overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

05.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 404, та стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 15 травня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені 08 лютого 2014 року, з цього часу вони спільне господарство не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, коштів на утримання дочки не вистачає, оскільки позивач зараз не працює у зв'язку з доглядом за дитиною. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Судом встановлено, що сторони з 15 травня 2010 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 404. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, спільне господарство сторони не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка залишається проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд вважає можливим розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 05 березня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

05.03.2014 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.09.2013 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 106 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 07 вересня 2013 року зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 106 (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

05.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 18.11.2000 року виконкомом Курчицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння, кохання. Останнім часом проживають окремо. Просить розірвати шлюб, доньку залишити на своєму вихованні та змінити своє прізвище на дівоче «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позв визнає у повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення. Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін з винесенням рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 18.11.2000 року виконкомом Курчицької сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони останнім часом разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім цього, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо залишення дитини на виховання з матір'ю та заміна прізвища позивача на дівоче «[PERSON]». Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ч. 1 ст. 161 СК України зазначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є він - ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем було укладено Кредитний договір № СL21609, відповідно до якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 4000,0 доларів США, а відповідач зобов'язувавсь повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі. Проте, відповідач в порушення договору та норм ЦК України не виконує свої зобов'язання. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом на 17.02.2014 року складає 8949,74 гривень, які останній просить стягнути з відповідача на свою користь, стягнувши з нього також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача Хміль Т.Д. не з явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить слухати справу в свою відсутність. Відповідач в суді проти позову заперечив, пояснивши, що сплачував кредит, надавши відповідний витяг з рахунку. На даний час заборгованості перед позивачем не має. Суд ухвалив слухати справу у відсутність представника позивача. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та відповідачем, [PERSON], 03 березня 2008 року було укладено Кредитний договір № СL21609. За умовами Кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі. Банком було виконано умови договору, в зв'язку з чим відповідачу було надано грошові кошти шляхом перерахування на поточний рахунок, що вбачається з виписки по рахунку. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач надав до суду виписку з рахунку від 24.04.2014 року, з якої вбачається, що він здійснював погашення кредиту та відсотків за користування грошовими коштами. Більше того, останній платіж ним здійснено 24.04.2014 року на суму аж 563,49 долара США. Представник позивача за викликом суду для надання перерахунку заборгованості відповідача не з явилася, ніяких письмових пояснень не надіслала. Тому, на підставі вищевикладеного та ст.60 ч.1 ЦПК України, а також з врахуванням того, що позивач не надав розрахунку заборгованості відповідача з урахуванням сплачених сум, в задоволенні позову необхідно відмовити. Так як в задоволенні позову відмовлено, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок позивача. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач мешкає в квартирі за адресою: 86141 [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 67,68 Житлового кодексу України, квартиронаймач житлового приміщення повинен своєчасно вносити оплату послуг за теплопостачання, проте за період з 01.10.2010 року по 01.02.2014 рік відповідачем порушуються строки виплати, за особовим рахунком № 56/90255 склалась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 7511.51 грн. Представник позивача до зали судового засідання не з'явився, хоча про день та час слухання повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач мешкає за адресою: 86141 [ADDRESS], що підтверджено копією особового рахунку, довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Донецькій області. Між позивачем та відповідачем, згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, виникли зобов'язання, які вони зобов'язані виконувати, та не звільняються від відповідальності за неможливістю виконання даного зобов'язання. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» квартиронаймач житлового приміщення повинен оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, згідно з ст. ст. 67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги, проте за період з 01.10.2010 року по 01.02.2014 рік відповідачем порушуються строки виплати, за особовим рахунком № 56/90255 склалась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 7511.51 грн., яка повинна бути стягнута. Крім цього, з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення сума судового збору на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

05.03.2014 року Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що відповідно до особистого рахунку № [NUMBER] відповідач є споживачем послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS], але не вносить плату у повному обсязі, у зв'язку з чим, за період з 01.08.2011 року по 01.02.2014 року утворилася заборгованість у сумі 876,22 гривень. Просили стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача Ібініабянова Н.О., що діяла на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, судові повістки, які направлялися на адресу відповідача, повернулися до суду з відміткою про повернення у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Суд розцінює вказаний факт як ухилення відповідача від явки до суду, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) суд встановив наступне. [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з особистого рахунку № [NUMBER] та договором про надання послуг з газопостачання від 23.07.2007 року. Згідно ст. ст. 67,68 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Статтею 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 29 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затвердженими Постановою Кабінету міністрів № 2246 від 09.12.1999 року, споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Судом встановлено, що Відповідач порушує законодавство та не здійснює регулярну оплату за послуги з газопостачання, у наслідок чого, за період з 01.08.2011 року по 01.02.2014 року утворилася заборгованість у сумі 876,22 гривень, яка і підлягає стягненню. Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривні. На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 14507 грн. 76 коп. за кредитними договором та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 29.01.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до укладеного договір [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, відповідач у порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 24.02.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 14507 грн. 76 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, причин неявки суду не повідомив, клопотань про застосування строку позовної давності суду не заявив, заперечень не надав. Суд ухвалив проводити судовий розгляд з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору від 29.01.2008 року відповідач [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.12). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати позивачу грошові кошти щомісяця для погашення заборгованості за Кредитом. У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 24.02.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 14507 грн. 76 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-11). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі вищевикладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути і суму судових витрат пропорційно задоволених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 18982,20 грн. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4654,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17.12.2013 року становить 18982,20 грн. і складається з заборгованості за кредитом 3609 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 335,68 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 726,18 грн., пеня - 12931,24 грн., штраф ( фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 880,10 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 1952,11 грн., солідарно, а також стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.07.2013 року між Кредитною спілкою «Ольвія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 403/13 про надання кредиту в сумі 2000 грн. під 50% річних відповідно до п.1.3 якого у термін в 12 місяці відповідач зобов'язувався виплатити суму кредиту та відсотки. Відповідно до договору поруки від 12.07.2013 року [PERSON] взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язанням [PERSON] що випливають з кредитного договору №403/13 від 12.07.2013 року. В порушення умов вищевказаного договору [PERSON] свої зобов'язання по погашенню кредиту не виконувала і на березень 2014 року утворилась заборгованість у сумі 1952,11 грн. із яких: 1595,78 грн. - заборгованість по кредиту, 356,33 грн. - заборгованість по відсоткам яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. У судове засідання представник позивача не з'явилась, а надала заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності і згодна на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, заперечень по суті позову не надали, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що так як копіями кредитного договору № 403/13 від 12.07.2013 року ( а.с. 5-6 ), договору поруки від 12.07.2013 року по кредитному договору № 403/13 від 12.07.2013 року ( а.с.10), графіком розрахунків ( а.с. 4) та копіями попереджень ( а.с. 9,12) відповідно до ст. 60 ЦПК України підтвердженими позовні вимоги, то в силу ст. ст. 526, 553, 554, 598, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved