Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

04 січня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції від 19.10.1997 року, актовий запис за № 1465. Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що відносини з відповідачем погіршилися, так як сторони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих сімейних питань, внаслідок різних поглядів на сімейне життя, на права і обов`язки подружжя, 21.06.2019 року сторони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, спільний бюджет відсутні і сторони мешкають окремо один від одного. У сторін є одна повнолітня та одна неповнолітня дитина. Місце проживання молодшої дитини вирішено у добровільному порядку між сторонами, а саме те, що дитина буде проживати з відповідачем. Спір щодо поділу майна у сторін відсутній. подальше збереження шлюбу є недоцільним. Примирення між сторін неможливе. 16 січня 2021 року Київським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу, якою вказану цивільну справу у зв`язку із тим, що даний спір не підсудний Київському районному суду м. Одеси, надіслано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.02.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 31.03.2021 року. В судове засідання 31.03.2021 року позивач не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення. В судове засідання 31.03.2021 року відповідач не з`явилася, до суду повернувся поштовий конверт з ухвалою суду та додатками, судова повістка, якою розгляд справи призначався на 31.03.2021 року, надісланий за адресою: [ADDRESS] , яка була вказана у відповіді на запит відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області. У судове засідання 26.04.2021 року позивач не з`явився. У судове засідання 26.04.2021 року відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, а саме за всіма відомими адресами та на офіційному сайті суду. Зважаючи на наведене, суд вирішив розглянути справу за відсутністю сторін. Як встановлено\~судом,\~сторони перебувають\~у шлюбі\~з 19.10.1997 року, шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1465 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу народилися діти: [PERSON] ,\~ [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 10.06.1998 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 15.02.2005 року). Дослідивши матеріали справи, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть. Шлюб\~- це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу\~одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, одного з подружжя неможливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.\~112\~СК України\~суд\~постановляє рішення\~про розірвання\~шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved