overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 21 січня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 23. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 21 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 23, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21.01.2011 року. Від шлюбу сторони у справі мають сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 10 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачкою. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та Зощенко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 171 (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 11.06.2008 року. У шлюбі мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу дочку просить залишити з нею. Прізвище залишити «Скоропад». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Заяв, заперечень до суду не надійшло. Беручи до уваги, що позивач в заяві не заперечувала проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 11.06.2008 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). У шлюбі мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не прибув у судове засідання, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дітей сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дитини разом з матірю. Відповідач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Скоропад». Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування вартості теплової енергії затраченої на опалення місць загального користування в будинку [ADDRESS] та зобов'язання здійснити перерахунок вартості теплової енергії на опалення місць загального користування за вказаною вище адресою за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно. В обґрунтування позову зазначила, що в порушення вимог пунктів 2.1, 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359, відповідач, під час розрахунку вартості послуг за опалення місць загального користування, не визначив загальну кількість витрат теплової енергії на опалення місць загального користування будинку, а тому здійснений ним розрахунок вартості теплової енергії є невірним. У судовому засіданні представник позивача пред'явлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; представники відповідача позов не визнали, при цьому пояснили, що під час розрахунку вартості послуг з опалення місць загального користування будинку ними було визначено загальну вартість витрат на опалення місць загального користування та втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, що відповідає пункту 2.1.4 вказаної вище методики. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач проживає в [ADDRESS], в якій встановлено внутрішньоквартирний засіб обліку теплової енергії, при цьому є споживачем послуг відповідача з централізованого опалення квартири та місць загального користування будинку. Відповідно до пункту 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359 (далі - Методика), у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії місць загального користування (далі - МЗК) витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулою Qмзк = SQмзк + Qвтр, де: SQмзк - кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК (в Гкал); Qвтр - втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Наданий відповідачем розрахунок і приєднані позивачем до справи квитанції про оплату послуг теплопостачання (а. с. 9-14, 31) свідчать про те, що визначення відповідачем вартості теплової енергії на опалення МЗК здійснюється з урахуванням утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, що відповідає вимогам пункту 2.1.4 Методики. За таких обставин, пред'явлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який був укладений між нею та відповідачем 5 вересня 2009 року в Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис № 1183. Зазначала , що вони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та вона займається його вихованням. Посилалася на те, що їхнє сімейне життя не склалося через несумісність характерів, вони разом не проживають з березня 2017 року, не бажають відновлення сімейних стосунків. Просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище [PERSON], стягнути на її користь витрати по справі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що 5 вересня 2009 року в Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис № 1183 сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та вона займається його вихованням Сторони не проживають разом з березня 2017 року, не бажають примирення та наполягають на розлученні. За таких обставин, коли сторони разом не проживають, не підтримують сімейні та подружні стосунки , і кожна із сторін не бажає поновлення цих стосунків, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 640 грн. судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання дочки. Сторони в судове засідання не з»явилися, подавши через канцелярію суду заяви про розгляд справи їх відсутності. При цьому в заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку, а відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Дитина залишилася проживати з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки позивачеві не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був укладений 30.08.2003 року. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, з червня 2017 року подружніх стосунків не підтримують, намагання налагодити сімейне життя не дали позитивного результату. Зазначає, що збереження сім'ї неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання двічі підряд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Шлюб між сторонами у справі зареєстрований 30.08.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалось. Позивач вказує що збереження сім'ї неможливе. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

07.08.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі - [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 06.02.2001 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] Позивачка просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що останнім часом між нею та відповідачем по справі виникають непорозуміння, у сторін протилежні погляди на шлюб, сім'ю та різні характери. Шлюб носить формальний характер, сторони не ведуть спільне господарство. Майнового спору між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позові наполягала та просила його задовольнити (а.с.23). В судове засідання відповідач не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с.22). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції в Одеській області 06.02.2001 року, актовий запис № 4 (а.с.6), сторони уклали шлюб - 06.02.2001 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.02.2001 року (а.с.8). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

07.08.2017 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 27.04.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 19\~145,57 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 30.06.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 19145,57 грн., яка складається з: -2266,62 грн. заборгованість за кредитом; -15491,07 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); -887,88 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved