Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

06.07.2017 року представник позивача [PERSON] фермерських господарств «Ольвія» [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 138\~280,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.05.2016 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено Магнум» д/н АЕ 9400СХ, який на праві власності належить відповідачу [PERSON], по автодорозі Н-23176 км Кривий Ріг Запоріжжя в Апостолівському районі Дніпропетровської області порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з трактором МТЗ-82 д/н [NUMBER], який належить позивачу, під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого транспортний засіб МТЗ-82 д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження а саме: скло заднє МТЗ, шина Rosava 15,5 R -38, крило заднє ліве МТЗ, лижа задня навіски МТЗ в зборі та сівалка секція 509.046.7400 УПС (червона зірка), вартість яких складає 138\~280,00 грн. Постановою суду від 22.06.16 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.. 124 КУпАП та накладено стягнення. Позивач звертався з претензією до відповідачів, однак майнову шкоду не відшкодовано. Тому звернувся до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] фермерських господарств «Ольвія» [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав вказаних у позові, оскільки ДТП сталась внаслідок винних дій відповідача [PERSON], який перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON], що прямо зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення, після ДТП зявився представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», де була застрахована цивільна відповідальність [PERSON], складено звіт про розмір збитку, вказані у звіті пошкодження було відновлено силами позивача, позивач звертався до відповідачів з претензією про відшкодування шкоди, однак шкоду не відшкодовано. Тому просив позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснив, що [PERSON] дійсно є власником транспортного засобу «Рено Магнум» д/н АЕ 9400СХ, на момент ДТП на передбаченій законодавством підставі передачі свідоцтва про право власності даним транспортним засобом керував [PERSON], [PERSON] як фізична особа у трудових відносинах з [PERSON] не перебувала, ПП [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, діяльність якого не припинена, позов до ПП [PERSON] позивачем не заявлено і його слід розглядати в господарському суді, позивачу з позовними вимогами слід звернутись до правонаступників [PERSON] або до страхової компанії, а [PERSON] як фізична особа є неналежним відповідачем. На підставі викладеного, просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 19.09.2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача АФГ «Ольвія» про залучення ПрАТ «Українська транспортна компанія «Ютіко» у якості співвідповідача. Ухвалою суду від 27.04.2018 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення правонаступника, провадження по справі за позовом [PERSON] фермерських господарств «Ольвія» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито. Ухвалою суду від 27.04.18 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача АФГ «Ольвія» про залучення ПрАТ «Українська транспортна компанія» у якості співвідповідача. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач АФГ «Ольвія» має у володінні трактор МТЗ-82 д/н [NUMBER], що підтверджується видатковою накладною від 13.03.08 року, актом прийняття-переміщення основних засобів та має у володінні сівалку УПС-8-02, що підтверджується видатковою накладною від 18.05.10 року, актом прийняття-переміщення основних засобів від 18.05.10 року (а.с.7-12). Даний транспортний засіб було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди 26.05.2016 року за участі водіїв [PERSON] та [PERSON] [PERSON] постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2016 року визнано винним та піддано адміністративному стягненню за ст.. 124 КУпАП,, при цьому суд встановив, що 26.05.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено Магнум» д/н АЕ 9400СХ по автодорозі Н-23176 км Кривий Ріг Запоріжжя в Апостолівському районі Дніпропетровської області, перевищив безпечну швидкість та дистанцію руху, внаслідок чого допустив зіткнення з трактором МТЗ-82 д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Власником автомобіля марки «Рено Магнум» д/н [NUMBER], яким [PERSON] керував 26.05.2016 року під час ДТП є відповідач [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 11.06.2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Рено Магнум» д/н [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «УТСК», що підтверджується полісом. Позивачем АФГ «Ольвія» 30.06.17 року придбано майно, а саме: скло заднє МТЗ, шина Rosava 15,5 R -38, крило заднє ліве МТЗ, лижа задня навіски МТЗ в зборі та сівалка секція 509.046.7400 УПС (червона зірка), вартість яких складає 138\~280,00 грн., що підтверджується накладною № 35 від 30.05.2016 року. Позивач звертався до відповідача [PERSON] та [PERSON] з претензією щодо відшкодування збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу внаслідок дій водія [PERSON] у розмірі 138\~280,00 грн., однак вказану суму не відшкодовано. Встановлені судом обставини свідчать, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить з наступного. У статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2\~статті 1187 ЦК України). При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в двох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1192 ЦК України\~підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що шкоду майну позивача було заподіяно винними протиправними діями [PERSON], який на відповідній правовій підставі керував транспортними засобом на момент дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає відсутніми підстави для стягнення шкоди з відповідача [PERSON] згідно положень ст..ст. 1166, 1187 ЦК України. Вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] майнової шкоди з тих підстав, що [PERSON] перебував з нею у трудових відносинах не можуть бути задоволені, оскільки згідно положень ст.. 1172 ЦК України, юридична особа або фізична особа відшкодовую шкоду завдану їх працівником під час виконання своїх трудових обовязків. Доказів перебування фізичної особи [PERSON] з [PERSON] суду не надано, згідно постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2016 року [PERSON] працював водієм ПП [PERSON], а не у фізичної особи [PERSON], на що звертав увагу в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] та вважав, що спір підлягає вирішенню у господарському суді, проте представник позивача вимог до ПП [PERSON], діяльність якої як субєкта підприємницької діяльності не припинена, не заявив. Тому суд вважає відсутніми підстави для стягнення шкоди з відповідача [PERSON] згідно положень ст..ст.. 1172 ЦК України. Крім того, позивачем не надано належних доказів, що в результаті протиправних дій [PERSON] завдана шкода його майну саме у розмірі 138280,00 грн., оскільки у постанові про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не зазначено які саме механічні ушкодження спричинені транспортним засобам, звіт страхової компанії чи висновок експерта з цього приводу позивач не надав, а факт придбання позивачем скла заднього МТЗ, шини Rosava 15,5 R -38, крила заднього лівого МТЗ, лижі задньої навіски МТЗ в зборі та сівалки секція 509.046.7400 УПС (червона зірка), вартість яких складає 138\~280,00 грн., згідно з накладною № 35 від 30.05.2016 року, підтверджують лише факт придбання цих товарів та не свідчить що ці матеріали необхідні для відшкодування завданої джерелом підвищеної небезпеки 26.05.2016 року майнової шкоди. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем не доведено розмір завданої майнової шкоди, вину відповідача [PERSON] у спричиненні цієї шкоди, факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з нею як фізичною особою, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed