Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

05.10.2018 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради, яким просили скасувати усиновлення [PERSON] , яка народилась [INFO] в Миколаївській області, Снігурівський район, село Юр`ївка (актовий запис №15, зроблений Виконавчим комітетом Афанасіївською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області від 28.08.2013 року), прізвище, ім`я та по-батькові дитини після усиновлення - [PERSON] громадянами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; вилучити з Книги реєстрації народжень записи про батька - [PERSON] та про матір - [PERSON] ; зобов`язати відповідний компетентний відділ РАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про батьків дитини: батька - [PERSON] та матір - [PERSON] . Скасувати усиновлення [PERSON] , який народився [INFO] в Миколаївській області, Снігурівський район, село Юр`ївка (актовий запис №157, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області від 02.12.2015 року), прізвище, ім`я та по-батькові дитини після усиновлення - [PERSON] громадянами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; вилучити з Книги реєстрації народжень записи про батька - [PERSON] та про матір - [PERSON] ; зобов`язати відповідний компетентний відділ РАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши із актового запису відомостей про батьків дитини: батька - [PERSON] та матір - [PERSON] . Передати дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Миколаївському обласному будинку дитини Миколаївської обласної ради. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2017 року у справі №487/6081/17, провадження №2-о/487/184/17 ними були усиновлені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням суду їх оголошено батьками усиновлених дітей, змінено прізвище, по - батькові [PERSON] та [PERSON] , компетентний відділ РАЦС зобов`язано внести відповідні зміни в актові записи про народження дітей. При цьому, зазначили, що на час розгляду справи про усиновлення їм не було повідомлено про наявність тяжких психічних та психологічних захворювань у дітей, зокрема про це не було зазначено у Виписних епікризах про стан їх здоров`я. В наслідок приховування від них, на момент усиновлення дійсного стану здоров`я дітей, практично відразу, між ними та дітьми склались негативні стосунки, що виключає можливість їх подальшого спільного проживання та забезпечення ними належного виховання дітей, що послугувало підставою для їх звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Нікітіна Д. Г. від 10.10.2018 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва №34 від 17.01.2019 року, відповідно до п.п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було здійснено повторний автоматизований розподіл та справу було передано судді Притуляк І. О. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2019 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної ради у м.Києві Державної адміністрації. 13.03.2019 року представник відповідача Миколаївського обласного будинку дитини надала до суду відзив на позовну заяву, яким у задоволені позову просила відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] (до усиновлення) та [PERSON] , [INFO] (до усиновлення) були усиновлені у віці [PERSON] (до усиновлення) - 2 р. 0 міс. 12 дн., а [ADDRESS] . Відповідно до Наказу МОЗ України від 29.11.2002 №434, за відсутності клінічних проявів психічного захворювання, профілактичний огляд психіатра проводиться у віці не раніше ніж 5 років. Обидві усиновлені дитини клінічних проявів психічних захворювань не мали, тож підстав для огляду психіатра не було, що спростовує твердження позивачів про неповідомлення їм про дійсний стан здоров`я дітей, зокрема про наявність у них психічних та психологічних розладів. Зазначила, що в присутності спеціаліста служби у справах дітей Миколаївської міської ради Пінюгіної С.В., головний лікар [PERSON] повідомила позивачів про рівень психологічного та мовного розвитку дітей, ознайомила з висновками спеціалістів психо - медико педагогічної комісії та висновками лікарів, зробленими під час профілактичних оглядів дітей, які проводяться два рази на рік. Про особливості характерів дітей позивачам докладно розповіла вихователь групи [PERSON] , до інших спеціалістів закладу усиновлювачі не звертались. 03.04.2019 року представник відповідача Виконавчого комітету Миколаївської міської ради надала до суду відзив на позовну заяву, яким у задоволенні заявлених позовних вимог просила відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачі були в повному обсязі ознайомлені зі станом здоров`я усиновлюваних дітей та з усіма ризиками, що можуть виникнути в майбутньому під час їх виховання. Вказала, що на час усиновлення тяжкі психічні та психологічні захворювання у дітей [PERSON] та [PERSON] були відсутні. Крім того, під час знайомства з дітьми позивачі були ознайомлені зі станом здоров`я дітей та встановленими діагнозами, а також відповідно до п.80 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 08.10.2008 року за №905, позивачів було ознайомлено з їх правом провести додаткове медичне обстеження дітей у державному або комунальному закладі охорони здоров`я у присутності представника служби у справах дітей та дитячого закладу, однак усиновлювачі зазначеним правом не скористались. Вказала, що надані позивачами копії виписних епікризів з медичних карток стаціонарних хворих, відділення №11 ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві Галафутнік Крістіни (№4180 від 17.07.2018 року) та [PERSON] (№5709 від 02.10.2018 року) та характеристика [PERSON] , надана адміністрацією дошкільного навчального закладу, а також висновок консультативно - діагностичної поліклініки «Охматдит» від 04.09.2018 року за №50 відносно [PERSON] об`єктивно викликають сумніви, щодо наявності у дітей психічних невиліковних хвороб, а лише свідчать про важкий психоемоційний стан дітей через негативну обстановку, яка склалась в сім`ї позивачів. Вважала, що [PERSON] та [PERSON] мають тяжкий психоемоційний стан саме через те, що перебувають у сім`ї громадян, які мають чітке бажання їх позбутися, через що діти страждають та можливо і набули психічних та психологічних розладів, стали неврівноважені, з проявом агресії. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 24.04.2019 року представником третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено клопотання про залучення до матеріалів справи висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) від 23.04.2019 року за №100-6358, згідно якого вони вважали недоцільним скасування усиновлення подружжям [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. 06.05.2019 року представник позивачів [PERSON] подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій стверджував, що з початку знайомства позивачів з дітьми [PERSON] та [PERSON] і до теперішнього часу вони жодного разу не спілкувались з головним лікарем Миколаївського обласного Будинку дитини [PERSON] , та жоден з вихователів, на час знайомства з дітьми, не розповідав їм про особливості їх характеру та поведінки. Наголосив, що з першого дня перебування у родині позивачів [PERSON] та [PERSON] були емоційно та психічно неврівноважені, проявляли своє незадоволення шляхом істерик, важко засинали та часто прокидались під час сну. Зокрема [PERSON] повідомляла їм, про непритаманну, як для дитини, свою поведінку в будинку дитини; проявляла агресію до ляльок і до молодшого брата [PERSON] , їла туалетний папір, шпалери, пісок, грунт з вазонів, рвала та жувала ковдру. Платон в свою чергу бився головою об підлогу та стіни. Зазначив, що після усиновлення діти проходили обстеження у різних спеціалістів, де їм було встановлено наступні діагнози: так у Платона виявлено затримку психомовного розвитку; F07.9; F80.1; F88.0; F83.0; психорганічний синдром у дитини із затримкою психомовленнєвого розвитку та недорозвиненням комунікативної функції; недорозвинення мови 1 -го ступеня; МР- ознаки кісти на межі прозорої перегородки та передніх відділів мозолистого тіла; рахіт, кіфотична осанка, воронкоподібна деформація грудної клітини, плоско - вальгусні стопи (епікриз №5669 від 02.10.2018 року, №809 від 27.02.2019 року). У Крістіни виявлено F07.9; F88; F90.1; F80.1; психоорганічний синдром у дитини з когнітивною недостатністю, емоційно- вольовою незрілістю, ознаками епілептизації, гіперкінетичний розлад поведінки; загальне недорозвинення мовлення 3-го рівня; вальгусна деформація шийок стегнових кісток; аномальна хорда лівого шлуночка. Після встановлення діагнозів діти проходили лікування стаціонарно і до теперішнього часу приймають призначені ліки. Враховуючи зазначене та обставини, викладені у позовній заяві, наполягав на задоволені позову. 10.06.2019 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.06.2019 року у прийнятті до розгляду зустрічного позову було відмовлено.\\ Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2019 року у справі призначено комплексну судову психолого - педагогічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру психіатричної експертизи. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 05.11.2019 року до суду надійшли матеріали справи та клопотання експерта про уточнення доручення від 25.10.2019 року за вих. №1770-01. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019 року провадження по справі поновлено, призначено підготовче судове засідання. 19.12.2019 року до суду надійшло клопотання Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в особі першого заступника міського голови Криленко В. про уточнення ухвали суду про призначення комплексної судової психолого - педагогічної експертизи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2019 року у справі призначено комплексну судову психолого - педагогічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру психіатричної експертизи. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 26.03.2020 року до канцелярії суду надійшло повідомлення Директора Київського міського центру судово - психіатричної експертизи про повернення матеріалів справи в зв`язку із не оплатою експертизи та матеріали цивільної справи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2020 року провадження по справі поновлено, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2020 року у справі призначено комплексну судову психолого - педагогічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру психіатричної експертизи. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 23.11.2020 року до суду надійшли висновки судово - психіатричної експертизи №547 та №548 від 01.10.2020 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2020 року провадження по справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2021 року закрито підготовче провадження з призначенням розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що через об`єктивні життєві обставини, він разом з дружиною прийняли рішення щодо усиновлення трьох дітей [PERSON] (у віці 4 роки), [PERSON] (у віці 2 роки) та [PERSON] (у віці 6 місяців). В процесі усиновлення дітей, працівники Миколаївського обласного будинку дитини запевнили їх, що всі троє дітей мають задовільний стан здоров`я, при цьому медичні картки дітей, для ознайомлення не надали. Також їм відмовили у встановленні опіки над дітьми, посилаючись на те, що діти здорові та опіка у таких випадках не встановлюється. Вказав, що в грудні 2017 року їх ознайомили з висновками про стан здоров`я [PERSON] та [PERSON] , де не було зазначено інформацію про їх психічний стан, стверджував, що головний лікар Будинку дитини [PERSON] при цьому присутня не була. Після того, як вони забрали дітей після усиновлення, по приїзду додому, дружина виявила у [PERSON] запалення статевих органів, на що дівчинка повідомила про непритаманну для дитини поведінку, щодо демонстрації статевих органів. Жодні бесіди вихователів та робота психолога не допомогли скорегувати зазначену проблему і дотепер. Також було помічено розлади у поведінці [PERSON] , який вів себе агресивно як до оточуючих так і по відношенню до себе, оскільки міг спричинити собі тілесні ушкодження (бився головою об стіни та підлогу). Зазначив, що з метою корекції вказаних проблем у дітей, вони звернулись до Служби у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, однак робота психолога протягом півтора року не дала жодних результатів, їм порадили обстежити дітей у невролога та психіатра. В подальшому в Київській міській психіатричній лікарні ім. Павлова дітям було встановлено наступні діагнози: [PERSON] - психоорганічний синдром з когнітивною недостатністю, емоційно - вольовою незрілістю, ознаками епілептизації мозку, гіперкінетичним розладом поведінки, загальним недорозвиненням мови 3 - го рівня; Антону - психоорганічний синдром із затримкою психомовного розвитку і недорозвиненням комунікативної функції. ВКазав, що висновками судово - психіатричної експертизи, звстановлено, що [PERSON] до моменту усиновлення та в теперішній час страждала і страждає на Резидуально- органічне ураження головного мозку (F07 - згідно з МКХ -10), Платон до моменту усиновлення та в теперішній час страждав і страждає на резидуально - органічне ураження головного мозку з когнітивними та емоційно - вольовими порушеннями, розладом розвитку мови (F07.8 та F80 згідно з МКХ 10-перегляду). У свою чергу, вказані психічні та психологічні розлади дітей, та як наслідок їх загальний психоемоційний стан, призвели до того, що між ними з дітьми, незалежно від їх волі, склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання та виконання ними своїх батьківських обов`язків. Враховуючи викладені обставини, просив задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, за аналогічних обставин. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Кравець М.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вказав, що внаслідок наявної у [PERSON] та [PERSON] психічної хвороби, а також інших встановлених діагнозів, про які усиновлювачі не знали і не могли знати на момент усиновлення між дітьми та позивачами склались такі стосунки, які об`єктивно та не залежно від волі позивачів, роблять неможливим їх подальше спільне проживання та виконання позивачами батьківських обов`язків. Зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що скасування відносно двох дітей - [PERSON] і [PERSON] завдасть шкоди інтересам третьої дитини [PERSON] . Посилаючись на законність, обґрунтованість і доведеність позовних вимог, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Також просив стягнути з відповідачів на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн., на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн., витрати на складення висновку спеціаліста в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні представник відповідача - Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Кравченко Ю. В. позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість з обставин, зазначених у відзиві. Крім того, зазначила, що позивачі не виважено підійшли до усиновлення дітей та їх поведінка свідчить про відсутність досвіду виховання дітей та незрілість як батьків, а також про відсутність почуттів любові до усиновлених дітей. Вказала, що скасування усиновлення відносно [PERSON] та [PERSON] завдасть шкоди їх інтересам та інтересам молодшої сестри [PERSON] , призведе до їх розлучення, що є недопустимим. На підставі викладеного, просила у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник відповідача - Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Горобченко О. В. підтримала позицію викладену [PERSON] , в задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради Камінська В. В. позовні вимоги не визнала у повному обсязі, з обставин, викладених у відзиві. Зазначила, що скасування усиновлення відносно [PERSON] та [PERSON] призведе до розлучення їх з молодшою сестрою [PERSON] , що є недопустимим. На підставі викладеного, просила у задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної ради у м. Києві Державної адміністрації до судового засідання не з`явився, надали суду заяву згідно якої просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, спеціаліста [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши подані сторонами письмові докази та матеріали цивільної справи №487/6081/17, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Статтею 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини) встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними та незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Судом встановлено, що позивачі з 22.08.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та з 28.08.2017 року постановлені на облік кандидатів в усиновлювачі в службі у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації. 08.11.2017 року відбулось знайомство [PERSON] та [PERSON] з малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що засвідчено актами про знайомство кандидатів в усиновлювачі з дитиною (арк. 36-37 справа №487/6081/17). В процесі здійснення процедури усиновлення позивачам були надані Висновки про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини (далі - Висновок), а також Виписні епікризи відносно [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до медичної документації у [PERSON] , [INFO] , станом на 08.11.2017 року патологій не виявлено та встановлено остаточний висновок: здорова, потребує медико-педагогічної корекції, щеплена за віком, що підтверджується Висновком Миколаївського обласного будинку дитини від 08.11.2017 року. Зокрема, в графі «психіатр» відсутні відомості щодо огляду дитини (арк. 72 справа №487/6081/17). Крім того, згідно Виписного епікризу [PERSON] , [INFO] , в розділі «Огляд вузькими спеціалістами» в графі «психіатр» відсутні відомості щодо огляду дитини та висновку про стан її здоров`я (том №1, арк.спр.13). Згідно до медичної документації у [PERSON] , [INFO] , станом на 08.11.2017 року патологій не виявлено та встановлено остаточний висновок: затримка психомовного розвитку. Плоско - вальгусні стопи, потребує медико-педагогічної корекції, щеплення не відповідає віку, що підтверджується Висновком Миколаївського обласного будинку дитини від 08.11.2017 року. Зокрема, в графі «психіатр» відсутні відомості щодо огляду дитини (арк. 49 справа №487/6081/17). Згідно Виписного епікризу [PERSON] , [INFO] , в розділі «Огляд вузькими спеціалістами» в графі «психіатр» відсутні відомості щодо огляду дитини та висновку про стан її здоров`я (том №1, арк.спр.14). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2017 року у справі №487/6081/17, провадження №2-о/487/184/17 заяву [PERSON] та [PERSON] задоволено, усиновлено [PERSON] , яка народилась [INFO] в Миколаївській області, Снігурівський район, село Юр`ївка (актовий запис №15, зроблений Виконавчим комітетом Афанасіївською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області від 28.08.2013 року). Оголошено позивачів батьками усиновленої дитини та записано їх у Книзі реєстрації народжень відповідно батьком - [PERSON] і матір`ю - [PERSON] . Також змінено усиновленій [PERSON] прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по - батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зобов`язано компетентний відділ РАЦС внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Усиновлено [PERSON] , який народився [INFO] в Миколаївській області, Снігурівський район, село Юр`ївка (актовий запис №157, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області від 02.12.2015 року). Оголошено позивачів батьками усиновленої дитини та записано їх у Книзі реєстрації народжень відповідно батьком - [PERSON] і матір`ю - [PERSON] . Також змінено усиновленому [PERSON] прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », по - батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зобов`язано компетентний відділ РАЦС внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Відповідно до встановлених під час розгляду справи обставин, від самого початку спільного проживання позивачі звернули увагу на порушення нічного сну у дітей та їх дивну, часом неадекватну поведінку, а також непритаманну дитині поведінку [PERSON] . В подальшому у позивачів з усиновленими дітьми неодноразово виникали побутові проблеми, підставою яких була психічна неврівноваженість [PERSON] та [PERSON] , негативна поведінка останніх, а також їх ставлення до позивачів, як до своїх батьків. Згідно з положенням ст.240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення мають, зокрема усиновлювачі. Відповідно до ч.1 ст. 238 СК України Усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не має однієї або кількох законних цілей, зазначених у пункті 2 цієї статті, а також не є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення такої цілі чи цілей. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (пункт 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Курочкін проти України»). Згідно з пунктами 1, 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута) від 27 листопада 2008 року, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Пунктом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, визначено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності з п. 13 вказаної вище постанови, усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків. Вказаною постановою також визначено, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні. Згідно до наданих суду письмових матеріалів справи вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] з метою поліпшення психічного стану здоров`я [PERSON] та [PERSON] , а також налагодження з ними відносин, неодноразово звертались за допомогою до психолога, проходили обстеження та діагностики у вузьких спеціалістів, виконували рекомендації лікарів щодо медикаментозного лікування дітей, з розумінням ставились до їх психологічного та емоційного стану, намагалися забезпечити їм належне сімейне виховання, однак всі спроби не дали бажаного результату. Так, [PERSON] за час відвідування закладу дошкільної освіти з 26.03.2018 року проявила себе неспокійною, неврівноваженою, емоційно чутливою, швидко переходить з одного емоційного стану в інший. У дівчинки переважають негативні емоції, дратівливість, агресивність; не розуміє правил моральної поведінки; моральні якості не сформовані; неадекватно реагує на дії, вчинки інших дітей; проявляє агресію до однолітків, домагається виконання бажань через істерики. Потребує консультації психолога. [PERSON] на перший план виступає порушення афективної регуляції, недорозвинення когнітивних процесів, емоційно - вольова незрілість, що підтверджується Патопсихологічним дослідженням психолога [PERSON] від 06.07.2018 року, Згідно Виписного епікризу №3611 ТМО «Психіатрія» у місті Києві від 17.07.2018 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом психоорганічний синдром у дитини з когнітивною недостатністю, емоційно - вольовою незрілістю, ознаками епілептизації мозку. Гіперкінетичний розлад поведінки. Загальне недорозвинення мови 3 рівня. Відповідно до Виписного епікризу №637 ТМО «Психіатрія» у місті Києві від 08.02.2019 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом F 07.9; F 92.8; F 80.1 психоорганічний синдром у дитини із збереженим інтелектом, емоційно - вольовою незрілістю, інші змішані розлади поведінки та емоцій, загальне недорозвинення мови ІІІ рівня. У [PERSON] встановлено діагноз рахіт, кіфотична постава, вермообразна деформація грудної клітини, вальгусна постава стоп, що підтверджується консультативним висновком №50 від 04.09.2018 року. Згідно магнітно - резонансної томографії Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 23.08.2018 року, що проведена [PERSON] встановлено МР-ознаки дрібної кісти прозорої перегородки; інших даних за аномалії розвитку, вогнищеві та об`ємні процеси головного мозку не отримано. Відповідно Виписного епікризу №5669 ТМО «Психіатрія» у місті Києві від 02.10.2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом F 07.9; F 80.1; F 88.0; F 83.0; психоорганічним синдромом у дитини із затримкою психомовленнєвого розвитку та недорозвиненням комунікативної функції. В ході судового розгляду встановлено, що незважаючи на проведену подружжям [PERSON] та [PERSON] роботу щодо покращення стосунків в родині, стану здоров`я і поведінки дітей (звернення до психологів, проходження стаціонарного та амбулаторного лікування тощо) [PERSON] та Платон виявляють себе некерованими, здатними до насильства та агресії до оточуючих, зокрема до батьків та молодшої сестри [PERSON] . Згідно результатів психологічного обстеження дітей, що було проведено психологом [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] ніколи не зможуть «відповісти» на запропонований їм якісний догляд та позитивний емоційний контакт покращенням у психічному розвитку та позитивними змінами у соціальній адаптації. Вказані особливості створюють непереборні з психологічної і фактичної точки зору перешкоди для виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків стосовно них, оскільки згідно Висновку спеціаліста за результатами психологічного дослідження на звернення [PERSON] , складеного психологом [PERSON] 24.06.2020 року: у [PERSON] та [PERSON] виявлено індивідуально - особистісні особливості, що потребують особливої уваги з боку батьків й вихователів та створення особливих умов навчання і виховання; [PERSON] та Платон не сприймають [PERSON] та [PERSON] як батьків - вихователів, через відсутність у дітей здатності до переживання емоційного зв`язку із іншою людиною; індивідуально - психологічні особливості [PERSON] та [PERSON] , що спричинені занедбаністю та злиднями, які вони пережили в перші роки свого життя у сім`ї біологічних батьків, тривалий період перебування в умовах постійної зміни дорослих, особливості інтелектуального розвитку та емоційно - вольової сфери кожного з них, що мають нейробіологічну природу і тому є такими, що ніколи не будуть подолані, в своїй сукупності обумовили те, що [PERSON] та Платон не здатні до формування почуття прив`язаності до своїх батьків (усиновлювачів); у поведінці дітей є ознаки, які впливають на ставлення кожного із них до батьків (усиновлювачів) та спільне проживання разом з батьками та молодшою сестрою, а саме: порушення когнітивного розвитку; порушення у проявах ініціативи в стосунках із ровесниками та трудовій діяльності; порушення розвитку самоконтролю, враховуючи самоконтроль сексуального потягу, самоконтроль проявів агресії, самоконтроль як здатність переживати тривогу, яка є одним з головних обмежувачів у здійсненні дій, які соціально засуджуються; нездатність до формування вищих соціальних емоцій (перш за все совісті як механізму оцінки морального змісту поведінки). Відповідно до Висновку судово - психіатричного експерта №547 від 01.10.2020 року, складеного відносно [PERSON] , [INFO] , під час обстеження дитини виявлено нерівномірний темп психічних процесів, ослаблення мнестичних функцій, нестійка, обмежена, виснажлива довільна увага, наочно - дійове, наближене до конкретного мислення, недостатній запас уявлень про оточуюче, відволікаємість, нестійкий настрій, схильність до відмовних та протестних реакцій, лабільність емоційних проявів, несформованість фразової мови поряд з порушенням звуковимовляння, вольових затримок, правил поведінки та навичок охайності. Висновком експерта встановлено, що до моменту усиновлення та в теперішній час [PERSON] , [INFO] страждав і страждає на Резидуально - органічне ураження головного мозку з когнітивними та емоційно - вольовими порушеннями, розладом розвитку мови (F07.8 та F80 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Згідно Висновку судово - психіатричного експерта №548 від 01.10.2020 року, складеного відносно [PERSON] , [INFO] , під час обстеження дитини виявлено нерівномірний темп психічних процесів, ослаблення мнестичних функцій, нестійка, обмежена, виснажлива довільна увага, наочно - дійове, наближене до конкретного мислення, недостатній запас уявлень про оточуюче, несформованість навичок читання, письма та рахунку, ігровий характер пізнавальних інтересів, відволікаємість, швидка пересичуваність, нестійкий настрій, схильність до відмовних та протестних реакцій, емоційна лабільність, нетерплячість, дратівливість, непосидючість, імпульсивність, недорозвиненість емоційно - вольової сфери, несформованість загальноприйнятих для її віку правил поведінки. Висновком експерта встановлено, що до моменту усиновлення та в теперішній час [PERSON] , [INFO] страждала і страждає на Резидуально - органічне ураження головного мозку з когнітивними та емоційно - вольовими порушеннями (F07.8 згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Відповідно до зазначених висновків експерта, психологічні особливості як [PERSON] так і [PERSON] є проявами наявних у дітей психічних розладів. В судовому засіданні було заслухано спеціаліста [PERSON] , яка підтримала свій висновок за результатами психологічного дослідження від 24.06.2020 року. Одночасно, суду пояснила, що на підставі звернення позивачки [PERSON] , нею було проведено психологічне дослідження дітей [PERSON] та [PERSON] з середини грудня 2019 року по травень 2020 року, оскільки робота з дітьми, які потрапляли в складні життєві обставини потребує особливої уваги. Зазначила, що рівень інтелектуального та психологічного розвитку дітей не відповідає нормі, при чому у [PERSON] та [PERSON] є індивідуально - особистісні особливості, через які вони не сприймають позивачів як батьків - вихователів. Причиною вказаного є те, що в перші роки свого життя [PERSON] та [PERSON] проживали в сім`ї біологічних батьків, які своєчасно не відгукувались на потреби дітей та не задовольняли їх, не створили емоційно - психологічного зв`язку із дітьми, не сформували почуттів базової довіри, не проявляли до них почуття любові та турботи. Діти виховувалися в умовах злиднів та занедбаності, тривалий період перебували в умовах постійної зміни дорослих, як наслідок у [PERSON] та [PERSON] природнім способом не сформувались почуття прив`язаності до інших людей, здатність до переживання позитивного емоційного зв`язку з іншими людьми. Вказала, що через особливості інтелектуального розвитку емоційно - вольова сфера [PERSON] та [PERSON] , має нейробіологічну природу і тому є такою, що ніколи не буде подолана, внаслідок чого діти ніколи не будуть здатні до формування почуття прив`язаності до своїх батьків (усиновлювачів), жодним чином не сприйматимуть та не відгукнуться на любов, турботу, тепло та підтримку, та як начслідок на виховний процес загалом. Одночасно зазначила, що молодша дитина [PERSON] має відповідний її віку рівень психоемоційного розвитку, чутлива, має зацікавленість, батьки для неї є джерелом емоційного тепла та підтримки, у неї сформоване почуття прив`язаності до позивачів. Однак [PERSON] та [PERSON] ведуть себе агресивно по відношенню до молодшої сестри, ображають її, тим самим становлять загрозу передусім для її як психологічного розвитку. Вказала, що з психологічної точки зору розлучення [PERSON] та [PERSON] , жодним чином не зашкодить їх інтересам, оскільки діти зовсім не прив`язані до своєї молодшої сестри, проявляють байдужість до неї, звертаючи увагу лише тоді коли хочуть образити. Зазначила, що через виявлені у [PERSON] та [PERSON] індивідуально - психологічні особливості, позивачі, не залежно від своєї волі, не зможуть виконувати належним чином батьківські обов`язки стосовно них, оскільки діти ніколи не зможуть проявити почуття прив`язаності до батьків, відповісти на любов, турботу та догляд, не зможуть встановити позитивний емоційний контакт зі своїми батьками (усиновлювачами). З урахуванням вищевикладеного, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, є обґрунтованими та доведеними. Так, позивачами належними та допустимими доказами підтверджено, що усиновлені ними діти [PERSON] та [PERSON] , на момент усиновленнч та на теперішній час страждали та страждають психічними невиліковними хворобами, про що їм, не було відомо на момент усиновлення. Враховуючи обставини, що склалися між [PERSON] , [PERSON] та усиновленими дітьми [PERSON] та [PERSON] , а саме емоційне несприйняття дітьми усиновлювачів за батьків, відсутність контакту й порозумінь один із одним, неспроможність у дітей через особливості інтелектуального розвитку та емоційно - вольової сфери формування почуття прив`язаності до своїх батьків - усиновлювачів, як наслідок не можливість сприйняття батьківської любові, турботи, тепла та підтримки, а також виховного процесу загалом, суд дійшов висновку про необхідність скасування усиновлення, оскільки на даний час між позивачами та дітьми сформувались стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання та виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а подальше проживання з ними ставить під загрозу життя і здоров`я молодшої усиновленої дитини [PERSON] та оточуючих. За таких умов, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, згідно яких при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей, суд вважає, що усиновлення має бути скасоване, оскільки в сім`ї [PERSON] з причин, що не залежать від волі та поведінки позивачів, не сформовано стабільні та гармонійні умови життя усиновлених дітей [PERSON] та [PERSON] , а тому за таких обставин примусове по суті збереження сім`ї може суттєво зашкодити правам та інтересам усиновлених дітей, а також інтересам усиновлювачів [PERSON] та [PERSON] та іншої їх дитини [PERSON] . Натомість скасування усиновлення за обставин, що склалися, відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Твердження представників відповідачів щодо неможливості скасування усиновлення відносно двох дітей із трьох усиновлених судом не приймається до уваги, оскільки воно жодним чином не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Також суд вважає необгрунтованими твердження представників відповідачів, що важкий психоемоційний стан дітей на теперішній час викликаний негативною обстановкою, яка склалась в сім`ї позивачів, які мають чітке бажання їх позбутися, через що діти страждають та можливо і набули психічних та психологічних розладів, оскільки як було встановлено під час судового розгляду, психологічні особливості та поведінка дітей, є проявами наявних у них психологічних розладів, у свою чергу, позивачами вживалися необхідні заходи направлені на покращення стану дітей та створення умов для їх гармонійного розвитку, які з об`єктивних причин, зазначених вище, не дали своїх позитивних результатів. Крім того, суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в частині того, що [PERSON] та [PERSON] за час перебування в Миколаївському обласному будинку дитини не мали клінічних проявів психічних захворювань, їх поведінка відповідала звичайній поведінці дітей, їх віку, оскільки вони не узгоджуються з поясненнями позивачів, спеціаліста, а також, дослідженими судом Висновками судово-психіатричної експертизи та іншими письмовими доказами у справі. Частиною 3 ст. 239 СК України передбачено, що у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, вона передається на опікування органові опіки та піклування (частина третя статті 239 СК України). Відповідно до статті 4 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон № 2342-IV) заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Згідно зі статтею 11 Закону № 2342-IV органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Тимчасове влаштування дитини в разі відсутності батьківського піклування здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 29 Закону № 2342-IV). Згідно з пунктом 18 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905 (далі - Порядок № 905), діти поновлюються на місцевому, регіональному та централізованому обліку в разі, зокрема скасування усиновлення. Пунктом 19 Порядку № 905 передбачено, що у разі скасування усиновлення служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини з`ясовує, де дитина перебувала на місцевому обліку, та інформує відповідну службу у справах дітей про необхідність поновлення дитини на місцевому обліку. Служба у справах дітей за місцем перебування дитини на місцевому обліку протягом п`яти робочих днів вносить відомості про дитину до Книги обліку дітей, які можуть бути усиновлені, з приміткою «Дитина поновлена на обліку», складає обліково-статистичну картку - соціальний паспорт дитини в Єдиному банку даних. Із матеріалів цивільної справи №487/6081/17 (арк..спр. 43) вбачається, що згідно довідки Служби у справах дітей Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області №854-02 від 17.11.2017 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебували на місцевому обліку дітей, які можуть бути усиновлені з 06.10.2017 року. За такого, враховуючи положення п. 18 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905 [PERSON] (до усиновлення - [PERSON] ) та [PERSON] (до усиновлення - [PERSON] ) слід поновити на обліку та передати на опікування саме Службі в справах дітей Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області, де вони перебували на первинному обліку до усиновлення, так як виконання обов`язку із соціального захисту дитини та вирішення питання щодо її подальшого влаштування законодавством покладено саме на цю Службу в справах дітей. Щодо повернення усиновленим [PERSON] та [PERSON] прізвища, ім`я та по-батькові, місця народження, суд зазначає наступне. Враховуючи вік дітей, стан їх психічного здоров`я, суд вважає неможливим отримати свідому думку дітей щодо збереження прізвища, імені, по-батькові, місця народження, які вони одержали у зв`язку з усиновленням, тому скасовуючи усиновлення, суд дійшов висновку, що дітям слід повернути прізвище, ім`я, по батькові, місце народження, які вони мали до усиновлення. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. За змістом частини першої, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За приписами частини першої, пунктів 1-2 частини третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то за правилами статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачами, які складаються з судового збору та судових витрат на спеціаліста, мають бути відшкодовані відповідачами на користь позивачів. Враховуючи вик ладене, суд вважає, що на користь позивача [PERSON] з відповідачів підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,40 грн. з кожного, а також витрати на залучення спеціаліста у розмірі 5 000 грн. з кожного. На користь позивача [PERSON] слід стягнути з відповідачів понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі по 302,40 грн. з кожного.

Outcome: approved