Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

06.08.2015 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» з даним позовом про визнання договору недійсною та стягнення коштів, та після усуненні недоліків позовної заяви, просив суд: визнати договір №368433 від 27.06.2011 року, укладений між ним та відповідачем недійсним та стягнути кошти в розмірі 148063 гривні 70 копійок на його користь в повному обсязі (а.с.1-3,18-20). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 2011 року він уклав угоду з ТОВ «АВТО-ПРОСТО» угоду з метою придбати автомобіля марки «КІА», модель «Carents», вартістю 188800 гривень. На виконання умов указаної Угоди він сплатив спочатку 6768 гривень та в подальшому протягом з 27.06.2011 року по теперішній час позивачем всього сплачено 148063 гривні 70 копійок, однак автомобіль не отримав, а відповідач змінює усі умови договору, починаючи від строків, ціни, марки автомобіля, процентів та закінчуючи умовами отримання. Позивач стверджує, що укладена Угода не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, та є односторонньою, оскільки передбачає лише права ТОВ «АВТО-ПРОСТО» без будь-яких обовязків, а відповідальність за невиконання договору несе виключно учасник програми, права якого носять декларативний характер, а тому відповідачем порушено його права щодо надання інформації про хід виконання цього договору. Про наявність таких ознак, на його думку свідчить формування груп клієнтів, за рахунок яких здійснюється купівля товару, що визначена в договорі та здійснюється на власний розсуд відповідачем, одержання товару здійснюється відповідно до методів визнання права на отримання і таке визнання здійснюється відповідачем, а право на отримання мають не всі учасники, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків, при цьому відсутні гарантії отримання товару. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримала додатково заявила про те, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду у звязку з військовими діями на Сході у м.Луганськ, де він зареєстрований та проживав, та був вимушений переселитися і тимчасово проживати в м.Бориспіль, які і вона просить визнати поважними і поновити строк звернення позивачу з даним позовом до суду. Представник позивача також стверджує, що додатки до угоди були надані позивач не у день підписання угоди, приблизно через десять днів після їх відповідного погодження у головному офісі товариства «АВТО-ПРОСТО», тому позивач не мав можливості вчасно ознайомитися з умовами угоди та відмовитися від неї, та що така практика товариства є непоодинокою Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ТОВ «АВТО-ПРОСТО» здійснює свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства, після внесення відповідних змін до якого, отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Він зазначає, що укладена угода не є договором купівлі-продажу, а предметом договору є надання товариством послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля у відповідних групах, які створюються та функціонують відповідно до умов укладеного договору. Вони стверджують, що така система гарантує позивачу придбання автомобіля у разі дотримання умов договору та, що укладеним договором була передбачена можливість зміни тих умов, про які зазначає позивач, а саме: моделі, ціни автомобіля, розміру платежів, які залежать від ціни автомобіля. Він також надає суду постанову Верховного Суду України з правовими позиціями якими встановлено відсутність в діяльності ТОВ «АВТО-ПРОСТО» нечесної підприємницької діяльності. Він звертає увагу, що позивачем пропущений трок звернення з позовом до суду та просить застосувати передбачені цивільним законодавством наслідки і в позові відмовити, а також зазначає, що за зверненням позивача оспорювана угода була розірвана. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Сторонам судом було розяснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. В тому числі розяснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 липня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «АВТО-ПРОСТО» в особі уповноваженого представника, було укладено Угоду № 368433, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТАК, спрямованих на придбання автомобіля «КІА», модель «Carents», вартістю 188800 гривень (а.с.40-зворот). Одночасно із підписанням Угоди, сторонами підписано Додаток № 1 та Додаток № 2 до неї, які є невідємною частиною Угоди (ст.1 Угоди). На виконання умов укладеного договору позивач сплатив вступний внесок у розмірі 6768 гривень (а.с.22) та сплатив щомісячні грошові внески на загальну суму 139577 гривень 17 копійок, всього на загальну суму 146345 гривень 17 копійок, що підтверджується Угодою, додатком № 1 до Угоди, а також квитанціями про сплату зазначених сум (а.с.22-38). Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ «АВТО-ПРОСТО» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобовязань, передбачених Угодою. Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ «АВТО-ПРОСТО» зобовязується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, передбачені угодою, зокрема: забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. За змістом п.4.1 ст.4, 8.2 ст.8 Додатку № 2 до Угоди передбачено, що учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у зазначений термін, якщо він на момент такого одержання належно виконує свої зобовязання. Відповідно до умов п.5.1 ст.5 Додатку №2 право на одержання автомобіля через механізм накопичення внесків(система балів), одержує учасник, який має найбільшу загальну кількість балів, відповідно до даних, повідомлених [PERSON] банківськими установами, через яку Учасники сплачують внески, станом на 20-те число місяця, в якому проводиться Асигнаційний акт Крім того п.6.1 ст.6 Додатку №2 також передбачено право на отримання автомобіля через механізм пропозиції авансових внесків, яке одержує той учасник, який пропонує найбільшу кількість авансових внесків у групі, до якої включено угоди Водночас ТОВ «АВТО-ПРОСТО» зобовязане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі. Відповідно до угоди між ТОВ «АВТО-ПРОСТО» та виробником (дистрибютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобовязаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 ст.8 Додатку № 2). Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді «Чисті внески» або «Внесок в оплату товару». Відповідно до розділу 1 Визначення термінів Додатку № 2 до Угоди «Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок - це половина Цілого чистого внеску». Згідно з п. 2.6. ст. 2 Додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля, тобто є оплатою за товар автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару. За змістом укладеної угоди споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «АВТО-ПРОСТО» виконання свого зобовязання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Укладеною угодою також передбачено можливість зміни марки, моделі автомобіля у разі припинення її випуску, або продажу, поточної ціни автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою. Статтею 203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1\~ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. За змістом ч.2 та 3 цієї статті недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3 та ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином,\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність субєкта підприємництва до «пірамідальної схеми».\~ Аналіз п. 7 ч. 3\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обовязкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником інших споживачів, в той час як предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіанні доказам та встановленим обставинам справи, а також зясувавши характер правовідносин, що виник між сторонами, суд прийшов до висновку, що доводи позивача щодо утворення пірамідальної схеми, несправедливості умов договору, введення позивача в оману не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріалами справи та фактичними обставинами не доведено наявності в оспорюваному договорі умов, що є несправедливими щодо позивача, не доведено наявності у діях відповідача ознак нечесної підприємницької практики та відсутні ознаки «пірамідальної схеми». Так, дослідженням укладеної угоди судом не встановлено обовязку позивача залучати інших учасників до участі у схемі в обмін на відповідні компенсаційні виплати, натомість встановлено, що угодою передбачено умови придбання автомобіля, а саме: при сплаті споживачем усіх передбачених угодою платежів згідно графіка внесків, щомісячно, у визначеній угодою кількості та виходячи із встановленої постачальником поточної вартості автомобіля, або при достроковій оплаті вартості автомобіля чи за рахунок накопичувальних внесків групи споживачів з подальшою виплатою визначеного угодою повного внеску протягом строку дії графіку. Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Суд враховує, що такий порядок придбання товарів в групах повністю відповідає «Ліцензійним умовам провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах», затвердженим розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.10.2012 №1676, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2012 року за №1805/22117. Так, згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Отже, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, за умови виконання ними умов договору. Суд також враховує, що зміни до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо ліцензування вищевказаної діяльності з адміністрування фінансових послуг для придбання товарів у групах набули чинності 09 січня 2012 року та що на виконання вимог Закону ТОВ «АВТО-ПРОСТО» 19 січня 2012 року отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, а також отримало відповідну ліцензію(а.с.71-72). Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача щодо несправедливості умов договору та застосування при цьому\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо визнання таких умов недійсними. Так, позивачем заявлено вимогу про визнання всієї угоди недійсною, а не окремих її положень, тому аналізом досліджених в судовому засіданні умов оспорюваного договору, суд прийшов до висновку, що їх не можна визнати несправедливими, оскільки вони були узгоджені сторонами та містять як права та обовязки споживача (ст.ст.4,5 Угоди) так і права та обовязки виконавця послуг (ст.3 Угоди), а також наслідки порушення взятих на себе сторонами зобовязань (ст.14 Додатку №2 до Угоди Правила функціонування системи придбання в групах АВТОТАК). Та обставина, що Привила функціонування системи придбання в групах АВТОТАК містять більше детальний розпис зобовязань споживача та наслідків їх невиконання, на думку суду обумовлена характером правовідносин, оскільки дотримання споживачами послуг своїх зобовязань є необхідною умовою для функціонування системи придбання товарів в групах. За змістом ст.257, ч.1 ст.259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.5 вказаної статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Встановлено, що під час укладення Угоди позивач отримав примірник Угоди та додатки до неї. Відповідно до ст. 10 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї. Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування цієї обставини суду надано не було. Відповідно до умов п. 13.8. ст. 13 Додатку № 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі «АвтоТак», при цьому, в разі розірвання Угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто», для чого необхідно письмово повідомити ТОВ «АВТО-ПРОСТО» про розірвання угоди. Доводи представника позивача, що [PERSON] вчасно не отримав Додатки до Угоди, жодним належним і допустимими доказом не доведені та спростовуються наданою позивачем квитанцію про сплату в день укладення Угоди суми вступного внеску у визначеному Додатком №1 розмірі - 6768грн., який визначається у відсотковому відношенні до вартості визначеного в Угоді автомобіля (а.с.22,40). За змістом ст.257, ч.1 ст.259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.5 вказаної статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Встановлено, що позивач з 25 липня 2014 року є особою, тимчасово переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 13.11.2014 №3249000324 (а.с.21). Неможливість здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції є загально відомою та встановлена в тому числі Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведення антитерористичної операції» від 12.08.2014 року, отже зазначена представником позивача причина порушення позивачем строку звернення з позовом до суду, на думку суду є поважною. Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведено наявність визначених законом підстав для встановлення недійсності правочину. Позивач відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed