Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

05 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних позивач проживає окремо від відповідачки разом з сином [PERSON] , проте згоди щодо проживання сина вони не дійшли. На даний час дитина досягла десяти років та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання., шляхом надання прихильності одному з батьків. Позивач має постійну роботу та заробітну плату, позитивно характеризується за місцем проживання, займається вихованням дитини, для дитини створені всі необхідні умови для проживання. Позивач також зазначає, що молодший син [PERSON] теж періодично проживає у нього, проте він виявив бажання проживати разом з матір`ю. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено до розгляду з викликом сторін в судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2021 року орган опік та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради зобов`язано надати висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача надавав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що представниками органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради здійснено огляд місця проживання позивача та встановлено, що ним створені всі умови для належного проживання дитини. Зі сторони служби немає заперечень щодо задоволення позовних вимог. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, під час даних відносин у них народилось двоє дітей.: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей. Згідно характеристики, наданої Логістичним центром «Калинівка» ТОВ «Епіцентр К» [PERSON] за період перебування на посаді комірника, з 01 квітня 2014 року, зарекомендував себе позитивно, ділові якості проявив на високому рівні. За характером спокійний, врівноважений, в колективі користується повагою та авторитетом. Як вбачається з характеристики на [PERSON] , яка була надана головою КСОНМ Заріччя [PERSON] , він проживає за адресою: [ADDRESS] разом з малолітніми дітьми та дружиною. На час проживання проявив себе з позитивної сторони, ввічливий, добропорядний, трудолюбивий, спокійний за характером, турботливий чоловік та батько. Громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає. Відповідно до акта за підписами голови КСОНМ Заріччя [PERSON] та сусідів від 03 березня 2021 року, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] з грудня 2020 року і по теперішній час. Відповідно до довідки виданої Логістичним центром «Калинівка» ТОВ «Епіцентр К» від 04 березня 2021 року за № 225 [PERSON] займає посаду комірник, сума його загального доходу з серпня 2020 року по січень 2021 року без урахування аліментів становить 82486 грн 79 коп. Згідно характеристики виданої директором Фастівського навчально-виховного комплексу «ДНЗ-ЗОШ І-ІІІ ступенів №3» [PERSON] навчається в 8-Б класі. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). На даний час дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Згідно з положенням ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідно ст.150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч 2, 8, 9, 10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції). Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення, де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справи встановлено, що дитина на даний час проживає за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, зокрема, з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує те, що мати дитини має можливість безперешкодно відвідувати дитину, спілкуватися з ним, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за дитиною за місцем проживання позивача.

Outcome: approved