Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

06 березня 2015 року територіальна громада в особі Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним та виселення осіб без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позову зазначено, що територіальна громада Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області має у комунальній власності житловий будинок, який розташований за адресою: смт. Межова вул. Сонячна № 4. 04 лютого 2011 року загальними зборами співробітників Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення щодо виділення квартир працівникам Межівського РВ, в тому числі і відповідачу [PERSON] начальнику Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковнику міліції зі складом сімї один чоловік квартиру за № 10 в житловому будинку № 4 в смт. Межова. [PERSON] не подав відповідні документи для отримання житла згідно п.п.64, 66 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР: 1.Довідку про склад сімї; 2.Заяви членів сімї про письмову згоду на переселення до [PERSON], так як інші члени сімї дружина та донька проживали у [INFO], як стало відомо станом на лютий 2015 року. 22 лютого 2011 року рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області за № 26 була надана [PERSON] трьох кімнатна квартира за № 10 у житловому будинку № 4 в смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області з кількістю членів сімї 3 чоловіки. При підготовці цього рішення «громадська комісія з житлових питань», яка діяла на підставі Положення про громадську комісію з житлових питань», затвердженого рішенням виконкому № 117 від 12.11.2009 року та особисто заступник селищного голови [PERSON] не перевіривши подані [PERSON] документи, діючи неправомірно, одноособово, будучи службовою особою, надав неправдиві відомості виконавчому комітету Межівської селищної ради щодо кількості осіб сімї [PERSON], які потребують житло. Пунктом 4 рішення виконкому за № 26 від 22 лютого 2011 року було покладено на заступника селищного голови [PERSON] з питань діяльності виконавчого органу ради укласти договори найму і видати вказаним працівникам Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ордери на житлові приміщення. 03 березня 2011 року відповідачу [PERSON] був виданий ордер на жиле приміщення за № 40 в [ADDRESS] трьох кімнатна квартира з сімєю у складі трьох чоловік: -[PERSON]; -[PERSON] дружина; -[PERSON] донька. При повторній перевірці наданих [PERSON] документів «громадська комісія з житлових питань» встановила грубі порушення житлового законодавства при наданні житлового приміщення вказаній особі і рекомендувала виконавчому комітету Межівської селищної ради Межівського району скасувати частково своє власне рішення за № 26 від 22.02.2011 року. Територіальна громада Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області вважає, що ордер на жиле приміщення був виданий з порушенням ст. 59 ЖК України з наступних підстав: -подання громадянином [PERSON] не відповідаючи дійсності відомостей про потребу у поліпшенні житлових умов; -неправомірних дій службової особи заступника селищного голови [PERSON] з питань діяльності виконавчого органу ради. При повторній перевірці в лютому 2015 року наданих [PERSON] документів «громадська комісія з житлових питань» встановила грубі порушення житлового законодавства при наданні житлового приміщення вказаній особі. Просить суд поновити строк позовної давності; визнати ордер на жиле приміщення за № 40 від 03 березня 2011 року, виданий [PERSON] з сімєю 3 чоловік на право на зайняття жилого приміщення у квартирі ізольованій за адресою: [ADDRESS], виданий на підставі рішення виконкому Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області за № 26 від 22.02.2011 року недійсним; виселити із займаної квартири, розташованої за адресою: смт. Межова [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] без надання іншого жилого приміщення; судові витрати покласти на відповідачів. 09 квітня 2015 року територіальна громада в особі Межівської селищної ради надала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що дружина [PERSON] проживала і працювала у м. Кранограді Харківської області разом зі своєю донькою [PERSON], де мала і має свою квартиру, а тому на момент видачі їм ордеру, дружина та донька не потребували поліпшення житлових умов. Ніхто з членів сімї [PERSON] не звертався із заявою до виконавчого комітету Межівської селищної ради про поліпшення житлових умов та постановки на квартирний облік. Такої заяви немає взагалі, тому й відповідачі по справі не ставилися на облік взагалі. Сімєю [PERSON] до Межівської селищної ради не надавалися документи, які б підтверджували підстави постановки на квартирний облік. Також не заводилася справа, яка б підтверджувала підстави постановки на облік та поліпшення житлових умов. Сімя [PERSON] не вносилася до Єдиного Державного Реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та у книгу обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Сімя [PERSON] отримала право на житло та стала наймачами квартири на підставі рішення виконкому № 26 від 22 лютого 2011 року. Просить суд визнати частково незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області № 26 від 22 лютого 2011 року «Про надання жилих приміщень в житловому будинку по вул. Сонячна, 4 в смт. Межова згідно протоколу загальних зборів співробітників Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області» - пункт 2 за № 3 прізвище, імя, по батькові: [PERSON], кількість членів сімї: 3 чол., № квартири: квартира 10, кількість кімнат: 3. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, про що надали письмові заперечення (а.с.37-41). Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). За ст.ст. 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України та Житловим Кодексом України. Ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 47 Конституції України та ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. В силу ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Судом було встановлено, що територіальна громада Межівської селищної ради має у комунальній власності житловий будинок, який розташований за адресою: смт. Межова вул. Сонячна, буд.4 Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.21, 22). Судом встановлено, що [PERSON] наказом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області № 269 о\\с від 31.12.2010 року був призначений на посаду начальника Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.65). У відповідності до протоколу загальних зборів Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 04.02.2011року (а.с. 18) виконавчим комітетом Межівської селищної ради 22.02.2011 року було прийнято рішення № 26 про надання житлового приміщення [PERSON] в кількості 3-х кімнат з подальшим укладення договору найму квартири, розташованої під № 10 по вул. Сонячна, буд.4 в смт. Межова Дніпропетровської області, загальною площею 76,0 кв.м. (а.с.20). На підставі даного рішення позивачем було видано відповідачу зі складом сімї : дружина - [PERSON] та донька [PERSON] ордер за № 40 від 03.03.2011 року (а.с.20). За змістом ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сімї. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Позивач у позовній заяві ставить вимоги: поновити строк позовної давності визнать ордер на жиле приміщення недійсним та виселення осіб без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ст. 59 Ж К УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшені житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Тобто ст. 59 ЖК УРСР передбачено вичерпний перелік обставин, якими ордер на жиле приміщення може бути визнано судом недійсним. Позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про можливість поновити строк позовної давності і визнати недійсним ордер № 40 від 03.03.2011 року, виданий [PERSON]Х та членам його сімї на жиле приміщення, розташоване в смт. Межова по вул. Сонячній, буд. № 4. Як слідує із самої позовної заяви, позивач посилається на ряд документів, безпосередньо: рішення від 04.02.2011 року загальних зборів співробітників РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області; рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради №26 від 22.02.2011 року; ордер, який було видано [PERSON] виконкомом 03.03.2011 року. Всі ці вище перераховані документи датовані 2011 роком, що свідчить про те, що позивач знав про відповідні порушення при видачі ордеру на жиле приміщення [PERSON]. З позовної заяви також вбачається, що громадською комісією з житлових питань Межівської селищної ради було проведено повторну перевірку наданих документів [PERSON], де було встановлено грубі порушення житлового законодавства при наданні житлового приміщення вказаній особі і рекомендовано виконавчому комітету Межівської селищної ради скасувати частково своє власне рішення за № 26 від 22.02.2011 року «про що було складено акт, який як би було додано до позову». Однак даний документ із зазначенням дати проведення повторної перевірки до позову позивачем суду надано не було, а також відсутні і відомості чи розглядався даний акт, якщо його дійсно було складено на виконкомі Межівської селищної ради і які заходи було прийнято у звязку з виявленими комісією грубими порушеннями житлового законодавства при наданні відповідачу житла. Незважаючи на виявлення житловою комісією грубих просушень при видачі ордеру відповідачу, позивач звернувся до суду про його визнання недійсним лише 16.03.2015 року. Про те, що позивач ще у 2011 році знав про вищезазначені порушення житлового законодавства підтверджується тими обставинами, що у відповідності до постанови № 20 від 05.11.2010 року [PERSON] був зареєстрований Межівським селищним головою VІ скликання (а.с.17), а 22.02.2011 року особисто підписав рішення виконкому Межівської селищної ради № 26 від 22.02.2011 року про надання жилих приміщень в житловому будинку по вул. Сонячна, 4 смт. Межова згідно протоколу загальних зборів співробітників Межівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де під № 3 стоїть прізвище [PERSON]Х (а.с.19). Дані обставини не оспорюються, як самим позивачем так і його представником, а також підтверджуються свідченнями [PERSON], який у судовому засіданні підтвердив, що ним як головою житлової комісії та членами комісії готувалися облікові справи громадян, які потребують житлової площі, потребують поліпшення житлових умов та інше. В подальшому документи про необхідність надання житла співробітникам Межівського РВ в тому числі і [PERSON] було передано на розгляд виконкому Межівської селищної ради, рішення якої було в подальшому підписано особисто головою селищної ради [PERSON]. Посилання позивача у поданій до суду позовній заяві - що як заступником селищного голови [PERSON], який очолював громадську комісію з житлових питань, який не перевірив подані документи [PERSON], так і сам відповідач «будучи службовою особою, надав неправдиві відомості Межівській селищній раді щодо кількості осіб сімї [PERSON], які потребують житло» є безпідставними, оскільки позивачем та його представником не надано документи реагування (заяви відносно вищезазначених осіб), з якими б звернувся позивач до правоохоронних органів, органу прокуратури та прийняті рішення у звязку з такими зверненнями. Рішення виконкому Межівської селищної ради № 26 від 22.02.2011 року, не зважаючи на рекомендації громадської комісії з житлових питань скасувати його, частково скасовано не було, про що свідчить подана позивачем заява до суду про збільшення розміру позовних вимог. Однією із вимог позивача є виселення відповідача та членів його сімї без надання іншого житлового приміщення. У відповідності до ч. 3 п.2 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням. У тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідно витягу з наказу по ГУМВС МВС України в Дніпропетровській області № 108 о/с дск від 22.05.2013 року [PERSON] увільнений з посади начальника Межівського РВ з 27 травня 2013 року (а.с.23), а згідно довідки № 1/9-4538 від 26.12.2013 року (а.с.24) [PERSON] з 27.05.2013 року по теперішній час перебуває на посаді начальника Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області. Доказів (актів перевірки проживання за вищевказаною адресою, свідчення жителів будинку, тощо), які б підтвердили, що члени сімї відповідача не проживають в [INFO], суду не надано. Інше житло, яке б рахувалось за відповідачем та членами його сімї, відсутнє, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.89-91). Позивач у своєму листі, який було надано суду за № 311 від 25.03.2015 року, повідомляє, що Межівська селищна рада вважає, що від факту встановлення порушення щодо видачі ордера почався перебіг строку позовної давності, вказуючи що дані обставини було виявлено при перевірці облікової справи, знову ж не вказуючи, коли було проведено відповідну перевірку (а.с.97). У відповідності до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суду позивачем не надано доказів, які б свідчили або підтверджували, що про порушення свого права Межівська селищна рада дізналася після 15 січня 2015 року, тобто після подачі [PERSON] заяви до селищної ради стосовно приватизації квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed