Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

06.10.2016 р. та уточнено 16.11.2016 р., 03.01.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, які мають юридичне значення. В обґрунтування заяви вказує, що його бабуся [PERSON], народилася в м.Кривому Розі Дніпропетровської області 17.07.1948 р., актовий запис №416. ЇЇ батьками були: [PERSON], за національністю «єврей», [PERSON], «українка». В свідоцтві про народження бабусі, зроблена помилка в написанні по батькові, оскільки її батько записаний по батькові «Елович», а він «Ельович». Ця, обставина підтверджується виданим 14.03.1952 р. повторним свідоцтвом про народження [PERSON], який народився 07.11.1928 р. в селі Озебовка Сташинського району Дніпропетровської області, актовий запис №558, а також, повторним свідоцтвом про народження рідної сестри його бабусі [PERSON] 23.07.1952 р., де теж вказано, що він по батькові «Ельович», а за національністю «єврей». Батьками, [PERSON], були: [PERSON], за національністю «єврей», та [PERSON], за національністю «єврейка». 18.01.1969 р. його бабуся уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований в [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №70, а 02.10.1969 р. бабуся народила доньку [PERSON], актовий запис №1651 (яка є його матірю). В свідоцтві про народження [PERSON] бабуся вказана за національністю «українка», що не відповідає дійсності, оскільки вона за національністю «єврейка», також її батько [PERSON] за національністю «єврей». 30.05.1977 р. шлюб бабусі з [PERSON], був розірваний про що в Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №336, а 17.11.1978 р. бабуся уклала шлюб з [PERSON] [INFO], актовий запис №1123. 31.01.1986 р., його мати уклала шлюб з [PERSON] [INFO], актовий запис №73, а 17.11.1986 р. народився він [PERSON], актовий запис №2221. В свідоцтві про його народження вказано, що його мати [PERSON] за національністю «українка», що не відповідає дійсності оскільки, та являється «єврейкою», як і його бабуся, та її батько. Померла мати 28.07.2012 р., актовий запис №878. На той час при реєстрації дітей єврейської національності існувало поняття «внутрішньої самоцензури», і тому працівники органів РАЦС у ті часи добирали можливість не вказувати національність батьків «єврей», та замінювали на інші національності. Самі євреї, за радянських часів ретельно приховували своє походження, оскільки це могло призвести до репресій як по відношенню до них так і до їх родини. Внаслідок цього, бабуся при народженні своєї доньки, приховала її та своє походження, та зазначила у свідоцтві про її народження свою національність як «українка». Зараз ситуація в країні змінилася, а з нею відпала і потреба приховувати своє походження, оскільки держава Україна гарантує як вільне віросповідання, так і можливість відновити свою національну приналежність, і це позитивно впливає на свободу світогляду, та на поняття рівності та поваги до кожної із національностей та релігій. Він бажає відновити своє національне коріння та воззєднатися з рідними, які проживають в державі Ізраїль, в звязку з чим виникла необхідність в зверненні до суду з заявою про встановлення фактів які мають юридичне значення, так і в подальшому у внесені змін в документи, оскільки в позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо. За життя батько його бабусі, бабуся, його мати, а зараз він, дотримується та живе за іудейськими традиціями, він постійно відвідує синагогу у м.Кривому Розі, підтримує стосунки зі своїми родичами євреями, які проживають на території Ізраїлю, святкує єврейські свята, а тому питання визначення його справжньої національності для нього дуже важливе. При зверненні до [PERSON] районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїу Дніпропетровській області із заявою про внесення змін та виправлень у свідоцтва про його народження та народження його матері отримав відмову з рекомендацією звернення до суду. Просить суд встановити факт, що батьком його бабусі [PERSON] є [PERSON] [INFO], який народився в селі Озебовка Сташинського району Дніпропетровської області, за національністю «єврей», зобовязати [PERSON] районний у місті [PERSON] відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис №416 від 01.07.1948 р. про народження [PERSON], в графі батько: вказати по батькові «Ельович» замість «Елович»; встановити юридичний факт щодо приналежності [PERSON] до національної меншини «євреї» та до національності «єврейка», зобовязати Саксаганський районний у місті [PERSON] відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис №2221 від 17.12.1986 р. про народження [PERSON], в графу національність матері [PERSON] та замінити з національності «українка» на національність «єврейка»; встановити юридичний факт щодо його приналежностідо національної меншини «євреї» та до національності «єврей». Заявник в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник заявника [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заяву підтримує, просить суд задовольнити її. Представники заінтересованих осіб [PERSON] районного у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіта Саксаганського районного у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областів судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, не заперечують проти заяви заявника. Заінтересована особа [PERSON] надала суду заяву про розгляду справи в її відсутність, заяву заявника підтримує. Разом з тим пояснила, що [PERSON] є її рідним онуком. Її батьками були [PERSON], за національністю «єврей», та [PERSON] за національністю «українка», проживали в м.Кривому Розі. Їх родина завжди дотримувалася єврейських традицій, відвідувала синагогу, єврейський центр в м.Кривому Розі. Батьками її батька [PERSON], були: [PERSON], та [PERSON], обоє за національністю «євреї», які проживали за життя в м. Нікополі Дніпропетровської області. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що викладені заявником фактичні обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи, зокрема копією паспорта, свідоцтвами про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвами про розірвання шлюбу, свідоцтвами про смерть а.с. 4-15,17-18. [PERSON] районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28.07.2016 р. № 1036, відмовлено заявнику у внесенні змін та виправлень національностей з «українки» на «єврейку» у свідоцтвах про його народження та народження його матері, в звязку з відсутністю документів, які були б підставою для внесення таких змін а.с.16. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх виникнення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її двоюрідним онуком, а [PERSON] її рідна сестра. Підтвердила пояснення [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 35 Конституції України\~кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Як вбачається з положень\~ст. 11 Закону України «Про національні меншини»\~\~громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 300 Цивільного Кодексу України\~фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована\~Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 р.), кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, дають суду підстави для часткового задоволення заяви заявника, в частині встановлення факту приналежності заявника та його бабусі до національності «євреїв», оскільки встановлення судом таких юридичних фактів не порушує прав, інтересів, чи свобод інших осіб. Крім того, національне законодавство України не визначає юридичного механізму підтвердження належності до будь-якої національності та групи національних меншин для реалізації останніми прав, закріплених у нормативних актах. Єдиним таким механізмом є встановлення у судовому порядку факту належності фізичної особи до певної національності, в порядку встановлення факту, що має юридичне значення. Обєктом судового захисту виступає охоронюваний законом інтерес, а предметом судової діяльності є встановлення певних юридичних фактів та станів з метою подальшого здійснення заінтересованими особами субєктивних прав, зокрема визначення його справжньої національності, воззєднання та підтримання стосунків зі своїми родичами євреями, які проживають на території Ізраїлю. Разом з тим, заява заявника в частині встановлення факту приналежності померлої [PERSON] до національної меншини «євреїв» та до національності «єврейка» та зобовязання внесення змін до актових записів задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає статті 124 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», відповідно до якої громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Національна незалежність особи, таким чином, є актом особистого самовизначення особи і жодним чином не впливає на її публічно-правові відносити з державою. Фіксація факту національності особи у документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення держаного органу. [PERSON] за життя до суду з подібним позовом не зверталася, волевиявлення щодо внесення змін відносно своєї національності у відповідні документи не виявляла, інших осіб на такі дії також не уповноважувала. Дане право є субєктивним, яке за своєю природою реалізовується за власним волевиявленням особи і не успадковується, а отже не може бути реалізоване волею спадкоємця. На підставі ст. 256 ЦПК України, ст.300 ЦК України,

Outcome: partial