Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

07.04.2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивували тим, що 27.11.2009 р. між Банком та [PERSON] був укладений кредитно - заставний договір про надання коштів в розмірі 29 753 грн. 65 коп. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором був боржником [PERSON] було передано в заставу транспортний засіб KIA PREGIO. Однак, як стало відомо позивачу, державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ було винесено Постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 22.03.2012 р., відповідно до якої було накладено арешт на все рухоме майно відповідача [PERSON], в тому числі на спірний автомобіль. Оскільки заставодержателем вказаного транспортного засобу є саме позивач, а договір застави було укладено раніше, ніж накладено арешт Ленінським ВДВС ММУЮ, позивач просив суд звільнити з-під арешту транспортний засіб KIA PREGIO, 1998 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON] Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги. Відповідач - Представник Ленінського ВДВС ММУЮ, відповідно до заяви просив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] В судове засідання не з`явився. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 27.11.2009 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] бувйокають. ЗАТ., проте в зв'язку стем, що дія договору не припинилася ибыл укладений Кредитно-заставний договір № NKJNAD40307398, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 29 753 грн. 65 коп. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором [PERSON] передав в заставу Банку належний йому транспортний засіб KIA PREGIO, 1998 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER]. 04.12.2009 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис щодо реєстрації обтяження на вищевказаний транспортний засіб на підставі Договору застави автотранспорта № NKJNAD40307398 від 27.11.2009 р., обтяжувач - ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 2/1416/989 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 38 114 грн. 73 коп. Згідно тією ж заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» просив накласти арешт на майно боржників. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 22.03.2012 р. державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], заборонено здійснювати його відчуження (в тому числі транспортного засобу KIA PREGIO). Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. У відповідності до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Як вбачається з матеріалів справи, право застави на транспортний засіб виникло у позивача 27.11.2009 р. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13.03.2013 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] було звернуто стягнення на вищезазначений автотранспортний засіб в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Позивач є стороною виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем винесено Постанову про арешт майна боржника, саме за його заявою було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду на користь Банку та накладено арешт. Крім того є рішення суду про звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. За таких обставин суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанови про накладення арешту та заборони відчуження майна боржника діяв в межах своїх повноважень та на підставі ЗУ «Про виконавче провадження». Проте , згідно рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13.03.2013 року стягувачу надано право самостійної продажі транспортного засобу шляхом укладення договору купівлі-продажу від імені боржника, яке не можливе через накладення арешту на майно. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 572, 585 ЦК України, ст. ст. 11, 54 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved