Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

05 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначила, що з 04 лютого 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім'ї непорозуміння та конфлікти, які негативно впливали на їх взаємовідносини. Фактично припинили шлюбні відносини та не проживають однією сім'єю з березня 2018 року, подальше подружнє життя суперечить її інтересам, що має для неї істотне значення, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у відділі РАЦС Глобинського районного управління юстиції, актовий запис № 05 - розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності . Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 04 лютого 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції, актовий запис № 05 (а.с. 8). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER], виданим Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області 17 травня 2006 року (а.с. 9). Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають за різними адресами, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаємоповаги та взаємодовіри, через що в сім'ї виникали непорозуміння та конфлікти, які негативно впливали на їх взаємовідносини. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved