Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

06 квітня 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася начальник Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради, - [PERSON] із вищевказаним позовом, який в подальшому 25 травня 2017 року було уточнено, та вмотивовано тим, що Управління праці та соціального захисту населення є структурним підрозділом виконкому Металургійної районної у місті ради, і діє на підставі Положення про управління праці та соціального захисту населення, затвердженого рішенням районної у місті ради від 26 серпня 2016 року №82. Відповідно до п.2.4 Положення, одним з напрямків роботи Управління є призначення і виплата соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України, надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Вказувала на те, що 16 лютого 2016 року відповідачка [PERSON] звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій та пільг. Відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», та пунктів 6, 9 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250, на підставі наданих документів 26 лютого 2016 року Управлінням було прийнято рішення про призначення з лютого 2016 року по липень 2016 року включно (на період 6-ть місяців) сімї [PERSON] державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом для сімї та її середньомісячним сукупним доходом, але цей розмір не може бути більшим ніж 75% прожиткового мінімуму для сімї, та виплачена така допомога за лютий-липень 2016 року у сумі 7598,96 гривень. При заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 16 лютого 2016 року (форма декларації на час її заповнення встановлена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 лютого 2009 року №58) відповідачка власноруч в розділі VII «Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням» в графі «Придбання квартири» зазначила, - «Не придбали». При цьому при заповненні заяви та декларації відповідачка власноруч ставила підпис про те, що вона усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли би вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України, та її попереджено про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги та/або поверненні надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сімї. Зазначала, що у 2016 році Управлінням була ініційована перевірка щодо достовірності наданих відповідачкою відомостей. За результатами перевірки та згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта встановлено, що [PERSON] 04 вересня 2015 року придбала житлове приміщення, а саме квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вокзальна, буд.№26, кв.№7. Факт придбання вищезазначеної квартири також підтверджується договором купівлі-продажу від 04 вересня 2015 року. Згідно п.3 Договору вартість квартири становить 131000,00 гривень. Відповідно до Закону та п.10 Порядку Допомога не призначається у разі, коли особи, які входять до складу малозабезпеченої сімї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю квартири (будинку), в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї. Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» регламентовано, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2016 року становить, - 1330,00 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, - дітей віком до 6 років: з 01 січня 2016 року, - 1167,00 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2016 року, - 1455,00 гривень, працездатних осіб: з 01 січня 2016 року, - 1378,00 гривень. Прожитковий мінімум для сім'ї відповідачки з урахуванням віку членів сімї (доньки, - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]) та стану працездатності відповідачки Управлінням було визначено у розмірі 4000,00 гривень (довідка розрахунок від 26 лютого 2016 року). Отже, враховуючи вищезазначене, відповідачка як член малозабезпеченої сім'ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснила купівлю квартири в сумі, яка на час звернення перевищувала 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї (4000,00 гривень х 10 = 40000,00 гривень). Таким чином, в результаті того, що відповідачка приховала факт придбання квартири, останній була надміру виплачена державна соціальна допомога малозабезпеченій сімї у розмірі 7598,96 гривень. Посилалася на ті обставини, що 27 жовтня 2016 року відповідачці рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №500060331072 було направлено повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям та повернення надміру виплачених коштів до 18 січня 2017 року. 16 січня 2017 року відповідачка особисто отримала таке повідомлення. Станом на дату звернення позивача до суду відповідачка у добровільному порядку сплатила лише частину надміру отриманої Допомоги, а саме у розмірі 1500,00 гривень. Рішення Управління про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї від 23 вересня 2016 року, станом на дату звернення до суду не оскаржено. Станом на час розгляду справи відповідачкою добровільно оплачено ще частину суми позову у розмірі 1098,96 гривень, у звязку із чим було уточнено позов. На підставі викладеного просила задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі та винести рішення, котрим стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям у розмірі 5000,00 гривень. Присутній у судовому засіданні представник позивача, - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради, - [PERSON] (доручення №01-01/7654 від 26 грудня 2016 року, термін дії, до 31 грудня 2017 року (а.с.30), надав пояснення в обґрунтування уточнених позовних вимог, підтримав їх у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Присутня у судовому засіданні відповідачка [PERSON] також надала пояснення по суті справи, уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти їх задоволення не заперечувала. Суд вважає, що судове засідання можливо провести на підставі наявних у справі доказів, зі згоди учасників процесу без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З пояснень представника позивача та відповідача, письмових матеріалів справи судом встановлено наступне. Так, 16 лютого 2016 року відповідачка [PERSON] (а.с.25-28) звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій та пільг (а.с.7-8). Відповідно до ст.ст.4, 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», та пунктів 6, 9 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250, на підставі наданих документів 26 лютого 2016 року Управлінням було прийнято рішення про призначення з лютого 2016 року по липень 2016 року включно (на період 6-ть місяців) сімї [PERSON] державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом для сімї та її середньомісячним сукупним доходом, але цей розмір не може бути більшим ніж 75% прожиткового мінімуму для сімї, та виплачена така допомога за лютий-липень 2016 року у сумі 7598,96 гривень (а.с.11). При заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 16 лютого 2016 року (форма декларації на час її заповнення встановлена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 лютого 2009 року №58) відповідачка власноруч в розділі VII «Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням» в графі «Придбання квартири» зазначила, - «Не придбали» (а.с.9-10). При цьому при заповненні заяви та декларації відповідачка власноруч ставила підпис про те, що вона усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли би вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України, та її попереджено про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги та/або поверненні надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сімї. У 2016 році Управлінням була ініційована перевірка щодо достовірності наданих відповідачкою відомостей. За результатами перевірки та згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта встановлено, що [PERSON] 04 вересня 2015 року придбала житлове приміщення, а саме квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вокзальна, буд.№26, кв.№7. Факт придбання вищезазначеної квартири також підтверджується договором купівлі-продажу від 04 вересня 2015 року. Згідно п.3 Договору вартість квартири становить 131000,00 гривень (а.с.12-13, 14-15, 19, 20). Відповідно до Закону та п.10 Порядку Допомога не призначається у разі, коли особи, які входять до складу малозабезпеченої сімї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю квартири (будинку), в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї. Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» регламентовано, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2016 року становить, - 1330,00 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, - дітей віком до 6 років: з 01 січня 2016 року, - 1167,00 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2016 року, - 1455,00 гривень, працездатних осіб: з 01 січня 2016 року, - 1378,00 гривень. Прожитковий мінімум для сім'ї відповідачки з урахуванням віку членів сімї (доньки, - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.29) та стану працездатності відповідачки Управлінням було визначено у розмірі 4000,00 гривень (довідка розрахунок від 26 лютого 2016 року). Отже, враховуючи вищезазначене, відповідачка як член малозабезпеченої сім'ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснила купівлю квартири в сумі, яка на час звернення перевищувала 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї (4000,00 гривень х 10 = 40000,00 гривень). Таким чином, в результаті того, що відповідачка приховала факт придбання квартири, останній була надміру виплачена державна соціальна допомога малозабезпеченій сімї у розмірі 7598,96 гривень (а.с.16-18). 27 жовтня 2016 року відповідачці рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №500060331072 було направлено повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям та повернення надміру виплачених коштів до 18 січня 2017 року. 16 січня 2017 року відповідачка особисто отримала таке повідомлення (а.с.21-24). Станом на дату звернення позивача до суду відповідачка у добровільному порядку сплатила лише частину надміру отриманої Допомоги, а саме у розмірі 1500,00 гривень. Рішення Управління про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї від 23 вересня 2016 року, станом на дату звернення до суду не оскаржено. Станом на час розгляду справи відповідачкою добровільно оплачено ще частину суми позову у розмірі 1098,96 гривень, у звязку із чим було уточнено позов. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 1 ст.1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, враховуючи визнання відповідачем уточнених позовних вимог, оцінюючи всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, що знайшов підтвердження факт того, що відповідачці була надмірно перерахована сума державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям у розмірі 7598,96 гривень, яку вона на даний час добровільно не повернула у повному обсязі, а лише частково, у розмірі 2598,96 гривень, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму незаконно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям у розмірі 5000,00 гривень. Відповідно до ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у звязку зі звільненням позивача від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved