіймальні машини, ліфти, ескалатори, підвісні канатні дороги, будівельні підйомники), атракціонів підвищеної небезпеки; на підприємствах, які здійснюють свою господарську діяльність згідно з договорами підряду на виробничих об'єктах підприємства металургійної, машинобудівної, гірничодобувної промисловості та інших підприємствах піднаглядних Криворізькому гірничопромисловому управлінню Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Крім того, як вбачається з оскаржуваного наказу, Позивач не переводився до відділу та посадові обов'язки головного державного інспектора відділу нагляду у гірничорудній промисловості на [PERSON] не покладалися. Отже судом встановлено, що робота Позивача повинна була виконуватись у межах його спеціальності, кваліфікації та посади, збережені всі гарантії в оплаті праці, в судовому засіданні встановлено, що посадовий оклад не змінювався, ніхто не примушував [PERSON] до виконання умов, які не обумовлені трудовим договором. Крім того, наказ або розпорядження є розпорядчим документом, який фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності державного органу, адміністративно-господарських або кадрових питань. Частина друга статті 9 Закону №889-VIII покладає на державного службовця обов'язок виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень. Законом чітко визначено, що наказ (розпорядження) має бути оформлений письмово, містити конкретне завдання, інформацію про його предмет, мету, строк виконання та особу, відповідальну за виконання. Повноваження видавати наказ (розпорядження) обумовлено правовим становищем посадової особи і визначеним законом її правом на видання такого наказу (розпорядження). Беручи до уваги наведені норми суд вважає, що в даному випадку відбулося переміщення працівника в тій же установі на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, що відповідає ч.2 ст.32 КЗпП. За наведених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до начальника Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області Снісар В.В. про порушення законодавства про працю і скасування наказу начальника Головного управління Державної служби з питань праці у Дніпропетровській області №23/к від 31 січня 2018 року, слід відмовити. Судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі ст.ст.4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 9 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, ст.32 КЗпП, суд, -

Outcome: dismissed