Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

05.08.2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з зазначеним позовом посилаючись на те, що 07.10.2004 року між [PERSON] та ТОВ «Форум-Інвест» (надалі - відповідач) був укладений договір № В31/2-3/3-1 про залучення інвестицій в будівництво житла. Позивач зазначає, що 20.03.2007 року між відповідачем та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до вищевказаного договору. 11.10.2007 року між відповідачем, [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про уступку права вимоги. Позивач зазначає, що первісним інвестором [PERSON] було оплачено 87,300 грн відповідних інвестицій, а [PERSON] оплачено 36,015 грн. Окрім того, вказує, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва вказаний було розірвано договір № В31/2-3/3-1 між, укладений між відповідачем та [PERSON], однак, відповідно до умов договору, відповідач не виконав свої зобов'язання. Позивач звертає увагу на те, що 16.07.2014 року між ним та [PERSON] було укладена угода про відступлення права вимоги, відповідно до умов якої [PERSON] передав позивачу право вимоги за договором № В31/2-3/3-1 про залучення інвестицій в будівництво житла від 07.10.2004 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість в загальній сумі 133712,23 грн., яка складається з: 117149,25 грн. - сума основного боргу; 14175,06 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 2387,92 - сума 3% річних. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. (а. с. 29, 46). Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами та приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 07.1012004 року між ТОВ «Форум-Інвест» та [PERSON] був укладений договір № В31/2-3/3-1 про залучення інвестицій в будівництво житла. Об'єкт інвестування - трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] на третьому поверсі. (а. с. 5-7). Окрім того, 20.03.2007 року між ТОВ «Форум-Інвест» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до договору № В31/2-3/3-1, відповідно до умов якої була збільшена проектна площа квартири та становить: загальна площа - 108,43 кв. м, житлова пдоща - 68,55 кв. м. Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що сторони досягли згоди про те, що організація залишає Інвестору вартість 1 кв. м - 6 500 грн. на несплачену частину при внесенні коштів в термін до 30.04.2007 року. На момент підписання даної додаткової угоди інвестором проінвестовано 29,10 кв. м. Несплачена частина на день підписання цієї додаткової угоди складала 79,33 кв.м. (а. с. 8) Разом з тим, 20.03.2007 року між ТОВ «Форум-Інвест», [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про уступку права вимоги, відповідно до умов якої [PERSON] передає, а [PERSON] приймає право вимоги за договором № ВЗ1/2-3/3-1 про залучення інвестицій в будівництво житла від 07.10.2004 р., з моменту підписання даної угоди [PERSON] веде розрахунки з ТОВ «Форум-Інвест». (а. с. 9). Судом встановлено, що 12.10.2004 року первісний інвестор [PERSON] було оплачено 29,10 кв. м. площі квартири в сумі 87300 грн., що підтверджується карткою розрахунків до договору про залучення інвестицій та квитанцією від 12.10.2004 року (а. с. 10) та 11.10.2007 року [PERSON] було оплачено 3,43 кв. м. квартири в сумі 36015 грн., що підтверджується квитанцією від 11.10.2007 року (а. с. 12). Таким чином, за договором № В31/2-3/3-1 від 07.10.2004 року було оплачено 32, 53 кв. м. в загальній сумі 123315,00 грн. Окрім того, заочним рішення Голосіївського районного суді міста Києва від 24.09.2013 року вказаний договір розірвано. (а. с. 13-15). З наведеного рішення суду вбачається, що поверненню інвестору підлягає 117143,25 грн. (а. с. 15), про що не заперечувалось відповідачем, відповідно до листа директора ТОВ «Форум-інвест» від 25.03.2014 року (а. с. 18). Судом встановлено, що 16.07. 2014 року між позивачем та [PERSON] була укладена угода про відступлення права вимоги, відповідно до умов якої [PERSON] передає, а [PERSON] приймає право вимоги за договором № В31/2-3/3-1 про залучення інвестицій в будівництво житла від 07.10.2004 року (а. с. 16-14). Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Натомість ч. 2 ст. 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Разом з тим, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2011 року у справі № 6-2789св10 зазначено, що в разі розірвання договору в судовому порядку його дія припиняється на майбутнє, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили, а до цього моменту сторони несуть всі зобов'язання. Таким чином, за загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє та не скасовує сам факт укладення цього договору та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, виходячи з характеру цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Окрім того, згідно з згідно п. 4.2. договору № ВЗ 1/2-3/3-1 від 07.10.2004 р. у випадку дострокового розірвання договору відповідач зобов'язаний повернути за договором гроші за вирахуванням 5%. Разом з цим, основна заборгованість за договором у сумі 117149,25 грн., а також обов'язок її повернення відповідачем встановлені також у мотивувальній частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2013 (а. с. 15). А отже, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, яка за період з 01.12.2013. по 05.08.2014 складає: 14 175,06 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 2 387,92 грн. - сума 3% річних. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved