Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

05 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 1991 року Іванопільською сільською радою Костянтинівського району, актовий запис № 18. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння в сімї відсутнє, кожен з подружжя живе своїми інтересами, постійно виникають сварки. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сімї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У звязку з наведеним просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу між ним та позивачем у справі та просив розглянути справу його відсутності в підготовчому засіданні по суті. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання відповідно до положень ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 23 листопада 1991 року в Іванопільській сільській раді Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 18(а.с. 8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В теперішній час з причини постійних сварок, відсутності взаєморозуміння і спільних інтересів сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. За таких обставин, суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин\~\~подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як сторони наполягають на розірванні шлюбу між ними, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сімї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачу, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем «Демиденко».

Outcome: approved