Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

04 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, згідно якого просила встановити факт постійного проживання мене, [PERSON] разом зі спадкодавцем, своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Кривому Розі, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , у період з 2015 року до дня її смерті, визнати за мною, [PERSON] , (р.н.к.о.п.п. [NUMBER] ), право власності в порядку успадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Кривому Розі, на спадкове майно, що залишилося після її смерті, а саме: на цілу квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,5 кв.м., житловою - 36,1 кв.м. 15 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про змінення позовних вимог, відповідно до якої просить визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із квартири, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, яке було видане управлінням соціальних підрозділів п/о «Кривбасруда» 27 квітня 1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 22.11.2008 року Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою після смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON] , померлого [INFO] , реєстровий номер 2-2403, яке зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27.11.2008 року відповідно до витягу №21073762. 30 травня 2019 року вона, як спадкоємець за законом, звернулася до Пахомової Н.І. приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округа для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій. Але постановою від 30.05.2019 року нотаріусом у видачі такого документу було відмовлено в зв`язку із тим, що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , в зв`язку із цим їй рекомендовано звернутися до суду. У судове засідання, призначене на 05 лютого 2020 року, позивач та її представник не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. 15 листопада 2019 року від представника відповідача Тімуш К.О. надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що виконком покладається на думку суду, просить винести законне рішення за умови наявності усіх необхідних документів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Так, матеріалами справи підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] , про що складений відповідний актовий запис № 1172. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,5 кв.м., житловою - 36,1 кв.м. 30 травня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. [PERSON] вважаючи, що її право на спадщину не може бути здійснено іншим шляхом, оскільки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 30.05.2019, звернулася до суду з вимогами про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Оскільки позивач звернулася до суду у зв`язку з неможливістю оформлення нею права на спадщину через пропущення строку прийняття спадщини, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання захисту права власності, а також спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення. Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право. Відповідно до положення ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст. 328 ЦК України та п.5,37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України). Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Також за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження квартири. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.04.1993 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.11.2008 витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ДОР «Криворізьке БТІ». Постановою від 30.05.2019 приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартира [ADDRESS] , у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку на прийняття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, виходячи зі змісту статті 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При цьому за відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, відповідачем має виступати територіальна громада як остаточний правонаступник у спадковому майні за ст. 1277 ЦК України. Разом з тим оскільки повноваження реалізуються територіальними громадами переважно через місцеві ради та їх виконавчі комітети, цілком прийнятними є також позови до територіальних громад в особі місцевих ради або їх виконкомів. Наведена правова позиція підкріплюється судовою практикою, а саме постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року N7 (абзац другий пункту 24), а саме, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, виходячи з аналізу норм цивільного законодавства та судової практики суд дійшов висновку про те, що, по-перше, відповідачем за позовом, що розглядається, має виступати орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а по-друге, право на позов за ч. 3 ст. 1272 виникає у випадку подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, яким ч. 2 ст. 1220 ЦК України визначає день смерті особи. З огляду на викладене, до предмету доказування у даній справі слід віднести час та місце відкриття спадщини, факт звернення до нотаріальної контори та поважність обставини, за якими строк для прийняття спадщині було пропущено спадкоємцем. Перш за все слід відзначити, що строк для прийняття спадщини сплинув 25.04.2019, оскільки час відкриття спадщини [PERSON] настав у день її смерті - [INFO] , а з відповідними позовними вимогами [PERSON] звернулась 04.06.2019. Згідно п. 1.3 Порядку роботи з безхазяйними нерухомими речами, відумерлою спадщиною та знахідками в м. Макіївка, затвердженого рішенням Макіївської міської ради від 31.01.2012 №19/19, підготовка матеріалів щодо набуття територіальною громадою міста Макіївка права власності на безхазяйні нерухомі речі, відумерлу спадщину та знахідки покладається на Управління комунальної власності Макіївської міської ради (уповноважений орган) щодо всіх об`єктів, крім земельних ділянок, та на Відділ з регулювання земельних відносин Макіївської міської ради щодо земельних ділянок. Крім того Верховний Суд України в абз 3 п. 24 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, роз`яснив, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріалами справи підтверджено, що позивач зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після спливу встановленого строку для подання такої заяви, а саме 30.05.2019. Крім того Верховний Суд України в абз 6 п. 24 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. [PERSON] обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, вказувала на те, що вона вважала себе такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала із матерію на момент смерті, заяву про відмову від спадщини вона не подавала, інших спадкоємців немає, а з огляду на наведені вище роз`яснення Верховного Суду України такі причини суд може визнати поважними, оскільки вони не залежали від волі та свідомості позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення останній додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у вигляді квартирі [ADDRESS] , яка відкрилась у зв`язку із смертю її матері - [PERSON] , померлої [INFO] . У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини (абз. 7 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7). Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved