Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

06.09.2017 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору № б/н від 01.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості. Однак свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23255,70 грн., яка складається з наступного: 484,01 грн. - заборгованість за кредитом, 17826,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1095,51 грн. штраф (процентна складова). Тому, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. Відповідачем надано заперечення на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивувавши це тим, що згідно наданих позивачем тарифу і порядку погашення кредиту був визначений строк внесення щомісячних платежів. Отже починаючи з моменту укладення договору, почав свій перебіг трирічний строк, протягом якого позивач мав право пред'явити до відповідача вимогу про повернення боргу. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Платіжна картка на ім'я відповідача була видана зі строком дії до червня 2016 року при укладені договору. Ця картка не перевипускалася під іншими номерами. На початку 2014 року мати відповідача захворіла, кошти йшли на її лікування. Та в травні 2014 року вона померла. Тому з березня 2014 року і по теперішній час жодних платежів зі сторони відповідача не проводилось.Суми платежу які подані позивачем в розрахунку заборгованості де відповідають дійсності, так як відповідач їх добровільно не сплачував. Клопотань про поновлення строків звернення до суду банк не заявляв, доказів щодо поважності причин пропущення позовної давності не надав, тому на підставі вищевказаного просить застосувати позовну давність. Позивачем надано заяву про розгляд справу у відсутності представника, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов залишити без задоволення, у зв'язку зі спливом позовної давності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ст.. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правилам надання банківських послуг в ПриватБанку від 01.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості. Однак відповідач свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23255,70 грн., яка складається з наступного: 484,01 грн. - заборгованість за кредитом, 17826,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1095,51 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-8). Відповідачем в розумінні положень ст.ст.10,60 ЦПК України наданий банком розрахунок суми заборгованості належними та допустимими доказами не спростовано, а також не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов'язань за договором. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.627-629,638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Досліджена в судовому засіданні анкета - заява позичальника (а.с. 9), Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 11-16) достатньо підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору та виникнення між сторонами кредитних зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Досліджений в судовому засіданні розрахунок заборгованості (а.с. 6-8) достатньо підтверджує факт неналежного відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦПК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦПК України, розміщеної у параграфі 1 глави 71 ЦПК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦПК України. Згідно ст.. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідач порушив взяте на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків, з нього слід стягнути суму боргу, відсотки за користування кредитом, пеню, комісію, штрафи. Згідно ч. 1ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, вони підлягають стягненню з відповідача, судовий збір по зверненню до суду в розмірі 1600 грн. Стосовно клопотання відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено з розрахунку заборгованості від 31.07.2017 року останній платіж здійснено 26.12.2014 року. Таким чином на момент звернення до суду, тобто 06.09.2017 року строк позовної давності позивачем не пропущено. На підставі ст.ст. 11, 15-16, 509-510, 525, 526, 610,611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved