Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

04 листопада 2016 року до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 23 серпня 2000 року померла його рідна мати - [PERSON], яка на день смерті мешкала за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, 4-й [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, 4-й [ADDRESS], загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею - 36,7 кв.м., яка знаходилася у спільній сумісній власності згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видано управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської [PERSON] 04.03.1998 року. Інші частки у розмірі по 1/3 частини зазначеної квартири належала [PERSON] (бабці позивача) та позивачеві [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері позивача були її матір - [PERSON] та рідний син - [PERSON], які на день смерті спадкодавця були зареєстровані разом з нею у м. Кривий Ріг, 4-й [ADDRESS]. Зазначив, що він та бабуся фактично прийняли спадщину після смерті матері позивача по 1/6 частки ( 1/3 : 2), однак юридично її не оформили . 18 грудня 2015 року померла рідна бабуся позивача - [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з ? ( 1/3+1/6) частини, трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, 4-й [ADDRESS], і позивач [PERSON] як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину оскільки інші спадкоємці відсутні. 05 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій моїй бабусі [PERSON], та померлій матері позивача [PERSON] однак, постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 05 серпня 2016 року за №306/02-31 було відмовлено у звязку з тим, що [PERSON] не надав документального підтвердження факту родинних відносин з померлою бабцею - [PERSON] із-за відсутності свідоцтва про народження її доньки, що є матірю позивача - [PERSON] . На підставі зазначеного [PERSON] звернувся до суду та просить встановити юридичний факт родинних відноси, що померла 18 грудня 2015 року [PERSON] є його рідною бабусею і, відповідно, є рідною матірю матері позивача - [PERSON], померлої 23 серпня 2000 року. Визнати заним, [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після померлої, 23 серпня 2000 року, [PERSON] на 1/6 частину а також після померлої 18 грудня 2015 року [PERSON] на ? частину трьохкімнатної квартири № 10 в будинку № 20 на мкрні 4 Зарічний в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, зазначили обставини, що викладенні у позовній заяві, клопотали перед судом про допит в судовому засіданні свідків. Також суду пояснили, що відмова нотаріуса в видачі свідоцтва на право на спадщину виникла через відсутність свідоцтва про народження покійної матері позивача [PERSON] у якому б мало бути зазначено що [PERSON] є її матірю а відповідно рідною бабцею [PERSON] для прийняття спадщини за правом представлення згідно 1266 ЦК України. Пояснив суду що свідоцтво про народження [PERSON] та інші документи не збереглися, так як покійну матір вбили та в квартирі влаштували пожежу, що підтверджується довідкою про пожежу №339 від 29 серпня 2000 року, а витребувати документи неможливо через те, що позивач [PERSON] не памятає точне місце її народження до того ж йому відомо що мати народилася в Росії. Представник відповідача Криворізької міської ради - [PERSON] в ході розгляду справи надала до суду заяву у якій зазначила, що представництво інтересів Криворізької міської ради у справах цієї категорії здійснюється представниками відповідних виконкомів районних у місті рад посилаючись на Рішення Криворізької міської ради № 381 від 31.03.2016 року . Представник відповідача в особі представника Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу [PERSON] до початку розгляду справи надала заву про розгляд справи за її відсутності та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства України. Заперечень проти позову не надала. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло що видане управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської [PERSON] 04.03.1998 року співвласниками квартири №10 у будинку №20 на 4-й м-ні Зарічний у місті [PERSON] загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею - 36,7 кв.м. зазначені наступні особи : 1.Малафєєва [PERSON] та члени її сімї : [PERSON] [PERSON]. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-ХІІ, якщо не визначено умов, з яких один із членів родини може мати більшу чи меншу частку в приватизованому житлі, то частка кожного є рівною. Отже, кожному члену родини на праві рівності часток належало по 1/3 частини у вказаній квартирі на праві спільної сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про народження, що міститься у матеріалах справи позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] яка померла 23.08.2000 року (свідоцтво про смерть 1- КИ № 355626 , актовий запис № 1502 від 28.08.2000 р. ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частку 3х кімнатної квартири № 10 в будинку № 20 на мкр-ні 4 Зарічний у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, щоцей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Статтями 548, 549 Цивільний кодекс Української РСР, встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Статтею 1261 ЦК України визначено, що \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняли [PERSON] та [PERSON] які на день смерті спадкодавця були зареєстровані разом з нею у м. Кривий Ріг, 4-й [ADDRESS], і тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно статті 1278 ЦК України \~частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Отже, частка зазначеної квартири у розмірі 1/3 її частини яка належала померлій [PERSON] перейшла у спадок іншим співвласникам у рівних частинах тобто по 1/6 частині ( 1/3 : 2) і спору із цього приводу не виникало. 18 грудня 2015 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з ? ( 1/3+1/6) частини, трьохкімнатної квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, 4-й [ADDRESS], загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею - 36,7 кв.м. Як зазначає позивач [PERSON] що його померла матір [PERSON] була рідною донькою [PERSON] , а йому відповідно доводилась рідною бабусею і тому він має право на спадкування за правом представлення згідно 1266 ЦК України де йдеться про те, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] прийняв спадщину після смерті бабусі [PERSON] із якою постійно проживав та був зареєстрований на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка , яка видана керуючою справами виконкому районної у місті ради на запит приватного нотаріуса та міститься в матеріалах спадкової справи . 05 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій бабусі [PERSON], та померлій матері [PERSON] однак, постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 05 серпня 2016 року за №306/02-31 йому в цьому було відмовлено у звязку з тим, що не підтверджено факт родинних відносин з [PERSON] померлою [PERSON] (через відсутність свідоцтва про народження її доньки [PERSON] яка безспірно є матірю [PERSON] Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1990 року знає позивача та його рідних, в тому числі покійних матір та бабку. Мати позивача [PERSON] померла в 2000 році та відповідач став проживати з бабкою [PERSON], яка померла в 2015 році. Позивач є внуком покійної [PERSON] та сином покійної [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача [PERSON] знає близько 4 років. Позивач [PERSON] є внуком покійної [PERSON] та сином покійної [PERSON]. Враховуючи наданні докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підтверджені належним чином, факт родинних відносин підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню .

Outcome: approved