Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

06.12.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично припинені, хоча вони проживають в одному будинку, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на ставлення до їхнього сімейного життя, несумісність характерів, а також у зв'язку з подружньою зрадою відповідача. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні, у зв'язку з визнанням відповідачем позову, просив ухвалити судове рішення за результатами підготовчого провадження, при цьому просив задовольнити позовні вимоги та залишити за ним витрати зі сплати судового збору. Також зазначив, що строку для примирення не потребує, спору щодо місця проживання дитини та майнового спору у нього з відповідачем не має. Відповідач в судовому засіданні, у зв'язку з визнанням нею позову, просила ухвалити судове рішення за результатами підготовчого провадження, при цьому визнала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Також зазначила, що строку для примирення не потребує, спору щодо місця проживання дитини та майнового спору у неї з позивачем не має. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухав пояснення сторін, вивчив матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2009р. сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 39 та повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 151144 від 05.12.2017р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Явіца було змінено на Шептицька. Від шлюбу є спільна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФП № 272875, видане повторно 01.12.2017р.), яка проживає біля матері. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, однак проживають в одному будинку, не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Спору щодо місця проживання дитини та майнового спору у сторін не має. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини, передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved