Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

06.11.2013р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві, посилалася на те, що 25.11.2006р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі РАГС Дніпропетровського міського управління юстиції. Під час шлюбу, а саме [INFO] в них народився син [PERSON]. 18.05.2010р. цей шлюб було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Пізніше, а саме [INFO], у них народився син [PERSON]. Обидва малолітніх сина проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на дітей добровільно не надає, у зв'язку з чим позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання обох малолітніх дітей у розмірі 900 грн. щомісячно на кожного до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2014р. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позовні вимоги в частині стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO] були залишені без розгляду у зв'язку із надходженням відповідної заяви від представника позивачки - [PERSON] (діє за дорученням від 17.12.2013р.). В наданій суду 18.03.2014р. заяві позивачка [PERSON] просила стягнути аліменти тільки на сина [PERSON], [INFO] народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно, оскільки відповідач ніде не працює, а також просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] (діє за договором від 14.02.2014р.) у судове засідання 18.03.2014р. не з'явилися, представник відповідача також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. В письмових запереченнях на позов представник відповідача, позовні вимоги про стягнення аліментів на сина [PERSON] не визнав, оскільки відповідач не вважає себе батьком цієї дитини, а позовні вимоги про стягнення аліментів на сина [PERSON], визнав частково, а саме в розмірі ? частини доходів відповідача або у твердій грошовій сумі, але не більше 500 грн. щомісячно. [PERSON] своєю заявою від 18.03.2014р. підтвердив той факт, що на день розгляду справи судом він тимчасово не працює. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на загальних засадах. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком малолітнього [PERSON], [INFO] народження - є відповідач (а.с. № 4). Малолітній син мешкає зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Цих обставин не заперечував і відповідач у своїх письмових запереченнях. Відповідно до ст. ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у твердій грошовій сумі, починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід - частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не працює з 27.07.2007р. (а.с. № 33), ці обставини підтверджуються також окремою письмовою заявою відповідача від 18.03.2014р., яку він передав до суду разом із заявою свого представника про розгляд справи за його відсутністю. Проаналізував матеріальне становище обох сторін, суд вважає, що розмір аліментів, який слід стягнути на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] народження, повинен складати 800грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON], починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 06.11.2013року. Аналізуючи матеріальне становище сторін, суд враховує те, що позивачка виховує двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] народження, батьківство відносно якого не визнає відповідач (а.с. № 4, 5), між тим до остаточного вирішення спору між сторонами щодо батьківства відповідача по відношенню до сина [PERSON], весь тягар утримання двох дітей несе позивачка, а тому суд не може положити в основу прийняття рішення заперечення відповідача, що якщо він і згоден платити аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, то не більше 500 грн. щомісячно. При визначені розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі, суд виходив з тих обставин, що середньомісячна заробітна плата по м. Дніпропетровську, згідно даних, які надає суду Жовтневий ВДВС ДМУЮ, з лютого 2014р. складає 3223грн.18коп. (по області - 3335грн.51коп.), тобто розмір аліментів складатиме близько ? частини від середньомісячної заробітної плати по м. Дніпропетровську, виходячи з такого розрахунку : 3223грн.18коп. : 4 = 805грн.80коп.. В задоволені іншої частини позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід відмовити. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial