Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

05.06.2015 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення аліментів (а. с. 1), в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (18.05.2001 р. н.), у твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 (шістсот сорок три) гривні 00 копійок, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого народилася дитина [PERSON], яка спільно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний це робити. Позивачці відомо, що відповідач працює неофіційно, у звязку з чим має нерегулярний мінливий дохід, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі (а. с. 11). Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батька утримувати свою неповнолітню дитину, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися\~Сімейним кодексом України (далі за текстом СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 03.03.2001 р., що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 3). Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася 18.05.2001 р., відповідач - [PERSON] є її батьком, а позивачка [PERSON] матірю (а. с. 4). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Задунаївської сільської ради Арцизького району Одеської області, малолітня [PERSON] проживає з матірю (а. с. 5). Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Конвенцією «Про права дитини» (ч. 1 ст. 3), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпечення інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпеченню інтересів дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак відповідач від виконання цих обовязків ухиляється, у звязку з чим, з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про те, що доцільним є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 643,00 (шістсот сорок три) гривні 00 копійок, щомісяця. Суд вважає, за необхідне, звернути увагу на ч. 2 ст. 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому, по наявній справі, аліменти з відповідача [PERSON] мають бути присуджені з 05.06.2015 р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Outcome: approved