Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

06 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку до досягнення дітьми 23 років за умови, що вони будуть продовжувати навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання своїх повнолітніх дітей, які є студентами Чернігівського професійного ліцею побуту і навчаються за денною формою навчання та потребують у звязку з цим матеріальної допомоги, не надає. В судове засіданні позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 138 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6/. На час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] навчаються в Чернігівському професійному ліцею побуту за денною формою навчання. Термін закінчення навчання - 29 червня 2018 року /а.с. 5/. З представленої копії виконавчого листа /а.с.3/, слідує, що з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11 липня 2006 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною. За викладених обставин, вимоги позивача про стягнення аліментів на навчання є обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Діти продовжують навчання, в звязку з чим потребують матеріальної допомоги, а відповідач в змозі надавати таку допомогу. Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази, надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини його місячного заробітку (доходу) з часу подання позивачем позовної заяви до часу закінчення навчання дітьми, який зазначений в довідках учбового закладу, тобто до 29 червня 2018 року. Вимога щодо стягнення аліментів в розмірі не менше від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню, оскільки діти вже повнолітні. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial