Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

04 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу, заінтересована особа - [PERSON], мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, на їх обґрунтування послалася на факти і обставини, викладені у заяві, та зазначила, що з 08 травня 2009 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON]. 27 серпня 2009 році [PERSON] був засуджений та в даний час відбуває покарання у Єнакієвській виправній колонії № 52 управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області. Під час відбування покарання він вчинив подружню зраду, став підтримувати особисті стосунки спершу шляхом листування і спілкування по телефону, а потім фактично сімейні взаємовідносини з іншою жінкою. У серпні 2013 року вона зустрілась на побаченні в колонії з [PERSON], який підтвердив, що сім*я його не цікавить, він згоден на розірвання шлюбу, оскільки бажає укласти шлюб з цією жінкою. За таких обставин вона втратила до [PERSON] почуття любові та поваги, зрозуміла, що в них не співпадаючі погляди на питання подружніх відносин. За наведених обставин вона дійшла висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Посилаючись на наведені обставини, заявниця просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], її прізвище залишити без змін. Заінтересована особа - [PERSON] заявлені вимоги визнав, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши надані докази суд установив наступне. За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 травня 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 408. Від сумісного проживання подружжя має двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають з матір*ю. За вироком Центрально -Міського районного суду міста Макіївки Донецької області від 27 січня 2010 року [PERSON] визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених частиною 3 статті 153, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 152, частиною 3 статті 68 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років. На теперішній час [PERSON] відбуває покарання у Єнакієвській виправній колонії № 52 управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з серпня 2013 року припинили відносини між собою, вони з урахуванням ситуації, що склалася, не визнають себе однією сім*єю та не ведуть спільне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. За таких обставин суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. У разі визнання позивачем позову, як визначено в частині 4 статті 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд дійшов висновку про відповідність заявлених вимог дійсній волі подружжя, тому заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Заявниця не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища, та не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved