Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

05.05.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її чоловіку [PERSON], який помер 20.01.2014року, належала земельна ділянка площею 0,86665 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021229. Вказує, що за життя чоловік своїм майном не розпорядився. Крім неї (позивачки) спадкоємцем першої черги спадкування є дочка померлого [PERSON] (третя особа у справі), проте на спадкове майно вона не претендує. Стверджує, що відповідно до ст.1268 ЦК України спадщину після смерті чоловіка прийняла, оскільки на час смерті такого постійно проживала з ним. Однак, в позасудовому порядку оформити свої спадкові права не має можливості, оскільки оригінал вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку було втрачено, у звязку із чим змушена звертатися до суду із цим позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,86665 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021229, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що не заперечує проти позову та на спадкове майно не претендує. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20.01.2014 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON], до складу якої входить право власності на земельну ділянку загальною площею 0,86665 га, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки 4622485200:03:000:0078), що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021229 від 31.08.2004 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №71/2015, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дружина померлого [PERSON] (позивачка у справі) та його дочка [PERSON] (третя особа у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України обоє вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. 17.11.2015 року спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) ЗАТ «Дружба, що на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, розміром 1,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі, по ? частці за кожним. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (втрату оригіналу вищевказаного державного акту) спадкоємці не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021229 від 31.08.2004 року; копією довідки, виданої Пнікутською сільською радою Мостиського району Львівської області №469 від 22.03.2016року; копією спадкової справи №71/2015, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Разом із цим, у своїх позовних вимогах позивачка [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку в цілому, покликаючись на те, що третя особа у справі [PERSON] на спадкове майно не претендує. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до положень ч.2 та ч.3 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Слід зазначити, що безумовність та беззастережність прийняття спадщини, які зазначені у ч.2 ст.1268 ЦК України, передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови (наприклад, прийняття спадщини одним із спадкоємців за умови, що інші спадкоємці від спадщини відмовляються), рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася. Прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Як вказано у п.3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що [PERSON] (третя особа у справі) прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] і їй (разом із позивачкою [PERSON]М.) було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно (частину спадкового майна), тому на підставі вищенаведених положень ст.1268 ЦК України, вважається, що спадщина нею була прийнята у цілому. При цьому, подана до суду заява [PERSON] в частині про те, що вона не претендує на спірне спадкове майно після смерті [PERSON] не може братися судом до уваги як відмова від прийняття спадщини, оскільки така подана не у встановлений законом строк та порядок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за позивачкою [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в цілому немає, оскільки ? частка у спадщині належить іншому спадкоємцю за законом, яка прийняла спадщину [PERSON], а тому позовні вимоги\~підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial