Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказує на те, що відповідач, яка є її невісткою, протягом декількох років їздила на заробітки до РФ, у будинку не проживає, її речей в будинку немає, і останні два роки відповідач взагалі перестала приїздити до м. Суми, однак весь цей час зареєстрована у вказаному будинку. Через реєстрацію відповідача у будинку позивач не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг, крім того, реєстрація відповідача порушує право власності позивача, не дає можливості в повні мірі користуватися та розпоряджатися будинком, тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином за зареєстрованим місце проживання. Будь-яких заяв чи заперечень проти позову не надала. Суд, вислухавши пояснення позивача, заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності (1/2 частина подружня частка та 1/2 частина в порядку спадкування після смерті чоловіка) належить будинок за адресою: [ADDRESS] та приватизована земельна ділянка площею 0,0499 га за цією ж адресою, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку та актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію (а.с.7,8). На час розгляду справи в даному будинку, крім позивача [PERSON] (власника), зареєстровані син [PERSON], невістка [PERSON], донька [PERSON], зять [PERSON], онук [PERSON], онук [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з повідомлення відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Сумській області, за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованою відповідач [PERSON] (а.с. 12). Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, підтвердили в суді ту обставину, що невістка позивача [PERSON] протягом останніх декількох років не проживає в будинку позивача, і останні років десять сусіди її не бачили. Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Як вказує позивач, і це не спростовано відповідачем, між позивачкою як власником будинку та відповідачкою, як членом сім'ї - не було встановлено ніякої домовленості щодо подальшого користування будинком. Виходячи з норми ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користування житловим будинком, так як вона більше року була відсутня в ньому без поважних причин, а інше не було встановлено домовленістю між нею і власником житла. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, і відповідач [PERSON] втратила право користування будинком [ADDRESS] в зв'язку з її відсутністю і не проживанням в даному будинку більше одного року без поважних причин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved