Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

05.01.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до Луцької міської ради про встановлення факту належності майна та визнання права власності на спадкове майно за законом, на обгрунтування якої зазначили, що 21.02.1964 року [PERSON] та [PERSON] одружилися. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу подружжя [PERSON] набуло майно, яке складається з: квартири [ADDRESS] , яка згідно договору купівлі-продажу була записана на чоловіка - [PERSON] ; автомобіля марки ВМW 525, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер (кузов) [NUMBER] , який був записаний на дружину - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть за № 784. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О.О. була відкрита спадкова справа. Однак, видати свідоцтво про право на спадщину за законом остання відмовила оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність [PERSON] 1/2 частки квартири. Враховуючи наведене, просять суд встановити факт належності майна та визнати право власності на спадкове майно за законом. До початку судового засідання від позивачів надійшла спільна заява, відповідно до якої вони просять розгляд справи проводити у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача, у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника Луцької міської ради. Проти позовних вимог не заперечує, при вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.1964 року, що підтверджуєтьмя свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.02.1964 року (а.с. 11). Однак, як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.04.2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, [INFO] [PERSON] померла (а.с. 12). Отже, позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 21.02.1964 року по 23.04.2019 року. Предметом розгляду даного спору є встановлення факту належності на праві спільної часткової власності майна подружжя та визнання права власності на спадкове майно. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується з приписами положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У свою чергу, чинними нормами цивільно-процесуального законодавства України вищевказаний обов`язок щодо надання стороною доказів містить чіткий критерій до таких, а саме: що такі докази повинні відповідати вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України та бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Вищевказані обставини у повній мірі узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у Постановах Верховного Суду від 15.05.2019 року в справі №520/15882/14-ц, від 10.06.2019 року в справі № 175/2802/17, від 27.12.2019 року в справі №297/2837/19. Як встановлено судом, за час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., яа знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована за [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ААІ № 866437 від 22.04.1997 року посвідченим приватним нотаріусом Сушиком В.С. за реєстраційним № 1425 (а.с. 21). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О.О. була відкрита спадкова справа. Однак, видати свідоцтво про право на спадщину за законом остання відмовила оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність [PERSON] 1/2 частки квартири. Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини, суд вважає, що встановленим факт належності [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці квартири [ADDRESS] . Крім того, як встановлено судом, [PERSON] на момент своєї смерті на праві власності належав автомобіль марки BMW 525, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер (кузов) [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 60). Таким чином, майно, яке підлягає поділу між спадкоємцями [PERSON] складається із 1/2 частки квартири [ADDRESS] та автомобіля марки BMW 525, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно ст. ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом також встановлено, що заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, отже спадкування здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України, загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] . Ступінь спорідненості померлої [PERSON] з її чоловіком [PERSON] та синами - [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 11, 13, 16). Враховуючи викладене, а також те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] єдиними спадкоємцями є позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку, що слід визнати за кожним із позивачів право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та на 1/3 частку автомобіля ВMW 525, 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер (кузов) [NUMBER] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст. ст. 60, 63, 70 СК України, ст. ст. 355, 370, 372, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved