Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

06 грудня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми, уточнивши свої позовні вимоги остаточно просить суд: зобов`язати [PERSON] надавати можливість побачень [PERSON] з доньками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання: [ADDRESS] , два рази на місяць з п`ятниці з 16-00 годин до 16-00 годин неділі з правом ночівлі за місце проживання батька, а також у святкові дні, дні народження дітей, батька, бабусі і дідуся, дні шкільних канікул, та спільного відпочинку і оздоровлення дітей 30 днів на протязі року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що місце проживання неповнолітніх наразі не визначено. В той же час, відповідач з доньками переїхали мешкати окремо за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми та їх вихованні, що суперечить інтересам та правам дітей та батька. За вказаних вище підстав він і звернувся до суду з даним позовом. 10 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 13 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду про витребування доказів клопотання представника третьої особи було задоволено та витребуванні докази по справі. 11 лютого 2020 року відповідачем на позовні вимоги позивача наданий відзиві, відповідно до якого просить суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, вказуючи, що нею до суду подана заява про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, що знаходиться в провадження судді Шевчук Ю.В., справа № 495/8662/19. У своєму відзиві проти позову про стягнення аліментів, [PERSON] заявив, що він має проблеми із здоров`ям, а саме діагноз: захворювання нервової системи. Згідно листка призначення приймає препарат РИСПАКСОЛ, показання до якого: лікування при шизофренії; лікування пацієнтів з маніакальними епізодами при біполярних розладах; короткочасне лікування при вираженої агресії чи тяжких психічних симптомах у пацієнтів з дементацієй у випадку наявності загрози спричинення шкоди собі чи іншим; тощо. Відповідач стверджує, що навіть не будучи лікарем, вона впевнена в неприпустимій поведінці [PERSON] . Заявлений у позові порядок спілкування батька із дітьми не відповідає насамперед інтересам дітей: у такому віці донечкам психологічно тяжко адаптуватись у ночівлі в іншому місці, без присутності матері; порушується режим дня дітей, в. т.ч. годування та післяобіднього відпочинку. Діти кожного разу отримуватимуть стрес через зміну оточуючої обстановки, та наявні ризики негативних наслідків для дітей у зв`язку із особливостями характеру батька, який має до матері неприязне ставлення. В той же час, відповідач зазначила, що вона, як мати дівчат розуміє право батька на зустрічі із ними, проте враховуючи вік дітей, стан здоров`я, режим відпочинку та харчування, особливі напружені стосунки між батьком та матір`ю, враховуючи запальний характер батька, який полягає у агресивності, то на даний момент вважає недоцільне встановлення побачень дітей наодинці із батьком, тим паче на території його проживання, та вважає за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні доньок - двічі на тиждень у присутності матері за місцем їх проживання або у місцях громадського відпочинку за попередньою домовленістю з урахуванням стану здоров`я доньок, режиму сну, погодних умов та інших обставин, що мають істотне значення. Саме такий порядок визначення способів виховання та спілкування з дітьми позивача, на думку відповідача, сприяв би налагодженню його відносин із доньками, оскільки до цього батько не приділяв уваги та тривалий час з ними взагалі не спілкувався. 10 березня 2020 року від позивача [PERSON] надійшла до суду відповідь на відзив, відповідно до якої, зазначив що дійсно психологічна обстановка, яка передувала розлученню була дуже напруженою. Він дуже нервував з цього приводу, переживав через те, що його принижували на очах дітей, позбавляли побачень та спілкувань з доньками. Оскільки відповідач не є фахівцем в галузі медицини, жодними медичними висновками не обґрунтувала свою власну думку, то її висловлювання з приводу його нервової системи є безпідставними та такими, що принижують людську гідність. Малолітній вік дітей не є перешкодою у спілкуванні їх з батьком, оскільки він теж приймав участь у догляді за дітьми, знає їх режим дня та дотримувався його, коли вони проживали разом, тому відповідач недоцільно вказує про можливість порушення режиму дня. Він має право і обов`язок виховувати дітей. У своєму відзиві відповідач не наводить жодних доказів, які б свідчили про необхідність обмеження його батьківських прав: він не позбавлений батьківських прав, не зловживає ні алкогольними, ні наркотичними засобами, немає жодних обмежень - ні кримінальних, ні психологічних, ні будь-яких інших у спілкуванні зі своїми дітьми, тому наполягає на задоволенні його позовних вимог. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна, заперечень не має. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. /л.с.9,10/ Разом з тим, обставини, що стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом стало саме наявність перешкод у спілкуванні батька з дітьми. Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Задля повного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2018 року, витребувано зі служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, висновок про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано службу у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, надати на адресу суду висновок про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно Висновку № 32/1337 від 22.05.2020 року виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради як органу опіки та піклування про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виходячи з інтересів дітей, доцільно визначити наступний спосіб участі батька у вихованні дітей, а саме: спілкуватись з дітьми двічі на місяць в п`ятницю з 16-00 годин до 16-00 годин неділі з правом забирати дітей на ночівлю за місце проживання батька, а також у святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю, дні народження дітей, батька, бабусі і дідуся, з правом спільного відпочинку і оздоровлення дітей 30 днів протягом року, за попередньою домовленістю з матір`ю. Вказаного висновку орган опіки та піклування Білгород-Дністровською міської ради дійшов з огляду на обстеження житлових умов обох батьків, та досліджень інформації з шкільного та дошкільного закладів, медичної установи, з яких вбачається, що піклуванням, вихованням та доглядом за дітьми займаються обидва батьки - в рівній мірі батько і мати. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до змісту ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Разом з тим, у відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Також відповідно до ст. ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Разом з тим, всупереч наведених вище норм чинного законодавства, відповідачем не наведено жодного належного та достовірного доказу, що вказували б на обставини, за яких позивачу необхідно обмежити спосіб участі у спілкуванні та вихованні з доньками, та не вказано жодної правової підстави, за якої їх спілкування має відбуватись саме у присутності матері. Посилання на те, що позивач приймає описаний у відзиві медичний препарат та має розлади нервової системи або психіатричні відхилення, що будь-яким чином може вплинути на виховання дітей загалом не підтвердженні та спростовані висновком органу опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено, що спілкування позивача з доньками не буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньок, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дітей. З урахуванням всього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх достатній, належність та взаємозв`язок, виходячи з норм чинного законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, враховуючи обставини, викладені у висновку № 32/1337 від 22.05.2020 року виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, згоду з ним відповідача [PERSON] , суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved