Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

05.12.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . У позовній заяві позивачка в обґрунтування вимог посилається на те, що вона та відповідач [PERSON] тривалий час спільно проживали як чоловік та жінка. У них народився син [PERSON] , [INFO] . Згодом після народження дитини сторони стали проживати окремо. Позивачка зазначила, що дитина мешкає разом з нею, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Позивачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, на зменшення визначеної нею суми не згодна. Пояснила, що позовні вимоги у даному розмірі є обґрунтованими. Справу просила слухати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Надав до суду заперечення, в якому просив стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від його заробітку(доходу), оскільки він має незадовільний стан здоров'я, у нього на утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , та він постійно надає матеріальну допомогу батькам, які проживають в сільській місцевості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи доходи сторін, беручи до уваги медичні документи на підтвердження проблем зі станом здоров'я дитини, що потребує посиленого догляду, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 (три тисячі гривень ) щомісячно, і вважає дану суму обгрунтованою, справедливою і розумною. Згідно довідки №84 від 17.04.2019 року відповідач [PERSON] працює у КП «Київський метрополітен», та заробітна плата за останні вісім місяців склала 88446,73 (вісімдесят вісім тисяч чотириста сорок шість гривень 73 коп). Суд не бере до уваги заперечення відповідача, що у нього на утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина та він постійно надає матеріальну допомогу батькам, оскільки відповідач надав до суду лише свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] , що не підтверджує факт утримання та виховання відповідачем дитини. Відповідач не довів, що надає матеріальну допомогу батькам. Також [PERSON] не доведено, що він арендує житло, на оплату якого витрачає 4000 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved