Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

05 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстрований [PERSON] , який ніколи в ній не проживав, особистих речей в квартирі не має, внаслідок чого не сплачує комунальні послуги та в утриманні житла участі не беруть. Таким чином через порушення права власника внаслідок відсутності добровільного зняття з реєстрації за такої адреси, позивач просять суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого ними позову, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, за невідомих причин, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу про реєстрацію право власної на нерухоме майно № 2823355 від 13.02.2004 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.03.1997 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Тулаіновим Е.А., реєстр 2-720. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 вересня 2010 року, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка змінено на [PERSON] . Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Маріупольської міської ради від 02.08.2021 року по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , дана інформація також підтверджена відповіддю на запит суду з відділу аналітичного забезпечення ДАП ММР від 13.10.2021. Згідно акту фактичного проживання виданого КСН «Східний» від 02.09.2021 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований та фактчино мешкає [PERSON] , 1969 р.н. Згідно заяв наданих сусідами позивачів, а саме [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не проживає та ніколи не проживав. Та [PERSON] вони не знають. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом. В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов`язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім`ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним. За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач з моменту реєстрації, а саме з 27.11.2015 у квартирі [ADDRESS] ніколи не мешкав. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним понад передбачені законом строки без поважних причин, є таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК з відповідачів на користь позивачів слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Outcome: approved