Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

07.03.2014 року Львівське комунальне підприємство «Тополя - 406» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборго-ваності за утримання будинку та прибудинкової території на суму 3614, 34 грн. та судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що на обслуговуванні ЛКП «Тополя - 406» знаходиться будинок [ADDRESS]. У квартирі № [NUMBER] будинку за згаданою адресою проживають відповідачі - власник квартири: [PERSON], [INFO] та член сім'ї її донька [PERSON], [INFO] Квартира складається з 3 кімнат житловою площею 39,84 кв.м., та загальною площею 64,70 кв.м. Відповідачі за період з 06.2010 р. по 02.2014 р. заборгували кошти в сумі 3614,34 грн. за отри- мані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а тому змушені звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача - Суптель Ю.В., яка діє на підставі довіреності від 22.10.2012 року (а.с.7) позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діяла також в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 27.05.2011 року позов заперечила повністю, подала письмові заперечення на позов та надала аналогічні пояснення. Поосила у позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити. Згідно з ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири [NUMBER] у будинку [ADDRESS] та у ній зареєстровані і проживають, що вбачається з довідки від 05.02.2014 року ЛКП «Тополя - 406» (а.с.3 на звор.). Квартира складається з 3 кімнат житловою площею 39,84 кв.м., та загальною площею 64,70 кв.м. Статтею 179 ЖК визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержання вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом міністрів України. Згідно Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, комунальні послуги, це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, установленому законодавством. Утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Комунальні послуги, тарифи на які визначені з розрахунку на 1 кв. м загальної площі квартир, оплачуються незалежно від факту проживання. Відповідно до ст.162 ЖК України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р., власники квартир багатоквартирного будинку зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків платежі за комунальні та інші послуги вносяться щомісячно. Встановлено, що позивач надавав послуги відповідачам у вигляді утримання будинку та прибудинкової території. Як убачаєтьсчя з тексту позовної заяви, позовні вимоги про стягнення коштів за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, заявлені за період з 06.2010 р. по 02.2014 р. на суму 3614,34 грн. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.3) за період з червня 2010 року по лютий 2014 року позивачем здійснювалося нарахування за утримання будинку та прибудинкової території, а відповідачами дані нарахування сплачувалися. Дані обставини частково стверджуються і копіями квитанцій про сплату коштів (а.с.49-69). Отже, за спірний період відповідачі сплачуавли за утримання будинку і заборгованість у них відсутня. Як зазначала в судовому засіданні відповідач [PERSON] позивач надає їм послуги на добровільній та безоплатній основі, оскільки між сторонами відсутній письмовий договір. Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Стаття 205 ЦК України передбачає, що правочин для якого встановлена письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачена підстава недійсності правочину - недотримання письмової форми такого правочину. А відтак, оскільки відповідачі від послуг, які надавав позивач, не відмовлялися, частково проводили їх оплату, за таких обставин відсутність письмового договору між сторонами за умовами користування відповідачами такими послугами, які надавав позивач, само по собі не може бути підставою вважати відповідачів вільними від обов'язків оплати комунальних послуг. В той же час, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, а згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Встановлено, що позивач із зазначеним позовом звернувся до суду 07 березня 2014 року. Заборгованість по комунальним послугам, яку просить стягнути, нарахована з червня 2010 року до лютий 2014 року. Таким чином, перебіг позовної давності починається з березня 2010 року. Під час розгляду справи в суді відповідачі [PERSON] та [PERSON] зробили заяву про застосування строку позовної давності, що, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, є підставою для відмови у позові. З розрахунку заборгованості (а.с.3) також вбачається, що за період до червня 2010 року у відповідачів наявна заборгованість більш як 4 тис.грн. Щодо даної заборгованості ЛКП неодноразово зверталося до суду як з позолвоню заявою у лютому 2008 року, так і з заявами про видачу судового наказу: Так, 24.04.2009 року був виданий судовий наказ, однак ухвалю суду від 08.05.2009 року - скасований. Під час розгляду справи представник позивача не подав належних доказів про поважність пропуску звернення до суду щодо стягнення коштів за утримання будинку та прибудинкової території. З урахуванням наведеного у позові слід відмовити. Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. (а.с.1) слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed