Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

05.10.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 425. Позивач посилається на такі обставини. 31.08.2013 вона та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №\~100715, виданим 31.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони припинили проживати однією сімєю, вести спільне господарство, підтримувати шлюбні відносини. Причинами розпаду сімї стали різність характерів і психологічна несумісність, різні погляди на подружнє життя, на шляхи вирішення сімейних проблем; прояв явної неповаги зі сторони відповідача. Збереження шлюбу і примирення вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подавши до його початку заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити її позовні вимоги, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON], повідомлений про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив: вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, подані позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 100715 від 31.08.2013 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 31.08.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.\~Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблений актовий запис за № 425. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка, дружини [PERSON] та [PERSON], відповідно. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-СР № 006706 від 05.12.2015 позивач змінила прізвище «Шмигля» на «Московенко». Сторони фактично проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Причинами розпаду сімї стали відмінності в характерах, психологічна несумісність, різні погляди на сімейне життя, взаємні обовязки подружжя, на шляхи вирішення сімейних проблем. Вказане ставало приводом до сварок, що зрештою призвело до руйнування шлюбних відносин та їх остаточного припинення. Позивач відновлення подружніх відносини і збереження сім'ї вважає не можливими. Подальше збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З норм статей 55, 56 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved