Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

07.05.2021 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила усунути перешкоду у користуванні власності житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житлом. Стягнути з [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з відповідачем була у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. За час шлюбу вона разом з дітьми та [PERSON] мешкала у житловому будинку [ADDRESS] . Право власності на зазначений житловий будинок було оформлено неї. 06.06.2019 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2020 року позивачці у власність було виділено житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.05.20221 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджено довідкою Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради №23074-000454888-037-08 від 30.03.2021 року. Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.07.2011 року, витягом з реєстру майнових речових прав на майно від 04.08.2011 року Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у вищезазначеному будинку не проживає з 2019 року, спірною житловою площею не користується, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несе. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] у житловому приміщенні спірної квартири, понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , оскільки не проживає в спірному будинку без поважних причин більше строків, встановлених ст. 71 ЖК України. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, осатаній не проживає та не користується зазначеним будинком більше року, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved