Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

07.04.2021 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , як із спадкоємців [PERSON] , заборгованість у розмірі 6 148,04 грн. за кредитним договором №б/н від 27.11.2014. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [PERSON] (далі відповідач) звернувся до КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/ н від 27.11.2014. Відповідач при підписанні анкети-зяви підтвердив свою згоду на те, що остання разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , про що свідчать їх паспорти. Станом на час смерті заборгованість [PERSON] за Договором № б/н від 27.11.2014 становить 6 148,04 грн. з яких: 600,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 970,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4 577,66 грн. - нарахована пеня. Позивачем 14.07.2020 була направлена претензія кредитора до Бердичівської державної нотаріальної контори та 05.08.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа заведена після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Зазначено, що відповідачі проживали зі спадкодавцем за однією адресою, заяв про відмову від спадщини не подавали, а відтак прийняли спадщину до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого. Ухвалою суду від 12.05.2021 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у наданій суду заяві просила розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги визнала частково, в межах суми тіла кредиту. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 27.11.2014. (а.с.14) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 21.07.2020, [PERSON] помер [INFO] , про що Бердичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 23.01.2017 складено актовий запис №37. (а.с.89) З наданого представником позивача розрахунку вбачається, що заборгованість позичальника [PERSON] за договором кредиту складає 6 148,04 грн. (а.с.8) 15.06.2020 позивачем направлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до Бердичівської державної нотаріальної контори. (а.с.53, 54) 21.10.2020 позивачем складено листи претензії в порядку ст. 1281 ЦК України [PERSON] , [PERSON] , (а.с.56, 57) проте доказів їх направлення відповідачам суду не надано, з долученого реєстру відправлень (а.с.58-59) такого факту не вбачається. Згідно відповіді нотаріальної контори, наданої на претензію позивача, спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Як вбачається з матеріалів спадкової справи №245/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. (а.с.83-91) Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Як уже було зазначено із заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадкового майна ніхто не звертався. Звертаючись до суду із позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, банк визначив як відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які, на думку позивача, прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Згідно з частиною 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Згідно з копіями паспортів на час смерті спадкодавця відповідачі був зареєстровані разом із спадкодавцем по [ADDRESS] . Окрім того, з довідки Семенівської сільської ради Бердичівського району від 01.06.2021 за №172, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований до дня смерті в [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані: дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , внучка - [PERSON] , [INFO] , внук - [PERSON] [INFO] , внук - [PERSON] , [INFO] .. Разом із цим, звертаючись з позовом до [PERSON] , [PERSON] , як до спадкоємців [PERSON] , позивач мав довести, що саме відповідачі є спадкоємцями майна померлого. Реєстрація місця проживання зазначених осіб за однією адресою не є підставою вважати відповідачів спадкоємцями [PERSON] , оскільки лише сам факт реєстрації місця проживання відповідачів разом зі спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття останніми спадщини у встановленому Законом порядку. Крім того, суду не надано доказів наявності після смерті [PERSON] спадкового майна, так як встановлення факту відсутності за життя у померлого будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті спадкодавця , його вартість та співмірність з заборгованістю за кредитним договорором, не доведено, що відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника, а також не з`ясовано дійсне коло спадкоємців . Представник АТ КБ «Приватбанк» скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження своїх позовних вимог не подав. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За правилами ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed