Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

05.12.2017 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 26.12.2018 року. 26.12.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача. Справа призначення до розгляду на 01.02.2018 року. Від позивача надвйшла заява про розгляд справи у його відсутність. 10.01.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Страва слухалась без участі сторін від яких надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 5245 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 49696 грн., 33 коп. за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2010 року та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 5245 за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2010 року укладеного між позивачем та відповідачем про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 47896 грн. 33 коп., з яких сума заборгованості за кредитом складає 9 937,41 грн, сума заборгованості за відсотками складає: 11 885,12 грн., сума пені складає 21 466, 83 грн., сума пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. складає 1850 грн., заборгованість по штрафам 500 грн., та штраф 2 256,97 грн., та сума сплати за вчинення виконавчого напису 1 800 грн. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, державним виконавцем ВДВС ГТЮ у Дніпропетровській області 13.10.2017 року відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 49696 грн. 33 коп. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з наступним: у виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за 6 років 05 місяців, з 10.11.2010 року по 09.04.2017 року, тобто поза межами строку позовної давності, що суперечить вимогам чинного законодавства про вчинення виконавчих написів стосовно безспірних вимог. Крім того виконавчий напис вчинені за відсутності всіх необхідних документів, визначених законом про « Нотаріат», якими підтверджується безспірність стягнення, що є грубим порушенням чинного законодавства та стало підставою звернення до суду. В судове позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі Відповідач, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився, надавши суду відзив на позовну заяву згідно якого вказує на те, що позивач помилково дійшов висновку про те, що заборгованість за укладеним кредитно-заставним договором є спірною. Крім того нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, з урахуванням положень переліку, якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Також позивач не вказав в чому полягає спірність заборгованості по кредитному договору, а лише за власними міркуваннями дійшов необґрунтованого висновку про наявність спору. А доводи позивача про невідповідність договору чинному законодавству можуть заслуговувати на увагу лише при оспорюванні кредитного договору. На підставі чого в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про час та місце розгляду спраив повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 5245 за кредитним договором № б/н від 10 листопада 2010 року укладеного між позивачем та відповідачем про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 47896 грн. 33 коп., з яких сума заборгованості за кредитом складає 9937.41 грн., сума відсотків у розмірі 11885 грн. 12 коп., сума заборгованості пені складає 21466 гр., 83 коп., сума пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. складає 1850 грн., а також штрафи : 500 грн., фіксована частина та 2256 грн.,97 коп..- процентна складова та сума сплати за вчинення виконавчого напису 1800.00 грн., що підтверджується копією виконавчого напису. На підстав даного виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, державним виконавцем ВДВС ГТЮ у Дніпропетровській області 13.10.2017 року відкрите виконавче провадження № 54900109 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 49696 грн. 33 коп., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що він вчинений без врахування строку позовної давності, а також, визначаючи суму заборгованості, та такий, що вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених ЗУ «Про нотаріат», які підтверджують безспрність вимоги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений в законодавстві строк. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні зобов'язання на підставі укладеного кредитного договору б/н від 10 листопада 2010 року. Позивач неналежним чином виконував умови укладеного кредитного договору. В зв'язку з чим у нього виникла заборгованість Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. А у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Пунктами 1.2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документ, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов'язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Згідно дослідженого виконавчого напису від 13.06.2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено. А лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути з позивача [PERSON], на користь відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитного договору б/н від 10 листопада 2010 року. З виконавчого напису також вбачається, що строк за який провадиться стягнення становить: 6 років 05 місяців, з 10.11.2010 рок по 09.04.2017 року . Тобто перевищує трирічний строк позовної давності. Також у виконавчому написі вказується, що з позивача стягуються: пеня 21 466,83 грн., та пеня у розмірі 1850 грн., а також штраф - 500 грн. та штраф - 2 256,97 грн тобто два види стягнення за одне і теж порушення. Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами,що виникли між сторонами 10.11.2010 року в результаті укладення кредитного договору б/н, що стало підставою для вчинення виконавчого напису. Крім того з виконавчого напису вбачається, що відповідач притягнений до декількох видів відповідальності за одне і те ж правопорушення, про що свідчить стягнення двох видів пені та двох видів штрафу. Все вищевикладене вказує на наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише в судовому порядку. За цими ж підставами суд вважає, що доводи представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву про те, що позивач не вказав в чому полягає спірність заборгованості за по кредитному договору, а лише виклав власними міркуваннями про наявність спору, суд вважає безпідставними так як за зазначеними вище підставами спір між сторонами існує. Безпідставними суд вважає і посилання представника відповідача на те, що невідповідність договору чинному законодавству можуть заслуговувати на уваги лише при оспорюванні кредитного договору. Так як в позовній заяві позивач прохаючи визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, не посилається на невідповідність укладеного між ним та відповідачем кредитного договору чинному законодавству, а заперечує саме безспірність вимог позивача. При цьому суд погоджується з тим, що між сторонами існує спір, який може бути вирішений лише в судовому порядку. А саме з приводу наявності підстав для застосування строку позовної давності, правомірності нарахування комісії, пені, штрафу, правильності визначення розміру заборгованості. Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні, суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. У випадку , якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспорюваного права, свободи або інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної позовної вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України не передбачено способу захисту порушеного цивільного права у вигляді визнання документу (а саме виконавчого напису ) таким, що не підлягає виконанню. Проте виходячи з правової природи вчинення виконавчого напису нотаріуса, який є виконавчим документом, суд відповідно до заявленої позовної вимоги з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за можливе застосувати такий спосіб захисту прав позивача так як він не суперечить закону і на думку суду найбільш повно захищає права позивача. Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved