Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

06 грудня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» надіслало на адресу суду засобами поштового зв'язку позов до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 217836 грн. 07 коп., посилаючись на те, що між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Правекс-Банк», та [PERSON] 18 жовтня 2012 року укладено кредитний договір № 216RNCP122920001, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 147500 грн., з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21 % річних, строком до 18 жовтня 2017 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором є порука, поручитель - [PERSON], яка згідно договору поруки № 216RNCP122920001 від 18 жовтня 2012 року відповідно поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Зобов'язання за договорами відповідачі не виконали, станом на 02 листопада 2016 року заборгованість за договором складає - 217836 грн. 07 коп., яка складається з кредиту - 114054 грн. 95 коп.; процентів - 56616 грн. 25 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту - 27770 грн. 25 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 19394 грн. 62 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 жовтня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 216RNCP122920001, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 147500 грн., з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21 % річних, строком до 18 жовтня 2017 року. (п.1.1.,1.2.,1.3.) Відповідно до п.7.1.5. Кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування коштами стягнути пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,1% від суми неоплаченої заборгованості за строк невиконання зобов'язання. В забезпечення зобов'язання кредитного договору № 216RNCP122920001 від 18 жовтня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 216RNCP122920001 від 18 жовтня 2012 року. Відповідно до п.1.1. Договору поруки поручитель у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальністю перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 216RNCP122920001 від 18 жовтня 2012 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 18 жовтня 2017 року у розмірі 147500 грн. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Однак зобов'язання передбачені зазначеним кредитним договором відповідачі не виконали. Станом на 02 листопада 2016 року розмір заборгованості складає 217836 грн. 07 коп., яка складається з кредиту - 114054 грн. 95 коп.; процентів - 56616 грн. 25 коп., пені за несвоєчасну сплату кредиту - 27770 грн. 25 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 19394 грн. 62 коп. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно частини 1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При постановленні судового рішення суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2879цс16, викладений в постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року, у якому Верховним Судом України визначено, що відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Виходячи з того, що останнє відоме місто проживання відповідачів - місто Донецьк, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р., пеня розрахована за період, який утворився після 14 квітня 2014 року, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial