Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

05 листопада 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником зазначеної квартири на підставі договору міни від 31 січня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу. У квартирі, крім неї, зареєстровано місце проживання її племінника - [PERSON] . Вказуючи на те, що відповідач в квартирі не проживає, будь-якої участі у витратах на утримання квартири та проведення ремонту не приймає, комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись квартирою, просила визнати його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Ухвалою від 13 листопада 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 05 грудня 2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. 05 грудня 2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору обміну квартир від 31 січня 2014 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17153677 від 31 січня 2014 року. У вказаній квартирі, крім власника [PERSON] , зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 28 жовтня 2019 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради. Актом комісії за вих. №603 від 29 жовтня 2019 року ПП «Управлінська компанія «Житлофонд» в складі майстра дільниці та сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично з 05 серпня 2014 року не проживає за вказаною адресою. Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі позивача, однак більше п`яти років у ній не проживає, реєстрація відповідача у квартирі не дозволяє розпоряджатися нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права, тому порушене право позивача, як власника квартири підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника квартири можуть бути усунені шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. З огляду на викладене, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на її користь слід стягнути 768 грн. 40 к. понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved