Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

\~07.06.17 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про\~ відшкодування\~ шкоди, завданої майну, в якому просить стягнути солідарно з\~ [PERSON] та [PERSON]\~ на користь\~ [PERSON]\~ (ФОП)\~ частину\~ вартості\~ незаконно\~ утримуваного майна\~ у розмірі 30000,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником риштувань рамних, які були придбані за договором купівлі-продажу у 2014 році, що підтверджується видатковою накладною № 609 від 23.02.2014 року, які ним використовуються у підприємницькій діяльності. 06 березня 2015 року між Позивачем та Третьою особою було укладено договір оренди №6, відповідно до умов якого Позивач передав Третій особі в платне строкове користування обладнання, а Третя особа зобов'язується сплачувати Позивачу орендну плату та по закінченню строку оренди повернути передане йому раніше обладнання. Згідно до п. 1.2. договору оренди, найменування обладнання, вартість обладнання та ціна орендної плати зазначається у додатках до даного договору, вартість та кількість елементів обладнання що передається за даним договором в оренду зазначається у акті приймання-передачі обладнання в оренду, зазначені вище документи є невід'ємною частиною даного договору та підписуються повноважними представниками сторін. 06 березня 2015 року між Позивачем та Третьою особою було укладено додаток до договору оренди №6 від 06.03.2015 року з переліком обладнання яке було передане. Однак строк оренди сплив та після його спливу обладнання позивачу не повернуто, його вимоги щодо повернення реакції з боку орендатора, а також власників приміщення в якому обладнання знаходиться залишились без уваги, що стало причиною для звернення з відповідним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON], позовні вимоги підтримала, обставини викладені у позову також підтримала, позов просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав взагалі, заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні, підтримав заперечення проти позову, позовні вимог не визнав та просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~\~ Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. \~\~ Відповідно до вимог ч.1 ст. 759 ЦК України\~за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. \~\~ Так, в судовому засіданні встановлено, що 06.03.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди №6, відповідно до якого позивач надав останьому у тимчасове платне користування обладнання, а [PERSON] зобовязувався сплатити позивачу оренду плату, та по закінченню вказаного договору повернути вказане йому обладнання на строк з 06.03.2015 року по 20.03.2015 року. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст. 204 ЦК України передбачено презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. \~\~ Зобов'язання, як зазначено в ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). \~\~ Статтею 763 ч.1 ЦК України\~договір найму укладається на строк, встановлений договором. У звязку з невиконання умов договору оренди № 6 від 06.03.2015 року з боку [PERSON], [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу за договором оренди, який заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.07.2016 року №640/4687/16-ц частково задоволений, а саме стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь фізичної особи - підприємця [PERSON], ІН [NUMBER], заборгованість за договором оренди №6 від 06.03.2015 року в сумі 16 100 грн. 00 коп., три відсотки річних у розмірі 73 грн. 08 коп., пеню в розмірі 1 068 грн. 98 коп., індекс інфляції в розмірі 153,90 грн., та судові витрати в розмірі 584 грн. 73 коп., а всього 17 980 (сімнадцять тисяч девятсот вісімдесят) гривень 69 коп.; стягнуто з [PERSON], ІН [NUMBER], на користь фізичної особи - підприємця [PERSON], ІН [NUMBER], заборгованість за договором оренди №6 від 06.03.2015 року в сумі 1000 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 10 грн. 00 коп., а всього 1010 (одна тисяча десять) гривень 00 коп.; стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь фізичної особи - підприємця [PERSON], ІН [NUMBER], вартість орендованого обладнання за договором оренди №6 від 06.03.2015 року у розмірі 41 075 (сорок одна тисяча сімдесят пять) гривень 79 коп.; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Відповідно до ст. 82 ч. 4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначає позивач визначене майно до теперішнього часу знаходиться за адресою м. Одеса, Військовий узвіз, 6.18, проте як зазначає позивач, власники приміщення (в якому знаходиться майно) Відповідачі, без відповідної правової підстави утримують його та відмовляються повертати його Позивачу, а саме риштувань рамних у комплектації згідно з Актом приймання-передачі обладнання в тимчасове користування від 06.03.2015 р. Згідно до ч. ч. 1 , 3 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно до ч. ч. 4 ст. 22 Цивільного кодексу України, на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1190 Цивільного кодексу України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. Однак позивачем не доведений той факт, що саме відповідачами йому спричинено матеріальну шкоду в наслідок не повернення належного йому майна. Більш того, суд звертає увагу на той факт, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13.07.2016 року на користь ФОП [PERSON] вже стягнуто вартість орендованого [PERSON] майна. Рішення набрало законної сили. Таким чином, позивачем визначено спосіб захисту порушених прав у вигляді стягнення із [PERSON] вартості неповерненого майна. Також, суд приймає до уваги, що [PERSON] та [PERSON] не знаходились у будь-яких правовідносинах із [PERSON] та відсутність взагалі доказів порушення діями відповідачів прав та інтересів позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed