Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

06 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на малолітню дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що після розірвання судом 09 жовтня 2013 року шлюбу між сторонами, відповідач своїх батьківських обовязків не виконує, будь-якої матеріальної допомоги дитині не надає. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 серпня 2005 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON], 06 березня 2006 року, яка проживає із матірю та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги дочці не надає. Інші особи на його утриманні не знаходяться. Місце роботи відповідача [PERSON] позивачу невідоме. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року становить 1286 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітній дочці [PERSON] не надає, постійного заробітку (доходу) не має, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються. Виходячи з наведеного, згідно із вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір із відповідача [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved