Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

05 серпня 2016 року ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму боргу у розмірі 4 041 грн. 70 коп., а також 3% річних у розмірі 434 грн. 51 коп. та інфляційні втрати у розмірі 3 435 грн. 44 коп. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що власником квартири [ADDRESS] значиться [PERSON] 25 вересня 2011 року останнього було знято з реєстрації як померлого. У ТОВ «ЖЕО» відсутні відомості щодо нового власника. Користувачами вказаної квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON] 23 грудня 2014 року ТОВ «ЖЕО» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, однак, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року позивачу було відмовлено у прийнятті вищевказаної заяви. ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» надаючи житлово-комунальні послуги та проводячи нарахування та прийом платежів, терпить збитки в звязку з відмовою боржників розраховуватись за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01 вересня 2016 року складає 4 041 грн. 70 коп. та 3% річних у розмірі 434 грн. 51 коп., а також інфляційні втрати у розмірі 3 435 грн. 44 коп. З огляду на вищевикладене позивач просить солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 4 041 грн. 70 коп., 3% річних 434 грн. 51 коп. та інфляційні втрати 3 435 грн. 44 коп. та судові витрати. Представник позивача ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 75/3, однак 23 вересня 2011 року останнього було знято з реєстрації, відповідачі [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (мати), перебували з власником квартири у родинних стосунках та проживають у даній квартирі по даний час, що підтверджується особовим рахунком № 010277 від 23 грудня 2014 року, сформований ТОВ «ЖЕО» (а.с. 6). Згідно п.п.1.3, 4.1 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року № 60 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року № 541/10821, виконавцем житлово-комунальних послуг може бути субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг і який може забезпечити виконання зобовязань, визначених у ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У підпункті 1.6. вищезазначеного порядку зазначено, що виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно. На імя [PERSON] у ТОВ «ЖЕО» відкрито особовий рахунок № 010277 (а.с. 6). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, п. 5 ч. 3 вищевказаної статті, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконує покладені на нього обовязки щодо утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується актами виконаних робіт та актами утримання належного санітарного стану будинку та прибудинкової території, які містяться у матеріалах справи (а.с. 31-189). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення. З огляду на вищевикладене з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4 041 грн. 70 коп., а також 3 % річних у розмірі 434 грн. 51 коп. та інфляційні втрати у розмірі 3 435 грн. 44 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1 378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved