Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

06.11.2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту мешкання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на 1/2 частину квартири. Ухвалою судді від 07.11.2017 року провадження у вказаній справі було відкрито та призначено справу до розгляду. 17.11.2017 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON]. Вказував, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява відповідає за змістом ч.2 ст.151 ЦПК України та оплачена судовим збором. Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, а відповідно ч. 3 ст. 151 цього Кодексу, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У ч.3 ст.152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Суд вважає, що у зв'язку з поданням позову і до вирішення справи по суті необхідно вжити заходи по забезпеченню позову у виді накладення арешту на квартиру за адресою: вул. Привокзальна,. [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON]. При цьому, суд враховує, що запропоновий позивачем вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам. Крім того, суд вважає, що невжиття заходів по забезпечення позову може призвести до порушення законних прав та інтересів позивача, а також може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Outcome: approved