Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

06 серпня 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на теперішній час перебуває у Православному дитячому будинку «Надія» ім. Н.М. Златолінської Запорізької Єпархії. Відповідач вихованням дитини не займається, матеріальну допомогу на його утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З наведених підстав позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, а також стягнути з відповідача на користь Православного дитячого будинку «Надія» ім. Н.М. Златолінської аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 15 серпня 2018 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27 вересня 2018 р. Ухвалою суду від 27 вересня 2018 р. розгляд справи призначено на 19 жовтня 2018 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, що відповідно до ст. 223 ч.4 ЦПК України є підставою для розгляду справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 р. визначено проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що [PERSON] народився [INFO] р., батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON]. (а.с.4) [INFO] р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.6) У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON] покладені на нього сімейним законодавством обов'язків щодо виховання дитини не виконує. Вказаний висновок суду ґрунтується на доказах, наданих позивачем, відомостях, що містяться у листі Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №22, висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. В судовому засіданні встановлено, що з 06 листопада 2017 р. [PERSON] проживає у Православному дитячому будинку «Надія» ім. Н.М. Златолінської Запорізької єпархії Української православної церкви. Згідно відомостям, що містяться у листі Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №22 неповнолітня дитина [PERSON] навчається у ЗНЗ №22 з 15 листопада 2017 р., був переведений до вказаного навчального закладу із ЗНЗ №38 у зв'язку зі зміною місця проживання; за час перебування дитини у навчальному закладі батько жодного разу дитину не відвідував, умовами виховання і утримання дитини не цікавився. (а.с 10) Висновком органу опіки та піклування встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, її життям, розвитком не цікавиться, у зв'язку із чим доцільним є позбавлення його батьківських прав. (а.с. 11) У відповідності зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки в судовому засіданні вірогідно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав щодо дитини. Згідно зі ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом приймається рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 ч.2 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved