Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

05 травня 2017 року позивач подала до суду позовну заяву, вимоги за якою уточнила та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] Єсенії Русланівни, [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення повноліття кожного з дітей. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком їх спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] Єсенії Русланівни, [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач працевлаштований, однак добровільно допомоги на утримання дітей не надає, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав суду заяву, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував, просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 177968, видане 03 листопада 2009 року Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, запис № 290 від 03 листопада 2009 року та [PERSON] Єсенії Русланівни, [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 283478, видане 13 серпня 2012 року виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області, запис № 241 від 13 серпня 2012 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] Єсенії Русланівни, [INFO], зобовязаний їх утримувати, але свої зобовязання по утриманню дітей не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей: [PERSON] Єсенії та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття кожного з дітей. При цьому суд враховує, що відповідач позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] Єсенії та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved