Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

06.11.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 35252,06 грн. за кредитним договором №б/н від 28.10.2013 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] будучи позичальником, не виконує умови кредитного договору №б/н від 28.10.2013 року, не сплачує кошти на погашення кредитного зобов'язання, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 35252,06 грн., яка складається з наступного: 10406,81 грн. - заборгованість за кредитом; 8319,25 грн. - заборгованість за відсотками; 14371,14 грн. - заборгованість за пенею; 2154,86 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Ухвалою суду від 27.11.2017 року відкрито провадження у справі у відповідності до ст. 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом). До судового засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином. До матеріалів позову долучено клопотання представника позивача, в якому він просить розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за своєї відсутності, відкладення судового засідання не надавала. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII Цивільно-процесуальний кодекс України викладено у новій редакції, який набрав чинності 15.12.2017 року. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи зазначене, справу слід розглядати у відповідності до норм ЦПК України від 03.10.2017 року в новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н від 28.10.2013 року. Згідно вищезазначеного договору [PERSON] надав останній кредит в сумі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами вищезазначеного договору позичальник зобовязується точно в строки передбачені вищевказаним кредитним договором сплачувати проценти за користування Кредитом та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за кредитним договором. Проте в порушення умов, передбачених Кредитним договором, у встановлений строк відповідач грошові зобовязання перед Банком не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1054 1057 цього ж Кодексу регулюються правила виконання зобов'язань по кредитному договору. Зокрема: - за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; - розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Як вбачається з матеріалів справи позивачем зазначене зобовязання виконано в повному обсязі, однак відповідач кредитне зобовязання не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 27.09.2017 року становить 35252,06 грн., яка складається з наступного: 10406,81 грн. - заборгованість за кредитом; 8319,25 грн. - заборгованість за відсотками; 14371,14 грн. - заборгованість за пенею; 2154,86 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Відповідно до п. 1 ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, на теперішній час кредитна заборгованість не ліквідована, невиконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором по своєчасній і належній сплаті заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом є порушенням умов договору та норм ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved