Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

06.04.2015 р. [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у 1992 році у квартирі [ADDRESS], за згодою проживаючих поселилася та згодом зареєструвала своє місце проживання відповідачка [PERSON], як дружина позивача [PERSON] Вказана квартира була надана батьку позивача [PERSON], а 23.09.1998 р. зазначена квартира була приватизована на праві спільної сумісної власності позивачем [PERSON] та його дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло. У 2005 році шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка постійно проживала у [INFO], що належить батькам позивача на праві власності. Оселившись в зазначеній квартирі відповідачка самовільно вселила свого співмешканця у квартиру № 7, та чинила перешкоди у користуванні квартирою її власникам. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року [PERSON] зобовязано виселитися та не чинити перешкод власникам у користуванні та розпорядженні квартирою № 7, розташованої у будинку № 68 по вулиці Героїв Праці в м. Харкові. У червні 2014 року відповідачка виїхала з квартири [ADDRESS] за невідомою адресою. До проживання за адресою: [INFO] не повернулася, хоча залишається зареєстрованою у вказаній квартирі. Ніколи ніяких перешкод у користуванні квартирою № 226 відповідачці не чинилося, факт відсутності перешкод у користуванні встановлений рішенням суду. Крім того, відповідачка ніколи не сплачувала комунальні послуги чи інші витрати, повязані з використанням квартири. Відповідачка особистих речей у зазначеному приміщенні не зберігає і за вказаною адресою не зявляється. Таким чином, позивач вважає неправомірною реєстрацію постійного місця проживання відповідачки у квартирі № 226, оскільки вона за власним бажанням фактично не проживала за вказаною адресою більше року, внаслідок чого втратила своє право на користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити. Третя особа Московський РВ у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області направили суду лист, в якому зазначили, що не є зацікавленою особою по справі, просили слухати справу без участі їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 23.09.1998 р. Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та дітям сторін [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно з довідкою від 03.04.2015 р., виданою дільницею № 39 КП «Жилкомсервіс», в спірній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], [INFO]. Особовий рахунок відкритий на імя позивача [PERSON] (а.с.7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова 26 жовтня 2005 р. зроблено запис за № 125, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.6). Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про зобовязання не чинити перешкод у проживанні у квартирі, про вселення і виселення, і за зустрічним позовом відповідачів [PERSON], [PERSON] до позивачки [PERSON] про зобовязання не чинити перешкод власникам у користуванні та розпорядженні квартирою і про виселення, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про зобовязання не чинити перешкод [PERSON] і [PERSON], [INFO], у проживанні у [INFO], про вселення [PERSON] і [PERSON] у квартиру № 226, розташовану у будинку № 47-Б по вулиці Героїв Праці у місті Харкові, і про виселення із цієї квартири [PERSON] і [PERSON] відмовлено, зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] задоволено, зобовязано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] і [PERSON] у користуванні та розпорядженні квартирою № 7, розташованою у будинку № 68 по вулиці Героїв Праці у місті Харкові, виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Цим же рішенням суду встановлено, що [PERSON] не надала суду жодного доказу того, що відповідачі за первісним позовом перешкоджають їй чи її дочці у проживанні чи у користуванні квартирою № 226. [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що не зверталася з вимогою до відповідачів з позовом дозволити їй вселитися до квартири № 226. [PERSON] проживає в [INFO] після розлучення з колишнім чоловіком. Позивачі за зустрічним позовом питання про виселення позивачки з квартири № 7 не підіймали через небажання щодо виникнення спорів та конфліктів, їх влаштовувало те, що обидві онуки проживали з ними. Позивачка [PERSON] самовільно вселила у квартиру № 7 свого співмешканця та не бажає у добровільному порядку залишити цю квартиру та переселитися на вимогу власників до квартири, у якій вона зареєстрована. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2014 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року залишено без змін. Ухвала апеляційного суду набрала законної сили з моменту її проголошення (а.с. 9-11, 12-13). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною другою ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 226 в буд. 47-Б по вул. Героїв Праці в м. Харкові.

Outcome: approved