Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

07.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Просить надати тимчасовий дозвіл їй [PERSON] , без згоди батька [PERSON], оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України до Республіки Італія.. Посилалась на те, що, 21 червня 2008 року вона та відповідач зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вигодської сільської ради Борщівського району Тернопільської області. Вказала, що у спільному шлюбі у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалось, тому 19 серпня 2014 року подала позовну заяву у Хотинський районний суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Зазначила, що причиною такого рішення стала поведінка відповідача щодо сім'ї, а особливе неповнолітньої дитини. Так, на протязі більше шести місяців відповідач ухилявсь від забезпечення сім'ї, не надавав матеріальної допомоги на утриманні неповнолітньої доньки [PERSON]. Також вказала, що у зв'язку з цим, відповідно до ст..181 Сімейного кодексу України, вона звернулась із позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів і 20 січня 2015 року рішенням Хотинського районного суду її позовні вимоги про стягнення аліментів були задоволені. Вказала, що вона матеріально утримую та належним чином піклуюсь про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток. Влітку, на її адресу надійшло запрошення до Республіки Італія від її матері, яка там проживає. Також вказала, що з огляду на цю обставину, вона має намір в серпні 2015 року, разом з донькою відвідати своїх рідних в Італії та відпочити. На її думку така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини. Також вказала, що не зважаючи на це, її колишній чоловік - [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вказала, що така позиція його колишнього чоловіка і батька неповнолітньої [PERSON], шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному ТА гармонійному розвитку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась надала до суду заяву відповідно до якої просила надати дозвіл на виїзд за межі України просила справу слухати у її відсутності. Від третьої особи на адресу надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності проти позову не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. У судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2008 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вигодської сільської ради Борщівського району Тернопільської області. Також судом встановлено, що у спільному шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон ( лише для дітей віком від 14 до 18 років ). З відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року : п.2-2. : Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення оригіналів або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.150, ч.ч.1,2 ст.155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані поважати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно Принципу 6 Міжнародної Декларації прав дитини від 20.11.1959р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю батьками. Відповідно до п.1 Статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та в силу п.3 ч.3 ст.313 ЦК України та підлягають задоволенню частково , оскільки виїзд малолітньої дитини за кордон, сприяє її розвитку та оздоровленню. При таких обставинах справи, на підставі вищенаведеного, суд вважає частково задовольнити позов [PERSON], надавши дозвіл на тимчасовий виїзд дитини терміном з 27.07.2015 року по 21.09.2015 року в республіку Італія та можливість виготовити проїздних документів.

Outcome: partial