Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

05 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що з 07 липня 1979 року по 06 січня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за спільні кошти 06 лютого 1981 ними було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Центральній, 38, в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області. На сьогодні шлюб розірвано, спірним будинком, господарськими будівлями та спорудами сторони користуються спільно, але дійти згоди з приводу розподілу будинку не можуть. Враховуючи, що згідно ст. 60, 70 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності і в разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, просить рішенням суду розділити сумісно набутий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та визначити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за вищевказаною адресою. Для вирішення спору 05.04.2017 ухвалою суду було призначено комплексну судову будівельно - технічну, оціночно - будівельну, земельно-технічну та оціночно - земельну експертизу, завданням якої було вирішення питання щодо оцінки вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, щодо розподілу житлового будинку з господарськими приміщеннями на дві часки на ? відповідно до часток співвласників та щодо визначення порядку користування земельною ділянкою. На виконання вищезазначеної ухвали суду на адресу суду надійшов висновок експертизи №510/511/512/513 від 20.09.2017, яким дано відповіді на питання поставлені судом, а саме: визначена ринкова вартість житлового будинку з господарчими побудовами, запропоновано варіанти розподілу будинку та варіанти порядку користування земельною ділянкою, які були погоджені із його співвласниками. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідно до варіанту № 2, визначеного висновком експертизи, де частка почивача становить 63/100, а частка відповідача 37/100 зі сплатою позивачем грошової компенсації відповідачу у розмірі 24\~614 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти варіанту розподілу будинковолодіння № 2 запропонованого експертом, оскільки цей варіант передбачає значне відхилення від ідеальних часток, просив суд провести розподіл будинковолодіння, виходячи з рівності їхніх часток в такому майні. Наполягав на варіанті розподілу № 1, з виділом йому будь якої частки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] при вирішення спору покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що з 07 липня 1979 року по 06 січня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до договору купівлі продажу від 06.02.1981, позивач та відповідач придбали за спільні кошти житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Леніна, 38, в с. Великі Сорочинці Миргородського району (а.с.8). На підставі рішення сьомої сесії сього скликання Великосорочинської сільської ради від 22.02.2016 вул. Леніна буле перейменовано на вул. Центральну (а.с.9). На момент набуття у власність спірного житлового будинку діяв Кодекс про шлюб та сімю (1970 року). Згідно зі ст. ст. 22, 28 КпШС України, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном та в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. Ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У відповідності з ч.1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а згідно ст.69 СК України та ст. 372 ЦК України вони мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 3 ст. 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Так як не доведено протилежного суд вважає, що спірне майно, придбане ними в період шлюбу, а тому кожна із сторін має право на виділення своєї частки, які відповідно до ст.70 СК України і ст.ст. 370, 372 ЦК України мають бути рівними. Вирішуючи питання про вибір варіанту розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, суд виходить з наступного. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Суд дійшов висновку, що позивач не довела обставин, які є підставою для збільшення її частки при поділі спірного майна, та вважає за можливе провести поділ майна в натурі відповідно до висновку експертизи з дотримання вимог закону щодо рівності часток співвласників. При цьому, суд бере до уваги те, що у сторін неповнолітніх чи непрацездатних повнолітніх дітей немає, кожен з них на час придбання спірного житлового будинку дбав про матеріальне забезпечення сімї як коштами так і особистою працею, шлюбний договір чи будь-який інший договір з приводу спірного майна між сторонами не укладено. Технічна можливість поділу спірного домоволодіння відповідно до часток співвласників встановлена висновком комплексної судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно-технічної та оціночно - земельної експертизи №510/511/512/513 від 20 вересня 2017 року та додатками до нього (а.с.14-52). З даного висновку вбачається, що поділ досліджуваного житлового будинку на дві ізольовані квартири, з виділенням співвласникам по 1/2 частці є технічно можливим. Однак, з врахуванням вимог ДБН встановлено, що поділ вказаного житлового будинку в натурі по ідеальних частках не надається можливим. А тому, запропоновані варіанти поділу передбачають відхилення від ідеальних часток. Отже, вирішуючи даний спір по суті, враховуючи спірні правовідносини, що склались між сторонами в справі та неможливість досягнення ними домовленості щодо обрання варіанту поділу, розмір часток будинковолодіння, які належать сторонам, суд, враховуючи рекомендації, викладені у висновку експертизи, вважає, що поділ спірного домоволодіння слід провести у відповідності до варіанту №1 (частка 99/200 до 101/200), який схематично відображений експертом в Додатках №3 та №4, визначивши, що співвласником №1 є [PERSON], а співвласником №2 - [PERSON], оскільки, запропонований експертом варіант № 1 передбачає розподіл з мінімальним відступом від ідеальних часток співвласників та з технічної точки зору є менш затратним для сторін (частка 1/2 до 1/2). Що стосується позовної вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою, слід зазначити наступне. Згідно з ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (її) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, оціночно - будівельної, земельно-технічної та оціночно - земельної експертизи №510/511/512/513 від 20 вересня 2017 року експертом запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку та надвірних будівель по вул. Центральній, 38 в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області та два варіанти розподілу земельної ділянки площею. При ухваленні рішення враховується, що сторони мають рівні права на визначені їм частки у майні та враховує інтереси кожного на вказане майно. Тому, суд вважає за необхідне обрати І варіант визначений експертом розподілу житлового будинку та земельної ділянки (а.с.49), оскільки вони є обєктивними, обґрунтованими та найбільш повно відповідають інтересам сторін по справі. При розподілі спірних приміщень проведений відступ від розміру часток співвласників, тому суд на користь відповідача, частка якого буде зменшена, присуджує з позивача компенсацію, яка обрахована у висновку судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1 047,00 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову із відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1750,82 грн. на користь позивача.

Outcome: approved