Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

05 серпня 2020 року, представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просив визначити позивачу додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] строком два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили, мотивуючи свій позов тим, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори через те, що більше 10 років проживає на території Італійської Республіки і через спалах вірусу COVID-19 та обмежувальні заходи не змогла звернутись до нотаріальної контори вчасно. Лише з послабленням карантину у червні 2020 року [PERSON] змогла потрапити до Консульського відділу Посольства України в Італійській Республіці та оформити відповідну заяву. Проте, коли син позивача отримав відповідні документи та за довіреністю матері звернувся до нотаріальної контори, вже закінчився шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В той час, із заявою про прийняття спадщини до Чернігівської районної нотаріальної контори звернувся син спадкодавця та брат позивача - [PERSON] .. Ухвалою від 06 серпня 2020 року провадження у справі відкрито. 21 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач під час судового засідання 16.10.2020 пояснила, що вона проживає в Італії близько 10 років та періодично приїжджає на Україну. 08 грудня 2019 року вона приїжджала на поховання матері та 10 грудня 2019 року поїхала до Італії. В Італії вона згадала, що є спадщина, яка залишилась після смерті матері та почала з`ясовувати яким чином їй прийняти спадщину. В середині квітня 2020 року вона намагалась потрапити до посольства, однак в Італії був оголошений карантин та установи працювали в обмеженому режимі і їй повідомили, що приймають лише за екстреними випадками. 29 травня 2020 року їй вдалося потрапити до нотаріуса у місті Латина, який їй повідомив, що зможе надати тільки довіреність на оформлення спадщини. Вона оформила довіреність на сина, яку передала останньому. В подальшому у червні їй вдалося потрапити до Консульської установи, де вона написала заяву на прийняття спадщини. Допитана в якості свідка позивач підтвердила, що 07.12.2019 дізналась про смерть матері, приїхала [INFO] на поховання, виїхала до Італії [INFO] . Періодично приїжджала до України, коли приїжджала, то забирала матір до себе, доглядала, під час перебування в Італії розмовляла з матір`ю по телефону. Вирішила, що має бажання прийняти спадщину у січні 2020 року, збиралась приїжджати до України, однак в кінці лютого у Італії почалися обмеження у зв`язку з поширенням коронавірусу, вона вирішила почекати, зі сподіванням, що все закінчиться. В кінці квітня зателефонувала у Консульство України, але вони повідомили, що не працюють. Зателефонувала другий раз секретарю та приїхала до Консульства, де її не прийняли, оскільки її ситуація не була екстреною. Тільки 09 червня 2020 року їй вдалося оформити заяву. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи, що позивач мала можливість приїхати до України та подати заяву на прийняття спадщини. В ході судового розгляду допитаний свідок [PERSON] , що є сином позивача, пояснив, що під час карантину, приблизно у квітні-травні, його мама повідомила, що є спадщина та в подальшому надіслала йому довіреність, за якою він не зміг звернутись до нотаріальної контори для прийняти спадщини. Пізніше позивач йому надіслала заяву щодо прийняття спадщини, яка була написана з пропущенням строку. В якості свідка був допитаний представник позивача [PERSON] , який пояснив, що позивач звернулась до нього за роз`ясненнями щодо прийняття спадщини, він їй роз`яснив, які документи є необхідними та повідомив, в який строк вона має звернутись до нотаріуса. В подальшому позивач неодноразово телефонувала йому та повідомляла, що в Італії почався карантин і вона не може потрапити до Консульства і їй вдалося тільки написати довіреність. Однак він роз`яснив, що вона має звернутись до консульської установи, щоб написати заяву. Документи, які передавала позивач йому приносив син. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що виконавчим комітетом Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 10.12.2019 року складено актовий запис № 41. (а.с.33) Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Роїщенського сратостинського округу № 168 від 19.05.2020 року, на день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] і разом з нею були зареєстровані та проживали : син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онук - [PERSON] та онук - [PERSON] . (а.с.33) Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, оскільки є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] та копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу [NUMBER] . (а.с.7-8) 18.05.2018 року [PERSON] отримала дозвіл на перебування в Італії, термін дії якого до 18.08.2020 року (а.с.13). 09 червня 2020 року [PERSON] звернулась до Консульського відділу Посольства України в Італійській Республіці для оформлення заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.15) Раніше 28 травня 2020 року оформила спеціальну довіреність, якою уповноважила [PERSON] представляти її інтереси у справах, пов`язаних із оформленням спадщини матері. ( а.с.16-20) Згідно повідомлення Чернігівської районної державної нотаріальної контори після померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] заведено спадкову справу 210/2020 та надано її копію. ( а.с.33-34) Як слідує з інформаційної довідки зі спадкового реєстру 25.03.1998 реєструвався заповіт, що був складений [PERSON] , який має зберігатись у Роїщенській сільській раді. ( а.с.34) За повідомленням Роїщенської сільської ради Чернігівського району та області в архіві відсутні заповіти складені у 1998 році. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити наявність спадкоємців за заповітом. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно з пунктами 3.3, 3.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті відкрилась спадщина, яку спадкоємці мали прийняти протягом шести місяців. Отже останній день для прийняття спадщини був 07 червня 2020 року. Як встановлено в ході судового розгляду з пояснень учасників справи, свідків та доданих до позову доказів, [PERSON] в період з 10 грудня 2019 року по день закінчення строку для прийняття спадщини [INFO] перебувала на території Італійської Республіки. Запровадження як на території Італійської Республіки так і на території України карантину, а також встановлення у зв`язку з цим карантинних обмежень з середини березня 2020 року є загальновідомим фактом та не підлягає доказуванню. Дійсно з 16 березня 2020 року Консульський відділ Посольства України в Римі призупинив прийом громадян та видачу документів, а отже позивач була позбавлена можливості звернутись відповідно до Посольства та подати заяву на прийняття спадщини. Також, в березні 2020 року були закриті регулярні пасажирські авіасполучення та особи, які не мали можливості залишитись в Італійській Республіці, записувались на спеціальні рейси. Позивач працювала та території Італійської Республіки, а отже дійсно в цей період у неї виникли труднощі у відвідуванні України з метою звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] мала намір прийняти спадщину, однак дійсно у зв`язку з запровадженням карантину у неї виникли перешкоди звернутись особисто до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вона оформила довіреність у визначений шестимісячний строк для прийняття спадщини, однак в подальшому з`ясувалось, що не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. 09 червня 2020 року [PERSON] у консульському відділі Посольства України в Італійській Республіці оформила заяву на прийняття спадщини, пропустивши строк на два дні. Враховуючи пов`язаність позивача зі спадкодавцем кровним походженням, наведені позивачем причини неприйняття спадщини, строк, який позивач пропустила на подачу заяви на прийняття спадщини, дії позивача, які вона вживала для прийняття спадщини, що ускладнились у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень, що були встановлені з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, причини її неприйняття, оскільки у зв`язку з запровадженням карантину для позивача дійсно були об`єктивними і непереборними труднощі у зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як установи, до яких позивач мала можливість звернутись для оформлення відповідної заяви не працювали на прийом громадян, з урахуванням того, що на законодавчому рівні продовжувались процесуальні строки у зв`язку з запровадженням карантину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначенню позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємцю першої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON] терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved