Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

06.05.2021 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року, який було розірвано на підставі рішення суду від 10.05.2017 р.. Під час шлюбу, в них народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає з позивачкою окремо від відповідача. Останній ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10.05.2017 р. і до повноліття дитини. В подальшому надала заяву в якій просила стягнути аліменти з моменту звернення до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, проте звернувся із письмовою заявою про визнання позовних вимог в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, 19.07.2003 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №396 (а.с.5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.05.2017 р. №263/5032/17 шлюб між сторонами було розірвано, рішення набрало законної сили 22.05.2017 р. ( а.с.4). Під час знаходження у шлюбі у подружжя народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , про що Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 15.12.2005 року, актовий запис №426 де в графі «батьки» дитини зазначені батько - [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Так, судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і як батько зобов`язаний утримувати дитину, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитину, починаючи з 06.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. П.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справа про стягнення аліментів. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а в іншій частині компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору і відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті у відповідності до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 50 відсотків від ставки, яка повинна бути сплачена при поданні позову, тобто в розмірі 454 грн.

Outcome: approved