Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

05.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відповідачів [PERSON], [PERSON] квартирою [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири та володіє нею згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20.11.2013 року, укладений між позивачем та відповідачами, що посвідчує те, що вказана квартира належить на праві приватної власності позивачу [PERSON]. Відповідно до п.10 договору купівлі - продажу, продавці, які являються відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] зобов'язуються звільнити вищевказану квартиру та зняти з реєстрації місця проживання всіх зареєстрованих в ній осіб в строк до 20.12.2013 року включно. Позивач вважає, що не знімаючись з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, відповідачі створюють перешкоди позивачу в користуванні власністю. Проте, відповідачі і досі перебувають на реєстраційному обліку за адресою: квартира [ADDRESS], створюючи перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою, в зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими особами, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з?явились, про день час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за своєї відсутності не подавали. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачів, вважає можливим розглядати справу у їх відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 20.11.2013 року (а.с.6-7). Умовами п.10 вищевказаного договору передбачено, що продавці зобов'язуються звільнити вищевказану квартиру та зняти з реєстрації місця проживання всіх зареєстрованих в ній осіб в строк до 20.12.2013 року включно. Згідно довідки форми 3 від 25.04.2014 року, виданої ТОВ «Кийградсервіс» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 2 чоловіка: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на свій розсуд. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи ті обставини, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу, як власнику квартири, в повній мірі користуватися належними йому правами власника в зазначеній квартирі та розпоряджатися своєю власністю, а відповідачі в повній мірі не виконали умови договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2013 року, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка належить позивачу на праві власності шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved