Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

06. 03. 2013 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], , про визнання угоди недійсною, мотивуючи наступним. [INFO] помер брат позивача [PERSON]. Позивачу після його смерті стало відомо про наявність договору довічного утримання від 10. 12. 2004, укладеного між померлим [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (племінницею померлого), за яким [PERSON] відчужив [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір позивач вважає недійсним, зазначаючи, що його підписано не [PERSON] Дані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом. Ухвалою суду від 15. 04. 2013 до участі у справі у якості третьої особи було залучено приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, вважаючи позов безпідставним. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, вважаючи його безпідставним. Вказувала, що в момент укладення договору відчужував особисто в її присутності зазначив свій підпис. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10. 12. 2004 між [PERSON], та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] відчужив [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON] Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі. Договір укладено в належній формі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01. 02. 2010 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, де дізнався про наявність зазначеного вище договору довічного утримання, який вважає недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як на підставу недійсності вказаного договору довічного утримання позивач вказує на те, що договір підписано не [PERSON], а іншою особою, а сам померлий не мав дійсного наміру відчужувати належну йому квартиру відповідачці [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки для правильного вирішення спору необхідні спеціальні знання. У справі неодноразово призначалися судові почеркознавчі експертизи, однак їх проведено не було у зв'язку з неоплатою позивачем послуг експерта, та через те що експерту необхідні додаткові вихідні дані, в той час як ті вихідні дані, що містяться в розрахункових книжках за твердженням відповідача сфальшовані, а тому не можуть бути надані для проведення експертного дослідження. Наявних вихідних даних експерту не достатньо, а інших - позивачем не надано. Проведення вказаної експертизи необхідне для з'ясування обставин, якими позивач [PERSON] обгрунтовує свої позовні вимоги, оскільки необхідно з'ясувати, чи дійсно договір довічного утримання підписано іншою особою. Відсутність висновку експертизи робить неможливим для суду правильно вирішити спір, оскільки не з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом було роз'яснено сторонам наслідки непроведення еспертизи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач при зверненні до суду не навів підстав визнання договору довічного утримання недійсним, не надав доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Посилання позивача як на підставу недійсності договору довічного утримання на ту обставину, що вказаний договір підписано не відчужувачем, а іншою особою свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити повністю, зважаючи на їх недоведенність та необгрунтованість.

Outcome: dismissed