Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

06.03.2017 року управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з надміру виплаченої допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 12457,81 грн. А 25.04.2017 року подали заяву про збільшення розміру позовних вимог, просять стягнути з відповідача 12475,81 грн. В обґрунтування позову вказують на те, що 24.11.2015 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово - комунальних послуг. У відповідності до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01 жовтня 2014 року, [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01.12.2015 по 20.05.2016 в загальній сумі 12475,81грн. Під час перевірки достовірності та повноти наданої заявником інформації, у вересні 2016 року з'ясовано, що [PERSON] мала на депозитному банківському рахунку кошти в сумі, що перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. В результаті надання недостовірної інформації відповідач незаконно отримала державну допомогу у розмірі 12475,81грн. Представник позивача Мельникова Л.І. позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Суду пояснила, що в результаті перевірки, проведеної Міністерством фінансів України за результатами верифікації соціальних виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування» у вересні 2016 року до УПСЗН надійшла інформація ( в електронному вигляді) про наявність на депозитному банківському рахунку відповідача коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Надала суду довідку ПАТ КБ»Приватбанк» від 06.04.2017 року №ODKCM2AA2BCSQFMG про те, що в період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. [PERSON] мала в ПАТ КБ Приватбанк два депозитні рахунки з сумою вкладу 0,00грн. і 300,00 грн. Вислухавши пояснення представника позивач, дослідивши матеріали справи та надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке. Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За вимогою ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 24.11.2015 року [PERSON] звернулася до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово - комунальних послуг. У відповідності до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01 жовтня 2014 року, [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 01.12.2015 по 20.05.2016 в загальній сумі 12475,81 грн. Під час здійснення перевірки достовірності та повноти наданої заявником від Міністерства фінансів України в електронному вигляді надійшла інформація про те, що [PERSON] має на депозитному банківському рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» з 06.11.2015 року кошти в розмірі 14019,24 грн., сума яких перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Представника позивача пояснила, що отримана з Міністерства фінансів України інформація щодо [PERSON] містила в собі тільки прізвище, номер картки фізичної особи- платника податків, назву банку і суму депозитного вкладу. На підставі цієї інформації вони склали довідку №6157 від 24.04.2017р. (а.с.21). Запитів до Приватбанку вони не надсилали. В свою чергу, позивач [PERSON] надала суду довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 06.04.2017р. (а.с.18) в якій зазначено, що [PERSON], ІПН [NUMBER], паспортні дані: [NUMBER] Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьк 07.08.2002р., в період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. мала у ПАТ КБ «Приватбанк» наступні депозитні рахунки: - [NUMBER] - послуга «Скарбничка», дата відкриття 14.10.2011р, сума вкладу- 0,00 грн., та депозитний рахунок [NUMBER] «Депозит плюс строковий 12 міс.», дата відкриття 28.03.2016р. сума вкладу - 300,00 грн. Оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що довідка УПСЗН від 24.04.2017р. (а.с.21) не є належним доказом у справі, оскільки складена на підставі наданої Міністерством фінансів України інформації і не перевірена особою, яка складала і підписувала довідку. Доводи позивача щодо наявності у відповідача депозитного рахунку на суму, яка перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, спростовується наданою відповідачем довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.18). З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed