Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

05.09.2018 [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2008 сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного подружнього життя у них є малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, малолітні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча фізично здоровий, інших утриманців не має, неофіційно працює майстром з ремонту мобільних телефонів та отримує дохід. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 18.09.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті на 16.10.2018. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, суд вважає за можливе відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 12.07.2008 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 7). В даному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями Свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 5, 6). Відповідно до довідки голови квартального комітету № 1 м. Могилева-Подільського Вінницької області № 220 від 05.09.2018 діти сторін проживають з матір'ю [PERSON](а.с. 3). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їхнього фізичного та духовного розвитку. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 липня 2018 року становить 1559 грн., а на дітей віком від 6 до 18 років - 1944 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 статті 184 СК України визначено що, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд також враховує матеріальне становище малолітніх дітей сторін та відповідача, те, що відповідач фізично здоровий, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, та зважаючи на рівний обов'язок батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. При зверненні до суду із даним позовом позивач надала квитанцію № 20 від 05.09.2018, згідно з якою за складання позовної заяви вона сплатила адвокату 500 грн. (а.с. 4), які вона просить стягнути з відповідача на свою користь. Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Лише наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц. Однак позивач в підтвердження своїх витрат на правничу допомогу не надала суду належні та допустимі докази, зокрема, договір про надання правової допомоги та розрахунок наданих послуг. Сама по собі лише квитанція про сплату позивачем адвокату 500 грн. не надає суду можливості встановити, чи розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За таких обставин суд приходить до висновку, що у зв'язку із неподанням доказів про розрахунок витрат, які позивач понесла на правничу допомогу, а також відсутності заяви позивача про їх подання суду після ухвалення рішення, заява про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн. підлягає залишенню без розгляду.

Outcome: approved