Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

05.06.2012 прокурор Тернівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах КЗ «Міська клінічна лікарня №2» ДОР звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь Закладу 4007,06 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] Вказує що відповідач притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.121 ч.1 КК України. Ухвалою суду від 19.09.2012 провадження по справі було зупинено до набрання законної сили вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу по кримінальній справі за звинуваченням [PERSON] за ст. 121 ч.1 КК України. Ухвалою суду від 31.05.2018 відновлено провадження по справі. В обґрунтування позову вказує, що відповідач [PERSON] засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2018 за ч.1 ст.122 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.04.2018 вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2018 залишено без змін. Вирок набрав законної сили 03.04.2018. Потерпілий [PERSON], згідно довідки про вартість курсу лікування №105 від 28.05.2012, знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЗ «Міська клінічна лікарня №2» ДОР в період з 25.12.2011 по 17.01.2012. Вартість одного ліжко-дня становить 174,22 грн. Потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні 23 дні. Таким чином, сума коштів витрачених на лікування за вказаний період часу становить 4007,06 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на користь КЗ «Міська клінічна лікарня №2» ДОР. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються ст.1206 ЦК України, згідно якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі ст.47 Конституції України, ст.118 ЖК України,

Outcome: approved