Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів : на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи від дня предявлення даного позову до суду і до досягнення цією дитиною 18 грудня 2013 року, а також на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи від дня предявлення даного позову до суду і до досягнення сином повноліття 26 грудня 2030 року. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що відповідач залишив її з дітьми, проживає окремо, на зв'язок з нею не виходить, зовсім не цікавиться дітьми і не підтримує їх матеріально. Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON], місце проживання якого позивачеві невідоме та у встановленому законом порядку не зареєстроване, був викликаний до суду через оголошення у пресі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], але не перебували та не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Як вказує позивач, відповідач залишив її з дітьми, проживає окремо, на зв'язок з нею не виходить, зовсім не цікавиться дітьми і не підтримує їх матеріально. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач страждає на будь-які хронічні захворювання, що у нього, окрім спільних дітей з позивачем, є інші неповнолітні дітей, або що він має непрацездатних утриманців, та/або що з нього провадяться стягнення по виконавчим документам. Таким чином, суд доходить висновку, що діти сторін потребують матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати їм таку допомогу. Як зазначає позивач, наскільки їй відомо, відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved