Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

06 травня 2015 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є донькою та єдиною спадкоємицею [PERSON], померлої 22 березня 2014 року, яка проживала в місті Сімферополі ([PERSON] Крим). Позивачка була позбавлена можливості прийняти спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки зробити це в Автономній [PERSON] Крим за законодавством України було неможливо, а спеціальний порядок прийняття спадщини, що відкрилась на тимчасово окупованій території, було визначено згідно ст.\~111 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яка набула чинності вже після спливу згаданого строку. Позивачка вказує, що як тільки порядок вступу в спадщину було врегульовано, вона звернулась до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, де їй було розяснено, що видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою через пропуск шестимісячного строку. Позов предявлено на підставі ст.\~111 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за місцем першого звернення із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Дніпропетровська міська рада в судовому засіданні проти позову не заперечувала, вказувала, що не є належним відповідачем, оскільки місцем відкриття спадщини є місто Сімферополь Автономної Республіки Крим, спадкове майно знаходиться поза межами міста Дніпропетровська. Кіровська районна у міста Дніпропетровську рада залишила вирішення справи на розсуд суду. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справу за її відсутності. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 22 березня 2014 року померла [PERSON], про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції було видано свідоцтво про смерть серії І-АП №\~292117 від 27 березня 2014 року (а.с. 9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи,визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає удень відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України\~\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР №\~1147787 від 25 листопада 1967 року, свідоцтвом про укладання шлюбу серії IV-КИ №\~467091 від 29 серпня 1992 року (а.с. 10) Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності зі статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадщина після смерті [PERSON] мала бути прийнята в строк до 22 вересня 2014 року включно. Згідно ч.\~1 ст.\~66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.\~2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №\~282/20595 (з наступними змінами та доповненнями) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Згідно ч.\~1 ст.\~1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно п.п.1.12 1.13. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 11) Таким чином, позивачка мала звернутись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу чи державної нотаріальної контори на території Автономної [PERSON] Крим. Згідно ч.\~2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд, з урахуванням Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 27 березня 2014 року №\~68/262 про підтримку територіальної цілісності України, положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», визнає загальновідомим факт окупації Автономної [PERSON] Крим з березня 2014 року. У звязку з наведеним суд вважає, що позивачка не мала можливості прийняти спадщину шляхом подання заяви на вказаній території. Можливість подання такої заяви за межами місця відкриття спадщини чинним на той момент законодавством передбачена не була. 04 березня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» від 12 лютого 2015 року №\~189-VIII, яким Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» був доповнений ст.\~111 згідно якої, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця\~ є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. У звязку з цим позивачка 28.04.2015 року звернулась до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, було зареєстровано спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~40262276 від 28 квітня 2015 року (а.с. 12) Згідно відповіді Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів пропуску нею строку звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с. 11). За правилами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд приходить до висновку, що позивачка була обєктивно позбавлена можливості своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений Цивільним кодексом України шестимісячний строк, через окупацією території Автономної [PERSON] Крим та тимчасову законодавчу невизначеність порядку прийняття спадщини, що відкрилась на тимчасово окупованій території. Вказане свідчить про поважність причини пропуску строку, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити, надати позивачці додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] Заперечення відповідача про те, що Дніпропетровська міська рада не є належним відповідачем у справі, оскільки померла [PERSON] постійно проживала в Автономній республіці Крим, а спадкове майно знаходиться поза межами міста Дніпропетровська, не можуть бути прийняті до уваги. Позов до територіальної громади міста Дніпропетровська предявлений з тих мотивів, що за відсутності інших спадкоємців майно померлої [PERSON] може бути визнане відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ст.\~1277 Цивільного кодексу України), при цьому спеціальними правовими нормами ст.\~111 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що місцем відкриття спадщини є місцем подання першої заяви щодо спадкового майна. Оскільки судом встановлено, що позивачка звернулась до держаної нотаріальної контори у місті Дніпропетровську, саме територія цього міста є місцем відкриття спадщини, а територіальна громада цього міста в особі уповноваженої ради належним відповідачем. Відповідач також посилався на те, що підсудність справ, які стосуються Автономної [PERSON] Крим, визначена спеціальним законодавством, а тому позивачка безпідставно звернулась з позовом до Кіровського районного суду Дніпропетровська. Водночас погодитись з цим не можна: підсудність справи визначена за альтернативною підсудністю на вибір позивача, оскільки один з відповідачів знаходиться в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська, а інший в Кіровському районі міста Дніпропетровська, при цьому належний відповідач знаходиться саме в Дніпропетровську (з урахуванням спеціальних правових норм щодо прийняття спадщини на тимчасово окупованій території), тому у позивача були відсутні підстави для звернення до судів Автономної [PERSON] Крим, а отже і для застосування спеціальної підсудності, визначеної ч.\~1 ст.\~12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог до Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради суд виходить з того, що відповідно до ст.\~1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності інших спадкоємців, належним відповідачем у справах за позовом про надання додаткового строку на прийняття спадщини є відповідно територіальна громада в особі уповноваженого органу. Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Таким чином, територіальна громада існує лише у місті Дніпропетровську, а не в районах міста. Кіровська районна в місті Дніпропетровську рада не має повноважень представляти територіальну громаду міста Дніпропетровська та не є належним відповідачем у справі, тому в позові до неї необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачів щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений позивачкою судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved