Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.11.2014 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було стягнуто з відповідача на користь позивача у рахунок повернення суми боргу згідно договорів позики від 03.03.2012 року та від 25.06.2012 року суму боргу за договорами позики у розмірі 83500 грн., відсотки індексу інфляції 10326 грн., 3% річних 2752,60 грн. та судовий збір, а всього 97544,39 грн. Однак з моменту винесення рішення його виконання не здійснено, що підтверджується листом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самарського ВДВС м. Дніпропетровськ від 12.08.2016 року №9563 в якому зазначено, про вжиті заходи та з якого вбачається, що грошові кошти згідно виконавчого провадження не надходять у звязку з відсутністю майна. У звязку з тим, що відповідач не повернула кошти вона має сплатити 5037 грн. 25 коп. розміру 3% річних та 56362 грн. 50 коп. проценти індексу інфляції. Позивач в судове засідання не зявився, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Беручи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 28.11.2014 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було стягнуто з відповідача на користь позивача у рахунок повернення суми боргу згідно договорів позики від 03.03.2012 року та від 25.06.2012 року суму боргу за договорами позики у розмірі 83500 грн., відсотки індексу інфляції 10326 грн., 3% річних 2752,60 грн. та судовий збір, а всього 97544,39 грн. (а.с. 10-11). Однак з моменту винесення рішення його виконання не здійснено, що підтверджується листом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самарського ВДВС м. Дніпропетровськ від 12.08.2016 року № 9563 в якому зазначено, про вжиті заходи та з якого вбачається, що грошові кошти згідно виконавчого провадження не надходять у звязку з відсутністю майна (а.с. 12-13). В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. Змістом ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобовязання. Таким чином, викладений аналіз норм чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що з моменту винесення судом рішення про примусове виконання боржником грошового зобовязання до його фактичного виконання договірні відносини між сторонами не припиняються. Так, відповідно до рішення суду з відповідача стягнено суму боргу у розмірі 83500 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором чи законом. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від прострочено суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором чи законом. Таким чином, розрахунок 3% річних з 26.08.2014 року по 30.08.2016 року розраховується за формулою Сума санкції = С*3*Д/365/100, що в цифровому значенні має наступний вигляд: 83500:365*3*734/100=5037 грн. 45 коп. Згідно рекомендацій ВСУ №62-97 від 03.04.1997 року сукупний індекс інфляції вираховується за формулою: ІІс=(ІІ 1/100)*(ІІ 2/100)*(ІІ 3/100)*…(ІІ Z/100), що за двома договорами у цифровому значенні має такий вигляд: (1,008*1,029*1,024*1,019*1,030*1,031*1,053*1,108*1,140*1,022*1,004*0,990*0,992*1,023*0,987*1,020*1,007*1,009*0,996*1,010*1,035*1,001*0,998*0,999=1,675), що в цифровому значенні має такий вигляд (83500*1,675-83500=56562 грн. 50 коп. ). Таким чином, враховуючи вищенаведене з відповідача підлягає стягненню сума розміру 3 відсотки річних 5037 грн. 45 коп., а також відсотки індексу інфляції у розмірі 56362 грн. 50 коп. Враховуючи вище приведені обставини, яким встановлено наявність між сторонами відносин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, стягнувши заявлену суму грошових коштів та відсотків з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved