Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

05 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона разом з відповідачем, перебували у шлюбі. Разом з тим, їх спільне життя не склалося та шлюб було розірвано. Позивач вказує, що їй належний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був переданий їй у власність на підставі рішення суду від 03 червня 2016 року, ухваленого за результатами розгляду справи про розподіл спільного майна подружжя. Відомості щодо її права власності щодо даного житлового будинку були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з нею у житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі [PERSON] , який добровільно змінити місце реєстрації відмовляється, що створює позивачу перешкоди в користуванні житлом та позбавляє її права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач вказує, що з відповідачем не підтримує ніяких стосунків, спільне господарство відсутнє, участі в утриманні житла відповідач не бере, будь-які договірні відносини відносно користування житлом чи згоди на проживання позивач не надавала. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення спору в добровільному порядку, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 26 листопада 2021 року. 26 листопада 2021 року в зазначеній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 23 грудня 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 26 листопада 2021 року та 23 грудня 2021 року звернулася до суду з заявами про здійснення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 26 листопада 2021 року та 23 грудня 2021 року звернувся до суду з заявою про здійснення розгляду справи без його участі, заявлені до нього позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення, зазначивши, що має намір знятися з місця реєстрації в добровільному порядку. У зв`язку з цим, просив суд врахувати його позицію при здійсненні розподілу судових витрат (а.с. 42). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2016 року по справі №731/113/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність [PERSON] , зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-13). 20 листопада 2016 року відомості щодо права приватної власності [PERSON] на даний житловий будинок були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією відповідного витягу №74604930 від 02 грудня 2016 року (а.с. 8). Відповідно до довідки №775, виданої 22 вересня 2021 року Журавським старостинським округом Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] з 25 вересня 1997 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . На даний час проживає одна та веде підсобне господарство (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі виникали конфліктні ситуації, які не одноразово перебували на розгляді у правоохоронних органах та суді (а.с. 14, 15, 16, 22-23). Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] сплачує за комунальні послуги у будинку, є наймачем чи існує інша домовленість з власником будинку про порядок користування житлом, відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зважаючи на фактичне визнання відповідачем заявлених до нього позовних вимог, суд приходить до переконання, що зібраними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідач [PERSON] втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Жодних поважних причин, з яких він не проживає за вищевказаною адресою, відповідач суду не повідомив. Будь-яких заперечень щодо предмету спору від сторони відповідача до суду не надходило. За таких обставин, оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved