Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

05.07.2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 13.06.2009 зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який зареєстрований разом з позивачем. В зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач мешкає окремо, матеріальну допомогу сину не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працевлаштованим. Уточнивши в подальшому свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, яка уточнений позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що близько 10 місяців не підтримує подружніх стосунків з відповідачем, який на цей час проживає окремо, достатньої матеріальної допомоги сину не надає, відповідача, який позов визнав в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копій відповідних свідоцтв, з 13.06.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Відповідно до довідки Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 20.06.2017 сторони зареєстровані разом [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із наданими сторонами довідками (а.с. 6, 19) позивачка працює на посаді провідного лікаря в/м мікробіолога-бактеріолога в Путивльській районній державній лабораторії ветеринарної медицини і загальний розмір її заробітної плати за грудень 2016 року - травень 2017 року становив 30457,68 грн. Відповідач також працевлаштований і отримав дохід за січень-червень 2017 року в розмірі 15262,27 грн. Даючи оцінку наведеним доказам в сукупності, суд приходить до висновку про те, що будучи батьком дитини відповідач не надає їй постійної матеріальної допомоги, хоча зобов'язаний та має таку можливість, позаяк здоровий, працевлаштований та інших утриманців не має, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які сплачувати з 05.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 640 грн. судового збору, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позовної заяви та 300 грн. витрат на правову допомогу на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved