Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

06 травня 2015 року позивач звернулись в суд з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 3,0302 га, кадастровий номер 1824084400:04:000:0145, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пилиповицької сільської ради Новоград-Волинського району та належала її батьку [PERSON], померлому 12 травня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після смерті її батька [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті померлого окрім неї, є дружина померлого [PERSON], яка подала заяви про відмову у прийнятті спадщини. Спадщина складається, зокрема, з земельної ділянки площею 3,0302 га, кадастровий номер 1824084400:04:000:0145, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була успадкована померлим після смерті своє матері [PERSON], померлої 17 січня 2008 року. Однак за життя батько позивачки не встиг зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку та не одержав Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на своє імя. При зверненні до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори з відповідною заявою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї. У судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяви, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у її відсутність. Відповідач участь представника у судовому засіданні не забезпечив, заперечень на позов не подав, надіслав заяву, в якій просить про розгляд справи без участі представника сільської ради. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 2014 року помер [PERSON] батько позивачки (а.с. 4, 7, 8). Після його смерті відкрилася спадщина за законом на земельні ділянки площею 3,0302 га, кадастровий номер 1824084400:04:000:0145, та площею 2,5162 кадастровий номер 1824084400:04:000:0147, які розташовані на території Пилиповицької сільської ради Новоград-Волинського району, цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька позивач у справі, та дружина [PERSON], якою подано заяву про відмову від належної їй частки у спадщині до державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори (а.с.13,6). 28.03.2015 року позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку площею 2,5162 кадастровий номер 1824084400:04:000:0147, яка розташована на території Пилиповицької сільської ради Новоград-Волинського району (а.с.19). Постановою державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2015 року № 566/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на земельну ділянку площею 3,0302 га, кадастровий номер 1824084400:04:000:0145, яка розташована на території Пилиповицької сільської ради Новоград-Волинського району, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначену земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] (а.с.21). Зазначену земельну ділянку [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] (а.с.14-15). [PERSON] земельна ділянка площею 3,0302 га. належала на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 171504, виданого на підставі розпорядження голови Новоград-Волинської райдержадміністрації № 548 від 07.10.2005 року (а.с.17). Як слідує з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 13.02.2015 року, земельна ділянка площею 3,0302 га, для ведення товарного сільськогосподарського господарства на території Пилиповицької сільської ради зареєстрована на імя [PERSON] (а.с.16). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.4-21). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом та за заповітом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст.182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону ( ч. 2 ст. 373 ЦК України). Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, крім іншого, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року розяснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що правовстановлюючим документом про право власності на зазначену земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкодавець у даній справі [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] спірну земельну ділянку, яка належала останній на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved