Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

05.06.2014 року ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], який в ході розгляду справи уточнив, пославшись на те, що 25.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON], укладено кредитний договір № 05/03/2008/840-К/368, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 69 933,55 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять три) доларів США 55 центів на придбання у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], зі строком користування кредитними коштами до 24.03.2028 року, які позичальник зобов'язався повернути, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,59 % річних в порядку, на умовах і строки, визначені цим договором. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по кредитному договору між ВАТ комерційний банк «Надра» та [PERSON], укладено іпотечний договір від 25.03.2008 року, згідно якого банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:001:1655, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 25.03.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 597. За домовленістю сторін загальна вартість предмету іпотеки складає 498 420 (чотириста дев'яносто вісім тисяч чотириста двадцять) гривень. Відповідач [PERSON] отримавши грошові кошти, умови кредитного договору щодо повернення щомісячно суми мінімально необхідного платежу не виконує, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 16.05.2014 року складає у розмірі 134 418, 58 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 567 721,61 гривень. Крім того, відповідач не виконав умови іпотечного договору щодо одержання до 25.06.2008 року державного акту на право власності на земельну ділянку і укладення з іпотекодержателем договору про внесення змін до іпотечного договору. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, а також порушив умови іпотечного договору від 25.03.2008 року, банком на його адресу, направлялась письмова іпотечна вимога про погашення заборгованості в розмірі 134 418,58 доларів США та передачу предмета іпотеки в оперативне управління в порядку передбаченому ст. 34 Закону України «Про іпотеку», однак дотепер ця вимога залишилася без задоволення. На підставі того, що відповідач не реагує на вимоги банку щодо дострокового погашення заборгованості по кредитному договору і не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та з урахуванням уточнень просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, яка визначається іпотечним договором від 25.03.2008 року у розмірі 498 420 гривень або за будь-якою іншою ціною, отримані кошти від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором, а також надати позивачу повноваження щодо проведення всіх необхідних юридичних дій, пов'язаних з оформленням та реєстрацією за [PERSON] права власності на вище вказану земельну ділянку. В судове засідання представник позивача Кудімова С.О. не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а. с. 73/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином /а. с. 75, 77/, про причини не явки суд не повідомив, у зв'язку з чим, суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 25.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON], укладено кредитний договір № 05/03/2008/840-К/368, згідно умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 69 933,55 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять три) доларів США 55 центів на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 25.03.2008 року, згідно якого [PERSON], придбав нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:001:1655, та зобов'язався повернути отримані кошти до 24.03.2028 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,59 (дванадцять цілих п'ятдесят дев'ять сотих) % річних, а також виконати інші зобов'язання визначені цим договором /а. с. 14, 17-21/. Банк свої зобов'язання за кредитним договором щодо видачі кредиту у сумі 69 933,55 доларів США, виконав у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № NL-17 від 25.03.2008 року /а. с.29/. Згідно підпунктів 3.3.2. та 3.3.3. пункту 3 вище зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язаний щомісячно до 08 числа кожного поточного місяця повертати кредит та сплачувати банку відсотки безготівковим переказуванням або внесенням готівкових коштів, шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту в розмірі 810 (вісімсот десять) доларів США на поточний рахунок № 79406883. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В порушення вищезазначених умов кредитного договору, щодо сплати мінімально необхідного платежу, [PERSON] починаючи з вересня 2008 року своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом не виконує, у зв'язку з чим станом на 16.05.2014 року в нього виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить, - 134 418,58 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно - 1 567 721,61 гривень, із яких заборгованість по тілу кредиту - 69 058,30 доларів США, що еквівалентно - 805 425,78 гривень; заборгованість по відсоткам - 51 031,30 доларів США, що еквівалентно - 595 177,18 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту - 7 335,62 доларів США, що еквівалентно - 85 555,21 гривень; штраф за порушення виконання умов договору - 6 993,36 доларів США, що еквівалентно - 81 563,44 гривень /а. с. 15/. Підпунктами 2.1. та 2.2. пункту 2 кредитного договору зазначено, що в якості забезпечення виконання позичальником свої зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки земельної ділянки. Умови передачі майна в іпотеку, звернення стягнення на майно, що обтяжене іпотекою, викладені у договір іпотеки, що укладається між банком і позичальником та посвідчується нотаріально. 25.03.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], посвідчено іпотечний договір, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 602, відповідно до умов якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:001:1655, яка стане власністю [PERSON] у майбутньому після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, що придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 25.03.2008 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстровим № 597 /а. с. 22-26, а. с. 27-28/. Згідно підпункту 1.3. пункту 1 іпотечного договору загальна заставна вартість предмету іпотеки складає 498 420,00 (чотириста дев'яносто вісім тисяч чотириста двадцять) гривень. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно підпункту 4.3.5. пункту 4.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язаний достроково у випадках визначених в даному договорі, а також у договорах, згідно з якими позичальник передає в забезпечення виконання зобов'язань певне майно, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобов'язань по цьому договору, виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій. 23.05.2014 року позивач відповідно до положень кредитного договору, направив на адресу [PERSON] письмову іпотечну вимогу за № 2641 про погашення заборгованості за кредитним договором, однак на сьогоднішній день цю вимогу відповідач не виконав /а. с. 30, 31/. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно підпункту 5.1. пункту 5 іпотечного договору від 25.03.2008 року закріплено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим договором. Іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором. Підпунктом 5.3. пункту 5 договору іпотеки зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду, а також права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Згідно підпунктом 5.4. пункту 5 іпотечного договору іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3. цього договору. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 статті 125 Земельного кодексу України в редакції від 04.06.2008 року, що діяв на момент укладення договорів купівлі продажу земельної ділянки та іпотечного договору від 25.03.2008 року передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно листа Управління Держземагенства України у Комінтернівському районі Одеської області від 08.07.2014 року, а також копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 921451, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 010652400667 убачається, що власником земельної ділянки площею 0,100 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:001:1655, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), значиться [PERSON] /а. с. 45, 64/. Таким чином, як убачається із матеріалів справи [PERSON] свій обов'язок передбачений пунктом 3.1. іпотечного договору не виконав. Згідно статті 126 Земельного кодексу України в редакції від 05.01.2013 року право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на 02.07.2014 року відомості щодо реєстрації права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,100 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер - 5122786400:02:001:1655, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні /а. с. 36, 37/. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання по кредитному договору № 05/03/2008/840-К/368 від 25.03.2008 року і відповідно до пункту 3.1. іпотечного договору від 25.03.2008 року, не оформив на своє ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером - 5122786400:02:001:1655, жодних дій з реєстрації права власності на предмет іпотеки на теперішній час не вчинив, що ускладнює ПАТ ««Комерційний Банк «Надра» реалізувати свої права як іпотекодержателя, які визначені в іпотечному договорі, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 149105511 від 28.05.2014 року, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 гривень /а. с. 2/. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved