Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

05.05.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач 1 [PERSON] є його рідним братом, разом в спірній квартирі вони проживали з дитинства. У 2018 році відповідач 1 прийняв громадянство Російської Федерації та переїхав на постійне місце проживання до м.\~Нафтоюганськ, Ханти-мансійського автономного округу Російської Федерації. Відповідач 2 також є його рідним братом, який у 2015 році влаштувався на роботу у службу таксі у м. Київ. З цього часу відповідач 2 в спірній квартирі не проживає, його речі відсутні. В особистих бесідах відповідач 2 повідомив позивачу, що втратив інтерес до спірної квартири, проживати там не збирається, але будь-яких дій направлених на зняття з реєстраційного обліку не вчиняє, посилаючись на брак часу та вільних коштів на поїзду з м. Києва до м. Запоріжжя. З огляду на вищевикладене просить суд визначити відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачам надано термін для надання відзиву до суду. 29.06.2021 до суду надійшла нотаріально посвідчена заява відповідача 1 [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідач 2 [PERSON] повідомлявся шляхом направлення позовної заяви з додатками та судових повісток за місцем реєстрації, конверти повернулись до суду з відміткою про відсутність [PERSON] за вказаною адресою. Крім того, повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судова влада», а відтак в силу ч.\~11 ст.\~128 ЦПК\~України вважаються повідомленими про судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.03.2019 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про зміну імені від 14.03.2019 року, виданого Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №10. Згідно із довідкою з державного демографічного реєстру №151322-2019 від 06.04.2019, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 24.09.2009. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 27.03.1990, що підтверджується копією паспорта громадянина України. Згідно із копією паспорта громадянина Російської Федерації, з 04.10.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а отже з попереднього місця реєстрації не знімався у встановленому законом порядку. Відповідно до довідки з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, інформація про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до ч.\~2 ст.\~107 Житлового кодексу Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За ч.\~1 ст.\~71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.\~72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до рекомендацій, викладених у п.\~34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вони без поважних причин не проживають в спірній квартирі понад шість місяців. Крім того, відповідач [PERSON] прийняв громадянство Російської Федерації та зареєстрував місце свого проживання на її території, відповідач [PERSON] не мав заперечень проти задоволення позову. Таким чином, всі зазначені дії відповідачів свідчать про те, що вони не ставляться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування ним.

Outcome: approved