Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

06 квітня 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що 12.08.2012 року близько 17 години 10 хвилин відповідач, керуючи автомобілем Ford Fiesta державний номер [NUMBER] здійснював рух у південному напрямку по проїжджій частині дороги по вул. Кірова в смт. Приазовське Запорізької області, де під час руху проявив злочинну недбалість та в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України допустив зіткнення з виконуючим маневр повороту ліворуч автомобілем Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобіль Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] був пошкоджений, а [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 25.07.2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення позивачу [PERSON] завдана матеріальна шкода, яка виражається у вартості шкоди внаслідок пошкодження автомобіля на суму 157 793 грн. 00 коп. та вартості проведення самої експертизи 600 грн. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачку [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї і її чотирирічної дочки, яка в момент аварії знаходилась в автомобілі. У зв'язку з аварією у позивачки був змінений звичайний спосіб життя, що пов'язано з тривалим лікуванням, вона почувалась пригніченою, постійно переживала за себе і за дитину. Понесену моральну шкоду вона оцінює у 200 000 грн. Таким чином, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди в розмірі 158 393 грн. 00 коп., а позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. Позивач і в судове засідання не з'явились, від представника позивачів адвоката Ковальова Д.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів і їх представника, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповід ач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Судові повістки неодноразово направлялись відповідачу за останнім відомим місцем проживання, проте були повернені підприємством поштового зв'язку за закінченням терміну зберігання. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 25.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за наступними обставинами: «12 серпня 2013 року приблизно о 17 год. 10 хв. [PERSON] в порушення п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно якого водію забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем Ford Fiesta державний номер [NUMBER], здійснював рух у південному напрямку по проїжджій частині дороги вул. Кірова в смт. Приазовське Запорізької області, де під час руху проявив злочинну недбалість, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, допустив зіткнення з виконуючим маневр повороту ліворуч автомобілем Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я». На підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], автомобіль Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. Таким чином, суд вважає доведеними обставини, вину і факт заподіяння відповідачем матеріальної шкоди. Згідно висновку експерта № 24/д про визначення матеріальної шкоди від 18.04.2014 року, вартість матеріальної шкоди автомобіля Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] складає 157 793 грн. 00 коп. Відповідно квитанції до прибуткового касового ордера № 20/д від 16.04.2014 року, за проведення оцінки майнової шкоди було сплачено 600 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «УПСК» згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0208713 від 19.03.2013 року. Згідно листа ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 30.01.2015 року вих. 367/18 позивачу [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з понесеною майновою шкодою, у зв'язку з пропущенням строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування. За загальними положеннями статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, оскільки розмір завданої відповідачем майнової шкоди є доведеним, то на переконання суду з відповідача підлягає стягненню повна сума матеріальної шкоди в загальному розмірі 158 393 грн. 00 коп. Крім того, згідно зі статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Як роз'яснено в пункті 3 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 зазначеної постанови вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи з протиправної поведінки відповідача і отриманими позивачем [PERSON] у зв'язку із цим тілесними ушкодженнями, суд вважає, що позивач [PERSON] має підстави для відшкодування моральної шкоди, яка полягає для неї в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням її здоров'я, моральними переживаннями під час та після лікування, порушенні нормальних життєвих зв'язків і звичного способу життя. Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження фактичної тривалості і обсягу лікування, наявності негативних наслідків для здоров'я після лікування, перебування дитини в автомобілі в момент дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, на переконання суду, заявлений позивачем [PERSON] розмір моральної шкоди є завищеним, а тому підлягає задоволенню частково в розмірі 10 000 грн. 00 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачів пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на виклик відповідача через оголошення у пресі в сумі 197 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial