Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

06 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 18 жовтня 2015 року помер її дядько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,47 га у межах згідно з планом, що розташована на території Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємицею за законом після померлого [PERSON] є позивач [PERSON] Постановою в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 13.05.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі. Представник відповідача Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 115/02-23 від 17.08.2016 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ПЛ № 237636, виданого Новосанжарською районною державною адміністрацією Полтавської області 03.11.2005 року, перебувала земельна ділянка площею 4,47 га у межах згідно з планом, що розташована на території Стовбино-Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). Оригінал вищезазначеного державного акту втрачений, про що свідчить оголошення в газеті (а.с. 14-17). [PERSON] помер 18 жовтня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 307834, виданим Стовбино-Долинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 19.10.2015 року (а.с. 3). Відповідно до свідоцтв про народження серії ІІ-УР № 103662 від 22.03.1961 року, серії V-УР № 0004265 від 24.07.1965 року, серії VІІ-УР № 512159 від 24.07.1965 року, серії ІІ-КЕ 394393 від 10.04.1984 року та свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 099385 від 05.09.2012 року [PERSON] є дядьком [PERSON] (а.с. 4-8). В повідомленні в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 1200/01-16 від 19.07.2016 року вказано, що після померлого 18.10.2015 року [PERSON] заведена спадкова справа № 373/2015 від 11.12.2015 року. Спадкоємицею згідно поданої заяви про прийняття спадщини є [PERSON], а також надійшла заява про відмову від спадщини від [PERSON] (а.с. 26, 27). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved