overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, донька повністю перебуває на її утриманні. Вона сама не може забезпечити дитині належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання доньки. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певний мінливий дохід, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають від нього мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копією рішення суду від 28.01.2016 року про розірвання шлюбу та копією свідоцтва про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, відповідно його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.198-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 серпня 2006 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку із надвірними спорудами за № 5 по провулку Чапаєва в селі Клишки Шосткинського району Сумської області та три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,28 га, 4,47 га та 0,89 га, які розташовані в селі Клишки Шосткинського району. За своє життя, 08.01.2004 року, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на момент смерті майно заповідала позивачці [PERSON] У встановленим законом строк [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась, бо через юридичну необізнаність, не знала, що повинна звернутись до нотаріальної контори протягом шести місяців після смерті бабусі та вважала, що оскільки є спадкоємцем за заповітом після померлої бабусі то їй і належить все спадкове майно, в звязку з чим пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на вказане, прохала визначити для неї додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала справу слухати в її відсутності. Представник відповідача Клишківської сільської ради Шосткинського району в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти позову не заперечував, прохав розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 09.08.2006 року в смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області /а.с. 9/. З копії заповіту вбачається, що 08.01.2004 року, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на момент смерті майно заповідала своїй онучці - позивачці [PERSON] /а.с. 7,8/ Відповідно до довідки Шосткинської районної державної нотаріальної контори за № 31/01-16 від 26.04.2016 року, після померлої 09 серпня 2006 року [PERSON] спадкової справи не зареєстровано, спадкоємці для прийняття спадщини не звертались. /а.с. 25-26/ Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не мала наміру відмовлятись від прийняття спадщини, строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропустила лише через юридичну необізнаність, тому суд вважає можливим позовну заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 52440 грн. 00 коп. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона 25.12.2013 року дала у борг відповідачу кошти в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 52440 грн. 00 коп., а відповідач у свою чергу зобов`язувався повернути вказану суму до листопада 2014 року, що підтверджується відповідною розпискою від 25.12.2013 року, написаною відповідачем власноручно. У вказаний термін відповідачем борг не повернуто, зустрічей із позивачем відповідач уникає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 25.12.2013 року [PERSON] дала у борг [PERSON] кошти у сумі 2000 доларів США, щоеквівалентно 50 267,42 гривень за курсом Національного банку України станом на 25 травня 2016р., про що останній власноручно написав розписку, у якій він зобов'язувався повернути борг до листопада 2014 року. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача, даними розписки відповідача про одержання грошових коштів від 25.12.2013 року та довідкою про курс валют станом на 25.05.2016 року, визнаються відповідачем. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми. Згідно ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON]. не виконав зобов'язання з повернення позики, а тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти в сумі 2000 доларів США, що станом на 25.05.2016 року еквівалентно по курсу НБУ грошовій сумі в національній валюті 50267 грн. 42 коп. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача донькою та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 5) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 05 травня 2004 року виконкомом Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають малоолітню доньку, яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 травня 2004 року виконкомом Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 02 (а. с. 4), від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., сплату якого позивачці було відстрочено до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 2010 року Новолександрівською сільською радою Сахновщинського району Харківської області, актовий запис №01. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], 2013 року народження. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, спільно не проживають з квітня 2016 року, тому збереження сім'ї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, в сім'ї склалася конфліктна ситуація і часто виникали сварки, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 17 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 165. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила в заяві, що тривалий час вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно, в звязку з тим, що чоловік зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне Ревіна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 17 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 165, що підтверджується свідоцтвом про народження. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 17 серпня 2013 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, позивачем. Після реєстрації шлюбу їх подружнє життя було нормальним, однак через рік після реєстрації шлюбу поведінка відповідача негативно змінилась в її сторону. Він став випивати, а згодом і зловживати спиртними напоями. Відповідач неодноразово не ночував вдома та не пояснював причин своєї відсутності. Така поведінка відповідача призвела до того, що вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стало проживати окремо. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення не можливе, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 10 травня 2016 року о 12.00 год. сторони не зявились та подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності та задовольнити позов. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами, які перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2013 року, наступив розлад, який носить стійкий характер. Через деякий час після укладення шлюбу між ними стали виникати сварки і непорозуміння, які призвели до того, що влітку 2015 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. З огляду на наведене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] районна державна адміністрація Полтавської області звернулася з заявою про визнання [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], яка знаходиться в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті, недієздатною, встановлення опіки та призначення їй опікуна. Представник заявника [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав. Представник зацікавленої особи [PERSON] дитячого будинку-інтернату в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню у звязку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом першої «А» групи з дитинства, має діагноз «легка розумова відсталість» (а.с. 5, 6). З 29 серпня 2003 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в дитячому будинку-інтернаті та проживає за адресою: [INFO], що підтверджується довідками [PERSON] дитячого будинку-інтернату № 04-11/280 та № 04-11/279 від 09.03.2016 року (а.с. 7, 8). Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 233 від 30.05.2016 року, [PERSON], [INFO], на даний час виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості (олігофренія помірного ступеню дебільності). Ступінь розумової відсталості у [PERSON] є таким, що істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 27-31). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вони внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх та (або) керувати ними. Як визначено ст. 60 ЦК України,суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищенаведене, необхідність у забезпеченні особистих немайнових та майнових прав та інтересів [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області у повному обсязі.

Outcome: approved