Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

05 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 23 грудня 2004 року її матері [PERSON] державним нотаріусом Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області (далі - державний нотаріус) було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким остання є спадкоємцем 1/2 частки майна після смерті свого батька [PERSON]. Спадкове майно, на яке було видане вказане свідоцтво, складалось, зокрема, із 1/2 частки земельної ділянки площею 0,29 гектара (далі - га), розташованої на території с. Зоряне Кузнецівської сільської ради і переданої для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №002457. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, у вигляді 1/2 частки вищевказаної земельної ділянки. Позивач у встановленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], але державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частку земельної ділянки, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця. Посилаючись на викладене, позивач [PERSON] прохає суд визнати за нею право власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позивачі [PERSON] у письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує позов та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.52). Позицію позивача [PERSON] підтримав її повноважний представник [PERSON], який надав судові відповідну письмову заяву (а.с.53). Відповідач - Кузнецівська сільська рада позов визнала, фактичні обставини у справі повноважний представник відповідача [PERSON] не оспорювала, про що судові була надана відповідна письмова заява (а.с.54). Представники третіх осіб без самостійних вимог - головний спеціаліст РС Розівського РУЮ Сидоренко О.О. та завідувач нотаріальної контори Мацків Т.М. у письмових заявах, поданих до суду, не заперечували проти позову, погодившись із доводами, наведеними у ньому (а.с.47,48). Сторони, треті особи та їх представники в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином (а.с.41,42,43,45,46), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.47,48,52,53,54). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, третіх осіб та їх представників. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позиції сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] народилась [INFO] в смт. Розівка Куйбишевського району Запорізької області. Матір'ю позивача є [PERSON], а дідусем -[PERSON] (а.с.6,14,15). [INFO] в с. Зоряне Розівського району Запорізької області у віці 90 років помер дідусь позивача - [PERSON] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на жилий будинок [ADDRESS], який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Куйбишевської районної ради Запорізької області 11 вересня 2003 року, зареєстрованого комунальним підприємством «Розівський комунгосп» в книгу №17 під №3556, а також на земельну ділянку площею 0,29 га, розташовану на території с. Зоряне Кузнецівської сільської ради і переданої для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №002457, виданого Кузнецівської сільською радою 14 квітня 1994 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №57 (а.с.8-10,11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 23 грудня 2004 року, реєстровий №2302, вказані вище жилий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку успадкували доньки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці спадкового майна кожна (а.с.6). З матеріалів справи встановлено, що право власності [PERSON] на нерухоме майно - 1/2 частку жилого будинку [ADDRESS], було зареєстровано 24 грудня 2004 року комунальним підприємством «Розівський комунгосп» (а.с.7). Разом з тим, державну реєстрацію права на успадковану частку земельної ділянки [PERSON] за життя не здійснила. [INFO] в с.Зоряне Розівського району Запорізької області у віці 63 років померла мати позивача - [PERSON] (а.с.12), яка за життя все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с.13). Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] Розівською державною нотаріальною конторою Запорізької області 30 травня 2014 року заведена спадкова справа №60/2014 за номером у спадковому реєстрі 56139749 за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON], яка є дочкою померлої. Заяви інших осіб про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. У матеріалах спадкової справи інформація щодо усунення спадкоємців від права на спадкування відсутня. (а.с.49,50,51). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 03 листопада 2014 року, реєстровий №1119, позивач [PERSON], мати якої померла [INFO], успадкувала все її майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] (а.с.17). Проте, постановою державного нотаріуса від 20 жовтня 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території с. Зоряне Кузнецівської сільської ради, яка залишилась після померлої [INFO] [PERSON]. Державний нотаріус роз'яснив, що [PERSON] може отримати свідоцтво про право на спадщину на частку вищевказаної земельної ділянки лише за умови надання правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку на ім'я спадкодавця я (а.с.18). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1,4 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За правилами частини 1 ст.125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка є матір'ю позивача, не оформила в установленому законом порядку своє право на частину спадщини - 1/2 частку земельної ділянки після смерті свого батька [PERSON] (а.с.8-10), внаслідок чого позивач [PERSON] не мала можливості отримати свідоцтво про право на вказану спадщину після смерті [PERSON]. Разом з тим, суд враховує те, що свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний документ, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч.1 ст.1297 щодо оформлення права на спадщину, в складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину за законом та заповітом після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved