Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

04 серпня 2015 року Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до крикливої [PERSON] про повернення автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації відповідно до ч.3 розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 31.05.2012 року № 353-р є правонаступником Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації. Видача автомобілів з числа гуманітарної допомоги здійснювалася відповідно до Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» гуманітарною допомогою є цільова адресна безоплатна допомога в цільовій або натуральній формі, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб. Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації у відповідності до частини 5 ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року є юридичною особою - отримувачем гуманітарної допомоги, яке зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги. Набувачем гуманітарної допомоги є фізичні та юридичні особи, які її потребують і яким вона безпосередньо надається. У даному випадку набувачем був [PERSON]. [PERSON] відповідно до довідки від 28.12.2007 року № 5392 з 28.11.2007 року перебував на обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення для забезпечення автомобілем під порядковим номером 22. Комісія з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України, згідно протоколу № 26/ГД-2837/К від 20 березня 2008 року визнала гуманітарною допомогою автомобіль марки «Тойота» 2007 року випуску, для передачі інваліду ІІ групи від трудового каліцтва [PERSON] Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення від 14 квітня 2008 року № 24 [PERSON], інваліду ІІ групи від трудового каліцтва видано автомобіль «Тойота» № кузова JTDBR32E270107814 з керуванням дві руки без участі ніг. 16.04.2008 року [PERSON] дав зобов'язання, яким був попереджений про те, що автомобіль «Тойота», отримав як гуманітарну допомогу, а саме без права продажу, дарування або передачі іншій особі. [PERSON] помер 31.07.2012 року, що підтверджується повідомленнями про смерть осіб, які померли в 2012 році. Згідно з п. 41 Порядку автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога після смерті інваліда повертається головному управлінню праці та соціального захисту населення і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. [PERSON], яка являється дружиною померлого інваліда автомобіль повернути відмовляється, що підтверджується актом про відмову. На письмові повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Хотинської РДА від 18.09.2014 року №04-25/26/2034 та Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА від 29.09.2014 року № 5288 зявитися для вирішення питання повернення автомобіля або за наявності законних підстав для залишення автомобіля в сімї. Однак до цього часу питання в досудовому порядку не вирішено. [PERSON] є володільцем чужого майна, володіє ним без відповідної правової підстави, а тому Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надали клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенню. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що позов не визнають, оскільки відповідно до абзацу 2 пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України № 426-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» передбачено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сімї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сімї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом. Вислухавши пояснення представників відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до довідки від 28.12.2007 року № 5392 з 28.11.2007 року перебував на обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення для забезпечення автомобілем під порядковим номером 22 (а.с.6). Комісія з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України, протоколом № 26/ГД-2837/К від 20 березня 2008 року визнала гуманітарною допомогою автомобіль «Тойота» № кузова JTDBR32E270107814, 2007 року випуску для передачі інваліду ІІ групи від трудового каліцтва [PERSON] (а.с.7). Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення від 14.04.2008 року № 24 [PERSON], інваліду ІІ групи від трудового каліцтва видано автомобіль «Тойота» № кузова JTDBR32E270107814, 2007 року випуску, як гуманітарну допомогу (а.с.8). Як вбачається із матеріалів справи та у відповідності до п. 41 «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 19.07.2006 року № 999 [PERSON] 16.04.2008 року дав зобов'язання, яким був попереджений про те, що автомобіль марки «Тойота» № кузова JTDBR32E270107814 з керуванням дві руки без участі ніг, отримав як гуманітарну допомогу без права продажу, дарування або передачі іншій особі (а.с.9). [PERSON] помер 31.07.2012 року, що підтверджується повідомленнями про смерть осіб, які померли в 2012 році (а.с.10). Відповідно до акту про відмову у поверненні, вбачається, що автомобіль марки «Тойота», визнаний гуманітарною допомогою, яку отримав [PERSON], який помер 31.07.2012 року. Дружина померлого [PERSON] повернути автомобіль не погоджується (а.с. 11). Відповідно до статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» (в редакції на момент звернення до суду) забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Крім того, абзацом 2 пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України № 426- «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» передбачено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сімї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сімї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом. Так, пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999, (в редакції чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачається, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги ( z0112-02 ), затвердженої Мінсоцполітики. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: - мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; - був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; - не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Як встановлено судом, [PERSON] володів автомобілем «Тойота» № кузова JTDBR32E270107814, 2007 року випуску з 16.04.2008 року до моменту смерті 03.07.2012 року, тобто менше 10 років. Відповідач та його представники не надали суду доказів того, що вони зверталися із заявою до департаменту соціального захисту населення про передачу автомобіля, строк експлуатації якого від 5 до 10 років із наданням доказів спільної реєстрації місця проживання із інвалідом, а також доказів того, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовну заяву Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної адміністрації до [PERSON] про повернення автомобіля, отриманого інвалідом, як гуманітарну допомогу слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 469,65 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved