Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

06.12.2016 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] сільської ради Петриківського району, [PERSON], треті особи: Відділ Держгеокадастру у Петриківському районі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив», в якій вона просить суд: 1. Визнати незаконним та скасувати рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ про надання у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,2100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд по вул. Першотравневій № 15 в с. Лобойківка, Петриківського району Дніпропетровської області. 2. Визнати недійсним державний акт на право на земельну ділянку площею 0,2100 га будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд по вул. Першотравневій № 15 в с. Лобойківка, Петриківського району Дніпропетровської області, серії ЯМ № 870683 від 29.12.2012 року, виданий на ім'я [PERSON] [PERSON] сільською радою, відділом Держкомзему у Петриківському районі на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що їй на підставі договору дарування від 09.06.2004 року ( ВВЕ № 254541) належить житловий будинок, розташований за адресою: с. Лобойківка, Петриківського району, Дніпропетровської області, вул. Першотравнева, 13. Позивач вважає, що на підставі ст. 377 ЦК України (в редакції на час виниклих правовідносин), до неї перейшло право користування земельною ділянкою, площею 0.37 га яка знаходилась у володінні Дарувальника -[PERSON], що підтверджується даними із по господарської книги № 9 за 2001-2005 р., стор. 26-27, особовий рахунок № 654 та рішенням [PERSON] сільської ради від 31.03.1994 р. № 188-17\\ХХІ. Крім цього, на підставі рішення 16 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради від 04.10.2004 року позивачу передано у власність земельну ділянку площею 0,37 га, з неї 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства в с. Лобойківка по вул. Першотравнева, 13. Зазначене домоволодіння межувало з домоволодінням відповідачки - [PERSON], що знаходиться за адресою: с. Лобойківка, вул. Першотравнева, 15. На час набуття позивачем у власність житлового будинку між домогосподарствами існував паркан, який у березні 2013 року було знищено відповідачкою. Вона пересунула межу вглиб земельної ділянки позивача на два метри та встановила на ній свій європаркан, мотивуючи тим, що отримала право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,2100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд по вул. Першотравневій № 15 в с. Лобойківка, а саме: державний акт на право па земельну ділянку серії ЯМ № 870683 від 29.12.2012 року, виданий на її ім'я [PERSON] сільською радою, відділом Держкомзему у Петриківському районі на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ. Позивач вважає, що державний акт, виданий на ім'я відповідачки не відповідає вимогам закону, отриманий з порушенням процедури, та підлягає визнанню недійсним, а рішення на підставі якого було його видано - скасуванню. Своїми діями відповідачі позбавили позивача права користування та набуття у власність значної частини земельної ділянки, яка була надана їй на законних підставах. Посилаючись на вимоги ст.. 198 Земельного Кодексу України, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010р. № 376, зареєстрованої і Міністерстві юстиції України 16.06.2010р. за № 391/1 7686, позивач вважає, що зазначені вимоги відповідачами не виконані, її не повідомляли про час та місце проведення обстеження меж земельної ділянки [PERSON]. як то передбачено п.3.12 Інструкції. Більш того, [PERSON] с\\рада була обізнана про наявність спору по межі між нею та [PERSON], але замість неї вони узгодили межі відповідачці, чим спонукала її до дій по захопленню її земельної ділянки та порушення її прав землекористувача. За таких обставин, позивач вважає, що суд має правові підстави для визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] та скасування рішення [PERSON] с\\ради в частині передачі їй у власність спірної ділянки. Позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх доводами, що зазначені в позовній заяві. Крім того позивач вважає, що підставою скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ є незаконне перевищення площі земельної ділянки, що була надана у приватну власність [PERSON] Згідно письмових пояснень позивача підставою скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ є те, що воно не відповідає визначеним в натурі межам, що вбачається з самої технічної документації на земельну ділянку. Відповідачі проти позову заперечували повністю, та вважають його необґрунтованим. Відповідач [PERSON] зазначила, що позивач вже зверталася до Петриківського районного суду з позовною заявою до неї та [PERSON] сільської ради про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №870683 від 29.12.2012 року недійсним, однак в задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили, оскільки переглядалося судами апеляційної та касаційної інстанції та залишилося без змін. Представники третіх осіб по справі в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 09.06.2004 року посвідчений державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори зареєстрований в реєстрі за № 1534, позивачу [PERSON] належить житловий будинок, розташований за адресою: с. Лобойківка, Петриківського району, Дніпропетровської області, вул. Першотравнева, 13. Рішенням [PERSON] сільської ради №371-ХVI-IV від 04.10.2004 року позивачу [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,37 га, з неї 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Першотравнева, 13, с. Лобойківка, Петриківського району. Як встановлено в судовому засіданні державного акта чи свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку у позивача відсутнє. З земельною ділянкою по вул. Першотравнева, 13, с. Лобойківка, Петриківського району межує земельна ділянка розташована по вул. Першотравнева, 15. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №870683 від 29.12.2012 року власником земельної ділянки по вул. Першотравнева, 15 є відповідач [PERSON] Зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №870683 від 29.12.2012 року виданий на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ про надання у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,2100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд по вул. Першотравневій № 15 в с. Лобойківка, Петриківського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим законом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що позивач 03.07.2013 року зверталася до Петриківського районного суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] сільської ради Петриківського району про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №870683 від 29.12.2012 року виданого на ім'я [PERSON] недійсним, з підстав порушення законодавства, зокрема ст.. 198 ЗК України, щодо процедури погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками. В задоволенні позовних вимог рішенням Петриківського районного суду в цивільній справі № 187/923/13-ц від 09 жовтня 2013 року було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2014 року рішення Петриківського районного суду від 09 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року залишено без змін. Ухвалюючи таке рішення суд касаційної інстанції виходив з обґрунтованості висновків місцевого суду та суду апеляційної інстанції про те, що відповідачами не було порушено прав позивача, що межові знаки суміжних земельних ділянок сторін були знищені саме позивачем, що рішення на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] позивачем не оскаржено. За таких обставин, суд вважає, що обставини порушення законодавства щодо процедури погодження меж земельної ділянки площею 0,2100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд по вул. Першотравневій № 15 в с. Лобойківка не знайшли свого підтвердження та не мають встановлюватися на підставі наданих позивачем доказів, оскільки вищезазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили було встановлено відсутність таких порушень з боку відповідачів. Разом з тим, суд вирішуючи питання про відкриття провадження за даним позовом, не відмовив у його відкритті, а розглядаючи справу, не постановив ухвалу про закриття провадження з підстав наявності рішення ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки позивачем в даній позовній заяві було заявлено самостійну вимогу про визнання незаконним та скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ, на підставі якого оскаржуваний державний акт було видано, що може бути окремою підставою для скасування державного акту. Підставами для скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ позивач вважає перевищення площі земельної ділянки, що була надана у приватну власність [PERSON] та не відповідність визначеним в натурі межам земельної ділянки, що вбачається з самої технічної документації на неї. Суд вважає, що вказані позивачем обставини не можуть бути підставою для скасування оспорюваного рішення, виходячи з наступного. Згідно ст. 67 Земельного Кодексу України від\~18.12.1990\~№\~561-XII в редакції, яка була чинною на час винесення [PERSON] сільською радою оскаржуваного рішення, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. З рішення сесії [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. № 17-Ш-ХХШ вбачається, що розмір земельної ділянки, який було виділено [PERSON] не перевищує максимально допустимий розмір, що був встановлений законодавством для будівництва індивідуальних жилих будинків. Крім того сама по собі невідповідність визначених в натурі меж земельної ділянки відповідача [PERSON], не може бути підставою для визнання рішення [PERSON] сільської ради від 11.05.1995 р. незаконним, оскільки воно не визначає в натурі межі, а лише встановлює площу та місце розташування земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з позивача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, оскільки під час відкриття провадження судом було вирішено розстрочити його сплату до ухвалення судового рішення.\~\~\~

Outcome: approved