overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

04 серпня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] договору міни квартири від 15 грудня 1998, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Борисенко Н.Б. за номером в реєстрі № 3475. Заявникові встановлення даного факту необхідно для розпорядження належною часткою квартири. Заявникта заінтересовані особидо суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені. Заявник та заінтересована особа [PERSON] у поданих до початку судового засідання письмових заявах просили заяву задовольнити, справу розглядати без їх участі. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору міни квартири від 15.12.1998[PERSON] в порядку обміну передав належну йому кооперативну трикімнатну квартиру під номером [NUMBER], що знаходиться в будинку під номером [NUMBER], розташованому по [ADDRESS], у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. Проте, згідно паспорта побатькові заявника - [PERSON]. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.1992побатькові заявника на російській мові зазначено «[PERSON]». Судом встановлено, що договірміни квартири [ADDRESS], від 15.12.1998, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Борисенко Н.Б., належить співвласнику [PERSON], проте в ньому помилково зазначено його побатькові «[PERSON]». Встановлення зазначеного у заяві факту заявникові необхідно для розпорядження належною часткою квартири, а тому суд знаходить можливим заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

04 серпня 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» (далі позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 12111 гривень 80 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» , який є правонаступником за всіма правами та обовязками Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (дата зміни свідоцтва про реєстрацію 17 липня 2009 року) 22 грудня 2006 року надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та «Тарифами Банку». Відповідач надав свою згоду на отримання кредиту підписавши Заяву позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг , Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Договором передбачено порядок погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.9.12Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк. Відповідно статей 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Так, як відповідач зазначених норм закону та умов договору не виконує станом на 06.07.2015року має заборгованість в сумі 12 111 гривень 80 копійок, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 2635,78 гривень ; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5039,84 гривень; заборгованості за пенею та комісією в сумі 3383,24 гривні, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 гривень 00 копійок штрафу (фіксована частина) та552, 94 гривень штрафу (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився надіславши до суду заяву в якій просить позов повністю задовольнити, розглянути справу за відсутності представника на підставі наявних у справі документів, а при неявці відповідача винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

04 серпня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 16316 грн. 09 коп. за кредитним договором за № б/н від 08 червня 2011 року, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 08 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір за № б/н, що складався з анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг, за яким позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4800 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач [PERSON] не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 червня 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 16316 грн. 09 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 4712 грн. 06 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 8294 грн. 57 коп.; простроченої комісії 2056 грн. 31 коп.; штрафів: фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп., процентної складової штрафу 753 грн. 15 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

04 серпня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № CNGLF101840698від 30.06.2012 в розмірі 7275,81 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. В судове засідання представник позивача не зявився, у поданій письмовій заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, причин неявки суду не повідомила, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.06.2012 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 2945,48 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5). Пунктами 1.5.20 та 1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєдналася відповідач, встановлені розміри штрафів та пені за невиконання умов договору. За розрахунком позивача, станом на 12.05.2015 заборгованість за кредитним договором № CNGLF101840698від 30.06.2012 становить 7275 грн. 81 коп., з яких 1750 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом; 1 грн. 87 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 915 грн. 78 коп. заборгованість з комісії; 3785 грн. 47 коп. заборгованість з пені, а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 322 грн. 66 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 4). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобовязання за кредитним договором № CNGLF101840698від 30.06.2012, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 7275 грн. 81 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

04 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 25 листопада 2011 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем подружнє життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, сімя фактично розпалась, відновити її не можливо. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі. Є спірні питання про розподіл майна та виховання дітей. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, просить справу розглянути в його відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 25 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 119. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом зясовано, що втратили почуття любові та поваги один до одного, є майновий спір та спір щодо виховання та утримання дітей. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

04 серпня 2015 року позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2011 року по вересень 2014 року, від яких мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не працює, від утримання неповнолітніх дітей ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів визнав в повному обсязі Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з листопада 2011 року по вересень 2014 року. Від цих відносин мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с. 4,5). Відповідач не працює, від утримання неповнолітніх дітей ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, враховуючи, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання дітей, будучи працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

04 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 395 від 21 жовтня 1992 року. У квартирі № 65 цього ж будинку здійснювався капітальний ремонт з використанням будівельних електроінструментів, що призвело до пошкодження внутрішніх електромереж будинку, внаслідок чого сталася аварійна ситуація. Згідно акту обслуговуючого кооперативу «Житловий № 7» від 20 березня 2015 року та акту обстеження Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» від 01 квітня 2015 року встановлений перелік електроприймачів, що вийшли з ладу у звязку із діями відповідачів: холодильник SHARP, мікрохвильова піч DAEWO, радіотелефон PANASONIC, електронний годинник серійний номер 14-03 № 4917/1, електронний годинник серійний номер 14-03 № 07330Р, радіомагнітола RECOR, електронний дзвінок Соната 1, серійний номер 192 В3, провід, кнопка дзвінка, провід ШВВП 3х25, розетка 1 3/3, вилка 3/3, кух.бок. MARTIN, рем напруги ZVRB R116у, електричний подовжувач, автоматичні вимикачі. Загальна вартість завданої матеріальної шкоди становить 11\~199,30 грн. Розмір завданих моральних страждань позивач оцінює у розмірі 20\~000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 11\~199,30 грн., заподіяної матеріальної шкоди та 20\~000,00 грн. заподіяної моральної шкоди. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у жодне судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

04 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 05 жовтня 1996 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Одруження виявилось невдалим Сімейні стосунки між ними припинилися, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладені обставини позивач просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву у якій просила справу розглянути без її участі, позов визнала у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15 жовтня 1996 року серії І-ФП №267113. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки тривалий час, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

04 серпня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що він із відповідачем з 22 червня 2010 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 125. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з квітня 2015 року через різні погляди на життя, постійні сварки. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору немає. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач та його представник [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичних послуг, не зявилися, надали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №196294, виданого 22 червня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №125, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище відповідачу залишити без змін «Фокаіді».

Outcome: approved