Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

06.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. Зазначив, що 23.11.2006 року помер його брат [PERSON], [INFO], який по день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті брата залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки на території Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Він є спадкоємцем після смерті брата за законом. Проте, спадщину він оформити не може, так як відсутнє свідоцтво про смерть брата. При зверненні до відділу ДРАЦСу його повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про смерть брата, через відсутність лікарського свідоцтва про смерть останнього. Його брат [PERSON] вживав спиртні напої, 23.11.2006 року сусіди його виявили мертвим у будинку тещі. Він здійснив його поховання на кладовищі у с. Голинчинці. Після смерті брата він був заклопотаний організацією похорону, родина не мала коштів, щоб відвезти труп для проведення розтину, тому поховання здійснено без висновку судово-медичної експертизи, через що відсутнє лікарське свідоцтво по факту смерті. З метою оформлення спадкових прав просить встановити факт смерті брата [PERSON], [INFO], що сталася 23.11.2006 року в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництва від 28.02.2017 року (а.с.10-11), підтримали заяву, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснили, що брат [PERSON] [PERSON], [INFO], проживав в [INFO] та за життя вживав спиртні напої. 23.11.2006 року брат заявника помер у будинку матері дружини, де його виявили сусіди, і похований на сільському кладовищі. Труп брата заявника для проведення судово-медичного розтину і експертизи не возили через відсутність коштів. [PERSON] був похований на кладовищі в с. Голинчинці без проведення судово-медичного розтину трупа, через що відсутнє лікарське свідоцтво про смерть, у звязку із чим заявникові відмовлено відділом ДРАЦС у видачі свідоцтва про смерть. Встановлення факту смерті брата [PERSON] має для заявника юридичне значення, так як необхідне для оформлення спадщини. Представник заінтересованої особи Голинчинецької сільської ради в судове засідання не зявився, але від Голинчинецького сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви [PERSON] заперечень немає (а.с.29). Представник заінтересованої особи Шаргородського районного\~ відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не зявився, але від начальника відділу до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника районного відділу ДРАЦС (а.с.22). Вислухавши пояснення заявника [PERSON] та його представника адвоката [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії І-УР №641815 (а.с.5) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживав у с. Голинчинці, помер 23 листопада 2006 року у будинку матері дружини, в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника, його представника, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, свідок [PERSON] суду показав, що є народився 1950 року в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. Проживав по сусідству із померлим [PERSON], який був братом заявника. Йому достовірно відомо, що брат заявника [PERSON] помер в листопаді 2006 року в будинку своєї покійної тещі в с. Голинчинці на вул. Лісова. Похоронили [PERSON] на сільському кладовищі в с. Голинчинці. Він приймав участь у похованні [PERSON], так як допомагав викопати яму на кладовищі. Труп [PERSON] заявник не доставляв на розтин в лікарню в м. Шаргород, а на наступний день після виявлення [PERSON] був похований. Свідок [PERSON] суду показав, що народився 1956 року в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. Проживає по сусідству із заявником. В листопаді 2006 року від сусідів він дізнався, що помер брат заявника [PERSON], який проживав у будинку покійної матері дружини. Він бачив [PERSON] мертвим, так як на прохання дружини заявника перевозив тіло в будинок заявника, звідки похоронна процесія йшла на сільське кладовище для поховання [PERSON] На розтин і проведення експертизи тіло [PERSON] рідні не доставили, так як дружина заявника не мала для цього коштів, а сам заявник із заробітків повернувся тільки в день поховання. Факт смерті [PERSON] підтверджений також довідкою виконавчого комітету Голинчинецької сільської ради від 13.02.2017 року за №151, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], помер 23.11.2006 року і похований на сільському кладовищі в с. Голинчинці, свідоцтво про смерть не видавалось, так як була відсутня довідка з лікарні (а.с.7); висновком відділу ДРАЦСу від 31.01.2017 року про неможливість поновлення актового запису про смерть [PERSON] у звязку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть (а.с.8). Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] відсутнє. Так як відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON], заявник не може оформити свої спадкові права після смерті останнього. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.8 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадщину. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази «поза розумним сумнівом» факту смерті [PERSON], які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Outcome: approved