Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

06.12.2018 року представник позивача подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.02.2016 року у розмірі 11 790 грн. 27 коп. і сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивача, вказав, що з метою отримання банківських послуг, 22.02.2016 року відповідач підписав заяву, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач\~свої зобовязання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~надавши відповідачеві\~кредитні кошти\~у розмірі,\~встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконував за ним перед банком виникла сума заборгованості, яка станом на 18.11.2018 року становить в загальному розмірі 11 790 грн. 27 коп., яка складається з наступного: 1\~224 грн. 95 коп. заборгованість за тілом кредиту; 309 грн. 94 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 9 217 грн. 75 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 537 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про день, час та місце судового засідання належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, який вказано в позовній заяві, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення. Крім того повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що розміщене 27.02.2019 року , оскільки згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, його за адресою, вказаною в позовній заяві, а саме: м. Харків, вул. Миру, буд. 102 знято з реєстрації 28.03.2017 року. Таким чином, на підставі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 22.02.2016 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, таким чином відповідач уклав договір про надання банківських послуг, а саме, отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, отримавши в користування доступ до кредитних коштів, [PERSON] свої зобовязання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконує. Вказані\~обставини\~встановлені судом\~на підставі\~наданої позивачем копії\~заяви-анкети,\~підписаної 22.02.2016 року [PERSON], з якої вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє імя кредитну картку за тарифом обслуговування «Універсальна». Відповідно до положень ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором б/н від 22.02.2016 року підтверджується наданим позивачем розрахунком, з якого вбачається, що за період з 22.02.2016 року по 18.11.2018 року заборгованість [PERSON] становить в загальному розмірі 11 790 грн. 27 коп., яка складається з наступного: 1\~224 грн. 95 коп. заборгованість за тілом кредиту; 309 грн. 94 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 9 217 грн. 75 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 537 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Відтак, встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами виник спір з правовідносин зобовязального характеру, для вирішення якого підлягають застосуванню положення Книги Пятої Цивільного Кодексу України, зокрема, Глави 48, 49, параграф 2 Глави 71 та умови кредитного договору, укладеного між сторонами. Аргументи позивача,\~викладені на\~обґрунтування наявності\~підстав для\~задоволення позову,\~підтверджуються наданим\~суду копіями\~заяви,\~підписаної 22.02.2016 року [PERSON], що свідчить про волевиявлення відповідача на отримання кредитного ліміту, та розрахунком заборгованості, який підтверджує, як отримання і використання відповідачем кредитних коштів, так і наявність заборгованості з погашення кредиту та відсотків за його використання. Право позивача\~на встановлення\~і зміну\~розміру кредитного\~ліміту визначено\~п.2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4\~кредитного договору,\~на що\~[PERSON]\~надав свою\~згоду при\~укладенні договору,\~зокрема на\~прийняття будь-якого\~розміру кредитного\~ліміту та\~його зміну\~за рішенням\~та ініціативою\~банку.\~Згідно п.\~2.1.1.5.7\~договору,\~власник карткового\~рахунку зобов'язаний\~слідкувати за\~витратами коштів\~в межах\~платіжного ліміту\~з метою\~запобігання виникнення\~Овердрафту.\~ \~ Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення [PERSON], прав позивача на належне виконання боржником своїх зобовязань. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. Частину 1 ст. 526 ЦК України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частину 1 ст. 546 ЦК України, якою встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України. За приписом ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої\~умови договору. Згідно із ч. 1 ст.\~638\~та ч. 1 ст.\~ 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено Договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2.1.1.12.2 договору банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На підставі\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~правових підстав\~для задоволення\~позову в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача: 1\~224 грн. 95 коп. заборгованість за тілом кредиту; 309 грн. 94 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 9 217 грн. 75 коп. - заборгованість за пенею. Поряд з цим, аргументи позивача, викладені на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 537 грн. 63 коп. є безпідставними з наступних причин. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. З кредитного договору вбачається, що умовами даного договору передбачено два види цивільно-правової відповідальності на випадок неналежного виконання грошового зобовязання пеня та штраф. Положеннями статті 61\~Конституції\~України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відтак, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст.\~549\~ЦК\~України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення виконання грошового зобовязання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 537 грн. 63 коп. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у Постановах від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача \~на \~ користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає також стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1606 грн. 94 коп. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 546, 549, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial