Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

06.02.2020 [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.02.2020. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку аліменти за минулий час, з моменту офіційного розлучення з 01.04.2019 по час подачі позову до суду 02.02.2020. Позов пред`явлено з тих підстав, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням суду від 01.04.2019 розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вона не мала можливості звернутись із заявою про стягнення аліментів, через брак коштів на підготовку документів. Відповідач під час спільного проживання та після розірвання шлюбу не приділяв дитині належної уваги, не приймав участі у вихованні сина, його фізичному та психічному розвитку. На даний час він має іншу сім`ю, із сином не бачиться, матеріальної допомоги не надає. Позивачка проживає з дитиною у своїх батьків, які їй надають допомогу в утриманні сина. На даний час [PERSON] не має можливості влаштуватись на роботу, має лише тимчасові підробітки, ціни на продукти харчування, одяг, ліки значно підвищились тому самостійно повноцінно утримувати сина вона не може. У відзиві на позовну заяву відповідач позов визнав частково та вказав, що позивачка не навела жодного доказу щодо того, що він має можливість сплачувати аліменти у 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після розірвання шлюбу його матеріальний стан змінився в гіршу сторону. Він офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, так як працює на тимчасових роботах. Заробіток його незначний та є меншим мінімальної заробітної плати, передбаченої законом. Крім того, на його утриманні перебуває батько, який є особою з інвалідністю другої групи. Також відповідач вказує, що твердження позивачки про те, що він не приймав участі у вихованні, фізичному та психічному розвитку сина під час перебування у шлюбі надумані. Після розірвання шлюбу відповідач щомісячно сплачував аліменти на утримання дитини, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів. Тому вважає, що позовна вимога позивачки щодо стягнення з нього аліментів з моменту розлучення, а саме з 01.04.2019 є несправедливою та такою, що суперечить закону(а.с. 47-50). У відповіді на відзив [PERSON] зазначила, що відзив на позовну заяву не відповідає вимогам статті 178 ЦПК України, оскільки були порушені строки подачі відзиву на позовну заяву передбачені законодавством, тому вважає, що його слід відхилити. Крім того, зазначає, що твердження відповідача, щодо того, що він бере учать у вихованні сина, піклується про його здоров`я та психічний стан неправдиве. Так, 10.02.2020 син захворів, відповідач знав про це, але допомоги на лікування не надав. Позивачці допомагають виховувати та утримувати сина батьки. Вона також працює та заробляє незначні кошти, яких не вистачає на повноцінне утримання сина. Дитина часто хворіє тому, крім іншого, вона витрачає кошти на ліки. Посилання відповідача на суму у розмірі 985 грн, які він перерахував на рахунок матері позивачки, то ці гроші він відправив напередодні новорічних свят. Крім того, відповідач працює неофіційно, однак гроші заробляти вміє, але надавати допомогу сину не хоче. Щодо твердження, що відповідач утримує свого батька, позивачка вважає, що це не відповідає дійсності. Оскільки його батько отримує пенсію, займається риболовлею, спілкується з друзями і не потребує допомоги сина(а.с. 60-63, 67-68). У запереченні на відповідь на відзив [PERSON] вказує, що вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів у тому розмірі у якому вона просить та за минулий час є безпідставними та надуманими. Посилається при цьому на статті 180, 182 Сімейного кодексу України, на статтю 81 ЦПК України. Зазначає, що відзив надав своєчасно. Твердження позивачки, що він не цікавиться дитиною не відповідає дійсності. Позивачка сама у кінці вересня 2019 року виїхала за межі України у м. Новосибірськ до свого нового чоловіка, а син залишився з її батьками майже на три місяці. В кінці грудня 2019 [PERSON] запропонувала відповідачу написати дозвіл у нотаріуса на постійне проживання дитини за кордоном. [PERSON] відмовився. Тоді позивачка запропонувала йому за це 1000 доларів США, це при тому, що вона стверджує, що не має коштів на повноцінне утримання сина. Після того, як відповідач відмовився оформити у нотаріуса вказаний дозвіл, позивачка йому повідомила, що звернеться із заявою про стягнення аліментів та позбавить його батьківських прав. Щодо того, що дитина постійно хворіє, що батько [PERSON] не перебуває на його утриманні, та що відповідач працює та заробляє гарні гроші, як позивачка вказує у відповіді на відзив, відповідач вказує, що це лише слова, не підтверджені доказами. Посилаючись на ч. 5 ст.183 СК України відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку а не у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), як того просить позивачка(а.с. 73-77). Ухвалою суду від 24.02.2020 позовну заяву прийнято до провадження та у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, пояснила, що дитину утримує вона та її рідня, відповідач лише один раз перерахував 1000 грн. Відповідач позов визнав частково, погодився на сплату аліментів в розмірі ј частки доходів з дня пред`явлення позову до суду. Пояснив, що він сплачував аліменти добровільно позивачці. Надав лише ті квитанції які у нього збереглися. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.04.2019 - розірвано (а.с. 11, 12). Зі свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13). З довідок № 38 від 20.01.2020, № 46 від 22.01.2020 виданих Райгородоцьким старостинським округом № 3 Бердичівського району Житомирської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , крім інших членів сім`ї, разом з нею проживає син [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 16). З довідки № 2, видної Великоп`тигірським закладом дошкільної освіти «Теремок» Бердичівського району Житомирської області, видно, що син позивачки [PERSON] .. [INFO] відвідує ЗДО «Теремок» (а.с. 15). Згідно договорів на виконання робіт від 15.04.2019, 20.04.2019, 13.05.2019, 04.06.2019, 02.07.2019, 27.07.2019, 01.08.2019, 12.08.2019, 13.09.2019 [PERSON] працювала у ТОВ «Українська ягода», виконувала сільськогосподарські роботи (а.с. 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37). За виконані роботи [PERSON] отримувала від ТОВ «Українська ягода» винагороду відповідно до актів виконаних робіт від 18.04.2019, 30.04.2019, 30.05.2019, 30.06.2019 18.07.2019, 27.07.2019, 06.08.2019, 23.08.2019, 13.09.2019 (а.с. 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38). З протоколу ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та зачеревного простору від 10.02.2020 КНК «Госпіталь ветеранів війни» Житомирської обласної ради видно, що [PERSON] мав ознаки панкреатопатії (а.с. 64-65, 69). Копіями фіскальних чеків, наданих позивачкою доводяться витрати на придбання ліків (а.с. 70). З копії довідки МСЕК № 082217 від 13.03.2015, вбачається, що [PERSON] , [INFO] встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням безтерміново (а.с.54) З наданих відповідачем квитанцій видно, що він перераховував позивачці грошові кошти 27.04.2019 у сумі 1000 грн., 14.07.2019 у сумі 2199 грн, 19.09.2019 у сумі 1000 грн, 04.12.2019 у сумі 985 грн(а.с.55, 56, 57, 58, 59). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона дружина [PERSON] та вона була очевидцем того, що її чоловік відвідував сина та купував дитині подарунки, фрукти, солодощі. Відповідно до статті третьої Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік»\~прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). За положеннями частини другої вказаної норми \~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не довела доказами факту вжиття нею заходів щодо одержання аліментів, починаючи із розірвання шлюбу з відповідачем, а також неможливістю отримання таких аліментів внаслідок ухиленням останнього від їх сплати. Жодного доказу на доведення цих фактів суду не надано. Таким чином, у задоволенні позову про стягнення аліментів за період з 01.04.2019 до 02.02.2020 належить відмовити у повному обсязі. Позовні вимоги про стягнення аліменти на утримання дитини сторін, суд частково задовольняє, стягуючи аліменти в розмірі ј частки доходів відповідача, з таких підстав. Доказами, наявними у справі доведено, що відповідач не надає регулярно (щоміясчно) матеріальної допомоги на утримання дитини. Оскільки син сторін проживає з позивачкою та між сторонам не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини, наявні підстави для стягнення аліментів за судовим рішенням. Між тим, пред`явивши позов про стягнення аліментів розмірі 1/3 частки від доходів відповідача, позивачка не обґрунтувала стягнення аліментів саме у такому розмірі. Протокол ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та зачеревного простору від 10.02.2020 не свідчить про наявність хронічних захворювань у дитини сторін на час розгляду справи та що наразі це захворювання потребує лікування та відповідно додаткових витрат. Батько відповідача є особою з інвалідністю другої групи та відповідач, згідно закону має утримувати свого непрацездатного батька. Інших доказів на підтвердження обставин, які у відповідності до ст. 182 СК України мають враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, зокрема дані про майновий стан та стан здоров`я платника аліментів, актуальні відомості про стан здоров`я сина сторін, суду не надано. Тому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] , виходячи з рівності обов`язків кожного з батьків утримувати дитину, суд стягує аліменти у розмірі, визнаному відповідачем, а саме 1/4 частку від розміру усіх його доходів. Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явлення позову.

Outcome: partial