Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму коштів у розмірі 200 000,00 грн., нараховані проценти у розмірі 695 грн. 88 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.12.2014 між нею та відповідачем було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] у гривнях та зобов'язався виконувати функції з обслуговування банківського рахунку позивача. 27.01.2015 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення належних їй коштів та нарахованих процентів, сума яких, згідно виписки по рахунку приватного клієнта від 23.01.2015, складає 200 695 грн. 88 коп. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу належні їй кошти та нараховані проценти. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються її права. Протягом розгляду справи позивач просила зменшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просила стягнути з відповідача на користь позивача нараховані проценти у розмірі 3591 грн. 43 коп., проценти за користування коштами банківського вкладу 9093,48 грн., 3% річних у розмірі 4405 грн. 47 коп., інфляційні витрати у розмірі 70 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, одночасно зазначив, що позовні вимоги, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, підтримує в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що з 03.03.2015 у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим Банк не має права відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснити задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а вимоги щодо здійснення розрахункової операції по переказу грошових коштів будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстав для задоволення позову немає. На підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 15.12.2014 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 010-28624-151214 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] у гривнях та зобов'язався виконувати функції з обслуговування банківського рахунку позивача (здійснювати зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо). (а.с.6-8) Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Як вбачається з виписки по рахунку приватного клієнта № 417029-2015/0123 залишок грошових коштів позивача [PERSON] станом на 23.01.2015 складає 200 695 грн. 88 коп. (а.с.9) 28.01.2015 позивач [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про повернення готівкою належних їй коштів та нарахованих процентів. (а.с.11-12) Разом з тим, як встановлено судом, позивачу було виплачено частину суму вкладу в розмірі 200 000,00 грн., проте сума процентів відповідачем не виплачена. Як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення нарахованих процентів у розмірі 3591 грн. 43 коп., процентів за користування коштами банківського вкладу 9093 грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 4405 грн. 47 коп., інфляційні витрати у розмірі 70 000 грн. 00 коп. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed