Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

04 листопада 2020 року позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини усіх видів його заробітку до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, щомісячно. Позовні вимоги\~обґрунтовані \~тим,\~що сторони\~перебували у\~фактичних шлюбних\~відношеннях з\~жовтня 1999\~року по\~травень 2002\~рік,\~від яких\~мають спільну\~доньку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~\~На теперішній\~час донька\~вже повнолітня,\~проживає з\~позивачем та\~знаходиться на\~її утриманні.\~Донька навчається\~на 4-му\~курсі в\~Харківському машинобудівному\~коледжі,\~на денній\~формі навчання\~на бюджетній\~основі.\~Проте,\~відповідач матеріальної\~допомоги на\~утримання дитини\~не надає,\~ хоча працює та має змогу надавати таку допомогу. Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач в судові засідання, призначені на 03 грудня 2019 року, 23 грудня 2019 року та 03 лютого 2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу, яка вказана в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом телефонограми, (а.с. 23-24). Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідач не надходило, в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова від 19 травня 2001 року, в графі «батько» вказаний відповідач [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з довідки Харківського машинобудівельного коледжу № 1395 від 17.10.2019, [PERSON] навчається на 4 курсі вищезазначеного коледжу; навчання денне, бюджетне. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 3). Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивач та третя особа зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Повнолітня дитина\~\~мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини добровільно не надає. Засадами сімейного законодавства України є, у тому числі, принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (стаття 141 СК України). Брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них дитина проживає. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20 постанови від 15 травня 2003 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової\~сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Нормами статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.ст. 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги. Згідно ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи надані суду письмові докази, суд вважає за можливе заявлені позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно,\~починаючи стягнення з дня подачі позову, тобто з 04 листопада 2019 року і до закінчення [PERSON] навчання - до 30 червня 2020 року. Відтак, наявні підстави для часткового задоволення позову . Згідно з ч.1 статті 430\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial