Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

06.01.2016року позивач Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогою про вилучення та повернення транспортного засобу, забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до\~\~постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» № 999\~\~від 19.07.2006 року інваліду війни першої групи [PERSON] було надано автомобіль марки «ЗАЗ - 110308-44», у звязку з неспроможністю керувати автомобілем, право користування ним було надано сину [PERSON] [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач повідомляв відповідача про його право на передачу йому у власність автомобіля у випадку оплати його залишкової вартість, у разі неможливості оплати відповідач зобовязаний повернути автомобіль, однак, відповідач не сплатив вартість автомобіля з урахуванням ступеня його зносу та не повернув автомобіль Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, посилаючись на доводи позовної заяви. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та заперечили проти даного позову з підстав викладених у письмових запереченнях, просили відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію. Відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» інвалідів, зокрема дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, які є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» № 999\~\~\~від 19.07.2006 року ( далі по тексту Порядок). Згідно абзацу третього пункту 1 Порядку забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення) або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції). Судом встановлено, що відповідно до\~\~Порядку [PERSON] отримав автомобіль марки «ЗАЗ - 110308-44», 2010 року випуску, право користування даним автомобілем передано його сину [PERSON], що підтверджується актом приймання передачі транспортного засобу серії НДЦ №987952 від 09.12.2010 року, довідкою №6019/02 від 16.12.2010 року, виданою Головним управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації ( а.с. 15-16). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 15.10.2011 року помер (а.с. 18-19). Відповідно до п. 16 Порядку, в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON], іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінпраці. Згідно довідки рахунку про результати ступеня зношення автомобіля, вартість автомобіля марки «ЗАЗ - 110308-44», 2010 року випуску з урахуванням ступеню зношення складає 35652,34 грн. (а.с. 24). Статтею 362 ЦК України визначено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, які належать державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими субєктами. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Варто зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. За правилом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно пунктів 3,5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно листа №2326/02 від 10.05.2012 року, після смерті [PERSON] Головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації повідомляло відповідача про його право після смерті батька на передачу йому у власність автомобіля у випадку оплати його залишкової вартість, а у разі неможливості сплати його залишкової вартості про обов'язок повернути автомобіль (а.с. 19). Судом встановлено, що відповідач 21.05.2012 року письмово повідомив управління праці та соціального захисту населення Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області щодо своєї згоди повернути спірний автомобіль позивачу (а.с. 21), Отже, перебіг позовної давності розпочався 22.05.2012 року, тому на день звернення до суду 06.01.2016року сплив трирічний термін позовної давності, який закінчився 22.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачем не ставиться питання про поновлення строку позовної давності, поважних причин порушення цього строку позивачем не зазначено, тому в задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском строків позовної давності. На підставі наведеного вище,

Outcome: dismissed