Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

05.06.2015року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів про звільнення майна з-під арешту, що знаходиться в заставі, а саме: автомобіль марки ВАЗ, модель: 2107, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі Y6D21070070011574, реєстраційний номер: ВС 0673 ВВ, що належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору № LVL6AN02000122 від 11.06.2007р., [PERSON], 24.04.2007 року отримав кредит у розмірі 31422,17 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.06.2010 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № LVL6AN02000122 від 11.06.2007р., було укладено договір застави № LVL6AN02000122 від 11.06.2007р., на підставі якого [PERSON], надав в заставу автомобіль: «ВАЗ», модель: 2107, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: 6D21070070011574, реєстраційний номер: ВС 0673 ВВ, що належить останньому на праві власності. Проте постановами [PERSON] ВДВС ЛМУЮ ВП №34215757 від 19.08.2013р.; № 04.09.2013р.,(вих..№В12/25408 від 19.08.2013р.,); ВП №20550135 від 12.11.2010р.; ВП №14670398 від 11.05.2010р., та постановою [PERSON] відділу державної виконавчої служби ВП №40273625 (вих..№В6/3389 від 29.10.2013р.), накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], та оголошено заборону щодо його відчуження, в тому числі і на майно забезпечене заставою. Існування арешту перешкоджає позивачу задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, у зв»язку з чим і просять зняти арешт з вказаного автомобіля. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заперечень на позовну заяву суду подано не було. Представник відповідача [PERSON] ВДВС ЛМУЮ, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заперечень на позовну заяву суду подано не було. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заперечень на позовну заяву суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача , з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № LVL6AN02000122 від 11.06.2007р., [PERSON], 24.04.2007 року отримав кредит у розмірі 31422,17 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.06.2010 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № LVL6AN02000122 від 11.06.2007р., було укладено договір застави № LVL6AN02000122 від 11.06.2007р., на підставі якого [PERSON], надав в заставу автомобіль: «ВАЗ», модель: 2107, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: 6D21070070011574, реєстраційний номер: ВС 0673 ВВ, що належить відповідачу на праві власності. Як вбачається з постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на майно [PERSON], існує заборона зокрема на автомобіль, який перебуває у заставі банку, а саме: автомобіль марки «ВАЗ», модель: 2107, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: 6D21070070011574, реєстраційний номер: ВС 0673 ВВ. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про заставу», якою передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Також, згідно із вимогами ст. 19 Законом України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати, на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту, що й стало підставою для звернення до суду. У випадку невиконання своїх зобов»язань за кредитним договором, позивач в силу ст. 572 ЦК України, ст. 20 ЗУ «Про заставу» набуває право звернення стягнення на предмет застави та право одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що позивач має вищий пріоритет перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, арештоване заставлене майно підлягає звільненню з-під арешту. Виходячи з наведеного, зокрема з того, що накладення постановами [PERSON] ВДВС ЛМУЮ ВП №34215757 від 19.08.2013р.; № 04.09.2013р.,(вих..№В12/25408 від 19.08.2013р.,); ВП №20550135 від 12.11.2010р.; ВП №14670398 від 11.05.2010р., та постановою [PERSON] відділу державної виконавчої служби ВП №40273625 (вих..№В6/3389 від 29.10.2013р.), накладено заборону на відчуження всього майна [PERSON], зокрема на автомобіль, який перебуває у заставі банку, а саме: автомобіль марки «ВАЗ», модель: 2107, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: 6D21070070011574, реєстраційний номер: ВС 0673 ВВ, відповідно порушує переважне право заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави а також перешкоджає ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізації повноважень по відчуженню автомобіля на який звернуто стягнення, суд приходить до висновку, що наявні підставі для задоволення позовних вимог банку про звільнення майна з-під арешту. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON], слід стягнути в користь позивача 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved