Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

06.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що за договором позики від 17.03.2010 року надав відповідачу [PERSON] 1000 доларів США та 5900 євро з терміном повернення до 01.05.2010 року. Рішенням Дрогобицького районного суду від 28.04.2013 року був задоволений його позов про стягнення боргу з [PERSON] у сумі 70733.01 гривні. Проте рішення не виконано, відповідач ухиляється від сплати боргу. Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки курси валют стали вищими, відповідач повинен повернути різницю між нарахованою судом сумою боргу в гривнях за позичену валюту та реальним курсом, тобто 173718.83 гривні. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги уточнив та оскільки до часу вирішення спору національна валюта продовжувала девальвувати, згідно довідки АТ «Райфайзен Банк Аваль» 100 євро = 2885.6137 гривні, а 100 доларів США = 2601.9961 гривні, то 5900 євро = 170251.21 гривні, а 1000 доларів = 26019.96 гривні, отже з відповідача слід стягнути на його користь 1700251.21+26019.96 = 196271.17 гривні. Представник відповідача проти позову заперечив посилаючись на те, що як зазначив у позовній заяві [PERSON], згідно зі ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Проте рішення про стягнення боргу з відповідача ще не виконувалося, тобто день платежу не настав, а курси валют змінюються чи не щодня, отже неможливо визначити грошовий еквівалент належної позивачу з відповідача суми боргу, тому просив у позові відмовити. Дослідивши докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних міркувань: Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.10,60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог. У відповідності з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду (а.с.7) 29.04.2013 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу 1000 доларів США та 5900 євро, що еквівалентно 70733.01 гривні, 3% річних з простроченої суми - 6365.96 гривні та 4800 гривень витрат на правову допомогу. Постановою державного виконавця від 18.09.2014 року (а.с.8) було відкрито провадження по виконавчому листу, виданому 14.06.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом на стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 76352 гривні боргу. У відповідності з повідомленням начальника відділу ДВС Старосамбірського РУЮ від 17.09.2015 року (а.с.9) на примусовому виконанні у цьому відділі перебуває виконавчий лист, виданий 14.06.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом на стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 6352 гривні боргу. Проте, станом на 01.09.2015 року стягнення по даному виконавчому документу не проводилось, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Наведені докази та показання позивача свідчать, що на час розгляду справи борг відповідачем не сплачений. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Рішенням від 29.04.2013 року суд у відповідності зі ст.4 ЦПК України захистив права, свободи та інтереси позивача у спосіб, визначений законами України - задоволивши позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу 1000 доларів США, 5900 євро, що еквівалентно 70733.01 гривні, 3% річних з простроченої суми та судові витрати. Проте вказане рішення суду не виконане, як зазначено начальником ВДВС, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Стягнення по даному виконавчому документу не проводились. Оскільки рішення суду не виконане, то день платежу невідомий, не встановлений, отже неможливо визначити суму боргу, що підлягає сплаті за офіційним курсом відповідної валюти (долара США, євро) на день платежу. У такій ситуації позивач може вимагати відшкодування збитків, завданих прострочен\-ням сплати боргу, зокрема й у вигляді збитків від знецінення валюти платежу в період про\-строчення, за яке відповідальним є боржник. Ці збитки мають визначатися як різниця між сумою в гривнях за курсом на день ухвалення рішення і сумою в гривнях за курсом на момент фактичного платежу. Подібні роз'яснення дав Пленум Верховного Суду України в абз. 5 п.9 постанови від 27 бе\-резня 1992 року № 6 «Про практику розгляду су\-дами цивільних справ за позовами про від\-шкодування шкоди». Враховуючи наведене в позові [PERSON], як передчасно заявленому, слід відмовити. А тому,

Outcome: dismissed