overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

05.01.2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що їх шлюб був зареєстрований 16.07.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, а/з №1390. Син - [PERSON] народився [INFO] року. Сімейне життя подружжя припинене, з серпня 2014 року сторони спільно не проживають, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила їх шлюб із [PERSON] розірвати, на примирення не погодилась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб 16.07.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, а/з №1390 (а.с. 3). Їх син - [PERSON] народився [INFO] року (а.с. 6). З серпня 2014 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Суд прийшов до переконання про відсутність вільної згоди на збереження сім`ї, а формальне перебування у шлюбі суперечить інтересам подружжя, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

05.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить, стягувати на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] [INFO] в розмірі 516 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду і до досягнення ним повноліття. Позов обгрунтовує тим, що між сторонами 07.06.2011 року укладено шлюб. Від спільного подружнього життя народився син [PERSON] [INFO] Оскільки, відповідач не вживає достатніх заходів щодо матеріального забезпечення сім'ї, позивачка змушена звернутися до суду про стягнення аліментів в судовому порядку. Просить про стягнення аліментів в твердій грошові сумі в розмірі 516 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, просив про стягнення з нього меншої частини аліментів, оскільки заробітна плата в нього не висока, є періоди не отримання доходів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено: Спір витікає із сімейних правовідносин. Так, відповідно до положень ст.180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], (а.с.6) 07.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Завидовицькій сільській раді Городоцького району Львівської області. Згідно копій свідоцтва про народження [NUMBER], батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, тоді суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, а саме, що позивачка не має змоги самостійно забезпечити необхідні матеріальні потреби сина, які виникають у зв'язку з його вихованням та проживанням, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, повідомлення відповідача про те, що в ньго нестабільна заробітна плата, та те, що обов'язки по утриманню сина лежать на обох батьках, суд приходить до переконання про задоволення позову. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі (поточний рахунок 31217206700076, ЄДРПОУ 37965536, Банк одержувача ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО банку 825014, одержувач УДКСУ у Городоцькому районі) 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

05.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 20.08.2010 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Чоловік провокував сварки і скандали, які відбувалися в присутності дитини. У відповідача зникло розуміння цінності сім'ї, пріоритетним для нього стали його особисті потреби та інтереси. Між сторонами відсутні почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, внаслідок чого вони стали абсолютно чужими людьми, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. З лютого 2014 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

05.01.2015 року до Краснолиманського міського суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з зазначеним позовом, обґрунтувавши вимоги наступним. В період шлюбу з відповідачем з 07.03.2003 року по 18.06.2011 року було придбано майно: автомобіль марки CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ 2108, державний номерний знак [NUMBER], 1986 року випуску, білого кольору, житловий будинок [ADDRESS] та гараж [NUMBER], що знаходиться в товаристві «Світлофор» за адресою вул. Крупської,18 м. Красний Лиман Донецької області, яке просить визнати спільним сумісним майном подружжя, визнати за нею та відповідачем право власності по ? частки за кожним і припинивши її право власності на транспортні засоби стягнути з відповідача половину їх вартості. В попередньому судовому засіданні з метою забезпечення позову позивач заявила клопотання про накладення арешту на спірне майно, яке обґрунтувала тим, що з місцевої газети «Зоря», номер від 11.02.2015 р. вона дізналася про те, що після того як вона звернулася до суду з позовом, відповідач у колонці «Оголошення» дав об'яву вказавши в ній ім'я, свій діючий мобільний телефон, що продається будинок, гараж, автомобілі. Таким чином, на думку позивача, відповідач намагається під час розгляду справи у суді позбутися спільного майна, щоб унеможливити в подальшому виконання рішення суду. Крім того, просила заборонити відповідачу на протязі розгляду справи експлуатувати транспортні засоби. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, який підтримав клопотання, відповідача , який заперечував проти його задоволлення, посилаючись на те, що не має наміру відчуджувати житловий будинок і гараж, а транспортні засоби не перебувають у його володінні, а передані третім особам на підставі генеральних довіреностей, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. У відповідності до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Оскільки між сторонами існує спір про обсяг спільного майна подружжя та порядок його розподілу, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення позову слід накласти арешт на вищезазначене спірне майно, тому що невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду. Однак, клопотання в частині заборони відповідачу на протязі розгляду справи експлуатувати транспортні засоби, не підлягає задоволенню,оскільки таким рішенням будуть порушені законні права та інтереси відповідача по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

05.01.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» з позовною заявою до ТОВ «ПРОДХОЛДІНГ», [PERSON] про стягнення заборгованості за додатковими договорами до Генерального договору про здійснення кредитування. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

05.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що [INFO] померла його дружина, [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 3,48 га , що знаходиться на території Іванівської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області, спадкоємцем на яке за законом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на спадкову земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,48 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій підтримав свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу в його відсутність. Представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій підтримав заявлені вимоги [PERSON] та просить суд розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача, Іванівської сільської ради Кобеляцького району в судове засідання не з`явився, однак сільський голова Гордійко М.І. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5), після смерті якої залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 3,48 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Іванівської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області (а.с. 7,8,9,10). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом на спадкове майно після [PERSON] є її чоловік [PERSON] ( а.с. 6 ), який прийняв спадщину в порядку ст. 1261 ЦК України, однак не має змоги оформити свідоцтво про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на спадкову земельну ділянку. Внаслідок відсутності витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на спадкову земельну ділянку, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.15). Оскільки, позивач [PERSON] після смерті спадкодавця заволодів спадковим майном і до цього часу володіє ним, а внаслідок відсутності витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на спадкову земельну ділянку, не може оформити спадщину, належність цього майна померлій [PERSON], підтверджується належними та допустимими доказами (а.с. 22,23,24), відповідач позов визнав, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

05.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду і позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі з дня подання позовної заяви та до його повноліття, тобто до [INFO] по 600 гривень, щомісячно. При цьому позивач посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2013 року шлюб розірвано. Позивач зазначає, що син постійно проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та ухиляється від своїх обов'язків як батька, позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином, просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 13.02.2015 року, позовні вимоги визнав. До судового засідання 02.03.2015 року не з'явився, повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.09.2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 948 /а.с. 4/. [INFO] народився [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ, актовий запис № 863/а.с. 3/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та з урахуванням визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

05.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача - [PERSON], аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття. Позивач зазначила, вони з відповідачем не проживають разом з червня 2014 року і стосунки не підтримують, дитина знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та отримує постійний дохід, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала по підставах, викладених в позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи, про що надала письмову заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації поштовими повідомленнями викликався у судові засідання. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги, що позивач у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 12 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2011 року серпня місяця 12 числа зроблено відповідний актовий запис за № 301 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження, син - [PERSON] народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 2012 року січня місяця 24 числа зроблено відповідний запис № 62, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, працює та має постійний дохід. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка виховує і утримує дітей сама, відповідач має можливість утримувати дітей, так як здоровий, інших утриманців не має, непрацездатних батьків не має, а тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

05.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів в якому просить зменшити розмір аліментів стягуваємих щомісячно з нього на користь [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] з 1/4 частки його заробітку (доходу) до 1/8 частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явився але подав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутністю та в якій наполягав на своїх позовних вимогах у повному обсязі . Відповідач до судового засідання не з*явилась , хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв до суду не надала і судом було прийняте рішення справу розглядати в заочному порядку. Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено- За рішенням Петровського районного суду м.Донецька від 03.10.2013 року позивач сплачує з 30 серпня 2013 року щомісячно аліменти на користь відповідача на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до досягнення нею повноліття ( а. с.6,10-13). Після винесення зазначеного рішення судом позивач одружився і в нього народилась дитина [PERSON] [INFO] ( а.с.8-9). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.192 СК України - розмір аліментів , визначений за рішенням суду , може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров*я когось із них. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, у зв*язку з тим що в позивача після стягнення з нього аліментів на користь відповідача , народилась ще дитина і яка перебуває у нього на утриманні, то суттєво змінився матеріальний стан позивача . Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не надано доказу , що його батько, що є інвалідом, перебуває на його утриманні і що саме він несе витрати по його утриманню ( а.с.7) Таким чином з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів , суд вважає, що позивач, оскільки за час винесення рішення судом суттєво змінився матеріальний стан позивача , має змогу на цей час сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісяця, а отже розмір аліментів стягуваємих щомісячно з нього на користь [PERSON] на утримання цієї неповнолітньої дитини підлягає зменшенню з 1/4 частки його заробітку (доходу) до 1/6 частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

05.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю. Позивач просив розглянути справу за його відсутності. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно положень частини другої статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 27.07.2006 року, від якого спільних малолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Як убачається з позовної заяви, сторони проживають окремо. Вони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved