Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

06.04.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2019 року по 01.02.2021 рік в розмірі 18497 грн. 18 коп. та стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК» судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК» на підставі відповідних договорів із постачальниками комунальних послуг забезпечує обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт будівлі, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, нараховує та збирає плату за надані житлово-комунальні послуги із співвласників будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким чином, ТОВ «БОНА ВІТА-БК», у відповідності до законодавства України, фактично здійснює управління будинком. Згідно Сертифікату серії ІУ № 163172440879, від 01.09.2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкту - багатоквартирного житлового комплексу за адресою [ADDRESS] (місто Одеса, вул. Балківська, буд. 137-Г - будівельний) проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Виходячи з наведеного, представник позивача стверджує, що 06 жовтня 2017 року на підставі Акту передачі в експлуатацію, будинок, який знаходиться за адресою: місто Одеса, вул. Балківська, буд. 137-Г,був переданий в управління ТОВ «БОНА ВІТА-БК». Згідно позовної заяви, [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: кв. [ADDRESS] . Позивач стверджує, що на даний час вбачається факт невиконання відповідачем вимог законодавства України у вигляді нездійснення оплати житлово-комунальних послуг, тобто оплати за фактично надані послуги. Заборгованість боржника перед ТОВ «Бона Віта-БК» станом на 01.02.2021 року, складає 18497 грн. 18 коп. Враховуючи вищевикладене, представник позивача стверджує, що вищезазначені протиправні дії з боку боржника призводять як до суттєвого порушення прав безпосередньо ТОВ «БОНА ВІТА-БК», так і до порушення прав інших співвласників багатоквартирного будинку. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 19.04.2021 року, відкрито спрощене провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання. Відповідач, отримавши копію заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на те, що позивачем не доведено ні факту, ні законності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог (а.с.182-190 т.1). Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно ч. 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зареєстрована декларація про готовність об`єкта або сертифікат (залежно від категорії складності об`єкта), є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення таких даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , згідно договору з ТОВ «Стикон», від 14.04.2017 року, купив майнові права на квартиру, загальною площею 85,2 кв. м. в будинку, який будується за адресою: [ADDRESS] (а.с.191-193 т.1). У відповідності до Сертифікату, серії ІУ № 163172440879, від 01.09.2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкту - багатоквартирного житлового комплексу за адресою [ADDRESS] , проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Підключення закінченого будівництвом об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється протягом десяти днів, з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації, від 30.08.2018 року, закінченому будівництвом об`єкту - багатоквартирного житлового комплексу за адресою [ADDRESS] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 17 липня 2017 року зареєстровано ТОВ «БОНА ВІТА-БК», ідентифікаційний код юридичної особи - 41464822, вид юридичної діяльності, у тому числі, і комплексне обслуговування об`єктів (а.с.12-13 т.1) Приписами ч. 12 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що замовник зобов`язаний передати закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок об`єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів, з дня його прийняття в експлуатацію. Виходячи з наведеного, 06 жовтня 2017 року, на підставі Акту передачі в експлуатацію, будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] був переданий в управління ТОВ «БОНА ВІТА-БК». Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК» на підставі відповідних договорів із постачальниками комунальних послуг забезпечує обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт будівлі, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, нараховує та збирає плату за надані житлово-комунальні послуги із співвласників будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тобто, ТОВ «БОНА ВІТА-БК», у відповідності до законодавства України, здійснює управління будинком. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово- комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Судом встановлено, що позивачем укладено договори з ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення №10075, від 15.12.2017 року, з ТОВ «Престиж-ліфт» щодо технічного обслуговування та ремонту ліфтів №53/О, від 01.02.2018 року, №82/О від 28.12.2018 року, №17/О від 30.12.2020 року, з ТОВ «СОЮЗ» про вивіз ТПВ від 06.03.2018 року № 506ОЖП92, з ТОВ «Техсервіс Груп» про здійснення поточного технічного обслуговування (котельня) від 01.03.2018 року № 04/18, з ТОВ «ОХОРОННЕ АГЕНСТВО «ОРТУС» про надання охоронних послуг від 01.09.2018 року № 01/09, 01/01 /БК від 01.01.2019 року, з ТОВ «САМСОН ГРУП-06» про надання охоронних послуг, від 08.07.2019 року № 34/19, з ТОВ «ОХОРОННЕ АГЕНСТВО «ОРТУС-груп» про надання охоронних послуг 0107 БК від 01.07.2020 року, з ПАТ «Енергопостачальною компанією «Одесаобленерго» про надання послуг з розподілу електричної енергії від 06.03.2019 р., з ТОВ «СТРАЖСПЕЦТЕХ про технічне обслуговування протипожежної системи від 03.01.2019 року, з ПП «ОЛІМП-ЮГ» про надання послуг централізованого пожежного спостереження від 01.05.2019 року № 305-19-Н, з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»» про постачання природного газу від 25.10.2018 року № 7048/18, від 25.10.2018 року № 7047/18, від 01.10.2019 р. № 1006, з ФОП [PERSON] про надання клінінгових послуг, від 01.03.2018 р. № 4/2018. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавцем передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статті 360 Цивільного кодексу України, усі власники житлових та нежитлових приміщень зобов`язані, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, сплачувати кошти за спожиті житлово-комунальні послуги. Отже, судом встановлено, що відповідач купив майнові права на квартиру, а згодом відповідач [PERSON] став власником цього нерухомого майна, а саме: кв. [ADDRESS] , у будинку, якому, у відповідності до Розпорядження Малиновської районної адміністрації, від 30.08.2018 року, після закінчення будівництва присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 26.03.2018 року, № 118443619 (а.с.5 т.1). Згідно до довідки, кв. [ADDRESS] , присвоєно особовий рахунок - [NUMBER] (а.с.9 т.1). Також, судом встановлено, що 16.04.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з управління та обслуговування житловим комплексом № 410293 (а.с.194-196 т.2). Відповідач продовж 2018 року по 2020 рік вибірково сплачував за житлово-комунальні послуги у відповідності до даного договору, а тому факт надання житлово-комунальних послуг ТОВ «Бона Віта БК» для відповідача є доведеним. Судом встановлено, що 08.05.2018 року відповідач направив листи для позивача, в яких вказав надати йому для ознайомлення ним і його юристом ряду документів (а.с.198-199, 201-202 т.1) На листи відповідача, йому було надано відповідь позивачем (а.с.200, 203, 204 т.1). На підтвердження заперечень, відповідачем до суду не надано розрахунків щодо оплати ним комунальних послуг. Надано лише ряд копій листів, з яких вбачається, що відповідач звертався до різних організацій в різні часи щодо надання йому субсидій. Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій. За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в залежності від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Статтею 1 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що виконавцем послуг є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Такий договір, як встановлено судом, було укладено між позивачем та відповідачем. Пунктом 1 ч. 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, у відповідності із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити отримані ним житлово-комунальні послуги. Згідно до позиції Верховного Суду, від 10 грудня 2018 року, викладеної ним у Постанові по справі № 638/11034/15-ц, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Як встановлено судом, зобов`язання відповідача оплачувати комунальні послуги у період з виникнення заборгованості, тобто з 01.01.2019 року по 01.02.2021 року було зазначено договором, від 16.04.2018 року, укладеним між позивачем та відповідачем про надання послуг з управління та обслуговування житловим комплексом № 410293 (а.с.194-196 т.2), відповідно до якого відповідач зобов`язаний сплатити вартість фактично отриманих ним комунальних послуг. Отже, ТОВ «Бона Віта-БК» надавав за вказаною адресою послуги з управління будинком, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовився. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 08.10.1992 року, №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість перед ТОВ «Бона Віта-БК» за надані йому жилого-комунальні послуги у розмірі 18497,18 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості складеним позивачем за адресою: кв. [ADDRESS] (а.с.6 т.1). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання, або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких, однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) Оскільки, боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, ТОВ «БОНА ВІТА-БК» має підстави для вимоги до боржника про сплату суми наявного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від суми заборгованості. Заборгованість Боржника перед ТОВ «Бона Віта-БК» станом на 01.02.2021 року, складає 18497 грн. 18 коп. з них: 16766,50 грн. - сума за надані житлово-комунальні послуги, 1195,12 грн. - сума індексу інфляції за прострочений період, 535,56 грн. - сума 3% річних за прострочений період, у зв`язку з чим, у ТОВ «Бона Віта - БК» є право вимоги до боржника. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що іншої організації, яка займається утриманням та обслуговуванням будинку за адресою: [ADDRESS] , на договірних основах на день розгляду позову не утворено. Житлово-комунальні послуги у цьому будинку надає позивач - ТОВ «Бона Віта БК» і саме ним укладено угоди з відповідними організаціями щодо утримання та обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] . Посилання відповідача на те, що ціни за послуги завищені, що у нього виникли сумніви щодо законності перебування ТОВ «Бона Віта-БК» в якості управителя будинку, що управління будинком повинно здійснюватися співвласниками будинку, суд прийняти до уваги не може, оскільки відповідачем на підтвердження заявленого не надано до суду жодного доказу. Стосовно тверджень позивача щодо неправомірного утворення позивача, суд зазначає, що вказане відповідачем, не є предметом розгляду даної справи. Посилання відповідача на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 05 березня 2018 року по справі № 500/7164/17, суд не може прийняти до уваги, оскільки у судовому процесі враховуються правові висновки Верховного Суду, а не суду першої інстанції. Крім того, у справі, на рішення якої посилається відповідач, вимоги позову не тотожні вимогам позову, заявленим до відповідача [PERSON] . Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-БК до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2270,00 грн. за ставкою станом на 01 січня 2021 року, що відповідає положенню ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved