Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

07.08.2018 року з позовною заявою до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про розірвання попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрованого в реєстрі за №755 від 15.02.2017р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] та стягнення з [PERSON] 370000 грн. 04.09.2018р. [PERSON] звернулась зі зміненими позовними вимогами, в обгрунтування яких позивач вказувала на те, що 15.02.2017р. між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язались в строк 30 календарних днів з моменту закінчення будівництва, здачі об`єкта в експлуатацію та оформлення документів, що підтверджують право власності, передати у власність за договором купівлі-продажу, а [PERSON] зобов`язувалась прийняти у власність квартиру під [ADDRESS] (будівельна адреса), загальною площею 29 кв.м., в тому числі житловою площею - 14,8 кв. м., та сплатити за неї певну грошову суму. Пунктом 5 цього договору сторони визначили істотні умови основного договору: продаж квартири буде вчинено за домовленістю сторін за 373520 (триста сімдесят три тисячі п`ятсот двадцять) грн; порядок проведення розрахунків за основним договором - безготівковий; витрати пов`язані з нотаріальним посвідченням основного договору (з урахуванням податків), оплачують представник продавця та покупець у рівних частках. Крім того, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення основного договору, покупець передавав представнику продавця грошові кошти у розмірі 370000 грн., факт передачі яких підтверджувався підписанням даного договору. Залишок у розмірі 3520 грн покупець мав сплатити продавцю в строк до 31 серпня 2017 року, до підписання основного договору. Отже, будівництво повинно було завершитись до 31.08.2017р. Однак станом на теперішній час будівництво не відбувається. 13.06.2018р. [PERSON] відповідно до п.8 попереднього договору було направлено повідомлення про намір розірвання вищевказаного попередного договору від 15.02.2017р.на адресу [PERSON] та [PERSON] . Однак після закінчення 30-денного строку на адресу позивача відповідь не надійшла . Крім того, позивачу стало відомо про те, що Одеська міська рада звернулась з позовними вимогами до [PERSON] про зобов`язання звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої багатоповерхової будівлі по [ADDRESS] . Дана справа перебуває у провадженні судді Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І.В. (справа № 523/17470/17; провадження №2 /523/1107/18). Крім того, 12.02.2018 року суддею Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І.В. ухвалою по справі № 523/17470/17 від 12.02.2018 року було накладено арешт на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,5 га. Таким чином, відповідач не зможе виконати умови попереднього договору, позивач може не отримати квартиру під [ADDRESS] (будівельна адреса) що призводить до неможливості укладення основного договору. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 10.09.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та відкрито провадження у справі. 02.04.2019 р. у справі прийнято заочне рішення, вимоги задоволено. 10.06.2019 р. заочне рішення за заявою відповідача скасовано та призначено судовий розгляд. Позивач, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій частково підтримала позовні вимоги. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в його відсутності, де він також заперечував проти задоволення позову вказуючи на те, що він повністю розрахувався з позивачем, та додав копії розписок від 23.11.2017 р. та від 26.03.2019 р. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 лютого 2017 року між [PERSON] (надалі-продавець), від імені якого виступав [PERSON] , та [PERSON] (надалі-покупець), укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. і зареєстрований 15.02.2017 року в реєстрі за №755. За умовами даного договору продавець зобов`язався у строк 30 календарних днів з моменту закінчення будівництва, здачі об`єкта в експлуатацію та оформлення документів, що підтверджують право власності, передати у власність покупця за договором купівлі-продажу (надалі-основний договір), а [PERSON] (покупець) зобов`язалась прийняти у власність квартиру під [ADDRESS] (будівельна адреса ) , загальною площею 29 кв.м., в тому числі житловою площею - 14,8 кв. м., та сплатити за неї певну грошову суму. Відповідно до п. 2 квартира, зазначена у договорі, буде збудована у будинку, будівництво якого розпочато на земельній ділянці площею 0,0500 га по [ADDRESS] (будівельна адреса), кадастровий номер № 5110137600:12:020:004, належної [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Куценко О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13.08.2016 року за реєстровим № 673. Право власності на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нерухоме майно 30.08.2016 за № 16217266, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9142768551101. Цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Пунктом 5 Попереднього договору сторони визначили істотні умови основного договору: -продаж квартири буде вчинено за домовленістю сторін за 373520 (триста сімдесят три тисячі п`ятсот двадцять) грн; -порядок проведення розрахунків за основним договором - безготівковий; -витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням основного договору (з урахуванням податків), оплачують представник продавця та покупець у рівних частках. Відповідно до п.6 попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення основного договору, покупець передає представнику продавця грошові кошти у розмірі 370000 (триста сімдесят тисяч) грн, факт передачі яких підтверджується підписанням даного договору. Залишок у розмірі 3520 (три тисячі п`ятсот двадцять) грн покупець сплачує продавцю в строк до 31 серпня 2017 року, до підписання основного договору. Сторони також домовилися, що у випадку відмови покупця від купівлі квартири, зазначено у п.1 даного договору та підписання основного договору, покупець зобов`язаний попередити продавця про намір розірвати договір(п.7 договору). Пунктом 8 передбачена процедура, а саме, що покупець надсилає повідомлення про намір розірвати вищезазначений договір на адресу продавця у письмовому вигляді за тридцять календарних днів до самого розірвання. Розірвання договору відбувається шляхом підписання відповідного нотаріально посвідченого договору про розірвання. У разі настання вищезазначених подій п. 10 попереднього договору передбачено, що у разі настання вищезазначених подій, що зумовлять розірвання зазначеного договору, сума авансового платежу у розмірі 370000 (триста сімдесят тисяч) грн, повертається покупцю, однак при цьому покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі 3% від суми переданого раніше авансового платежу. Повернення авансового платежу продавцем покупцю відбувається безпосередньо в день підписання договору про розірвання. 24.05.2018 року [PERSON] було направлено повідомлення про намір розірвання попереднього договору на адресу продавця - [PERSON] , згідно опису вкладення 65012099 у цінний лист 66426 (а.с.13). Однак, як зазначає позивач, після сплину тридцятиденного строку на її адресу відповіді ні продавець, ні представник продавця не надали. Таким чином, позивачем виконані умови п.п. 2.1, 2.2 попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0168 від 03.07.2018 року щодо сплати авансу. Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок (Постанова Верховного Суду України від 13.02.2013 року № 6-176цс12). Із представлених розписок вбачається, що [PERSON] , в якості повернення грошових коштів за квартиру 23.11.2017 р. позивачу повернуто 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 80000 грн., а також 26.03.2019 р. повернуто 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 81000 грн.. Оскільки інших доказів про здійснені розрахунки не надходило, тому суд прийшов до висновку, що залишилися невиконаними зобов`язання з боку відповідача, і на час розгляду справи сума авансу позивачу не повернута, залишок складає 209000 грн. (370000 -161000) . Згідно вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Така норма є імперативною, а тому додержання вимог щодо письмового оформлення попереднього договору є обов`язковим. Згідно попереднього договору сторони мали намір у майбутньому укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири під [ADDRESS] (будівельна адреса), загальною площею 29 кв.м., в тому числі житловою площею - 14,8 кв. м. Відповідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов`язання, що випливає з попереднього договору, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо розірвання попереднього договору та стягнення з відповідача суми авансового внеску в розмірі 209000 грн. є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, враховуючи те, що позивач в своїй заяві підтримуючи вимоги в частині не вказувала розмір коштів, суд виходив із раніше заявлених, тому з урахуванням частини повернутих коштів, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь держави судовий збір по двом вимогам пропорційно задоволеній частині у сумі 2794,80 грн.(704,80 грн. +2090 грн.).

Outcome: partial