Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

04 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив що 04 квітня 2015 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз- універсал-в, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер - [NUMBER]. На підставі даної угоди [PERSON] надала нотаріально посвідчену довіреність та передала ключі [PERSON] В подальшому з боку відповідача [PERSON] були направлені дії, які порушують його права як власника, а тому позивач просить визнати договір купівлі-продажу від 04.01.2015 року автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз- універсал-в, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер - [NUMBER]-дійсним та визнати за ним позивачем [PERSON] (місце проживання: [INFO], РНОКПП [NUMBER]), право власності на автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз-універсал -в, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер - [NUMBER]. В ході судового розгляду позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав. Співвідповідач [PERSON] до суду не з'явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного. Так судом встановлено, що дійсно [PERSON] [INFO] є власником транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «OUTLANDER», тип тз- універсал-в, 2006 року випуску,номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер - [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] від 13.08.2013 року (а.с. 12). 28 грудня 2013 року відповідач [PERSON] уповноважив відповідачку [PERSON] або [PERSON] бути його уповноваженим представником в усіх організаціях щодо вищевказаного автомобіля, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю. (а.с.13) 04 січня 2015 року [PERSON] уповноважила відповідача [PERSON] бути його уповноваженим представником в усіх організаціях … щодо вищевказаного автомобіля, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю. (а.с.14). Позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності, при цьому позивач посилається, що з боку відповідача [PERSON] є дії щодо оспорювання його власності. Згідно Постанови КМ України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрацію), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин ….» №1388 від 07.09.1998 р., зі змінами та доповненнями, є порядок реєстрації транспортних засобів. Виходячи з документів, які були досліджені під час судового розгляду, в тому числі оригінали Свідоцтва про реєстрацію ТЗ, нотаріально посвідчених довіреностей, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з позивними вимогами, які відповідно до ст. 15,16 ЦК України, при даних обставинах, не підлягають судому захисту. У разі відмови у реєстрації транспортного засобу позивач повинен звернутись до суду в іншими позовними вимогами. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі. Суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтований, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають. 01 березня 2016 року до суду звернувся позивач [PERSON] з вищевказаним зустрічним позовом в якому зазначив, що він є власником автомобіля марки «Mitsubisi Outlender», 2006р. випуску, номер шасі [NUMBER], тип ТЗ «Універсал-В», державний номер [NUMBER], 28.12.2013р. Позивач [PERSON] видав [PERSON] та [PERSON] довіреність посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу згідно якої він доручив їм від свого імені розпоряджатися (зняти з обліку) вказаним автомобілем. 07.04.2015р. вказана довіреність була скасована, про що були сповіщені [PERSON] та [PERSON] 05.08.2015р. позивач [PERSON] звернувся до компетентних установ м. Самбір та Самбірського району з заявою про заборону проведення відчуження та зняття з обліку належного йому автомобіля. У подальшому позивач [PERSON] дізнався, що автомобіль було розшукано і він був поставлений на спецмайданчик, який знаходиться у віданні ТОВ «Овідіопольавтотранс» в смт. Овідіополь по вул. Одеська 8, після чого він звернувся до товариства з заявою про повернення транспортного засобу, але фактично йому було відмовлено, а тому позивач просить суд зобов'язати товариство передати йому [PERSON] вищевказаний автомобіль та зобов'язати [PERSON] та ТОВ «Овідіопольавтотранс» не чинити [PERSON] у будь який спосіб перешкод у користуванні вказаним автомобілем. Позивач до суду не з'явився, але направив заяву з якої видно, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Представник відповідача - товариства до суду не з'явився. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги не підтримав. Заслухавши пояснення сторін, свідок [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] отримав правоустановчий документ на автомобіль «Mitsubisi Outlender», 2006р. випуску номер шасі [NUMBER], тип ТЗ «Універсал-В», державний номер [NUMBER], підтверджений свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 14.08.2013р. органом [NUMBER]. 28.12.2013р. [PERSON] видав третій особі [PERSON] та [PERSON] довіреність посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу згідно якої він доручив їм від свого імені розпоряджатися (зняти з обліку) вказаним автомобілем. 07.04.2015р. вказана довіреність була скасована, про що були сповіщені [PERSON] та [PERSON] 05.08.2015р. [PERSON] звернувся до начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Самбір та Самбірського району з заявою про заборону проведення відчуження та зняття з обліку належного йому автомобіля. Позивач просить суд зобов'язати товариство передати йому позивачу [PERSON] вищевказаний автомобіль та зобов'язати [PERSON] та ТОВ «Овідіопольавтотранс» не чинити [PERSON] у будь який спосіб перешкод у користуванні вказаним автомобілем. 28 грудня 2013 року позивач [PERSON] будучи власником вищевказаного автомобіля уповноважив відповідачку [PERSON] або [PERSON] бути його уповноваженим представником в усіх організаціях … щодо вищевказаного автомобіля, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю (а.с.13). В ході судового розгляду був допитаний свідок [PERSON], який пояснив, що позивач у м. Київ у денний час у вільний та добровільний порядок передав вищевказаний транспортний засіб, ключі та документи на машину. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] надав на огляд довіреність та свідоцтво на вищевказаний автомобіль. Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Виходячи з доводів, які зазначив позивач [PERSON], досліджених документів, наявності оригіналу нотаріально посвідченої довіреності від 28.12.2013 року та в свою чергу ця довіреність скасована через нотаріальні установи, суд приходить до висновку, що між позивачем [PERSON] та іншими особами виникли цивільно-правові відносини передбачені главою 68 ЦК України, а тому у цьому разі позивач повинен звернутись до суду з іншими позовними вимогами, які в рамках ст. 15.16 ЦК України підлягають судовому захисту. Таким чином суд прийшов до висновку, що з урахуванням тих обставин які були встановлені під час розгляду справи та предметом позову позивач не обґрунтував свої позовні вимоги. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі. Суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтований,а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed