Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

07.06.2017 року позивач звернулася до Марківського районного суду з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказала, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 05.09.2009 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], але на даний час звернулася до суду з позовом про розірвання цього шлюбу. У зв'язку з тим, що м. Луганськ є тимчасово окупованою територією України, для перетину лінії розмежування у зоні проведення антитерористичної операції необхідна нотаріально посвідчена згода батька на виїзд дитини. Відповідач повністю відсторонився від участі в житті сина, не займається його вихованням, не виконує батьківські обов'язки і безпідставно відмовляється дати таку згоду. Крім того, вона має намір у літній період поїхати з сином до Росії, де живуть їхні родичі, а також подорожувати до Туреччини, Єгипту та Польщі. Оскільки відповідач відмовляється дати згоду на виїзд сина, позивач просить суд надати сину до досягнення ним повноліття дозвіл на виїзд (в'їзд) на тимчасово неконтрольовану територію України (зону проведення антитерористичної операції) у місто Луганськ Луганської області у її супроводі, а також за межі України: до Росії, Туреччини, Єгипту та Польщі. Позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2009 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, зареєстроване місце її проживання: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини, копією паспорту позивача. Відповідно до частин 3 та 6 статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров'я людей. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-XII від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України № 3857-XII, правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила), затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (з наступними змінами). Так, згідно з пунктом 2 Правил перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу. У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. Відповідно до пункту 3 Правил виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Пунктом 4 Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, для перетинання державного кордону України громадянин, який не досяг шістнадцятирічного віку, повинен мати: 1) паспортні документи та 2) підтверджуючі документи, до яких у тому числі відносяться: нотаріально посвідчена згода другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі або копія рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 7 травня 2014 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (далі Порядок) . Згідно з підпунктом 2 пункту 7 Порядку оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: 2) особі, яка не досягла 16-річного віку: - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. Судом установлено, що на момент розгляду справи син сторін, [PERSON], не досяг шістнадцятирічного віку, паспортний документ для перетинання державного кордону України ним не отримано, позивач не надала суду докази на підтвердження даної обставини. Тому за відсутності у дитини паспортного документа підстав для надання судом підтверджуючого документа, рішення суду про надання дозволу на її виїзд з України без згоди та супроводу батька,ти немає. Переміщення громадян через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей здійснюється відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 222 ог від 14.04.2017 року (далі Порядок). Згідно з пунктом 5.1.1 Порядку в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. Відповідно до пункту 5.1.2 Порядку виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України: які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи; Таким чином, виїзд з тимчасово неконтрольованої території на територію України не містить посилання на дотриманням Правил, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57. Відповідно до частин 1, 3 статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 статті 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Позивач, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Тому вимоги про отримання дозволу на переміщення дитини до свого, разом з матір'ю, місця проживання у місті Луганську Луганської області не суперечать закону і підлягають задоволенню.

Outcome: partial