overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 17.12.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Спільне життя не склалося з причини, що останнім часом стосунки почали погіршуватися і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Донька мешкає з відповідачем, син проживає з матір'ю. Спір про поділ майна подружжя будуть вирішувати окремо. Позивачем до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідач до суду також надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 17.12.2005 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Спір про поділ спільного майна подружжя будуть вирішувати окремо. За спільною домовленістю сторін донька - [PERSON], залишається проживати з батьком, син - [PERSON], залишається проживати з матір'ю. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 32000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.02.2015 р. становить 905318,97 грн. та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 3654 грн. 27.05.2015 р. [PERSON] уточнила позовні вимоги та прохала стягнути з відповідача на її користь 30000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 24.02.2015 р. становить 869400 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, суд про причину неявки не повідомила. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 06 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 40 000 дол. США без установлення строку( терміну) повернення. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 06.01.2013 року. Розписка підписана [PERSON] 18.02.2015 р. на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення суми вкладу, яка до цього часу не виконана, сума боргу не повернута. Відповідачем здійснено часткове повернення заборгованості,внаслідок чого станом на 27.05.2015 р. заборгованість становить 30000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 27.05.2015 р. ( 1 дол. США = 21,42 грн.) становить 642600 грн. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Таким чином, [PERSON] не виконала свої зобов'язання перед [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягають частковому задоволенню. Суд вважає необхідним стягнути заборгованість за офіційним курсом НБУ на час винесення рішення, а не на час подачі позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність і про те, що позов підтримує та не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 10.01.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час відповідач мешкає окремо, шлюб між ними вже розірваний, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі до 10.01.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи - копією свідоцтва про народження дітей, про укладення шлюбу, довідкою з місця мешкання. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.11.2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших утриманців не має. Позивачка просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у зазначеному в позові розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері, батько дитини матеріально не утримує сина в достатньому обсязі. Згідно ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів на утримання сина, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.09.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя в них не склалось через різницю характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного. Досягли письмової угоди про місце проживання доньки після розірвання шлюбу, донька буде проживати з матірю. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу у їх відсутність, відповідач позов визнав, позивач позов підтримала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 28 вересня 2002 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва Державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1502 /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним свого сина - [PERSON] та призначити її його опікуном. Заяву обґрунтовує тим, що син є інвалідом I групи внаслідок перенесеного захворювання - ішемічного інсульту з глибоким правостороннім гемипарезом та обмороженням пальців обох ніг III ступеня. Оскільки через такий стан здоров'я не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, тому потребує встановлення опіки. У судовому засіданні [PERSON] доводи своєї заяви підтримала. Заінтересована особа в судовому засіданні заперечень проти задоволення вказаної заяви не мала, надала письмове рішення про доцільність призначення заявника опікуном [PERSON] Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.1970 року заявник є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 926576 від 24.02.2015 року видно, що [PERSON] є інвалідом I групи внаслідок загального захворювання, потребує лікування у невролога і хірурга двічі на рік та постійного стороннього догляду (а.с. 10). За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 166 від 27.04.2015 р. (а.с. 24-26) [PERSON] на даний час виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим зниженням пам'яті та інтелекту, сенсо-моторною афазією. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. В силу ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], який не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв'язку з чим потребує опіки. За змістом ч.1 ст. 60 ЦК України у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює над нею опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи наведене та рішення опікунської ради при виконавчому комітеті Князівської сільської ради № 3 від 10.04.2015 року про доцільність призначення опікуном, підлягає задоволенню заява [PERSON] і в частині призначення її опікуном недієздатного сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядженням майном, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Південнотрубним заводом від 10 жовтня 1995 року, реєстровий № 9-1924, належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В належній їм квартирі вони зареєстрували - [PERSON], який являється їхнім сином. В 2001 році [PERSON] виїхав із належної їм квартири та проживає окремо від них. Після виїзду син приїздив лише в гості, допомоги в утриманні квартири та по оплаті комунальних платежів не надавав. Позивачі просять суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та усунути їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням належним житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири. [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву, в якій просять справу заслухати за їх відсутності на підставі наданих суду доказів, на задоволенні позовних вимог наполягають, просять їх задовольнити (а.с. 15-16). Відповідачем також до суду була надана заява. в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 10 жовтня 1995 року Південно - трубним заводом належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідач по справі [PERSON], який є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7) зареєстрований [ADDRESS], як член сім'ї, однак з 2001 року в вищевказаній квартирі не проживає. Факт не проживання [PERSON] за адресою реєстрації підтверджується актом від 03 березня 2015 року виданого керівником Асоціації ОСББ «Світоград» (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнати особу такою, що втратила права проживання в квартирі є підставою для зняття її з реєстраційного обліку і тому додаткового рішення не потребує. Суд не може зобов'язати третю особу вчиняти, які то не було дії. Зважаючи на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вище викладенного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

05.03.2015 року заявник звернувся до суду з заявою про надання права на шлюб, в якій вказав, що вона, [INFO], влітку 2014р. познайомилася з [PERSON]. Між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, кохають один одного. На даний час вона вагітна терміном 18 тижнів. Тому вони бажають зареєструвати шлюб, але вона не досягла шлюбного віку, на підставі чого, проси надати їй, [PERSON], [INFO], право на укладення шлюбу із [PERSON], [INFO]. Заявниця у судовому засіданні свою заяву підтримала, посилаючись на наведені в ній обставини, просила заяву задовольнити та надати їй право на шлюб з [PERSON]. Заінтересована особа-1: відділ реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.8) Заінтересована особа - 2: [PERSON], заяву підтримав та суду пояснив, що він з заявницею мають намір одружитися, створити сім'ю та спільно виховувати майбутню дитину. Просив надати заявниці дозвіл на шлюб з нею. Заінтересована особа -3: [PERSON] з заявою згодна. Суду пояснила, що заявниця є її донькою, рішення доньки про укладання шлюбу є вільним та відповідає інтересам доньки. Заінтересована особа - 4: [PERSON], в судове засідання з'явився, з заявою згодний. Вказував, що заявниця є його донькою та укладання шлюбу заявниці з [PERSON] відповідає інтересам доньки. Суд, вислухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилася [INFO] в с. Соколівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується ксерокопією паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого 12.12.2014р. Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 4). Відповідно до довідки КЗ «Верхньодніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.03.2015 року [PERSON] встановлений діагноз: вагітність 18 тижнів (а.с. 6). Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що надання права на шлюб буде відповідати інтересам [PERSON], то суд вважає за необхідне заяву задовольнити, надавши заявнику право на шлюб з [PERSON]. В силу ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в окремому провадженні, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

05.03.2015 року заявник звернулась до Новоград-Волинського міськрайонного суду із заявою про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] В обґрунтування заяви зазначає, що з 17.08.2010 року перебуває у шлюбі із [PERSON], який зареєстрований 17.08.2010 року міським відділом РАЦС Коростенського МУЮ в Житомирській області. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяця позбавлення волі, яке він відбуває в УВП № 70 в м. Коростень. Також, заявник зазначила, що засудження [PERSON] до позбавлення волі зруйнувало між ними нетривкі сімейні стосунки, подальше збереження шлюбу негативно вплине на її інтереси та інтереси неповнолітньої дитини. Крім того, [PERSON] зазначила, що має намір створити нову сім`ю з іншим чоловіком. Заявник в судовому засідані заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового засідання через місце відбуття покарання, однак жодних заяв та заперечень від нього не надходило. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17.08.2010 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що був зроблений актовий запис за № 266. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя, або згідно ст. 234 ЦПК України за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Розгляд справи за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, відповідно до положень ч.3 ст.234 ЦПК України здійснюється судом у порядку окремого провадження. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено, спір майнового характеру не заявлений, тому підстави вважати, що розірвання шлюбу порушуватиме особисті і майнові права подружжя, відсутні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

05.03.2015 року, ПАТ«Київгаз» (далі-Товариство) звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,в період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року.в сумі 1 159,19 грн.. Свою вимогу мотивує тим, що відповідачі, які проживають за адресою: [ADDRESS], не сплачують кошти за спожитий природний газ, а тому Товариство вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Чорнія М.С.надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.39). Відповідачі також не з»явилися в судове засідання, призначене на 29.04.2015 року, причин неявки не повідомили. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved