Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

05 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Макіївської міської ради, треті особи: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, управління Держземагенства у місті Макіївці Донецької області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання прав забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги неможливістю іншим чином прийняти спадщину. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги, на обґрунтування яких послалась на факти і обставини викладені у позовній заяві та зазначила, що на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів трудящих від 12 травня 1955 року її матері - [PERSON] для будівництва житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 400 м2 по [ADDRESS]. В межах відведеної земельної ділянки її батько [PERSON] та мати [PERSON] на кошти сім'ї у період з 1955 року по 1964 рік звели житловий будинок, а також господарчі і службові споруди. В подальшому будинку було присвоєно [ADDRESS] [INFO] року померла мати [PERSON], а [INFO] року помер батько [PERSON] Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді спірного домоволодіння, єдиною спадкоємицею за законом якого є позивачка - [PERSON] Вона фактично прийняла спадщину, оскільки все своє життя була зареєстрована, проживала і проживає у спірному будинку по теперішній час, опікується ним та належною до нього земельною ділянкою, у неї залишились всі документи на будинок, вона сплачує всі комунальні платежі. У 1964 році після забудови будинку батьки звертались до БТІ м. Макіївки, співробітниками якого виготовлявся технічний паспорт, але з яких підстав йог не було здано в експлуатацію та не було проведено його реєстрацію, на теперішній час встановити неможливо. За таких обставин [PERSON] позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документ. Посилаючись на викладені обставини позивачка просить суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON], у вигляді прав забудовника житлового будинку та визнати за нею в порядку спадкування за законом права забудовника житлового будинку [ADDRESS] Представник відповідача - Макіївської міської ради, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь в судовому засіданні. У своїй письмовій відповіді юрисконсульт Головного управління містобудування та архітектури Макіївської міської ради Гнезділова В.О. позовні вимоги не визнала, оскільки на момент відкриття спадщини спірний будинок не був прийнятий в експлуатацію та у встановленому законом порядку не був зареєстрований спадкодавцем. Виходячи з виниклих обставин просила суд відмовити позивачці у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі. Третя особа інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області також не використала права на участь свого представника в судовому засіданні, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. При винесенні рішення покладались на розсуд суду. Представник управління Держземагенства у місті Макіївці Донецької області - Чулков Р.П. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав повністю, пояснивши, що зазначені домоволодіння та господарчі споруди дійсно належали померлій [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Але, відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснено згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Між тим, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що забудовник мав проектну документацію на будівництво та дозвіл на початок виконання будівельних робіт, який діяв на момент смерті забудовника. Крім того, спірні житловий будинок та господарчі споруди в установленому законом порядку до теперішнього часу не прийняті в експлуатацію і не зареєстровані в бюро технічної інвентаризації, тому вони відповідно до положень закону є об'єктом самочинного будівництва. Посилаючись на викладені обставини просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 липня 1953 року в Кіровському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Макіївки Донецької області, актовий запис № 548. Від даного шлюбу подружжя [PERSON] мають дочку - [PERSON], [INFO], яка змінила прізвище на «[PERSON]» у зв'язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON]. Зазначені обставини підтверджені відповідними документами, які маються в матеріалах справи. 12 травня 1955 року рішенням виконавчого комітету Кіровської ради народних депутатів трудящих м. Макіївки [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою виділена земельна ділянка площею 400 кв.м. за адресою: [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Кіровської ради народних депутатів трудящих м. Макіївки від 23 лютого 1961 року [ADDRESS] 22 червня 1964 року службовими особами комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» були складені Генеральний і поверховий плани домоволодіння з позначенням розмірів і меж земельної ділянки. Забудовником домоволодіння зазначений батько позивачки - [PERSON]. Зазначені обставини визнані сторонами у судовому засіданні, підтверджені наявними в матеріалах справи документами, тому у відповідності до положень частини 1 статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. [INFO] року [PERSON] померла у віці 64 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим 19 січня 1999 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки. Виниклі правовідносини суд вважає за необхідне розглянути на підставі законодавства, що діяло на момент їх виникнення, відповідно до положень п. 5 Заключних і перехідних положень ЦК України 2004 року. Положеннями ст. 524 ЦК України 1963 року та ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 ЦК України 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як убачається з матеріалів справи та пояснень позивачки наданих нею в судовому засіданні, на час відкриття спадщини, батько позивачки [PERSON] та вона сама, проживали разом з [PERSON] на момент її смерті і фактично вступили у володіння та управління спадковим майном. [INFO] року [PERSON] помер у віці 69 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16 січня 2003 року Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції. Відповідно до статей 548 та 549 Цивільного кодексу України 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачка в установленому законом порядку не заявила про відмову від прийняття спадщини, вона бажає прийняти спадщину. Спадкоємці які б мали право на обов'язкову частку у спадщині відсутні. Згідно інформації Третьої Макіївської державної нотаріальної контори, підтвердженої витягами зі Спадкового реєстру, на ім'я спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року спадкова справа не була відкрита, від імені останньої заповіти посвідчені не були. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. У відповідності з вимогами статті 549 Цивільного кодексу України 1963 року [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] Як зазначає позивачка у своїх поясненнях, отримати свідоцтво про право на спадщину, а саме на житловий будинок [ADDRESS], вона не має можливості, оскільки забудовниками значились померлі [PERSON] та [PERSON] Крім того, на момент відкриття спадщини спірний будинок не був прийнятий в експлуатацію, а чинним законодавством не передбачена можливість спадкування об'єктів незавершеного будівництва. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємицею за законом, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини. Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснено згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Положеннями ч. 2 ст. 331 чинного ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Дослідженням в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що будівництво жилого будинку з відповідними до нього господарчими і службовими спорудами за адресою: [ADDRESS] здійснювалось спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] згідно з вимогами чинного на той час законодавства на відведеній у встановленому законом порядку та призначеній для цього земельній ділянці, хоча у подальшому будинок так і не було здано в експлуатацію. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд дійшов висновку, що визнання за [PERSON], як за єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину права забудовника жилого будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved