Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

05 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 24 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 81 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем, оскільки вона має намір виїхати на працевлаштування за кордон. Вказує, що подружні відносини між нею та відповідачем припинені з лютого місяця 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довір'я. Вважає, що подальше спільне життя як подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечитиме їхнім з відповідачем інтересам. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву, де просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24 вересня 2008 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 81(а.с.4). Від шлюбу у сторін народився неповнолітній син [PERSON], 2009 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Як встановлено судом сторони з лютого місяця 2014 року припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, загальне господарство не ведуть, їх шлюб набув формального характеру, тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд дійшов висновку, що спору, щодо місця проживання дитини у сторін відсутній, письмового договору про те, з ким буде проживати дитина суду не надано, крім того, позивачем не заявлялася позовна вимога щодо місця проживання [PERSON], а тому суд зазначає, що в разі якщо батьки не дійдуть згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в справі в розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved