Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

05.12.2017 позивач [PERSON] звернулася до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування(а.с.3-4). Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, суду повідомила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті її чоловіка залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0385га, кадастровий номер [NUMBER], які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок та земельна ділянка належали спадкодавцю [PERSON] на підставі: договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 29.06.1990 за реєстром № 2-1449, зареєстрованого в Слов'янському бюро технічної інвентаризації 10.07.1990 за № 1239-1а-83; державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Краснолиманською міською радою 28.12.2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010515500564. Позивач [PERSON], є спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину після смерті чоловіка [PERSON], вона прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші спадкоємці відсутні. На теперішній час позивач вимушена звернутися до суду, оскільки отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса не має можливості, в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Представник відповідача - Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, просить розглянути справу в відсутності представника, рішення прийняти на розсуд суду, про що надав відповідну заяву (а.с. 101-102). Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступні фактичні дані. [INFO] помер [PERSON], який постійно мешкав в м.Лиман Донецької області (а.с.8). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0385га, кадастровий номер [NUMBER], які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок та земельна ділянка належали спадкодавцю [PERSON] на підставі: договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 29.06.1990 за реєстром № 2-1449, зареєстрованого в Слов'янському бюро технічної інвентаризації 10.07.1990 за № 1239-1а-83(а.с.38-39); державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Краснолиманською міською радою 28.12.2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010515500564(а.с.10,12-14). Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла спадкоємець за законом першої черги - дружина [PERSON](а.с.9), яка постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON], що підтверджується довідкою Лиманської міської ради Донецької області № 10366/1313 від 14.11.2017(а.с.75). Інформацією, наданої 14.12.2017 Державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори ГТУЮ в Донецькій області, повідомлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], із заявою про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась (а.с.85). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.12.2017, земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0385 га, зареєстрована 28.12.2005 в міськрайонному управлінні Держгеокадастру у м. Красний Лиман та Краснолиманському районі Донецької області, на підставі державного акта від 28.12.20105, серії [NUMBER], належить [PERSON].(а.с.90-92). Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підтверджено відсутність відомостей права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження нерухомості за адресою [ADDRESS](а.с.93). На теперішній час позивач не має можливості надати нотаріусу оригінал правовстановлюючих документів, який підтверджує право власності на спадкове майно житловий будинок та земельну ділянку, в зв'язку з чим їй відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та [PERSON] вимушена звернутися до суду. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав. Враховуючи викладене та

Outcome: approved