Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

06 квітня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 3 390,52 грн. та розподілити судові витрати. Вимоги обґрунтовані тим, що 30.03.2015 року між позивачем та [PERSON] укладено Поліс №АІ/7899981 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника автомобіля «Фольцваген Поло», державний номер [NUMBER]. 27.06.2015 року в м.Києві на площі Вокзальній відбулась дорожньо-транспортна пригода учасниками якої стали автомобіль «Опель», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та забезпечений автомобіль «Фольцваген Поло», реєстраційний номер [NUMBER] яким керував [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 03.09.2015 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] В день пригоди водій [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власник автомобіля «Опель», реєстраційний номер [NUMBER] зазнав матеріальних збитків на суму 3 930,52 грн. Після звернення 16.09.2015 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, зазначена дорожньо-транспортна пригода позивачем була визнана страховим випадком та 21.10.2015 року на користь потерпілого була перерахована сума 3 390,52 грн. Як зазначає позивач, [PERSON] не звертався до позивача із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому у відповідності до положень ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до суду із позовом про стягнення виплаченої суми в порядку регресу. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. В заяві представник зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, представник просив в порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача на користь позивача 420,00 грн. витрат за розміщене оголошення про виклик відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи через друковані засоби масової інформації, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що в період часу з 30.03.2015 року по 29.03.2016 року згідно Полісу №АІ/7899981 ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» була застрахована цивільна відповідальність власника автомобіля «Фольцваген Поло», державний номер [NUMBER] - [PERSON]. 27.06.2015 року із застрахованим автомобілем відбулась дорожньо-транспортна пригода та постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 03.09.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема в постанові зазначено, що 27.06.2015 року о 01:00 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Фольцваген», державний номер [NUMBER] в м.Києві по площі Вокзальній під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Опель», державний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження обох автомобілів, чим [PERSON] порушив п.10.9 ПДР України. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 27.06.2015 року [PERSON], як водій та власник пошкодженого автомобіля «Опель», державний номер [NUMBER] повідомив АТ «ПРОСТО-Страхування» про подію, що має ознаки страхового випадку. 16.09.2015 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 27.06.2015 року. Страховим актом №108344 від 25.09.2015 року випадок, який стався 27.06.2015 року визнано страховим та визначено розмір страхового відшкодування до виплати [PERSON] в розмірі 3 930,52 грн. Як вбачається, страхове відшкодування в розмірі 3 930,52 грн. перераховане на рахунок [PERSON] 21.10.2015 року, що підтверджується випискою по рахунку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що після сплати страхового відшкодування на виконання договору страхування, у сторони позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст.ст.33 та 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки [PERSON] не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В той же час, у відповідності до п.33.1 ст.33 зазначеного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. У відповідності до п. 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція висвітлена Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15. Отже, оскільки страхова компанія в добровільному порядку виплатила страхове відшкодування, настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, даний спірмає вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення виплаченої суми в порядку регресу. Крім того, варто зауважити, що положеннями ст.33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема і повідомити про настання дорожньо-транспортної пригоди. Зазначеною нормою не передбачено обов'язок саме винної особи чи водія застрахованого автомобіля повідомляти про настання дорожньо-транспортної пригоди. Як встановлено в судовому засіданні, водій автомобіля «Опель» - [PERSON] повідомив позивача про подію, що має ознаки страхового випадку в день настання дорожньо-транспортної пригоди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed