overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки і психологічну несумісність характерів, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 05.12.2016 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просила розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, при цьому 05.12.2016 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 31 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб (а. с. 4). У подружжя є малолітня дитина син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з серпня 2012 року. Спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їх дитини, отже за таких обставин шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 19 березня 2009 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції був здійснений відповідний актовий запис № 106. Дітей від шлюбу не мають. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного з 2013 року. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Оскільки відповідач відмовляється від розірвання шлюбу через органи державної реєстрації актів цивільного стану, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «Молодих». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.14), у зв'язку з чим та за згодою позивачки, суд допустив заочний розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб 1-ФП № 050384, виданого Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 19 березня 2009 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №106. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Ковальова» на «Молодих» (а.с.6). Сторони дітей не мають. Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач [PERSON] праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив стягнути на їх користь з [PERSON] надміру виплачену суму щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 26862,20 грн та сплаченої суми судового збору у розмірі 1378,00 грн. Під час розгляду справи у суді, начальник управління Л. Корнєєва направила суду заяву, в якій зазначила, що УПСЗН виконкому Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу не підтримує позовні вимоги у наслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову та одночасно просила вирішити питання про стягнення з відповідача сплаченої суми судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на ухваленні заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи направив суду письмові пояснення, просив справу розглядати у їх відсутність. Представник третьої особи направив суду письмові пояснення, просив справу розглядати у їх відсутність. Вирішуючи питання про відшкодування відповідачем понесених та документально підтверджених судових витрат, суд вважає вимогу такою, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України, у разі якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягненню всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, дослідивши матеріали та проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов в частині стягнення суми сплаченого судового збору з відповідача підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 липня 2005 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №39. За час спільного проживання у них народився син Олег [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на сімейне життя, з липня 2006 року не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 2005 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області актовий запис №39 (а.с.8). За час спільного проживання у них народився син: Олег, [INFO]. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що з 23.03.2013 року він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Шлюб був укладений в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №89. 09.03.2013 року у нього з відповідачкою народилась дочка [PERSON]. На сьогоднішній день він бажає розірвати шлюб з відповідачкою, оскільки вона систематично вчиняла сварки, що супроводжувались приниженням його людської гідності. У звязку зі складним характером відповідачки в родині виникали часті сварки, що призвело до фактичного припиненню шлюбних відносин, а також веденню спільного господарства між ними 08.11.2016 року. По вищевказаним причинам збереження сімї вважає неможливим. До судового засідання позивач не зявився, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що з [PERSON] на теперішній час стосунків не підтримує, спільне не мешкають протягом останніх чотирьох місяців, спільне господарство не ведуть, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 2001 році він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року між ними були непорозуміння та суперечки через розбіжності в інтересах та поглядах на життя. В теперішній час сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надіслала, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Михайло-Ларинською сілською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб між сторонами зареєстрований 28 квітня 2001 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за №3. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.12). Сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на його користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, як повнолітнього, який продовжує навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити на підставі обставин зазначених в позовній заяві. Відповідач на початку судового засідання позовні вимоги позивача не визнав, але в подальшому при розгляді справи по суті, на стадії судових дебатів зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі зазначеному у позовній заяві починаючи з 01 січня 2017 року. Третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги [PERSON], вважала, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 10), позивач [PERSON], [INFO], є повнолітньою особою, якій не виповнилося 23 роки (а.с. 10), позивач [PERSON] продовжує навчання в Хорольському агропромисловому коледжі ПДАА міста Хорол Полтавської області, термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року (а.с. 12). Позивачеві 23 роки виповниться 04 червня 2020 року. Згідно ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі зазначеному в позовній заяві, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 17 травня 2016 року. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання доньки не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 10.02.2012 виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 4/. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 31 липня 2009 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2015 року їх шлюб було розірвано. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 19 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 572. Від спільного проживання дітей не мають. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити позивачу прізвище Горшкова.

Outcome: approved