Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

06.06.2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що після смерті їх батька йому у спадок перейшло рибальсько-аграрне підприємство «Радар», на балансі якого знаходилося рибальське судно «Демидово» (МРРТ, рибальське судно, позивний УЖТА, порт приписки Іллічівськ), яке відповідач, скориставшись його, позивача, хворим станом продав, в зв'язку з чим він просив зобов'язати відповідача повернути йому судно (ММРТ) «Демидово». Після отримання на запит суду документів від Морської адміністрації Іллічівського моррибпорту стосовно купівлі-продажу судна «Демидово» позивач [PERSON] в порядку ст.31 ЦПК України уточнив позов, звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мореход» (далі по тексту - ТОВ «Мореход») за участю третьої особи [PERSON] про визнання угоди недійсною, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.05.2000 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] була засвідчена купча, за якою Приватне аграрне підприємство «Радар» в особі [PERSON] продало, а ТОВ «Мореход» (Російська Федерація, м.Петропавловськ-Камчатський, вул.50 років Жовтня, 16) купило судно «Демидово». Позивач стверджує, що йому нічого невідомо про укладену угоду, який був здійснений за його участі, оскільки він в той період перебував у хворому стані, не розумів значення своїх дій, так як він, позивач, з дитинства страждає на психічне захворювання, хвороба прогресує один або два рази на рік, в основному у весняний та осінній періоди. Позивач вважає, що договір від 06.05.2000 року є недійсним, оскільки був укладений у стані нерозуміння ним, позивачем, значення своїх дій і він не міг керувати ними. Позивач обґрунтовує позовні вимоги положеннями ст.55 ЦК України (в редакції 1963 року), згідно з якими угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина. Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати його вартість. Позивач зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори за номером в реєстрі №7-1279 він є спадкоємцем Риболовно-аграрного приватного підприємства «Рада», згідно п.1.4. статуту цього підприємства власником майна підприємства є він - [PERSON], а відтак - він є і власником риболовецького судна «Демидово», а тому згідно ст.ст.317,387 ЦК України має право на витребування майна з чужого незаконного володіння та здійснення стосовно цього майна права користування, володіння і розпорядження. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд визнати недійсним договір від 26.05.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером №3620. Відповідач ТОВ «Мореход», представник якого на судове доручення Приморського районного суду м.Одеси надав пояснення в судовому засіданні Петропавловськ-Камачатського міського суду Камчатського краю, позов [PERSON] не визнав, пояснив, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності; позивач ніякого відношення до договору купівлі-продажу не має; риболовецький рефрижераторний траулер «Демидово» зареєстрований в порту м.Петропавловськ-Камчатський; право власності на судно та на активи підприємства ТОВ «Мореход» набувалося в м.Петропавловськ-Камчатський новими власника на підставі законної угоди. Третя особа у судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.04.2000 року позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали у спадщину в рівних частках майно померлого [INFO] [PERSON] - Риболовно-аграрне приватне підприємство «Радар», яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Успенська, 22, що містить в собі в цілому статутний фонд вищезазначеного підприємства в розмірі ста гривень, належного померлому на підставі Статуту, перереєстрованого адміністрацією Жовтневого р-ну м.Одеси 24 вересня 1996 року за №874, про що державним нотаріусом Першої одеської нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю. було складено свідоцтво про право на спадщину за законом за номером в реєстрі №7-1279. Згідно угоди про розділ спадкового майна, посвідченої державним нотаріусом Першої одеської нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю. за номером в реєстрі №7-1281, спадкове майно у вигляді Риболовно-аграрного приватного підприємства «Радар» перейшло на праві особистої власності [PERSON]. Як вбачається із Свідоцтва про право плавання під державним прапором України, виданого під №1 17.02.1998 року капітаном Іллічівського морського рибного порту, риболовне судно «Демидово», позивний сигнал УЖТА, рік побудови 1984 рік та місце побудови - м.Петрозаводськ, належить Риболовно-аграрному приватному підприємству «Радар». Листом №30/62 від 07.04.2009 року Морська адміністрація Іллічівського моррибпорту надала суду купчу, з якої вбачається, зокрема, що 06.05.2000 року Риболовно-аграрне приватне підприємство «Радар» в якості суми 2 838 000,00 рублів сплаченої Компанією «Мореход», передає сто процентів частки на судно «Демидово» з усіма нележним йому майно. Справжність підпису директора та засновника Риболовно-аграрного приватного підприємства «Радар» [PERSON] на цьому документі засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером №3620. Крім того, суду було надано приймально-здаточний акт від 04.05.2000 року, за яким РАПП «Радар» в особі директора [PERSON] та ТОВ «Мореход» в особі директора [PERSON] склали цей акт про те, що на підставі контракту №1/00 від 18.04.2000 року перший здав, а другий прийняв судно МРРТ «Демидово» в стані на 04.05.2000 року. Позивач вважаючи, що зазначена угода була здійснена ним у стані нерозуміння значення своїх дій та неможливості керувати своїми діями, просив суд призначити йому судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку, зробленого комісійною стаціонарною судово-психіатричною експертизою в Акті №155 від 09.12.2013 року, яка була проведена на виконання ухвали суду від 29.12.2012 року, [PERSON], 1975 року народження, по наявній в медичній документації і згідно акту №105 від 05.07.2001 року стаціонарної судово-психіатричної експертизи, - раніше, з 1991 року, періодично переносив психотичні стани, які до 2000 року кваліфікувалися як «Шизоаффективний психоз», в 2005 році як вияв «Органічного психічного розладу не уточненого генеза, галлюцінаторно-параноїдальний синдром», а з 2009 року по 2013 рік як «Шизофренія, параноїдальна форма, епізодичний плив». При цьому в наявній медичній документації, в матеріалах цивільної справи і за результатами даного дослідження не має даних про те, що під час складання спірного юридичного акту (купчої засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №3620) 06.05.2000 року, у [PERSON] мало місце загострення, тобто рецидив, якогось хронічного психічного розладу, або тимчасовий хворобний розлад психічної діяльності. Дії його не були обумовлені порушенням свідомості, переживаннями психотичного рівня (бред, галюцинації), порушеннями в інтелектуально-мнестичній сфері, тому він в повній мірі (тобто абсолютно) міг усвідомлювати фактичне значення здійснюваних дій, передбачити їх можливі наслідки, розуміти свої дії і керувати ними. В даний час у [PERSON] ознак будь-якого розладу психічної діяльності не виявлено, а як наслідок - перенесені ним у минулому психотичні епізоди не потягли за собою інтелектуально-мнестичних порушень, знакових змін в емоційно-вольовій сфері, тому не позбавляють його здатності розуміти значення своїх дій і керувати ними, передбачати їх соціальні наслідки, приймати участь у судовому розгляді. Відповідно до положень ст.55 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення спірної угоди, угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина. Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати його вартість. Стороні, яка в момент укладення угоди не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, відшкодовуються другою стороною понесені витрати, втрата або пошкодження її майна, якщо вона знала або повинна була знати про такий стан особи, що уклала з нею угоду. З огляду на вищевикладені висновки комісійно-стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 09.12.2013 року, та з врахуванням положень ст.60 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог [PERSON] Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач [PERSON], заявляючи про порушення його прав власності на судно «Демидово» з посиланням на ст.ст.317,387 ЦК України, не надав суду належних доказів про наявність у нього права власності на зазначене майно саме як на фізичну особу, а не на Риболовно-аграрне приватне підприємство «Радар», в якому він, з його слів, є засновником. Натомість оспорювана ним угода від 06.05.2000 року укладалася учасником цивільних відносин - юридичною особою Риболовно-аграрним приватним підприємством «Радар», а не фізичною особою - [PERSON] Приписами ст.7 Закону України «Про власність», що діяла на момент укладення угоди, та статті 96 ЦК України в редакції 2004 року, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та недоведеними, а відтак - задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed