Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

06.04.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Завадського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» (треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Південний відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2 - 8). Ухвалою судді Наумової О.С. від 08.04.2021р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 37). Ухвалою суду від 05.05.2021р. задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Малютіна В.Г. про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 57 від 10 січня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі у розмірі 2 200 734,15 грн. (а.с. 61 - 62). Ухвалою суду від 13.07.2021р. за клопотанням позивачки витребувано докази, витребувану у приватного нотаріуса Дніпровського МНО Бондар І.М. належним чином завірені копії нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №57 від 10.01.2019р. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. у загальному розмірі 78762,50 дол. США, що за курсом НБУ на 08.11.2018р. становить 2200734,15 грн., що складається з: 2890,11 дол. США - заборгованість за сумою кредиту, 17957,10 дол. США - заборгованість за відсотками, 794,04 дол. США - комісія, 57121,25 дол. США - пеня, 3500 грн. - за вчинення виконавчого напису за рахунок нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. (а.с. 70 - 71). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.02.2021р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, вона дізналася, що державним виконавцем Південного ВДВС у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Квашиним А.В. відкрито виконавче провадження ВП №62523020 щодо примусового виконання виконавчого напису №57 від 09.07.2020р., виданого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 2 200 734,15 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства України. Так, 11.07.2007р. між [PERSON] і АТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № DZHCGA00000492, згідно з яким надано кредит в сумі 25843,75 дол. США. з процентною ставкою за користування кредитними коштами 11,04 % річних з кінцевим терміном повернення 10.07.2010р. 10.01.2019р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 57, яким стягнуто з [PERSON] на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. у загальному розмірі 78762,50 дол. США або 2200734,15 грн., що складається з: 2890,11 дол. США - заборгованість за сумою кредиту, 17957,10 дол. США - заборгованість за відсотками, 794,04 дол. США - комісія, 57121,25 дол. США - пеня, 3500 грн. - за вчинення виконавчого напису. В якості забезпечення зазначеного кредитного договору 12.07.2007р. укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 4699, згідно із яким іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю (Відділення «Центральне» Дніпродзержинської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк») житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2010р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. в розмірі 107045 грн. 97 коп. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 1070 грн. 46 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. На виконання рішення судом видано виконавчий лист № 2-2462/2010 від 25.11.2010р. про стягнення з громадянки [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» суми боргу за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. в розмірі 107045,97 грн. 31.10.2011р. відкрито виконавче провадження постановою ВП № 29694460 за вищевказаним виконавчим листом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2012р. зобов`язано державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ провести зарахування квитанції № 34 від 22.04.2011р. на суму 2756,89 дол. США, квитанції № 4 від 05.07.2011р. на суму 1248,44 дол. США, квитанції № 78 від 14.07.2011р. на суму 2498,44 дол. США та квитанції № 33862.348.3 від 09.12.2011р. на суму 4000,00 грн в рахунок погашення заборгованості по виконавчому листу № 2-2462/2010р., виданому 25.11.2010р. 17.10.2012р. відповідно до квитанції № 4201/з6 проведено повне погашення заборгованості за кредитним договором DZHCGA00000492 від 11.07.2007р., присудженої до стягнення рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2010р. по виконавчому листу № 2-2462/2010р., виданому 25.11.2010р. на суму 51045,97 грн. 17.10.2012р. відповідно до квитанції № 4201/з9 погашено судовий збір у розмірі 1070 грн. 46 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., присуджені до стягнення рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2010р. на загальну суму 1190,46 грн. Поставною головного державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчик Ю.А. від 09.11.2012р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2462, виданого 25.11.2010р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 107045,97 грн. у зв`язку з тим, що борг сплачений у повному обсязі. Також було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Інших будь-яких звернень від ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] щодо погашення нібито існуючої заборгованості за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. не надходило. На переконання позивачки, оскільки сума боргу за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2010р. погашена в повному обсязі, то її зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» також є виконаними в повному обсязі. Крім того, [PERSON] вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» пропущений строк позовної давності для будь-яких звернень щодо обставин кредитного договору договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. та прив`язаного до нього зобов`язаннями іпотечного договору №4699 від 12.07.2007р. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровського від 02.11.2010р. по справі №2-2462/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто з [PERSON] достроково всю суму заборгованості за зазначеним кредитом. Отже, у 2010 році АТ КБ «ПриватБанк» скористалося наданим йому правом на стягнення всієї суми боргу з позивачки, а відтак у 2010 році розпочався перебіг строку позовної давності. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено вимогу про дострокове погашення всієї заборгованості до боржника ще у 2010 році, строк позовної давності починає перебіг саме з цієї дати. Таким чином, кінцевим терміном початку будь-яких дій щодо кредитного договору, іпотечного договору та спірної квартири є 2013 рік. З урахуванням викладеного, вважала, що АТ КБ «ПриватБанк» незаконно зініціював вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно позивачки, тому просила позовні вимоги задовольнити. 07.05.2021р. від відповідача - АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 43-45), в якому представник банку Крилова О.Л. (діє на підставі довіреності № 1818-К-О від 13.04.2020р.) з позовними вимогами не погодилась. Зазначила, що 11.07.2007р. ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] уклали кредитний договір №DZHCGA00000492. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 12.07.2007р. укладено договір іпотеки № б/н, на підставі якого позивачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме, будинок загальною площею 55,20 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У порушення вимог закону та умов договору позивачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала і не повернула в межах строку, встановленого кредитним договором, суму кредиту й не сплатила проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком - випискою боргу, які були надані нотаріусу. Також представник відповідача зазначає, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу банком надані всі необхідні документи відповідно до вимог п. 1 Постанови КМУ від 29.06.1999р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Представник відповідача вважав, що спірний виконавчий напис вчинено відповідно до норм діючого законодавства. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На виконання ухвали суду від 13.07.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. надіслано належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено 10.01.2019р. за № 57 на майно [PERSON] , які надійшли до суду 12.08.2021р. (а.с. 74 - 104). Представник позивача [PERSON] - адвокат Малютін В.Г. (діє на підставі договору про надання правової допомоги № 01-01/20 від 05.01.2020р. - а.с. 27) надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, без фіксування судового засідання технічними засобами. Позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити (а.с. 68). Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 66, 67). При цьому, у поданому до суду відзиві представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. (діє на підставі довіреності № 1818-К-О від 13.04.2020р. - а.с. 46) просила суд справу № 208/1092/21 розглянути без участі представника АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 45). Приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 67). Подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та направити їй копію судового рішення (а.с. 53). Представник Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 65, 67). Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). 11.07.2007р. між [PERSON] і ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № DZHCGA00000492, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 11.07.2007р. по 10.07.2010р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 25843,75 дол. США, на наступні цілі: 25000,00 дол. США на ремонт будинку, а також у розмірі 843,75 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом, відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору (а.с. 88 - 90). З метою забезпечення зазначеного кредитного договору 12.07.2007р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 4699, за яким іпотекодавець ( [PERSON] ) передала в іпотеку іпотекодержателю (ЗАТ КБ «ПриватБанк») житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. (а.с. 85 - 87). Виконавчим написом за реєстровим № 57 приватного нотаріуса Дніпровського МНО Бондар І.М. від 10.01.2019р. звернене стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , дата народження - [INFO] , місце народження - м. Куйбишев, місце роботи - фізична особа - підприємець (а.с. 75). У написі вказано, що зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 12.07.2007р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО Жидковим В.Ю. за реєстровим №4699, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок АТ КБ «Приватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом - 2 890,11 дол. США; заборгованість за відсотками - 17 957,10 дол. США; комісія - 794,04 дол. США; пеня - 57 121,25 дол. США, що всього становить 78 762 дол. США 50 центів, що за курсом НБУ на 08.11.2018р. (один долар США дорівнює 27,8969580 грн.) становить 2 197 234,15 грн.; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 500,00 грн. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2200 734,15 грн. У виконавчому написі вказано, що строк, за який провадиться стягнення, - 11 років 3 місяці 28 днів, а саме з 11.07.2007р. по 08.11.2018р. (а.с. 75, 93). До виконавчого напису додані: копія заяви представника АТ КБ «ПриватБанк» Ситник К.В. від 04.01.2019р., копія довіреності ПАТ КБ «ПриватБанк» № 10370-К-Н від 08.12.2017р., видана Ситник К.В. , дві копії інформаційних довідок з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 10.01.2019р., копія повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 10.01.2019р., копія письмової вимоги від 17.11.2018р., складеної представником банку Ситник К.В. на ім`я [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р., копія квитанції ДД ПАТ «Укрпошта» про поштове оправлення на ім`я [PERSON] від 04.12.2018р., копія опису поштового вкладення до листа від 04.12.2018р., копія іпотечного договору від 12.07.2007р., укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , копія кредитного договору № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р., укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , а також копія виписки з рахунку боржника [PERSON] за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. станом на 08.11.2018р. (а.с. 75 - 93). Крім цього, до матеріалів виконавчого напису нотаріусом додано копії Інформаційних довідок з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 10.01.2019р., копії інформаційних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.01.2019р., а також копії квитанцій про оплату витягів з державних реєстрів (а.с. 94 - 103). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції ВСУ у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед банком на день вчинення напису, враховуючи наступне. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно із п. 3.1. Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до п. 3.3, 3.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11. 2010р. частково задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. станом на 21.05.2009р. в розмірі 107045 грн. 97 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1070 грн. 46 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. За цим рішенням судом видано виконавчий лист № 2-2462/2010 від 25.11.2010р. про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» суми боргу за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. в розмірі 107045,97 грн. 31.10.2011р. відкрито виконавче провадження постановою ВП № 29694460 за вищевказаним виконавчим листом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2012р. зобов`язано державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ провести зарахування квитанції № 34 від 22.04.2011р. на суму 2756,89 дол. США, квитанції № 4 від 05.07.2011р. на суму 1248,44 дол. США, квитанції № 78 від 14.07.2011р. на суму 2498,44 дол. США та квитанції № 33862.348.3 від 09.12.2011р. на суму 4000,00 грн в рахунок погашення заборгованості по виконавчому листу № 2-2462/2010р., виданому 25.11.2010р. 17.10.2012р. відповідно до квитанції № 4201/з6 проведено повне погашення заборгованості за кредитним договором №DZHCGA00000492 від 11.07.2007р., присудженої до стягнення рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2010р. по виконавчому листу № 2-2462/2010р., виданому 25.11.2010р. на суму 51045,97 грн. 17.10.2012р. відповідно до квитанції № 4201/з9 погашено судовий збір у розмірі 1070,46 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., присуджені до стягнення рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2010р. на загальну суму 1190,46 грн. 09.11.2012р. головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчик Ю.А. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2462, виданого 25.11.2010р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 107045,97 грн. Також було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Також судом встановлено, що відповідно до п. 7.1 кредитного договору №DZHCGA00000492 від 11.07.2007р., кінцевим строком повернення кредитних коштів є 10.07.2010р. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018р. по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача (банку) про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Разом із тим, як видно з виконавчого напису, заборгованість за відскоками стягнута з позивача за період з 11.07.2007р. і до 08.11.2018р., тобто, поза межами строку дії договору. Крім того, у вищевказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 2 та 4 ст. 267 ЦК України). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Отже, оскільки за умовами договору позичальник мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів з 20 по 25 число кожного місяця впродовж строку кредитування (3 роки), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Як встановлено, спірним виконавчим написом стягнута заборгованість за період з 11.07.2007р. по 08.11.2018р. (за 11 років 3 місяці), тобто й за тими платежами, строк позовної даності за якими вже минув. До того, ж як видно з вищевказаного заочного рішення суду з позичальника вже була стягнута заборгованість, яка виникла станом на 21.05.2009р., а спірний виконавчий напис повторно охоплює період з 11.07.2007р. по 08.11.2018р., що фактично призводить до подвійного стягнення. У порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, заїв, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, нотаріус не отримував від відповідача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Як свідчать надані нотаріусом документи, до матеріалі виконавчого напису долучена письмова вимога б/н ПАТ КБ «ПриватБанк», адресована позивачці за місцем її реєстрації: [ADDRESS] , в якій позичальнику запропоновано погасити заборгованість в сумі 82700,63 дол. США протягом 30-ти календарних днів з дати відправлення письмової вимоги. Втім доказів того, що цей лист був отриманий позичальником або конверт із вимогою повернувся на адресу банка із зазначенням причини невручення матеріали виконавчого напису не містять. Позивачем заперечується та обставина, що вона отримувала від банку письмову вимогу про усунення порушень, вказує, що дізналась про наявність виконавчого напису з матеріалів виконавчого провадження (а.с. 3, 12). Суд приймає до уваги пояснення позивачки щодо відсутності факту повідомлення останньої про наявність до неї письмової вимоги про усунення порушень, а відповідач не представив суду доказів протилежного. За таких умов суд вважає, що у позивачки не виникло обов`язку щодо виконання письмової вимоги відповідача б/н, а тому вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним та не ґрунтувалося на вимогах закону. Аналогічна правова позиція стосовно доведення боржникові відомостей про перехід права вимоги до нового кредитора висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019р. по справі № 461/4609/16-ц (провадження № 61-25315св18). Згідно із п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно із п. 7 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Відповідно до п. 50 розділу ІІ Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. № 75, первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п.п. 61, 62 розділу ІV цього Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як видно з матеріалів виконавчого напису, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як «виписка з рахунку боржника [PERSON] за кредитним договором № DZHCGA00000492 від 11.07.2007р. станом на 08.11.2018р.», без зазначення номеру особового рахунку та інших обов`язкових реквізитів, передбачених наведеним Положенням № 75 (а.с. 92), яка в розумінні п. 2 Переліку є документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999р. № 996-XIV. Тому, така «виписка з рахунку» не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. Відповідно до п. 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» ВССУ від 07.02.2014р. належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п. 2 Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Підводячи підсумок викладеному, суд дійшов висновку, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 1362,00 грн. (судовий збір за подання позову (908,00 грн.) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (454,00 грн.) (а.с. 1, 57а). На підставі викладеного,

Outcome: approved