Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

04 серпня 2020 року заявник [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року (уточнена заява 22.10.2021). Вимоги заяви обґрунтовані тим, що вона народилася [INFO] в місті Рига Латвійської РСР. Після її народження її батьки виїхали на постійне місце проживання до Української РСР. Заявник разом з батьками проживала у [ADDRESS] , у періоди: з 13.01.1987 по 05.08.1988; з 25.07.1989 по 04.09.1990; з 06.02.1991 по 04.09.1991; з 11.02.1992 по 24.04.1995. Заявник, також до часу проголошення незалежності України мала паспорт громадянина Української РСР, зразка 1974 року, який був виданий Шосткинським РВВС в Сумській області. На початку 90-х років вона виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, а саме до міста Санкт-Петербург, та отримала там паспорт громадянина Російської Федерації, але при цьому процедуру припинення громадянства України заявник не проходила. Встановлення даного факту заявнику необхідно для набуття нею громадянства України. В судове засідання заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена. (а.с.61) В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шпак Дмитро Геннадійович, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав, в її обґрунтування послався на обставини зазначені у цій заяві і у заяві про уточнення вимог, що зазначені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи Бабак Т.Г. в судовому засіданні проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не заперечувала. Заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року за №2235-ІІІ (далі - Закон №2235-ІІІ) і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , в місті Рига Латвійської РСР, актовий запис №А-2505 від 11.09.1962, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 11 вересня 1962 року. (а.с.7) Із довідки виданої ТОВ «Шосткажитлосервіс» 05 березня 2020 року №142, вбачається, що [PERSON] не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою була зареєстрована в наступні періоди: з 13.01.1987 по 05.08.1988; з 25.07.1989 по 04.09.1990; з 06.02.1991 по 04.09.1991; з 11.02.1992 по 24.04.1995. (а.с.8) Аналогічна інформація міститься у довідках наданих з Сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб. (а.с.11-15) З Інформації наданої із офісу Президента України 08 квітня 2020 року за №03-01/593 [PERSON] , вбачається, що інформація про припинення громадянства України [PERSON] , відсутня. (а.с.9) Із письмових пояснень Управління державної міграційної служби України в Сумській області, вбачається, що, на думку заінтересованої особи, доданих до справи документів недостатньо для підтвердження факту постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991 в позасудовому порядку. Вказаний факт має доводитися показами свідків.(а.с.53-55) Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає [PERSON] з 1960-х років, оскільки з її матір`ю вона була подругою. Підтвердила факт проживання [PERSON] до 24 серпня 1991 року на території України, а саме у [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає батьків [PERSON] . З 1970 року працювала на одному підприємстві - заводі хімічних реактивів - із матір`ю заявника - [PERSON] . До проголошення незалежності України, тобто до 24 серпня 1991 року [PERSON] проживала постійно на території України, в [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №2235-ІІІ, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із пунктом 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року), проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону №2235-ІІІ, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у ч. 20 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі ч. 23 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону №2235-ІІІ, і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року за №2491-ІІІ, для отримання дозволу на імміграцію надається особам, які раніше перебували в громадянстві України; таким особам потрібно надати ДМС України документи, які підтверджують факт народження на території України самого заявника чи хоча б одного з його батьків, діда чи баби, рідні (повнорідні та неповнорідні) брата чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. У відповідності до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на набуття громадянства України. З огляду на викладене, оскільки дослідженими судом доказами у сукупності підтверджується, що [PERSON] постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить отримання нею громадянства України, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved