overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті 27 лютого 2016 року матері [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке належало померлій. Позивач звернулася до нотаріальної контори 28 вересня 2016 року - понад місяць після спливу шестимісячного строку - через тяжку хворобу дочки. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позовної заяви, посилаючись те, що підстави, на які посилається позивач не є поважними. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає\~задоволенню.\~ У судовому засіданні встановлено, що матір позивача - [PERSON]\~ - померла 27 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис за № 2233. Відповідно до свідоцтва про народження серії ТЧ № 675554, виданного 24 червня 1958 року РАЦСом м. Одеси, [PERSON] є матір'ю заявника [PERSON] Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1272\~ ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] пропущений незначний строк, позивач не змогла з поважних причини своєчасно звернутися до нотаріальної контори через те, що її дочка [PERSON], [INFO], є інвалідом 2-ї групи та страждає шизофренією параноїдальної форми. При визначенні поважності пропуску позивачем строку для подання заяви на прийняття спадщини, суд приймає до уваги доводи позивача, вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, строк пропущений з поважних причин, тому може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 15 березня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №131. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з вересня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 березня 2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №131 (а.с.12). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.13). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з вересня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вона звернулася до суду з позовом про його розірвання. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дитина проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо і не бере участі у вихованні та утриманні їхнього сина. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дитині, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти стягнення з нього аліментів у розмірі по 500 грн щомісячно, оскільки він ніде не працює, хворіє артритом колінних суглобів та потребує постійного лікування. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтв про шлюб та про народження. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З епікризу хворого [PERSON] вбачається, що він хворіє реактивним артритом колінних суглобів І ступеня, потребує постійного лікування. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення неюповноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, після уточнення позовних вимог, просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] підтримує заявлені позовні вимоги. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, а саме згідний сплачувати аліменти в розмірі ? частки від заробітку, тобто 30% від прожиткового мінімуму на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з березня 2014 року. В сімї народився син [PERSON], [INFO]. Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про його народження(а.с. 5). Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач має постійний дохід, що підтверджується трудовим договором № 19/CHV. Інформації щодо поганого стану здоровя чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоровя, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоровя, є працездатний, має постійний дохід, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1228 грн., враховуючи що відповідач згоден виплачувати заявлений в позові розмір аліментів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не надав обґрунтованих заперечень щодо відсутності можливості сплачувати аліменти, а тому розмір аліментів необхідно визначити у розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Вказані позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує ухиленням відповідача від виконання покладеного на нього ст.180 СК України обов'язку щодо утримання дитини до досягнення повноліття. Згідно з доводами позивачки на момент пред'явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального забезпечення та виховання дитини. Позивачка стверджує, що вимушена самостійно утримувати та виховувати малолітнього сина - [PERSON], [INFO], проте забезпечити належний матеріальний рівень проживання дитини без участі в цьому [PERSON] не має змоги. В обгрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що відповідач не отримує регулярного заробітку, проте має задовільний стан здоров'я і спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена судом про час, дату і місце розгляду даної справи. 25 листопада 2016 року від [PERSON] в суд надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, на підставі доказів, наявних у справі. Зі змісту вказаної письмової заяви слідує, що позивачка повністю підтримує свої позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень проти позову від [PERSON] в суд не надходило. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина - [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає та надалі буде мешкати з позивачем. Сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 26.12.2014 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Подружжя має сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили фактичні шлюбні відносини, кожен веде своє особисте життя, спільного господарства не мають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 березня 2014 року Гайсинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 37. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя із відповідачем не склалося, він не приділяє належної уваги сімї, періодично зловживає спиртними напоями, відповідач постійно дорікав її, на грунті чого у них неодноразово виникали сварки, які переростали у бійки між ними. Спільне господарство ними не ведеться. Фактично шлюбні відносини між ними припинено з 06 вересня 2016 року. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Тинкалюк». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, строк на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2014 року. Шлюб зареєстрований Гайсинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 37. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Тинкалюк». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 05 жовтня 2013 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від подружнього життя в них з відповідачем є син [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Понад рік тому вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 09 грудня 2016 року о 09.15 год. позивач [PERSON] не з'явилась та подала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позов підтримує і вважає примирення неможливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час і місце розгляду повідомлявся в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони з 2015 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

06 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Спускний, 10. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.10.2016р. о 23 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.10.2016р. о 23 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена, занепокоєна. Предявляє багато численні скарги маячного трактування. Висловлює маячні ідеї ревнощів в адресу чоловіка, негативістична к дітям, так як вважає, що вони на стороні батька. Критика знижена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

06 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, ж/м Тополь-2, 28/4/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.10.2016р. о 13 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 0505.10.2016р. о 13 год. 17 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ДМП № 1 ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скарг на самопочуття активно не висловлює. Контакт формальний. В розмові декілька напружений, підозрілий. На запитання відповідає скупо. Періодично до чогось прислуховується, щось бормоче. Не заперечує, що „иногда слышу внутри головы «голоса» различного содержания, які його бентежать, «мешают», «не дают спать». Звучать маячні ідеї переслідування. Мислення паралогічне з зісковзуванням. Критика знижена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved