Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

05 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 07 січня 2012 року, строком 3 місяці. В обґрунтування позову вказувала, що вона не є родичем спадкодавця [PERSON], про його смерть дізналася лише в 2017 році з листа його сина відповідача по справі [PERSON] З цього ж листа їй стало відомо, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким заповів їй земельну ділянку, загальною площею 5,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах території Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Вона як спадкоємець за заповітом звернулась до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не звернулась у встановлений строк. Вказала, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала, тому вважається такою, що спадщину не прийняла. При цьому, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа, однак нотаріусом не було зроблено жодної спроби розшукати її, як спадкоємця за заповітом, повідомлення про смерть спадкодавця не публікувалось у пресі. В звязку з вказаними порушеннями при заведенні спадкової справи вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, тому просила визнати поважними причини пропуску даного строку та визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. В підготовче судове засідання позивач не зявилась, від її представника надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не зявились, надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали, просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 07 січня 2012 року помер [PERSON], що обєктивно підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 257372 від 23 березня 2017 року, виданого повторно Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ( а.с.6). При житті, [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] земельну ділянку загальною площею 5,45 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах території Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8). У відповідності до частини 1 статті 1269 ЦК України, частини 1 статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач на день відкриття спадщини з спадкодавцем постійно не проживала та не була зареєстрована з ним за однією адресою, що підтверджується довідкою Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 27 квітня 2017 року № 594 (а.с.7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 листопада 2017 року приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] відмовила[PERSON] в оформленні спадкових прав, в звязку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини, встановленим статтею 1270 ЦК України (а.с.10). Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно розяснень, які містяться вПостанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. З копії спадкової справи №17/2014 після смерті [PERSON], померлого 07 січня 2012 року, яка заведена приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та досліджена в судовому засіданні вбачається наступне. 18 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] подали до приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON]. У відповідності до пункту 2.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. На виконання зазначеної вимоги Порядку, 18 липня 2014 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), згідно якої в Спадковому реєстрі знайдено інформацію про наявність чинного заповіту [PERSON], який посвідчений та зберігається у приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.54). Згідно пункту 2.3 Глави 10 Порядку повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Суд встановив, що отримавши інформацію про наявність в Спадковому реєстрі заповіту [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] не вчинено жодних дій, щодо отримання будь-якої інформації стосовно вказаного заповіту, в тому числі інформації відносно особи на користь якої складено заповіт, обсягу спадкового майна, охопленого заповітом тощо. У відповідності до пункту 3.2 Глави 10 Порядку для того щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом [PERSON] не проведені відповідні дії щодо повідомлення позивача, як спадкоємця [PERSON] за заповітом, про відкриття спадщини та про наявність самого заповіту, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач дізналась про наявність заповіту на її імя та про смерть заповідача лише з листа відповідача [PERSON], який надісланий на адресу ТОВ «Діонісій VN» від 07 квітня 2017 року. Так, листом від 07 квітня 2017 року відповідач [PERSON] повідомив директора ТОВ «Діонісій VN» про смерть [PERSON] та існування заповіту, яким він заповів позивачу земельну ділянку, загальною площею 5,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача [PERSON] поважних причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що повязаніз обєктивними та істотними труднощами. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини позивачем поважними та визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Ухвалюючи рішення по суті спору, суд врахував правову позицію Верховного Суду України, викладену в Постанові від 23 серпня 2017 року по справі №6-1320цс17, а також повне визнання відповідачами предявленого позову.

Outcome: approved