Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що з відповідачем із 02 травня 1998 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 27 березня 2007 року було розірвано. За період вказаного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 01 березня 2007 року з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Вказаний розмір аліментів є менший, ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини, оскільки їй повинен бути забезпечений належний рівень життя, який не повинен бути меншим прожиткового мінімуму. Відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує нелегальний дохід, неофіційно працює на приватного підприємця в м. Камені-Каширському, а тому вважає, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. Крім цього, Станіслав розпочав навчання у Київському національному торговельно-економічному університеті за яке необхідно сплатити кошти в сумі 77970 грн. Вказані витрати вони повинні нести порівну з відповідачем, а тому [PERSON] повинен сплатити 38985 грн. У зв'язку з викладеним, посилаючись на окремі норми законодавства, просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Камінь-Каширського районного суду від 01 березня 2007 року на її користь на утримання син [PERSON], [INFO], з 200 грн. до 2500 грн. щомісяця, починаючи з 05 березня 2018 року і до досягнення сином двадцяти трьох років. Також просить стягнути із [PERSON] на її користь додаткові витрати на оплату навчання сина [PERSON] у Київському національному торговельно-економічному університеті в половину суми, а саме 38985 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов не визнає і вважає, що в ньому слід відмовити враховуючи таке. Свої зобов'язання по сплаті аліментів, які присуджені йому рішенням суду, він виконав, і у зв'язку з повноліттям сина, яке настало 31 січня 2018 року, стягнення аліментів з нього припинилось. Щодо додаткових витрат, то вважає що позивачем не доведено понесення таких, а сума 38985 грн., яку вона просить стягнути із нього, складає весь період навчання, а не період, який син вже відучився. Крім цього, син проживає окремо від позивача в м. Київ, а тому остання, в силу ст. 199 СК України, не може звертатися до суду з власної ініціативи в інтересах сина, який є повнолітньою особою. Зазначив також про неправильне посилання [PERSON] на норми СК України. Позивач приховала від суду, що ним було передано їй в руки 6000 грн. на потреби сина. Він намагається виконувати батьківські обов'язки не враховуючи що є безробітним і за останні пів року переслав сину кошти в сумі 2870 грн. У зв'язку з цим просить відмовити в задоволенні позову повністю. Позивач при розгляді справи свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що вона сама матеріально неспроможна утримувати і навчати сина, а тому змушена звертатися до суду. За перший, другий семестр вона сплатила суму по 8400 грн., а згідно договору плата за навчання може проводитися і наперед. Вона заперечує, що відповідач давав на навчання 6000 грн. Просить також стягнути судові витрати. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві та пояснили, що син на платне навчання поступив без погодження з ним, а тому вважає що він не повинен нести додаткових витрат. При поступленні до ВУЗу він передав позивачу 6000 грн., отримання яких вона заперечує. Просять відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат підлягають до часткового задоволення. Ухвалою Камінь-Каширського районного суду від 02 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів залишено без розгляду. Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що згідно рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 березня 2007 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 200 грн., починаючи з 19 лютого 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що син сторін Станіслав на даний час навчається у Київському національному торговельно-економічному університеті, що вбачається із договору №1854д/6к-2017 про навчання (підготовку) від 22 серпня 2017 року (а.с. 10-12). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, які можуть стягуватися на утримання лише неповнолітньої дитини, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. В даному випадку додаткові витрати, якими є оплата за навчання, з відповідача підлягають до стягнення лише за той час, коли його син [PERSON] був неповнолітнім, виходячи з положень ст. 185 СК України. Вищевказане також убачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З матеріалів справи вбачається, що до повноліття дитини згідно із квитанціями (а.с. 39) позивачем за його навчання було сплачено кошти в розмірі 8400 грн. 03 серпня 2017 року та таку ж суму 03 січня 2018 року, що разом становить 16800 грн., а тому до стягнення з відповідача буде підлягати половина цих витрат (з врахуванням обов'язку позивача щодо її участі у цих витрат в такій же частці), що складає 8400 грн. Задовольняючи позов частково, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивача сплачений нею судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позивач сплатила 704,80 грн. судового збору, а суд задовольняє позов в розмірі 8400 грн., тобто на 21,5% (8400 грн. * 100% : 38985 грн.), стягненню із відповідача в користь позивача підлягає 151,53 грн. такого збору (704,80 грн. * 21,5% : 100%).

Outcome: partial