Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

07.02.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В своїй заяві вказав, що відповідачка, відповідно до укладеного договору № б\\н від 12.08.2013 року отримала кредит в розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. У звязку із порушенням умов сплати кредиту, станом на 14.01.2019 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 16276 гривень 91 копійка, яку і просять стягнути. Представник позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7 ст.128 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні відповідно до укладеного договору № б\\н від 12.08.2016 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 4000 гривень 00 копійок (а.с.14-28). У звязку із неналежним виконанням своїх зобов»язань за кредитним договором відповідачем станом на 14.01.2019 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 16276 гривень 91 копійка, яка складається з наступного: 2332 гривні 08 копійок заборгованість за тілом кредиту, 5762 гривні 48 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6931 гривня 07 копійок - заборгованість за пенею, а також штрафи 500 гривень - штраф (фіксована частина), 751 гривня 28 копійок - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). \~ \~ Таким\~чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~АТ КБ\~«ПриватБанк» до\~ [PERSON]\~в частині\~стягнення заборгованості\~за кредитом\~в розмірі\~ 2332\~гривні \~08 копійок та процентів за користування кредитом в розмірі 5762 гривні 48 копійок обґрунтовані і підлягають задоволенню. Разом з тим, звертаючись до суду АТ КБ «ПриватБанк»\~в позовній заяві зазначав, що кредитна заборгованість [PERSON] перед банком складає 16276 гривень 91 копійку, з них заборгованість за пенею становить 6931 гривня 07 копійок. Вищевказані вимоги заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 16276 гривень 91 копійку заборгованості за пенею, на думку суду, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. При вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд приймає до уваги\~\~правову\~\~позицію\~\~Верховного\~\~Суду\~\~України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003 цс 15, згідно з якою цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому, за наявності у відношенні відповідача штрафів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з нього пені. З огляду на вищевикладене, позовна вимога про стягнення розміру штрафів, зокрема відсоткової частини, також підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 500.00 грн. (фіксованої частини штрафу) і 404 грн. 73 коп. (відсоткової складової, що становить 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту та нарахованих і прострочених процентів: (2332.08 грн. + 5762.48 грн.) х 5% /100%). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 8999 гривень 30 копійок, в тому числі\~2332 гривні 08 копійок заборгованості за кредитом; 5762 гривні 48 копійок заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також штрафи 500 гривень 00 копійок фіксованої частини та 404 гривні 73 копійки відсоткової складової, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг. Виходячи з положень п. 3. ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (55 %), суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь позивача в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволених вимог 1056 гривень 55 копійок, які підтверджені документально (а.с. 33). В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити. За повідомлення позивача від 07.07.2018 року з 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». На підставі викладеного,

Outcome: partial