Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

05.02.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що 11.10.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було розірвано 10.03.2016 року на підставі рішення суду. Сімейне життя не складалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дитини; відповідач зловживав спиртними напоями, мав залежність від гральних автоматів, притягувався до кримінальної відповідальності за порушення закону, тобто характеризувався вкрай негативно, на думку позивача. З моменту розлучення відповідач проживає окремо, за цей час з дитиною жодного разу не бачився, самоусунувся від утримання дитини та виховання, ініціативи побачень не проявляв; рішення суду про стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні. На даний час вона перебуває у шлюбі із гр. [PERSON] , від шлюбу з яким мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] Син [PERSON] вважає її чоловіка своїм рідним батьком, оскільки біологічного батька не пам`ятає. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. На запит суду встановлено, що відповідач 12.04.2018 року знятий за адресою зареєстрованого місця проживання [ADDRESS] . У підготовче засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Відзив на позов та жодних заяв до суду від останнього не надходило. У підготовче засідання відповідач також викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті з викликом всіх учасників справи. Позивач у заяві від 12.03.2020 року прохала суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Служби у справах дітей Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області 11.03.2020 року надав до суду заяву про розгляд справи без представника служби у справах дітей, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судові засіданні жодного разу не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дат, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не надавав. У судові засідання відповідач також викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі, про що постановлено ухвалу. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2013 року, який між ними було розірвано на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області № 291/37/16-ц від 10.03.2016 р., що набрало законної сили 25.03.2016 року. Після розірвання дружині змінено прізвище на [PERSON] . Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3. Заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області № 291/38/16-ц від 29.03.2016 р., що набрало законної сили 11.04.2016 року, призначено до стягнення з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду Ружинським районним судом Житомирської області 26.10.2018 року було видано виконавчий лист. Згідно довідки Хорольського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 07.08.2019 року №99 повідомлено про неотримання стягувачем аліментів у період з 01.02.2019 по 31.07.2019 р. на підставі вищевказаного виконавчого листа. З довідки Ірпінського дошкільного навчального закладу № 2 «Веснянка» від 05.09.2019 р. № 21 встановлено, що за період з грудня 2016 по 05.09.2019 р. батько дитини [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні дитини не приймав та у закладі освіти не з`являвся. Згідно довідки, виданої Верхівнянською сільською радою Ружинського району Житомирської області гр. [PERSON] № 700 від 29.10.2018 року вбачається, що за період проживання з грудня 2015 року по грудень 2016 року за адресою [ADDRESS] батько дитини [PERSON] , [INFO] , участі у вихованні дитини не приймав за вище вказаною адресою на з`являвся. Згідно довідки Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області про перебування осіб у розшуку встановлено, що [PERSON] , 18.05.1989 року, перебуває у розшуку (стаття звинувачення - ст. 185 ч. 2). На запит суду встановлено, що відповідач [PERSON] 12.04.2018 року знятий за адресою зареєстрованого місця проживання [ADDRESS] на підставі заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2018 року № 554/7353/17, що набрало законної сили 06.04.2018 р. Судом було встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] не проживає з серпня 2016 року. Судом встановлено, що позивач наразі перебуває у шлюбі з гр. [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 535. Від вказаного шлюбу подружжя має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 44. Згідно висновку органу опіки та піклування Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області № 02-28/2545 від 05.12.2019 року вбачається, що органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] , [INFO] , житель м. Полтава, перебував у шлюбі з [PERSON] з 11.10.2013 року. Від шлюбу мали малолітню дитину сипа [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року, справа №2/291 148/16, шлюб розірвано, малолітню дитину залишено на виховання матері. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.11.2019 року виявлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: с. Верхівця, Ружинський район, Житомирська область у будинку своєї прабаби [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , вітчимом [PERSON] та сестрою [PERSON] . Будинок газифікований та електрифікований. Сім`я обробляє земельну ділянку загальною площею 0,3719 га, підсобне господарство не утримують. Умови для проживання та розвитку [PERSON] відповідають нормам. У будинку є окреме місце для [PERSON] , де він відпочиває. Дитина повністю забезпечена одягом та взуттям, продуктами харчування та іншими речами, необхідними для життя, розвитку та виховання. Зі слів матері, [PERSON] , батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, за вище вказаною адресою не з`являється і не проживає, з дитиною не спілкується та взагалі не цікавиться життям і здоров`ям свого сина. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.11.2019 року орган опіки та піклування вважає [PERSON] , як батько дитини, [PERSON] , [INFO] , неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо сина, не дбає про його фізичний, розумовий розвиток, взагалі не бере участі у його вихованні, в тому доцільно позбавити його батьківських прав відносно дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Згідно зі ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на позбавлення батьківських прав, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними доказами, яких суд вважає достатніми для задоволення позову. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Враховуючи задоволення позову, на підстав ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved