Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

07.07.2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ПАТ «Креді Агріколь Банк» (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідачка 2), ТОВ «ФК «Позика» (далі - відповідач 3), у якому просить: розірвати кредитний договір № 1/1731967 від 19.08.2013 р. укладений між ним та ПАТ «Креді Агріколь Банк»; зобов`язати відповідача 1 розірвати договір застави № Z1/1731973 від 19.08.2013 р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк»; зобов`язати відповідача 1 розірвати договір поруки № P2/1731973 від 19.08.2013 р. укладеного між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк»; стягнути з позивача на користь відповідача 1 суму заборгованості за кредитним договором № 1/1731967 від 19.08.2013 р. в розмірі 27 814,97 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує, з урахуванням уточненої позовної заяви, тим, що 19.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір № 1/1731967, відповідно до умов якого позивачу було надано відповідачем 1 кредит в сумі 95 067,00 грн., під заставу транспортного засобу «Nissan Note», який належить на праві власності [PERSON] . Позивач сплачувала кошти у відповідності до Графіку погашення заборгованості. Так, за період з 19.08.2013 р. по 24.07.2014 р., позивач погасив основну заборгованість по кредиту більш ніж на 60 000,00 грн., та відповідну Графіку погашення кредиту погасив заборгованість аж до листопада 2016 року. Таким чином, позивач вважав що відповідно до умов кредитного договору повинен сплачувати тіло кредиту лише з жовтня 2016 року. Проте, з липня 2014 року відповідач 1 почав вимагати від позивача щомісячного погашення тіла кредиту у розмірі не менше ніж 1 550,00 грн., що на думку позивача непередбачено кредитним договором. Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до банку з вимогою роз`яснити з яких підстав останній вимагає здійснення таких платежів. Крім того, позивач зазначає, що враховуючи тяжке матеріальне становище та ту обставину, що на території Донецької області проводились антитерористична операція, яка унеможливлює нормальну роботу та спосіб життя людини, позивач вважає, що погашення наперед тіла кредиту за кредитним договором є порушенням його прав. Таким чином, позивач вважає, що кредитний договір необхідно розірвати, оскільки істотні умови договору змінили настільки, що як би він міг їх передбачити, то не укладав би договір взагалі, так як відповідач 1 неправомірно вимагає від позивача погашення основного боргу. А тому, позивач вважає, що в силу статті 652 ЦК України кредитний договір та договори які забезпечують зобов`язання необхідно розірвати. Ухвалою від 09.07.2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 09.11.2015 року судом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судових засіданнях судом: залучено до участі у справі ТОВ «ФК «Позика», як правонаступника ПАТ «Креді Агріколь Банк»; прийнято до розгляду уточнені позовні заяви [PERSON] до ПАТ «Креді Агріколь Банк», ТОВ «ФК «Позика», [PERSON] про розірвання договору, зобов`язання вчинити дії та стягнення заборгованості; прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ТОВ «ФК «Позика» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Креді Агріколь Банк», ТОВ «ФК «Позика», [PERSON] , про припинення договору поруки № P2/1731973 від 19.08.2013 р. укладеного між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк». Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовано тим, що 19.08.2013 р. вона та ПАТ «Креді Агріколь Банк», уклали Договір поруки № P2/1731973, згідно умов якого позивач за зустрічним, як поручитель, зобов`язався перед банком солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ( [PERSON] )зобов`язань за Кредитним договором № 1/1731967 від 19.08.2013 р. Разом з тим, позивач за зустрічним вказує, що договір поруки необхідно визнати припиненим так, як банк навмисно збільшив зобов`язання позичальника за договором, крім того, за весь час виникнення у позичальника заборгованості банк не пред`являв вимоги до поручителя. Також, позивачка за зустрічним, вважає неправомірні дії банку стосовно нарахування пені та штрафу на основну суму заборгованості, оскільки у відповідності до статті 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банк не мав права нараховувати такі санкції. А тому, позивачка за зустрічним вважає, що в силуположень ч.4 ст. 559 ЦК України, є всі підставі для визнання договору поруки № P2/1731973 від 19.08.2013 р. укладеного між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» припиненим. . Ухвалою від 20.11.2017 року справа прийнята до провадження суддею Савицьким О.А. Ухвалою від 13.03.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 25.03.2019 року вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 23.04.2018 р. на адресу суду надійшов відзив представника ТОВ «Позика» на первісний позов та зустрічний позов, в якому останній заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні. Ухвалою від 29.08.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 28.10.2020 р. залишено без розгляду зустрічний позов ТОВ «ФК «Позика» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . Позивач в судове засідання не з`явився, однак до суду направив клопотання, у якому останній вказує, що позовні вимоги підтримує, та просить суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Представники відповідачів 1, 3 в судове засідання не з`явились про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідачка, яка є також позивачкою за зустрічним позовом, в судове засідання не з`явилась, однак до суду направила клопотання, у якому остання вказує, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом підтримує, та просить суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та їх представників. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 19.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір № 1/1731967, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит в сумі 95 067,65 грн., зі сплатою 15,9 % річних (на суму кредиту, передбачену п.1.1.1 кредитного договору) і 22% річних (на суму кредиту, передбачену п.1.1.2 кредитного договору), строком до 18.08.2018 р. для купівлі автомобіля «Nissan Note» та сплату страхових платежів. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 1/1731967 від 19.08.2013 р. між ним, банком, та [PERSON] був укладений договір поруки № P2/1731973 від 19.08.2013 р., відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором. Як для задоволення своїх вимог позивач зазначає, що за період з 19.08.2013 р. по 24.07.2014 р., він погаси основну заборгованість по кредиту більш ніж на 60 000,00 грн. та відповідно графіку погашення кредиту погасив заборгованість до листопада 2016 р., а тому вважає, що черговий платіж повинен був відбутися лише в жовтні 2016 року. Натомість банк з липня 2014 року почав вимагати щомісячно погашення тіла кредиту, що непередбачено кредитним договором. При цьому, 24.07.2014 р. позивач перерахував усю суму заборгованості з філії Ощадбанку м.Донецьк, що складає 27 814,97 грн. Крім того, позивач зазначає, що на території Донецької області, де він проживає, проводиться антитерористична операція, яка унеможливлює нормальну роботу та спосіб життя людини, а тому позивач вважає, що погашення наперед тіла кредиту за кредитним договором є порушенням його прав. Частиною 4 ст. 653 ЦК України встановлено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту п.8.13 укладеного сторонами кредитного договору вбачається, що шляхом підписання цього договору, позичальник підтверджує, що він з тарифом Банк, ознайомлений і згодний, умови Договору йому зрозумілі, примірник Договору отримав особисто. Відповідно до п.п.3.3.2 п.3.3 Кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за договором (заборгованість за Кредитом 1, кредитною лінією, проценти, штрафи, пені тощо) в термін та в порядку згідно умов Договору та сплачувати банку нараховані проценти в розмірі зазначеному у п.п.1.3.1 Договору. Крім того, згідно з пп.3.4.2 п.3.4 Кредитного договору дострокове погашення позичальником частини кредиту не звільняє його від погашення кредиту у розмірі строки що передбачені Графіком погашення заборгованості за договором (тобто розмір щомісячного платежу зберігається), а лише скорочує строк кредиту за Договором та зменшує розмір платежу, починаючи з останнього, відповідну до Графіку погашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і графік погашення заборгованості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач за первісним позовом був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі. Таким чином, спірний договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому прийняла надані відповідачем кредитні кошти і виконував умови договору шляхом внесення щомісячних платежів починаючи з 24.09.2013 р. до 14.07.2016 р.; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Крім того, доводи позивача про нарахування пені та/або штрафу на основну суму заборгованість при дії Закону України «Про тимчасові на період проведення антитерористичні операції» не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до наданого банком та ТОВ «ФК «Позика» розрахунків заборгованості за кредитним договором, останні не враховували в заборгованість за зобов`язанням штраф та пеню, а розрахунок відбувся наступним чином: сума залишку за кредитом, суми прострочення основного боргу, суми нарахування процентів за користування, суми прострочення процентів. Також, позивач зазначає, що основну заборгованість він виплатив, проте залишилось станом на 09.07.2014 року погасити заборгованість в розмірі 27 514,97 грн., який він 24.07.2014 р. перерахував відповідачу 1 з філії Ощадбанку м.Донецьк, при цьому доказів погашення заборгованості в сумі 27 514,97 грн. суду надано не було, крім того, не одноразово у своїх письмових поясненнях позивач за первісним позовом зазначає, що в нього відсутні докази сплати такого залишку. Відповідно до ст. 651 ЦК України підставами для зміни або розірвання договору є: міна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що відповідач 1 неправомірно вимагав від позичальника погашати згідно Графіку заборгованості кредит, оскільки при підписанні даного договору позивач ознайомився та погодився з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд встановив, що ні банк, ні ТОВ «ФК «Позика» не порушували взяті на себе обов`язки за спірним договором та не змінював істотні умови договору, а суму, яку належить сплатити за зобов`язанням змінилась, у зв`язку з простроченням позичальником виконання зобов`язання за договором, що виражалось у нарахуванні відсотків за користування кредитом за кожний день прострочення, а тому суд дійшов висновку про відповідність умов спірного кредитного договору законодавству України, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, таким чином суд приходить до висновку, що кредитний договір № 1/1731967 від 19.08.2013 р. та похідні від нього договори забезпечення зобов`язання не можуть бути розірвані на підставі ст.651 ЦК України, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають. Щодо вимог, зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Креді Агріколь Банк», ТОВ «ФК «Позика», [PERSON] , про припинення договору поруки № P2/1731973 від 19.08.2013 р. укладеного між нею та ПАТ «Креді Агріколь Банк», варто зазначити наступне. Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань по кредиту, між ПАТ «Креді Агріколь Банк»та [PERSON] 19.08.2013року було укладено договір поруки № P2/1731973, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за повне та своєчасне виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором № 1/1731967від 19.08.2013року. Як вбачається з п.4.1. договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов`язання. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з п.24 постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Судом встановлено, що положеннями п.4.1. договору поруки № 1/1731967від 19.08.2013року строк дії поруки у розумінні ст. 252 ЦК України визначений не був, тобто порука фактично припиняється, якщо кредитор у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 09.09.2015 року у справі № 6-933цс15, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, то передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Разом з тим, як вбачається з повідомлень - вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» про усунення порушень за кредитним договором № 1/1731967 від 19.08.2013 року, яку позичальник та поручитель отримали 11.04.2015 року, банк змінив строк виконання основного зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України. Тому, зустрічний позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором поданий 15.10.2015 р. до суду до спливу строків, а саме протягом шести місяців від дати встановленого банком для погашення заборгованості. З урахуванням зазначено, оскільки відповідачем 1 було змінено строк виконання основного зобов`язання на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, а також приймаючи до уваги, що строк дії поруки умовами договору поруки встановлений не був, при цьому, в матеріалах справи наявні докази пред`явлення позов до поручителя та позичальника протягом, передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України, шестимісячного строку, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічної позовної заяви про припинення договору поруки.

Outcome: dismissed