Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

06.08.2018 року [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і просить суд розірвати шлюб, який 11.07.2009 року зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №249. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини припинилися, подружніх стосунків не підтримують, а тому просить розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них народилося двоє дітей, сім'я розпалася, вони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Ухвалою від 04.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 18.09.18. Позивач [PERSON] будучи в суді позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати та пояснила, що більш як рік спільно не проживають, вона з дітьми проживає зі своїми батьками, а чоловік за адресою своїх батьків. Чоловік має по життю велики борги, кошти отримував не в інтересах сімї, а тому до неї неодноразово телефонували чужі люди з погорозами до неї та дітей. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач будучи у судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив обставини, зазначені у заяві, просив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий 11.07.2009 року зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №249 /а.с.4/. Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO] року. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що впродовж останнього року сімейне життя подружжя з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, сторони проживають окремо, діти проживають за згодою батьків з мамою, шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім'ю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не можливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved