Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON], в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Удовенко Р. П. та просив визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме - житловий будинок, загальною площею 44, 1 м2 , житловою площею 15 м 2, з надвірними будівлями, земельну ділянку, площею 0,0309 га (для будівництва та обслуговування), земельну ділянку 0,2216 га (для ведення особистого селянського господарства), який укладений 25 січня 2012 року між позивачем та арбітражним керуючим Удовенко Р.П. та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Арбітражний керуючий Удовенко Р. П. в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду будучи належним чином повідомлений, надіслав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, при цьому надіслав відгук, в якому позов визнав в повному обсязі, просив його задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, врахувавши думку відповідача, суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2012 року між позивачем та фізичною особою підприємцем [PERSON], в особі арбітражного керуючого - Удовенко Р.П. підписано у простій письмовій формі договір купівлі - продажу нерухомого майна , а саме: житловий будинок, загальною площею 44, 1 м2 , житловою площею 15 м 2, з надвірними будівлями, земельну ділянку, площею 0,0309 га (для будівництва та обслуговування жилого будинку), земельну ділянку 0,2216 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованого за адресою [ADDRESS] та у цей же день майно було передано позивачу (а.с. 21-23). Позивачем у день підписання договору сплачено за майно 5700 грн. (а.с. 24). Як вбачається з матеріалів справи нерухоме майно, яке є об'єктом купівлі-продажу належало [PERSON] на праві власності (а.с.10-19). Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки , єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 3 ст. 640 ЦК України (в редакції на час підписання договору) встановлено, що договір , який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації , є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення , і державній реєстрації - з моменту державної реєстрації. Виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що договір купівлі - продажу між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON], в особі арбітражного керуючого - Удовенко Р.П. про продаж нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 44,1 м2, житловою площею 15,0 м 2, з надвірними будівлями, земельну ділянку, площею 0,0309 га (для будівництва та обслуговування), земельну ділянку 0,2216 га (для ведення особистого селянського господарства), розташованого за адресою [ADDRESS] є неукладеним і не створює прав та обов'язків для сторін, а тому не може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки судом встановлено, що правочин не укладено, правові підстави для визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем - відсутні. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed