Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

06.06.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності, у якому просить суд: визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на ј частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації від 10.03.1999, розпорядження №23585; визнати за відповідачем [PERSON] право власності на ј частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації від 10.03.1999, розпорядження №23585. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , яка за життя, а саме 19.02.2013 року склала заповіт заповівши все належне їй майно позивачці. 26.10.2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із чим було заведено спадкову справу №22/2018 та зареєстровано в Спадковому реєстрі за №63214368. 02.04.2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При цьому спадковим майном є частина квартири [ADDRESS] . Після приватизації право власності на вказану квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації від 10.03.1999, розпорядження №23585, належало позивачу, померлій матері позивача - [PERSON] , батьку позивача, що є відповідачем у справі - [PERSON] та бабусі позивача, яка померла у 2008 році, в рівних долях. Відповідно до інформаційної довідки КВ-2018 №42848, виданої 31.10.2018 року КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру зареєстроване за наступними особами; ј частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації від 10.03.1999, розпорядження №23585; ј частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації від 10.03.1999, розпорядження №23585; ј частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації від 10.03.1999, розпорядження №23585; ј частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шістнадцятою державною нотаріальною конторою 05.02.2009 року №4-156. Всі правовстановлюючі документи на квартиру зберігались у покійної матері позивача, нею велись підрахунки по сплаті комунальних послуг, здійснювались організаційні питання щодо життєдіяльності родини. Смерть матері позивача настала внаслідок довготривалої хвороби, яка певний час перед смертю перебувала в медичному закладі, а позивачка здійснювала догляд за нею та не з`ясовувала місця знаходження документів, оскільки це було недоречно. Позивачка вважала, що документи знаходяться у квартирі, однак після смерті матері з`ясувалось, що документи на квартиру відсутні і їх місце знаходження нікому не відоме. За таких обставин позивачка зазначає, що не має можливості ні оформити спадщину, ні поновити своє право власності на квартиру, оскільки правовстановлюючі документи втрачені. Ухвалою суду від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. 05.07.2019 року до суду надійшло клопотання представника Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про заміну неналежного відповідача Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на Київську міську раду. 21.08.2019 року надійшла заява [PERSON] про визнання позовних вимог [PERSON] , а також [PERSON] просить суд розглядати справу без його участі. 23.08.2019 року до суду надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Устинова Ірина Євгенівна, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності. У своєму позові [PERSON] просить визнати за ним право власності на ј частину квартири [ADDRESS] посилаючись на те, що вказана частина квартири належить йому згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації від 10.03.1999, розпорядження №23585, однак вказаний правовстановлюючий документ втрачено, тож він змушений звернутись до суду з відповідними вимогами. Ухвалою суду від 23.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача, замінено відповідача Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію на Київську міську раду, залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] , прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Устинова Ірина Євгенівна, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності до спільного розгляду із позовом [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Устинова Ірина Євгенівна, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності. Ухвалою суду від 23.08.2019 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. До початку проведення судового засідання у справі [PERSON] та її представник звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, також в матеріалах справи міститься клопотання [PERSON] про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , прізвище позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » змінене у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача та свідоцтва про одруження (а.с. 6). За даними Інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2018 №42848 від 31.10.2018 року, згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] набережній на праві власності зареєстрована за: ѕ частини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації 10.03.1999 року, розпорядження №23585; ј частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 16-ю Київською державною нотаріальною конторою 05.02.2009 року №4-156 (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 46). За життя, а саме [INFO] померла склала заповіт, яким заповіла належну їй Ѕ частину кв. [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 56). 26.10.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 45). При цьому, 15.02.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] щодо обов`язкової частки у спадковому майні (а.с. 59). 02.04.2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо Ѕ частини кв. [ADDRESS] , а також повідомила нотаріуса, що не має можливості подати правовстановлюючі документи на квартиру у зв`язку із їх втратою (а.с. 60). Постановою приватного нотаріуса від 02.04.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 61). За змістом ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1235, 1236 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За змістом ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1278 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до положень ст.ст. 1296, 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом ст.ст. 328, 392 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Поскільки з матеріалів справи вбачається втрата правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] , а саме свідоцтва про право на спадщину, виданого 16-ю Київською державною нотаріальною конторою 05.02.2009 року №4-156 та свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації 10.03.1999 року, розпорядження №23585, які підтверджували належність померлій [PERSON] права власності на Ѕ частини вказаної квартири, при цьому наявність права власності померлої підтверджується інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за заповітом підлягають до задоволення. Адже позивачка у строк встановлений законом звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, тому дане питання може бути вирішено лише в судовому порядку і позивачем обрано належний спосіб захисту її прав. Так само підлягають до задоволення вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ј частину зазначеної квартири, оскільки за відсутності правовстановлюючого документу, який втрачено, [PERSON] позбавлена можливості у інший ніж судовий спосіб поновити свої права щодо ј частини квартири, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації 10.03.1999 року, розпорядження №23585. Натомість, відсутні правові підстави для задоволення вимог [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину квартиру [ADDRESS] , оскільки в судовому порядку позивач може захищати власні права та інтереси, а не інших осіб. Тим більше з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] є законним представником [PERSON] та останній не є співпозивачем за позовом [PERSON] . Поряд з цим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] , який просить визнати за ним право власності на 1/4 частину квартиру [ADDRESS] , оскільки втрата правовстановлюючого документу на квартиру, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації 10.03.1999 року, розпорядження №23585, позбавляє особу можливості у інший ніж судовий спосіб поновити свої права власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial