Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

05 вересня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» надіслав засобами поштового зв`язку на адресу суду позовну заяву до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 146961 грн. 35 коп. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», посилається на те, що відповідно до кредитного договору № 719022 від 29 листопада 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 100000 грн., зі сплатою 17% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 28 листопада 2017 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 23 червня 2018 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 146961 грн. 35 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом 72916 грн. 71 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 36961 грн. 65 коп., інфляційного збільшення заборгованості 30618 грн. 32 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості 6464 грн. 67 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, через оголошення на сайті, про причину неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 листопада 2013 року за договором про іпотечний кредит № 719022, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 100000 грн. на придбання об`єкта нерухомості за договором купівлі-продажу, зі сплатою 17% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 28 листопада 2017 року (п. 2.2, 2.3, 2.4 кредитного договору). Однак, відповідач в порушення умов договору не виконала взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 23 червня 2018 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 146961 грн. 35 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом 72916 грн. 71 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 36961грн. 65 коп., інфляційного збільшення заборгованості 30618 грн. 32 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості 6464 грн. 67 коп. Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 2083,33 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до останнього робочого числа місяця, наступного за звітним починаючи з 01 грудня 2013 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved