Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

06.12.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який зареєстрований 05.10.2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №539. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, тому вважає, що у підтриманні сімейних стосунків немає сенсу. Подружні стосунки та ведення спільного господарства сторони припинили з вересня 2018 року. Ухвалою суду від 28.12.2018 р. відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином. 13.02.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява представника позивача, в якій він просить розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином. 13.02.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача, в якій він просив розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 05.10.2012 року уклали шлюб, про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №539. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.12.2014 р.), Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують з вересня 2018 р. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім'ї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Крім того, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved