Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

06 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін є син [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо. Син перебуває на утриманні позивача. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає. З липня 2015 року з сином не спілкується, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду, який просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені в ній. Вказала, що позбавлення батьківських прав відповідача, буде відповідати інтересам дитини. Аліменти відповідач на утримання сина не платить, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах в розмірі 18932 грн. 90 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомих суду причинах, про час та місце розгляду справи його було повідомлено завчасно та належним чином, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : Опікунської ради при виконкомі Юрковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак від Юрковецького сільського голови надійшла заява, в якій просить справу розглядати за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Опікунської ради при виконкомі Липівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак від Липівського сільського голови надійшла заява, в якій просить справу слухати без представника сільської ради, рішення по справі винести відповідно до Закону. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку зтаких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Могилів- Подільському району Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач 16 квітня 2019 року уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.47). Згідно довідки, виданої виконкомом Юрковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 21 грудня 2018 року № 224/1104 про те, що її син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею в одному будинку по [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с. 12). Як вбачається з довідки, виданої навчально-виховним комплексом № 5 «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева -Подільського Вінницької області від 17.01.2019 року № 54, [PERSON] відвідує навчально-виховний комплексом № 5 «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева -Подільського Вінницької області з 21.08.2018 року. Вихованням дитини займається мама, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини і групи. За період перебування дитини в дошкільному закладі, батько не відвідував батьківські збори, підсумкові заняття, свята (а.с.11). У довідці № 139 від 14.12.2018 року зазначено, що [PERSON] , перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря. За медичною допомогою завжди приходить з матір`ю (а.с.15). Як вбачається з висновку опікунської ради села Юрківці про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , останній не бере участі у вихованні дитини та не спілкується з малолітнім сином, не забезпечує його матеріально, опікунська рада вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії протоколу № 33 засідання опікунської ради при виконкомі Юрковецької сільської ради вирішено доцільним порушити питання перед виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] (а.с. 17) З листа Липівської сільської ради Томашпільського району вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично за адресою реєстрації не проживає. [PERSON] , зі слів сусідів, перебуває на заробітках. Опікунська рада не може надати висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.45). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.04.2018 року, змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Могилів - Подільського міськрайсуду Вінницької області від 17.07.2015 із [PERSON] (а.с10). Як вбачається з розрахунку заборгованості по виплаті аліментів [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів станом на 30.11.2018 року становить 18932, 90 грн (а.с.13). Так, відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, згідно із ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Також необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладена у постанові від 10.07.2019 року № справи 361/1484/16-ц. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що переконливих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини та свідомого нехтування відповідачем свого ставлення до виховання сина, матеріали справи не містять, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в задоволенні позову щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати необхіно залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed