Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

06 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач. Останній не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має та не цікавиться ним. У березні 2020 року виїхав у невідомому напрямку, наразі зв`язок з ним втрачено. Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені в позовній заяві. Додатково повідомила, що являється донькою позивача, проживає разом з нею, а з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі, тому він був прописаний у спірному будинку. В позовних вимогах номер будинку помилково вказаний як [NUMBER], просила вважати правильним номер [NUMBER] у відповідності до наданих документів. Відповідач [PERSON] своїм правом надати відзив не скористався. В судовому засіданні повідомив, що з березня поточного року проживає разом з матір`ю за іншою адресою, виїхав добровільно, наміру повертатися не має, проти зняття з реєстрації не заперечує, але позов визнає лише за умови, що представник позивача поверне йому інструменти. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). З довідок голови Перемозької сільської ради від 11.09.2020 року № 02-25/571, від 03.08.2020 року № 02-25/114 вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , належить [PERSON] .. Останній за вказаною адресою не проживає (а.с. 8, 9). З актів обстеження умов проживання позивача за адресою [ADDRESS] , складених комісією з числа працівників сільської ради від 15.06.2020, 31.07.2020 та 11.09.2020 вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані позивач, її донька [PERSON] та співмешканець останньої [PERSON] , який не проживає там з березня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач зареєстрована у спірному будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивачі є власником спірного будинку. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), у постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності та з урахуванням пояснення відповідача достатні для висновку про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, виходячи з чого його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатила при поданні позовної заяви в сумі по 840,80 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved