Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

05.12.2014 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], які діють в інтересах [PERSON] до [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Персіянова М.О., Департамент державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в якій просили визнати договір купівлі-продажу, квартири [ADDRESS], серія та номер 190, виданий 24 квітня 2014 року, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіянової М.О. - недійсним; витребувати з володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS]; скасувати внесений запису Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, яким було зареєстровано про право власності за [PERSON] на об'єкт нерухомого майна -квартиру [ADDRESS], вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Персіянової М.О. на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12628592 від 24 квітня 2014 року; Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 18.08.2005 року [PERSON], який є хрещеним батьком неповнолітнього [PERSON], було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Бєлах Л.А. та зареєстрований у реєстрі за № 3-1805. Відповідно до вищевказаного заповіту [PERSON] розпорядився, що все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що законом [PERSON] мав право і що йому належало на момент смерті, він заповідав [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Про складання вищезазначеного заповіту [PERSON], позивачам стало відомо у момент отримання повідомлення з Першої київської державної нотаріальної контори на ім'я неповнолітнього [PERSON] 02.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] прибули до Першої київської державної нотаріальної контори, в результаті чого, [PERSON] прийняв спадщину та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за згодою свого батька. Під час відвідування Першої київської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом було повідомлено [PERSON] та [PERSON] про те, що право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] - припинено - 24.04.2014 року. Підставою для припинення право власності на квартиру за [PERSON] і став оспорюваний договір купівлі-продажу квартири. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, право власності на квартиру [ADDRESS] набув [PERSON] Оскільки станом на момент прийняття спадщини, спадкоємець не може у повному обсязі реалізувати своє право на набуття у власність спадкового майна, так як воно є незаконно реалізоване, а тому позивачі і звернулися в суд з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], та представник позивачів позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання до суду не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ЦПК України, однак причину своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в судове засідання до суду не з'явився, про день слухання справи повідомлявся, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи у його відсутність. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Персіянова М.О. в судове засідання до суду не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася, однак причину своєї неявки суду не повідомила. Враховуючи що сторона позивачів не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивачів, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.08.2005 року [PERSON], який є хрещеним батьком неповнолітнього [PERSON], було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Бєлах Л.А. та зареєстрований у реєстрі за №3-1805 (а.с.21). Відповідно до даного заповіту [PERSON] розпорядився, що все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що законом [PERSON] мав право і що йому належало на момент смерті,він заповідав [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] від 20 грудня 2013 року (а.с.22). На момент смерті [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS], яка йому належала на підставі право власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 травня 1996 року за [NUMBER], видана Акціонерним товариством закритого типу «БудІнвестсервіс» (а.с.24), а також довідкою Форма №3 (а.с.25). Про складання вищевказаного заповіту позивачам стало відомо у момент отримання повідомлення за №5653/02-14 від 17.06.2014 року з Першої київської державної нотаріальної контори на ім'я неповнолітнього [PERSON] (а.с.23). 02.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першої київської державної нотаріальної контори, в результаті чого, [PERSON] прийняв спадщину та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за згодою свого батька (а.с.27). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті Відповідно до п.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а п.2 цієї ж статті визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Під час відвідування Першої київської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом було повідомлено [PERSON] та [PERSON] про те, що право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] - припинено - 24 квітня 2014 року. Підставою для припинення право власності на квартиру за [PERSON] і став оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 190, виданий 24.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіяновою Марією Олександрівною (а.с.109). На підставі оспорюваного договору купівлі-продажу квартири від 24 квітня 2014 року, право власності на квартиру [ADDRESS] набув [PERSON] Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за №С27232897 від 24.09.2014 року вбачається, що державна реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем, здійснювалась державним реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіянової М.О. - 24.04.2014 року (а.с.28) Статтею 657 ЦК України, передбачає, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до статті 209 ЦК України. Частиною 3 статті 640 ЦК України передбачено, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на момент укладення оспорюваного правочину - договору купівлі-продажу квартири - 24.04.2014 року, [PERSON] не міг діяти з метою набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки на момент нібито вчинення ним даного правочину, цивільна дієздатність [PERSON] була припинена, у зв'язку зі смертю. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі частини 5 статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] є на даний час єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], крім того на момент укладання договору купівлі-продажу від 24.04.2014 року [PERSON] був мертвий, а тому не міг вчинити даний правочин, суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу квартири від 24.04.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №190, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Персіянової М.О., недійсним та витребувати з володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Стосовно позовної вимога про скасування внесеного запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, яким було зареєстровано право власності за [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS], вчиненого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Персіяновою М.О. суд приходить до висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки право позивача на вказану дію виникає на підставі даного рішення суду, а тому ця вимога є передчасною, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Крім того відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4317,60 грн. судових витрат, з яких 3897,60 грн. судового збору, 420 грн. витрат пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial