Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~06.12.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , зареєстрований 14.03.2001 року на Біржі «Фенікс» в Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю за №323 та у Миколаївському ММБТІ 05.04.2001 року за №19171. Свої вимоги мотивувала тим, що на теперішній час бажає розпорядитися вищезазначеною квартирою шляхом її продажу. Проте на час укладання договору №323 від 14.03.2001 року діяв ЦПК УРСР в редакції 1963 р., який не передбачав нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованих на товарних біржах, тому нотаріусом було відмовлено позивачу у посвідченні договору купівлі-продажу. У зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28.12.2018 р. було відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 12.02.2019 р. судове засідання було відкладено. Позивач до судового зсідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить провести судове засідання за своєї відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення судового засідання відзиву від відповідача до суду не надходило. Треті особи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомили. \~ \~ \~ \~З відома позивача суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд,\~дослідивши подані\~позивачем документи\~та матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно п.4 Прикінцевих положень \~Цивільного кодексу України норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, \~що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом. України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли \~або продовжують існувати після набрання ним чинності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~Як було роз`яснено п. 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~28.\~04.\~1978\~р.\~№ 3 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», у випадку виконання угоди повністю або частково однією із сторін, та якщо друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.\~47\~ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню чи вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на час укладання угоди, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. \~ \~ \~ \~ \~Крім того відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами, - договір-купівлі продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок, що відчужується. В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2001 р. між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким останні набула право власності на квартиру [ADDRESS] по [ADDRESS] . Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі його істотні умови та виконали всі зобов`язання одна перед одною за цим договором. \~ \~ \~ \~Даний договір було зареєстровано на Універсальній товарній біржі «Фенікс» за №323, а також в ММ БТІ 05.04.2001 року за реєстровим №19171. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин),\~ договір купівлі-продажі квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України. Як було встановлено вище, покупцями було виконано всі умови договору в повному обсязі, зокрема вони: оплатила продавцю вартість квартири, прийняла її у власність та, на виконання вимог норм, що діяли на час виникнення права власності, зареєструвала біржовий договір у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Оскільки факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить протизаконних умов, на даний час домоволодіння, з приводу якого виник спір не значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved