Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

06 травня 2021 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] , в якій позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , по 1/2 частині права на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» із загальної площі земельної частки (паю) 5,06 га в умовних кадастрових гектарах за рахунок нерозподілених земель, невитребуваних часток (паїв) ВАТ «Промінь», земель резерву або запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області, а також здійснити витребування доказів із Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та з Головного управління Держгеокадастру в Харківській області. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв її син - [PERSON] як спадкоємець першої черги, який вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , після якого прийняли спадщину його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] . [PERSON] була власником 13 акцій на суму 195000000 крб, із розміром частки в статутному капіталі - 0,0375 %. Відомості про виключення з числа акціонерів товариства [PERSON] відсутні. Акціонером-засновником ВАТ «Промінь» [PERSON] стала внаслідок отримання акцій вказаного товариства в процесі реорганізації колгоспу ім. Кірова. Після смерті [PERSON] її майнові (корпоративні) права, у тому числі майнове право на земельну ділянку, пов`язані із членством у ВАТ «Промінь», перейшли до її законного спадкоємця [PERSON] .. [PERSON] також був власником 9 акцій АТ «Промінь», із розміром частки в статутному капіталі - 0,0259 %. Даних щодо виключення з числа акціонерів товариства [PERSON] немає. [PERSON] належним чином успадкував акції ВАТ «Промінь» та пов`язані з ними майнові права після своєї матері [PERSON] , а позивачі у законний спосіб успадкували вказані акції після смерті [PERSON] .. Як акціонеру-засновнику АТ «Промінь» [PERSON] належали майнові права, передбачені п.п. 8.3 та 9.1 Статуту ВАТ «Промінь». Після її смерті, вказані майнові права увійшли до складу спадщини та перейшли до її спадкоємців, якими на цей час є позивачі. У квітні 2021 року позивачами було знайдено державний акт серії ХР 13-49000262 на право колективної власності на землю ВАТ «Промінь», виданий 11.05.1995 Золочівською районною радою народних депутатів Харківської області. У списку громадян-членів товариства, які мають право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» під номером 471 значиться [PERSON] .. Проте земельний сертифікат на право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» на ім`я [PERSON] не виготовлявся. У спадкоємців відсутня можливість оформити право на спадщину у вигляді земельної ділянки. У зв`язку із чим, вони звернулися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Квітки О.О. від 11.05.2021 позовну заяву було залишено без руху, надано строк у 10 днів для усунення вказаних недоліків. Вказані недоліки усунені. Ухвалою судді Квітки О.О. від 26.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 07.09.2021 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін. В судове засідання позивачі не з`явилися, від них надійшла заява, в якій вони справу просили розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Від представника відповідача Золочівської селищної ради Харківської області надійшла заява, в якій він справу просить розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив. У відзиві на позовну заяву представник Золочівської селищної ради Харківської області проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що [PERSON] померла [INFO] , а державний акт на право колективної власності на землю був виданий 11.05.1995, тобто вже після її смерті, що виключає можливість набуття померлою прав. Позивачами не доведено наявність у [PERSON] корпоративних прав акціонера, що були засвідчені відповідними документами та не були відчужені нею за життя. Тобто наявність сертифікату є обов`язковою умовою для набуття особою права на земельну частку (пай). Але у цьому випадку сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця не виготовлявся та не міг бути виготовлений, у зв`язку зі смертю [PERSON] . Спадкоємцем після її смерті був її син [PERSON] , факт прийняття спадщини яким встановлюється в рамках справи. Серед іншого позивачі просять визнати за ними право на земельну частку (пай) із вільних земель колективної власності, які обліковуються як невитребувані паї колишнього ВАТ «Промінь», що є неможливим, оскільки це порушить права власників сертифікатів (або їх спадкоємців), а також осіб, які з різних причин таких сертифікатів не отримали, проте були включені до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, які можуть виявити бажання отримати належні їм земельні ділянки та оформити право власності на них до 01.01.2025. Крім цього наявність сертифіката є обов`язковою умовою для набуття особою права на земельну частку (пай). Але в цьому випадку сертифікат на ім`я позивача не виготовлявся. Крім цього, позовні вимоги у цій справі не можуть бути задоволені через сплив строку позовної давності, адже з моменту паювання земель ВАТ «Промінь» минуло 25 роки. Позовна давність за вимогами про визнання права на земельну частку (пай) повинна обчислюватися з часу виготовлення державного акта на право колективної власності на землю. Позивач не звертався до суду за захистом своїх прав протягом 25 років, при цьому ним не наведено жодних поважних причин пропуску строків позовної давності, адже позовна давність установлюється в законі із метою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом встановленого строку. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. У відповіді на відзив позивачі зазначили, що [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняв у встановленому законом порядку. Так як фактично все своє життя був зареєстрований та проживав разом зі своєю сім`єю та своїми батьками, що підтверджується записами в погосподарській книзі. [PERSON] під час розпаювання земель була членом ВАТ «Промінь», включена до списку під № 471, з його складу не виходила та виключена не була, але земельну частку (пай) вона не отримала. Аргументи відповідача з приводу того, що позивач не має права на земельну частку (пай) безпідставні. Вважають, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, оскільки початок перебігу строків загальної давності повинен відраховуватись з моменту ознайомлення позивачів з документами, які свідчать про включення [PERSON] до державного акту на право колективної власності на землю ВАТ «Промінь». Невиготовлення сертифікату не може бути підставою для скасування права [PERSON] на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь». Крім того, зазначили, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Тому вважає, що початок перебігу строків загальної позовної давності повинен відраховуватися з моменту ознайомлення позивачів з документами, які свідчать про включення [PERSON] до державного акта. Ні [PERSON] , ні [PERSON] , ані позивачі ніколи не отримували жодної інформації про невизнання або обмеження права [PERSON] на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» від будь-яких юридичних чи фізичних осіб. Покладення відповідальності на позивачів за недотримання строків позовної давності для захисту в суді їхнього порушеного спадкового права суперечить позитивному закону та являється нелогічним і непослідовним рішенням. Враховуючи неявку усіх учасників справи, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] у віці 89 років померла [PERSON] , про що 22.11.1994 Золочівською селищною радаю Харківської області складено актовий запис № 238 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З листа начальника відділу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Кундрюкова Ю. від 21.05.2021 ПІ-154/0-159/0/63-21 вбачається, що у додатку 1 списку громадян-членів КСП САТ «Промінь» до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-49-000262, виданого на підставі рішення IV сесії XXII скликання Золочівської районної ради народних депутатів від 29.03.1995, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю на території Золочівського району Харківської області від 11.05.1995 за № 1 прізвище [PERSON] зазначене за [ADDRESS] . Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Золочівською РДА запис щодо реєстрації сертифікату направо на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] відсутній, сертифікат на її ім`я не видавався. Згідно із розпорядженням голови Золочівської РДА від 21.03.1996 за № 125 розмір земельної частки (паю) по САТ «Промінь» становить 5,06 в умовних кадастрових гектарах, вартість 19523,00 грн. Відповідно до архівної довідки від 22.04.2021 № 01-53/70 розпорядженням голови Золочівської районної державної адміністрації «Про внесення змін і доповнень в Статут акціонерного товариства «Промінь» 05.01.1996 за № 4 та розпорядження Золочівської РДА «Про реєстрацію Статуту акціонерного товариства «Промінь» від 11.09.1992 № 176 з додатками, АТ «Промінь» створене на базі колгоспу ім. Кірова і є його правонаступником. Відповідно до Установчого договору АТ закритого типу «Промінь», затвердженого на установчих зборах по організації АТ, протокол від 18 липня 1992 року, що є додатком до розпорядження Золочівської РДА «Про реєстрацію Статуту акціонерного товариства «Промінь» від 11.09.1992 № 176 значиться [PERSON] , всього акцій 4400, та [PERSON] , всього акцій 3300. Відповідно до Установчого договору АТ «Промінь» прийнятого на загальних зборах акціонерів, протокол від 04.02.1995 № 1, що є додатком до розпорядження Золочівської РДА «Про внесення змін і доповнень в статут АТ «Промінь» від 05.01.1996; 4 значиться [PERSON] , 13 акції на суму 195000000,00 грн, та [PERSON] , 9 акцій, на суму 135000000,00 грн. В архівному фонді АТ «Промінь» в протоколах засідання правління, загальних зборів членів товариства за 1995 рік даних щодо виключення з числа акціонерів товариства [PERSON] та [PERSON] не значиться. В родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у віці 61 років помер [PERSON] , про що 23.01.2001 Золочівською селищною радою Харківської області складено актовий запис № 16 видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно із домової книги [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживав за адресою в будинку [ADDRESS] . З належним чином завіреною копією спадкової справи № 458/2003, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 01.06.2021 Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області 16 грудня 2003 року заведена спадкова справа № 458/2003, після померлого [INFO] [PERSON] 16.03.2003 до нотаріальної контори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] .. 09.02.2004 надійшла заява [PERSON] про відмову від спадщини. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини тощо до нотаріальної контори не надходило. Право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , видано дружині - [PERSON] .. Згідно із належним чином завіреної копії спадкової справи № 349/2001, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, видане на ім`я дружини - [PERSON] та доньки - [PERSON] . 16 березня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2005. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зазначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Пунктом 2 цього ж передбачено, що право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). Згідно із ч. 2 ст. 19 Земельного Кодексу України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В частині 1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] була акціонером АТ «Промінь». [PERSON] була включена до списку громадян-членів товариства за № 471, у зв`язку з чим набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, то суд виходить із наступних міркувань. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року в справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року в справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Виходячи із суті правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, слід зазначити, що позовну давність до позову про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) застосувати не можливо, оскільки б це суперечило не тільки природі позову, а й праву, що захищається. У [PERSON] , як члена сільськогосподарського товариства, виникло право на земельну частку (пай). Реалізація цього права не порушує майнові права відповідача та не призводить до правової невизначеності. Позивачі, як спадкоємці, звернулися до суду після того, як дізналися про наявність запису прізвища [PERSON] у списках громадян-членів ВАТ «Промінь» та відсутності сертифікату на право на земельну частку (пай). Тому суд вважає, що строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) позивачем не пропущено. Після смерті [PERSON] спадкоємцем став її син - [PERSON] . Отже він і успадкував право на земельну частку (пай). В свою чергу, спадкоємцем останнього є його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] , які серед іншого успадкували і право на земельну частку (пай), яке було успадковане [PERSON] після смерті його матері, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 15, 1268 ЦК України,

Outcome: approved