Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

06.02.2015 року на розгляд суду надійшла вищевказана позовна заява. В своєму позові [PERSON] зазначив, що 15.06.2014 року між ним і відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу позику у розмірі 10500 доларів США на строк до 15 вересня 2014 року, що підтверджено письмовою розпискою відповідача. Посилаючись на те, що відповідач після закінчення строку виконання договору, в порушення своїх зобов'язань, не повернув добровільно позику, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 15.06.2014 року в сумі 170534,70 гривень. В процесі судового розгляді справи, позивач, своєю заявою від 23.02.2015 року, уточнив свої позовні вимоги та посилаючись на ті ж фактичні обставини, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 15.06.2014 року в розмірі 10500 доларів США, що складає по курсу НБУ на 03.02.2015 року суму - 170534,70 гривень. В судовому засіданні, представник позивача, посилаючись на викладені в позові обставини, на факт порушення відповідачем договірних зобов'язань, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали та не заперечуючи як факту отримання позики в сумі 10500 доларів США, так і факту наявності заборгованості з повернення боргу, але просили надати їм відстрочку для повернення цього боргу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок суду грунтується на наступному: Як вбачається з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин і матеріалів справи, між відповідачем та позивачем 15.06.2014 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу грошову позику в сумі 10500 доларів США на строк до 15 вересня 2014 року, що підтверджується письмовим документом - розпискою відповідача, що є доказом по справі. Відповідач, отримавши позику, не виконав своїх зобов'язань щодо погашення позики у визначений договором строк, внаслідок чого, станом на день звернення позивача з позовом до суду, у відповідача числиться борг перед позивачем в розмірі 10500 доларів США, який еквівалентний 170534,70 гривень, відповідно до встановленого Національним Банком України курсу гривні до долара США, станом на 03.02.2015 року, і який відповідачем позивачу добровільно не повернуто. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали повністю, що відповідно до вимог ст.174 ЦПК України, являється підставою для задоволення позову. Так, як факт визнання відповідачем позову узгоджується з дослідженими в суді фактичними даними та доводиться зібраними доказами і, це визнання позову, не суперечить вимогам чинного законодавства, то суд приходить до висновку, що така заява відповідача про визнання позову підлягає прийняттю і задоволенню. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, документів, пояснень, вбачається, що відповідач порушив договірні зобов'язання, що передбачені ст.ст. 612, 625, 1046, 1049-1052 ЦК України, односторонньо не виконує належним чином своїх зобов'язань перед позивачем по цьому договору позики, порушує умови його виконання, не повертає позивачу борг, а тому, у відповідності до ст.ст. 612, 625, 1046, 1049-1052 ЦК України, відповідач повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу суму боргу в розмірі 10500 доларів США за договором позики від 15.06.2014 року, що за курсом Національного Банку України, станом на 03.02.2015 року, еквівалентно 170534,70 гривень. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1827,15 гривень судових витрат, які складаються із сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved