Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила в подальшому, зазначаючи в обґрунтування своїх позовних вимог наступне. Вона і відповідач у справі [PERSON] і рідними сестрою і братом. 15 листопада 2002 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) площею 4,77 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджувалося сертифікатом на імя батька серії РН №209566, який був виданий на підставі рішення Пологівської райдержадміністрації Запорізької області від 26 червня 2003 року за №677. Після смерті батька спадкоємцями першої черги за законом є вона, позивач, і [PERSON], бо їх мати з батьком були розлучені на час смерті батька. Вона і відповідач у шестимісячний строк звернулися до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їх батька. Оскільки на момент смерті батько мав лише право на земельну частку (пай), то вона з братом зверталися до Пологівського райсуду Запорізької області з позовом про визнання права на земельну ділянку. 06 листопада 2014 року Пологівський райсуд задовольнив їх позов, визнавши за нею і [PERSON] прав на земельну частку (пай) площею 4,77 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі (на місцевості). На підставі судового рішення, розпорядження голови Пологівської райдержадміністрації №67 від 06 березня 2015 року та їхніх, сторін у справі, заяв управлінням Державного земельного агентства України у Пологівському районі Запорізької області було виготовлено технічну документацію, згідно якої [PERSON] і [PERSON] є власниками земельної ділянки загальною площею 4,73 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Кінсько-Роздорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, нормативно-грошова оцінка якої станом на 2015 рік становить 113778,83 грн.. Для подальшого володіння та розпорядження вищезазначеною земельною ділянкою вона, позивач, звернулася до Пологівської районної державної адміністрації з заявою про внесення змін до п.2 розпорядження голови райдержадміністрації №67 від 06 березня 2015 року з проханням зазначити спільну сумісну власність без визначення часток земельної ділянки, але їй було відмовлено і розяснено її право звернутися до суду з даним позовом. У звязку з тим, що в рішенні Пологівського райсуду Запорізької області від 06 листопада 2014 року визнане право на земельну частку (пай) за нею і її рідним братом [PERSON], але не зазначено, в якому саме розмірі кожному з них виділено майно, з посиланням на ст.ст.357,1225,1278 ЦК України просила постановити судове рішення, яким розділи спадкове майно, яке залишилося після смерті її і відповідача у справі батька [PERSON], а саме земельну ділянку кадастровий номер 2324282400:06:007:0001 площею 3,5731 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кінсько-Роздорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, визнавши за нею і [PERSON] право власності на земельну ділянку по 1/2 частині за кожним (а.с.2-3,19-20,28). Позивач у судовому засіданні свої уточнені позовів вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.14-15). Представник третьої особи реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області [PERSON], яка діє на підставі довіреності на а.с.46, у судовому засіданні, не надавши заперечень проти позову, просила справу розглянути на розсуд суду. Третя особа [PERSON], який є рідним дядьком сторін у справі, у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про явку до суду, не явився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутність. При цьому суду повідомив, що він не претендував і не претендує на належну йому частину у праві на земельну частку (пай), яка залишилася після смерті його рідного брата [PERSON] і матері [PERSON], до суду з позовами про продовження строку для прийняття спадщини він не звертався і звертатися наміру не має (а.с.54). Суд, вислухав у судовому засіданні позивача і представника третьої особи, беручи до уваги міркування відповідача і третьої особи [PERSON] щодо заявленого позову, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 15 листопада 2002 року помер [PERSON], який є батьком сторін у справі (а.с.32,зворот; а.с.33,зворот,34). З копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №209566 судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) у КСП ім.Чапаєва площею 4,77 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Кінсько-Роздорівської сільської ради Пологівського райну Запорізької області. Після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 4,73 в умовних кадастрових гектарах передано [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року (а.с.5,25). З копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] на а.с.30-43 судом встановлено, що з заявами про прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай), яка залишилася після смерті [PERSON], звернулися до державної нотаріальної контори діти померлого [PERSON] і [PERSON], а також мати спадкодавця [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] померла 27 серпня 2007 року, не отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину права на земельну частку (пай) (а.с.33). Разом з тим, судом встановлено, що діти померлого [PERSON] і [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині кожен на право на земельну частку (пай) після смерті їх батька (а.с.40,42). 1/3 частина спадкового майна після смерті [PERSON] залишилася відкритою. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги на 1/3 частину права на земельну частку (пай) є її син [PERSON], третя особа у справі, який не звертався до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері у вигляді 1/3 частини права на земельну частку (пай), що встановлено судом у судовому засіданні. У свідоцтвах про право на спадщину за законом від 04 лютого 2009 року, виданих на імя [PERSON] і [PERSON], ведеться мова про спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай). На день розгляду позову спадкове майно представлене вже не правом на земельну частку (пай), а земельною ділянкою площею 3,5731 га з присвоєнням їй кадастрового номеру і виділенням її в натурі (на місцевості), що встановлено судом з технічної документації на а.с.6-9 і розпорядження голови Пологівської райдержадміністрації Запорізької області від 06 березня 2015 року №67 (а.с.12). Отже, судом встановлено, що для реалізації сторонами у справі права на володіння і розпорядження спадковим майном у вигляді земельної ділянки є необхідність у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1,5 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строком він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положення ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У судовому засіданні підтвердився факт наявності спадкового майна у вигляді земельної ділянки, яка залишилася після смерті [PERSON] і [PERSON], у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати право власності сторін у справі на спірну земельну ділянку не лише після смерті їх батька, а і бабусі. У судовому засіданні позивач просила суд не повертати їй надмірно сплачену суму судового збору за її заявою від 14 липня 2015 року, а в разі задоволення позовних вимог не стягувати з відповідача на користь держави належний судовий збір.

Outcome: approved