Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

05.03.2020 [PERSON] , звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька, [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] , і після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] . Крім неї, інші спадкоємці першої черги відсутні. Позивач наполягає, що пропущений строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин. Через отриману у квітні 2019 року травму коліна та тривале лікування позивач була обмежена у пересуванні. Після одужання позивачка звернулась до приватної нотаріальної контори для оформлення спадщини, проте зі слів нотаріуса дізналася, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. У зв`язку з чим, просить суд визначити додатковий строк у 60 (шістдесят) днів для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька [PERSON] [INFO] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2020 вказану справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.12.2020. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 25.05.2020 року. 25.05.2020 від представника Запорізької міської ради на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з тим, що вказані позивачем обставини не можна вважати поважними для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того у відзиві просить направити копію прийнятого рішення представнику на вказану адресу. 25.05.2020 від представника відповідача через канцелярію суду надано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовільнити з тих підстав, що факт пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини не може слугувати підставою для усунення спадкоємця від спадкування за законом. 23.06.2020 представник відповідача не прибув, про причини неявки не повідомив. У зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 06.07.2020. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник Запорізької міської ради, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , у місті Запоріжжі, у віці 73 років, про що 17.12.2018 складено відповідний актовий запис № 8056, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після смерті [PERSON] , який доводиться позивачці батьком, що підтверджується матеріалами справи: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 21.01.1971, відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 23.02.1994, виданим Запорізьким бюро технічної інвентаризації та технічним паспортом від 21.02.1994. Судом встановлено, що [PERSON] пропущений строк для прийняття спадщини, у зв`язку з тривалим лікуванням, операцією та реабілітацією після травми колінного суглоба, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення лікувально-профілактичного закладу медичного центру «Вітацентр» № 2124 від 10.07.2019. Зміст статті 89 ЦПК України визначає що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Аналізуючи надані судові докази у їхній сукупності, суд дійшов висновку, що у позивачки [PERSON] дійсно були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини та вказані обставини суд визнає поважними. Таким чином, суд вважає, що позивачка строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини і є всі підстави задовольнити позов, визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є два місяця, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Оскільки в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Виходячи з наведеного, зазначені причини не повинні стати на перешкоді в реалізації законного права позивача, що й передбачено чинним законодавством. Враховуючи викладене, а також те, що спір про спадщину відсутній, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, суд дійшов висновку, що позивачу має бути встановлений додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, у відповідності з нормами ст. 1272 ЦК України. Таким чином, зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати принципу законності і справедливості Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved