Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

07.07.2015 р. [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом -\~відповідач) про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 30.09.2012 р. між ним і відповідачем укладено письмовий договір позики, про що складена боргова розписка, з якої вбачається що відповідач зобовязався повернути гроші у розмірі 500,00 (пятсот) доларів США до 31.03. 2013 р., зі сплатою щомісячно додатково по 20 (двадцять) відсотків від основної суми боргу. Таким чином, на дату повернення суми боргу з відсотками заборгованість відповідача перед позивачем складає 1\~100 (одна тисяча сто) доларів США (500 доларів США сума боргу + 600 доларів США (нараховані щомісячно 20 (двадцять) відсотків від суми боргу за весь час користування грошима), що згідно курсу Національного банку України на час звернення до суду з позовом 07.07.2015 р. складає 23\~392 (двадцять три тисячі триста девяносто дві) гривні 49 копійок. Сторони в судове засідання не з'явилися. 06.10.2015 р. представник позивача звернувся до суду із заявою про слухання справи без його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи 2 (двічі) повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з'являвся; клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню із наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним кодексом України (далі за текстом ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії розписки від 30.09.2012 р. вбачається, що відповідач взяв в борг у позивача грошову суму у розмірі 500 (пятсот) доларів США та зобов'язався повернути її до 31.03.2013 р., зі сплатою щомісячно 20 (двадцять) відсотків, від основної суми боргу (а. с. 7). Даний факт дає підстави вважати, що між сторонами укладено договір позики. Як вбачається з копії повідомлення про встановлення Національним банком України офіційного курсу гривні до іноземних валют, офіційний курс станом на 07.07.2015 р. склав 2 126, 59 (дві тисячі сто двадцять шість) гривень 59 копійок за 100 доларів США (а. с. 8). Таким чином, вартість боргу по розписці від 30.09.2012 р. складає 1\~100 (одну тисячу сто) доларів США (500 доларів США сума боргу + 600 доларів США (нараховані щомісячно 20 (двадцять) відсотків від суми боргу за весь час користування грошима), що згідно курсу Національного банку України на час звернення до суду з позовом 07.07.2015 р. складає 23\~392 (двадцять три тисячі триста девяносто дві) гривні 49 копійок. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожному громадянину гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється шляхом вирішення цивільних справ, що згідно вимог ст. 1 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно до п. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання договору позики та його умов, позивачем надана розписка позичальника [PERSON], яка посвідчує передання йому позикодавцем [PERSON] зазначеної грошової суми. Таким чином, у суду не виникає сумнівів щодо отримання відповідачем вищезазначеної суми грошових коштів. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк, відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Всупереч вимогам зазначеного чинного законодавства, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання по поверненню позики не виконав та не здійснив повернення позики у встановлений договором строк, тобто до 31.03.2013 р., у зв'язку з чим допустив наявну заборгованість, що є підставою для стягнення з нього вказаної суми коштів на користь [PERSON] Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦПК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум, суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 07.07.2015 р. на день звернення з позовом до суду встановлено офіційний курс гривні до долара США: 100 доларів США дорівнюють 2 126,5897 грн. Таким чином, зважаючи на вищевказані докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що внаслідок порушення зобов'язань за договором позики, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 23 392,49 (двадцять три тисячі триста девяносто дві) гривні 49 копійок. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 244,00 (двісті сорок чотири) гривні 00 копійок.

Outcome: approved