Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

06 липня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вони з 09.02.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо і донька проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги своїй доньці, хоча має таку можливість. [PERSON] офіційно не працевлаштований, однак отримує пенсію як інвалід 3-ї групи. Також має можливість працювати та отримувати додаткові доходи. З метою захисту майнових прав доньки змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглядати без його присутності. Суд відповідно до положень ст. 174 ЦПК України приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Соколівської сільської ради Пулинського району та копії паспорта позивача, зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] (а.с. 5-6). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно розяснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідач є інвалідом 3-ї групи та отримує пенсію. Крім того, також [PERSON] не позбавлений можливості мати додаткові заробітки. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд зважає на ту обставину, що відповідач є обмежено працездатним, інших утриманців не має (відомостей про інше останній суду в письмових поясненнях не надав). Також в письмовій заяві відповідач визнав позов у повному обсязі і судом не встановлено підстав для неприйняття визнання позову. Відтак, стягнення аліментів у частці відповідатиме як інтересам доньки, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня предявлення позову, тобто з 06.07.2017 року. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved