Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

07.07.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ПАТ « Транспортна компанія « В-Транс » « Про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та стягнення коштів » посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] він перебував у фактичних шлюбних відносинах з 01.08.2007 по 01.03.2014 та вів спільне господарство. Під час сумісного мешкання відповідач [PERSON] вчиняла дії які були направлені на розтрату їх спільних коштів, у тому числі на розпорядженням правом отримання грошових коштів у розмірі 3984079,67 грн., що находились на депозитному рахунку ПАТ КБ « ПриватБанк » та були передані у заставу по зобов'язаннях ТОВ « Транспортна компанія « В-ТРАНС ». Таким чином, позивач просив суд встановити факт проживання однією сім'єю з відповідачем [PERSON] в період з 01.08.2007 по 01.03.2014 та стягнути на його користь солідарно з відповідачів грошові кошти в сумі 3984079,67 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, на які він посилається в своєї позовної заяві. При цьому наголошував на тому, що у зазначений ним період часу він мешкав однією сім'єю з відповідачем [PERSON] в м. Харків, вів спільне господарство, мав спільний бюджет. Під час сумісного мешкання відповідач [PERSON], без його згоди, вчиняла дії які були направлені на розтрату їх спільних коштів, у тому числі на розпорядженням правом отримання грошових коштів у розмірі 3984079,67 грн., що находились на депозитному рахунку ПАТ КБ « ПриватБанк » та були передані у заставу по зобов'язаннях ТОВ « Транспортна компанія « В-ТРАНС ». Більша частина вказаних коштів належала [PERSON], йому належала менша частина коштів, в яких саме розмірах він не пам'ятає. Будь - які документи, щодо розпорядження відповідачем [PERSON] зазначеними коштами у нього відсутні. Однак наполягає на стягненню на його користь солідарно з співвідповідачів саме зазначеної ним суми. Він не наполягає на витребуванні вказаних документів. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі відповідної нотаріально посвідченої довіреності ( а.с.а.с. 21-22 ) позовні вимоги не визнали, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому відповідач [PERSON] наголошувала на тому, що в період 2007-2014 років вона періодично зустрічалась з позивачем [PERSON], однак однією сім'єю не мешкали, спільне господарство не вели, мали окремий бюджет. У вказаний період вона мала реєстрацію та мешкала в м. Київ, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], вони мають сумісну дитину. Грошові кошти на які посилається позивач належали лише її, позивач до вказаних коштів ніякого відношення не мав. Будь - які документи, щодо розпорядження зазначеними коштами у неї відсутні. Вона не наполягає на витребуванні вказаних документів. Представник співвідповідача - ПАТ « Транспортна компанія « В-Транс » у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. ( а.с.а.с. 35, 40 ). Представник третьої особи - ПАТ КБ « ПриватБанк » у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. ( а.с.а.с. 36, 40 ) При таких обставинах, суд враховуючи позицію позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності представників співвідповідача та третьої особи. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] в період з жовтня 2007 року по литий 2014 року мешкала однією родиною з [PERSON] у м. Київ, вони мають сумісну дитину. Щодо грошей, які знаходились за договором банківського вкладу в ПАТ КБ « ПриватБанк », то вони належать особисто її дочці, вона їх розмістила у вказаній банківській установі в період 2013-2014 років. Позивач її взагалі невідомий. Свідок [PERSON], який в період з жовтня 2007 по червень - липень 2010 року працював водієм у [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що у вказаний період часу [PERSON] мешкала однією родиною з [PERSON] у м. Київ, вели спільне господарство, сумісно відпочивали. Позивач йому взагалі невідомий. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідків та дослідив матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( стаття 11 ЦПК України ). У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 256 ч. 1 п. 5 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлений факт, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Так в судовому засіданні, з наданих сторонами відповідних документів, вбачається, що позивач [PERSON] до 16.10.2007 мав реєстрацію та мешкав за адресою : [ADDRESS], на теперішній час данні про реєстрацію позивача відсутні. ( а.с.а.с. 4-6 ). Відповідач [PERSON] у зазначений позивачем в позовній заяві період, а саме з 26.04.2011 по 10.09.2015 мала реєстрацію та мешкала за адресою : [ADDRESS]. ( а.с.а.с. 14-18 ). Також, з копії рішення Печерського райсуду м. Києва від 20.05.2015 вбачається, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], було задоволено. Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] в статусі громадянської дружини, мала реєстрацію та мешкала у вказаному житловому приміщенні разом з громадянським чоловіком [PERSON] та їх малолітнім сином [PERSON] до грудня 2013 року. ( а.с.а.с. 19-20 ). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вказаним рішенням суду, підтверджені пояснення відповідача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON] в частині того, що в зазначений позивачем [PERSON] період часу, а саме станом на грудень 2013 року [PERSON] мала реєстрацію та мешкала в м. Київ, однією сім'єю з іншим чоловіком, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах. При таких обставинах, вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю з відповідачем [PERSON] без шлюбу в період з 01.08.2007 по 01.03.2014 задоволенню не підлягають, так як вказані позивачем обставини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а навпаки спростовуються вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами, які є послідовними, в повної мірі узгоджуються між собою, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об'єктивності, правдивості та відвертості, тому суд їм довіряє. Щодо позовних вимог позивача [PERSON] з приводу стягнути на його користь солідарно з співвідповідачів [PERSON] та ПАТ « Транспортна компанія « В-Транс » грошових коштів в сумі 3984079,67 грн., суд зазначає наступне. Згідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Приписами ст. ст. 74 СК України, передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, для встановлення наявності спільної сумісної власності на спірні грошові кошти необхідно встановити наявність або відсутність обставини спільного проживання та ведення спільного господарства позивача [PERSON] та [PERSON], що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи по - суті. Крім того, позивачем [PERSON], в розумінні приписів ст.ст. 57-60 ЦПК України, не надано суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення з співвідповідачів грошових коштів. Судом були роз'яснені сторонам по справі положення ст.ст. 10, 60, 133, 137 ЦК України, в частині подання суду додаткових доказів в розумінні ч. 2 ст. 57 ЦПК України, та право заявити клопотання про забезпечення чи витребування доказів, зокрема щодо позовних вимог майнового характеру. Однак, відповідних клопотань сторонами заявлено не було. Крім того, судом зазначається, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення солідарно з співвідповідачів зазначених ним грошових коштів є похідними від вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю з відповідачем [PERSON] без шлюбу, встановлення якого пов'язане з вирішенням спору про право, який не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з співвідповідачів грошових коштів також задоволенню не підлягають, так як вказані позивачем обставини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 65, 74 СК України, п.п. 11, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 ( з відповідними змінами ) « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення »,

Outcome: dismissed