Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

07.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивувала тим, що з 2007 року по 2017 рік сторони проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. [INFO] народилась донька [PERSON] . При реєстрації доньки [PERSON] , відповідач написав заяву, якою засвідчив, що [PERSON] його донька, в свідоцтві про народження він записаний як батько. В 2017 році сторони припинили проживання однією сім`єю, донька [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Позивачка вказує, що донька [PERSON] знаходиться на її вихованні та повному утриманні. Відповідач, проживаючи окремо, належної допомоги на утримання дитини не надає, хоча інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати. За вказаних обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження в справі із викликом сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив на позов, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 09.09.2020 року, в межах строку встановленого судом, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просив позов задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1159 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Вказав, що вважає позовні вимоги необґрунтованими. Зазначив, що дійсно є батьком [PERSON] , свої батьківські обов`язки виконує належним чином, здійснює матеріальне утримання дитини у добровільному порядку, купує одяг, необхідну техніку для навчання та дозвілля, організовує відпочинок доньки. Вказав, що з початку карантину дитина майже увесь час перебувала разом з ним, за його адресою проживання, де навчалась онлайн. Додатково зауважив, що на даний час має досить незадовільний стан здоров`я, йому встановлено діагнози цукровий діабет 1 типу середньої важкості, помірну білково-енергетичну недостатність, дефіцит маси тіла, хронічний вірусний гепатит С, у зв`язку з чим проходить лікування, що унеможливлює його працевлаштування, також здійснює оформлення групи інвалідності. Зауважив, що утримання дитини здійснюється батьками в рівних частинах, однак позовна заява [PERSON] не містить розрахунку розміру витрат по утриманню дитини, які здійснюються позивачкою щомісячно у розмірі 12000 грн, з посиланням на відповідні докази. Крім цього, заперечив щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, оскільки вони мають бути визначені, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням реальності та розумності їхнього розміру. Просив стягнути з позивачки понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представник - адвокат Момот В.Д. позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Представник позивачки зазначив, що донька [PERSON] має поганий стан здоров`я, хворіє. Відповідач [PERSON] , його представник - адвокат Жовмір Д.О. у судовому засіданні надали пояснення аналогічні поясненням, викладеним у письмовому відзиві. Вказували на незадовільний стан здоров`я через хвороби у зв`язку з якими відповідач не може працювати. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою та знайомою позивачки, пояснила, що [PERSON] є спільною дитиною позивачки та відповідача. Зазначила, що відповідач за час проживання сім`єю з позивачкою рідко працював, не допомагав сім`ї та перебував на утриманні дружини, що стало причиною розлучення. Вказала, що [PERSON] є хворобливою та багато часу проводить у лікарні. Мати приділяє достатньо уваги дитині. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки, пояснила, що під час спільного проживання сторін позивачка працювала, в той час як чи працював відповідач їй не відомо, однак, вона часто бачила його дома, як непрацюючого. [PERSON] є їх спільною дитиною. На даний час дитина трохи почала хворіти, проходить медичне обстеження. Дитина доглянута. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою та другом відповідача, пояснила, що відповідач не відмовлявся від надання допомоги в утриманні доньки та надавав її, купував все необхідне - одяг, гаджети. Так як він не працював - допомагала і його мама. Під час карантину дитина проживала у батька. Коли доньці [PERSON] було близько 3-4 років, сторони проживали разом по сусідству зі свідком за адресою [ADDRESS] , конфліктів та сварок між подружжям свідок не бачила. Крім того вказала, що відповідач [PERSON] хворіє та не може працювати. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідача, пояснила, що відповідач лікується та не може працювати згідно з наданих рекомендацій лікарів. На даний час перебуває на утриманні її та матері. Вказала, що дитина часто проводить спільне дозвілля із сім`єю відповідача, за останній час відповідач придбав для доньки телефон та принтер, частково підготував її до нового навчального року у школі, здійснивши відповідні покупки. Зазначила, що на даний момент відповідач алкоголю не вживає. Сім`я відповідача передає гостинці, коли до них навідується дочка відповідача, майже кожні вихідні. [PERSON] інколи підробляє на будівництві, але ця робота не є постійною. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Юстиції у Вінницькій області 18.04.2018 року, актовий запис №1740 (а.с. 5). Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за цією адресою зареєстрована донька [PERSON] , що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 20.07.2020 року №30991 та №31550 (а.с. 6, 7). Вказана обставина визнається сторонами. Відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання не надає. Протилежного судом не встановлено. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум визначає мінімальний розмір матеріального забезпечення дитини як вартісна величина, достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року -2218 грн, з 1 липня 2020 року -2318 року, з 1 грудня 2020 року -2395 грн. Дитині [PERSON] виповнилося 12 років. Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх невиконання та порушення права позивача, яке підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі, та положення ч. 1 ст. 184 СК України суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру стягнення аліментів на дитину, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, визначений законодавством України розмір гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги та неможливості утримувати дитину, знаходження на його утриманні інших осіб, суду не надав. Крім того, судом враховано стан здоров`я відповідача, а саме згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП «ВОКВЕЦ ВОР» від 04.09.2020 року, [PERSON] встановлено діагноз цукровий діабет типу 1 з незадовільним контролем, помірна білково-енергетична недостатність, хронічний вірусний гепатит С. Також судом враховано стан здоров`я дитини [PERSON] , доказів про незадовільний стан здоров`я або наявність хронічних захворювань у якої, суду не надано. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені по справі обставини в їх сукупності, вважає розумним та справедливим визначити стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2000 грн щомісячно. Позивач, звертаючись до суду, будь-яких доказів щодо достатності заробітку відповідача для визначення аліментів в розмірі 6000 грн суду не надала, а тому позовні вимоги частково є необґрунтованими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України. Суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 07 серпня 2020 року. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн за вимогою про стягнення аліментів, від сплати яких при зверненні до суду була звільнена позивачка. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що згідно положень ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу учасник справи надає детальний опис робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із надання правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, детальний опис робіт. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Позивачем належних та достатніх доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу, зокрема, детального опису робіт не надано, а тому в суду відсутні підстави для їх розподілу. Відповідачем також належних та достатніх доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу, зокрема, детального опису виконаних робіт не надано, а тому в суду відсутні підстави для їх розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: partial