Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

06 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно ордеру Міністерства оборони Остерською квартирно-експлуатаційною частиною 29.12.1999 її колишньому чоловікові [PERSON] надана однокімнатна квартира площею 18 кв.м. за адресою смт. Десна, вул. Довженка (50 років Жовтня) 40 А[ADDRESS], на склад сімї з 3-х осіб. В 2006 році шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний, після чого [PERSON] переїхав проживати в інше місце та знався з реєстрації. Квартиронаймачем стала [PERSON] На даний час в даній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] та малолітній [PERSON]. З вересня 2012 року [PERSON] за даною адресою фактично не проживає. На неодноразові прохання знятись з реєстрації [PERSON] відмовляється. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою смт. Десна вул. Довженка 40 А [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що згідно талону к ордеру від 29.12.1999 (а.с. 6), [PERSON] з сімєю отримав право на заняття житлового приміщення в смт. Десна, вул. 50 років Жовтня, буд. 40 а кв. 58. Відповідно до довідки Остерської КЕЧ району [PERSON] зареєстрована в [INFO] а, кв. 58. На даній житловій площі зареєстровано з правом на площу три особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до акту обстеження квартири за адресою смт. Десна, вул. Довженка, буд. 40 А, кв. 58 (а.с. 5), комісія у складі депутата селищної ради [PERSON], сусідів [PERSON] та [PERSON] провели обстеження квартири і встановили, що [PERSON], [INFO] в даній квартирі з 2012 року і по теперішній час не проживає. Згідно зі ст. 71 ЖК Україну за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї зберігається право користування житловим приміщенням строком 6 місяців у разі поважних причин відсутності. Ст.72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, наприклад, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). У зв'язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питань про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 243,60 грн., оскільки вони підтверджені квитанцією від 04.02.2014 року за № 6653.59.1. На підставі викладеного та

Outcome: approved