Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

05 жовтня 2017 року позивач [PERSON] національний торговельно-економічний університет (далі КНТЕУ), від імені якого діє представник, звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати за навчання в аспірантурі за період 01.11.2010 по 01.10.2013 в загальній сумі 20\~748,56 грн, а також судові витрати в сумі 1600, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.11.2010 року між КНТЕУ та [PERSON] укладено угоду №42/10аз про підготовку аспіранта за цільовим призначенням за рахунок державного замовлення. Наказом КНТЕУ від 01.11.2010 року №3611 [PERSON] зараховано з 01.11.2010 року в аспірантуру без відриву від виробництва за спеціальністю «Товарознавство» за державним замовленням з терміном навчання з 01.11.2010 року до 01.11.2014 року. 26.09.2013 року [PERSON] за її заявою у звязку із хворобою була надана академічна відпустка з 01.10.2013 до 01.10.2014 року. По закінченню встановленого терміну академічної відпустки від [PERSON] звернень про продовження академічної відпустки або відновлення навчання в аспірантурі КНТЕУ не надходило, дисертаційна робота нею подана не була, а тому на підставі результатів засідання Вченої ради факультету товарознавства та торговельного підприємства №3 від 20.10.2014 року наказом КНТЕУ №2929 від 31.10.2014 року [PERSON] відраховано з аспірантури з 01.10.2014 року як таку, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки. Сторони в судове засідання не зявились. Від представника позивача надійшла позовна заява, згідно якої він просив суд розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Причина неявки відповідача суду невідома, про дату та час судового засідання відповідач повідомлялась завчасно, належним чином. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.2 ст.158, ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено, що 01 листопада 2010 року між [PERSON] національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] була укладена угода №42/10аз, згідно якої [PERSON] була направлена для наукової підготовки через аспірантуру КНТЕУ за державним замовленням терміном навчання 4 роки з 01 листопада 2010 до 01 листопада 2014 року. Наказом [PERSON] національного торговельно-економічного університету від 01.11.2010 року №3611 [PERSON] була зарахована до аспірантури (а.с.11-13). Згідно п. 3 вищевказаної Угоди, аспірант може бути відрахований за грубе порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, вчинення протиправних дій, а також невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством з наступним відшкодуванням коштів за навчання. [PERSON] був затверджений індивідуальний план роботи аспіранта, згідно якого термін подання дисертації на кафедру 2014 рік. Згідно витягу з протоколу №3 від 31 жовтня 2011 року засідання Вченої ради факультету за 2010-2011 навчальний рік було затверджено успішне виконання індивідуального плану роботи аспіранта [PERSON] (а.с.14-21). З витягів з протоколів №2 від 25.10.2012 року та №8 від 25.04.2013 року засідань Вченої ради факультету товарознавства і торговельного підприємництва, аспіранту [PERSON] були затверджені індивідуальні плати навчання за 2011-2012 та І півріччя 2012-2013 навчальних років (а.с.22-23). Згідно копії заяви [PERSON], остання просила надати академічну відпустку з 01.10.2013 року до 01.10.2014 року у звязку із хворобою, що підтверджується довідкою довідкою Луганської міської багатопрофільної лікарні від 12.09.2013 року (а.с.25-26). Наказом №2518 від 26.09.2013 року аспіранту [PERSON] надана академічна відпустка з 01 жовтня 2013 року до 01 жовтня 2014 року (а.с.24). Відповідно до копії наказу №2929 від 31.10.2014 року та копії витягу з протоколу №3 від 20.10.2014 року засідання Вченої ради факультету товарознавства та торговельного підприємництва, [PERSON] була відрахована з аспірантури університету як така, що не приступила до занять після закінчення академічної відпустки (а.с.27-28). З довідки від 30.06.2017 року вбачається, що витрати за навчання в аспірантурі КНТЕУ аспіранта третього року заочної форми навчання кафедри товарознавства та митної справи [PERSON] за період 01.11.2010-01.10.2013 роки склали в загальній сумі 20\~748,56 грн, з яких 13\~091,54 грн оплата праці, 4752,23 грн нарахування на оплату праці, 2904,80 грн загально університетські витрати (а.с.42). Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Згідно з пунктом 4 вказаного Положення підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок: коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства; коштів юридичних та фізичних осіб - на умовах контракту - для роботи у державному і недержавному секторах народного господарства. Згідно п.22 Постанови КМУ від 1 березня 1999 р. N 309 «Про затвердження Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», аспірант може бути відрахований з аспірантури за грубе порушення правил внутрішнього трудового розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плату роботи без поважних причин. Рішення про відрахування аспіранта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант, який був зарахованих до аспірантури за державним замовленням і відрахований з причин, зазначених вище, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Статтею 627 ЦК України\~установлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодекс, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що [PERSON] національний торговельно-економічний університет заснований на державній формі власності. Загальні обов'язки аспірантів установлені\~ст.52 Закону України «Про освіту», частиною третьою якої передбачено, що такі обов'язки можуть встановлюватися законодавством, положеннями про навчальні заклади та їх статутами. Відповідно, обов'язки аспірантів передбачені і в п.3 Статуту КНТЕУ. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 цього Кодексу\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч наведених правових норм та умов Угоди [PERSON], будучи відрахованою з аспірантури університету у звязку із невиконанням навчального плану, не відшкодувала позивачу витрати, пов'язані з навчанням, а тому повинна нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування коштів, витрачених з державного бюджету на її навчання. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач [PERSON], будучи відрахованою з аспірантури у звязку із невиконанням індивідуального плану, в добровільному порядку не відшкодувала позивачу витрати, пов'язані з її навчанням, хоча надала таке зобов'язання відповідно до умов Угоди, з неї в користь КНТЕУ слід стягнути витрати, повязані із навчанням, загальна сума яких становить 20\~748,56 грн за період навчання з 01.11.2010 по 01.10.2013 років. Крім того, відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір, який згідно платіжного доручення №3412 від 14 вересня 2017 року становить 1600,00 грн (а.с.8). На підставі викладеного,

Outcome: approved