Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

06.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №014/035-43/50195 від 19.06.2007 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.06.2007 року між АТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/035-43/50195, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49\~938 доларів США строком до 18.06.2027 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами. 30.06.2009 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, за умовами якої було тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитом. 10.09.2010 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, за умовами якого було збільшено строк кредиту та визначено дату остаточного погашення кредиту до 18.05.2033 року. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищевказаним кредитним договором між банком та [PERSON] 19.06.2007 року укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязався відповідати перед Банком за виконання зобовязань взятих на себе позичальником в повному обсязі. У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором станом на 19.04.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором №014/035-43/50195 від 19.06.2007 року в розмірі 57\~808,29 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1\~551\~861,17 гривень, з яких: - 47\~786,26 доларів США заборгованість за кредитом, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1\~282\~820,19 гривень; - 10\~022,03 доларів США заборгованість за відсотками, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 269\~040,98 гривень. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в розмірі 47\~786,26 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1\~282\~820,19 гривень. За рішенням позивача сума пені та відсотків до стягнення в позові не заявляється, однак продовжує нараховуватися. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечила проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними у справі доказами та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, які врегульовані нормами ст. ст. 526, 530, 553-554, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Судом встановлено, що 19.06.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір №014/035-43/50195, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом в 49\~938 доларів США строком до 18.06.2027 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами (а.с. 8-13). Графік повернення кредиту та сплати відсотків за вказаним кредитним договором наведений у Додатку № 1 до даного договору, що є невід'ємною його частиною (а.с. 14-20). Згідно з п.5.1. кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати безготівковим платежем або готівкою через касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п.1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 18.06.2027 року; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок в Банку. Згідно виписки по рахунку 19.06.2007 року [PERSON] видано кредит в сумі 49\~938,00 доларів США (а.с.62). З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищевказаним кредитним договором 19.06.2007 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки (а.с.50-51). Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязаннях Боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №014/035-43/50195 від 19.06.2007 року в повному обсязі цих зобовязань. Згідно п. 3.1 цього договору у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. За п.3.2 договору поруки, днем виникнення зобовязання поручителя погасити заборгованість боржника вважається день закінчення строку надання кредиту за кредитним договором. 30.06.2009 року між Банком та [PERSON] з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, за умовами якої було тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитом (а.с.28-29, 35-41). [PERSON] надав письмову згоду на укладення дружиною [PERSON] додаткової угоди №1 (а.с.42). 10.09.2010 року між Банком та [PERSON] з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, за умовами якого було збільшено строк кредиту та визначено дату остаточного погашення кредиту до 18.05.2033 року (а.с.43-49). [PERSON] надано згоду [PERSON] на укладення додаткової угоди №2 шляхом проставлення відповідної відмітки на додатковій угоді. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання з повернення кредиту і процентів за користування ним, внаслідок чого утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №014/035-43/50195 від 19.06.2007 року, наданим позивачем (а.с.63-69) станом на 19.04.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором №014/035-43/50195 від 19.06.2007 року в розмірі 57\~808,29 доларів США, з яких: - 47\~786,26 доларів США заборгованість за кредитом, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1\~282\~820,19 гривень; - 10\~022,03 доларів США заборгованість за відсотками, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 269\~040,98 гривень. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті (зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у справі № 6-190цс15 від 16.09.2015 р.). Судом встановлено наявність у позивача банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, позивач має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. (а.с. 83 88). Стаття 554 ЦК України\~визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1\~ст.553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до п.6.5 кредитного договору, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору. Скориставшись своїм правом позивач 21.04.2017 року направив позичальнику вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором №014/035-43/50195 від 19.06.2007 року за №114/3-95078 (а.с.70-74), та 02.06.2017 року - поручителю вимогу про виконання грошових зобовязань за договорами поруки за №114/5-97955 (а.с.75-77). Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування ним та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання (Правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-933цс15 від 09.09.2015 р.). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконала, чим істотно порушила умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для задоволення позову та солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 47\~786,26 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1\~282\~820,19 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 19\~242,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved