Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

05.11.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт родинних відносин між померлим 06.02.2010 року [PERSON] та [PERSON], а саме те, що [PERSON] є донькою [PERSON], встановити факт належності померлому 06.02.2010 року [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 855014, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 18.04.2008 року з помилками в написанні по-батькові, визнати за нею, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,93 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, у звязку із тим, що державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відповідно до п. 4.2 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є свідоцтва, а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказане як «Георгіця», у свідоцтві про народження спадкоємиці прізвище її батька вказане як «Георгіца», тобто існує невідповідність у документах. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. В судове засідання представник Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,93 га, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 855014, виданого 18.04.2008 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100055. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 207994 від 08.02.2010 року, виданого виконкомом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 06.02.2010 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,93 га, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 41798511 від 15.10.2015 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 06.02.2010 року відсутня. Згідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-АГ № 651356, виданим 14.12.1970 року Багатянською сільською радою депутатів трудящих Ізмаїльського району Одеської області, де батьком вказаний [PERSON] (рос.мовою) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ ЖД № 266408, виданим 29.04.1990 року Багатянською сільською Радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Костенко». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Згідно п. 2 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] є донькою [PERSON], також зазначили, що земельна ділянка площею 1,93 га, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON]. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] від 15.10.2015 року за № 2473/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відповідно до п. 4.2 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є свідоцтва, а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказане як «Георгіця», у свідоцтві про народження спадкоємиці прізвище її батька вказане як «Георгіца», тобто існує невідповідність у документах. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved