Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

05.07.2019 року [PERSON]. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] з підстави відсутності спільних інтересів та втрати почуттів, місце проживання спільної дитини залишити з матір`ю та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] твердій гршовій сумі у розмірі 1013 грн. 50 коп. щомісячно до досягнення повноліття. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 04.09.2019 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] у якій вона зазначила, що позов підтримує, просить суд задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 04.09.2019 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] у якій він зазначив, що позов визнає, заперечень не має та просив розглядати справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] [PERSON] 26.05.2012 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №96. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, а причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя. На даний час сторони проживають окремо, від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, спору про розподіл майна не має. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 27.11.2012 року. Неповнолітня дитина мешкає з позивачем та знаходяться на повному її утриманні, відповідач в свою чергу на користь позивача достатніх грошових коштів на утримання спільної дитини належним чином не надає. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180, ч.2 ст.181 СК України,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідно до ст 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум у 2019 році для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, і що обоє батьків зобовязані утримувати дітей. З урахуванням принципу співмірності, потреб дитини, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, матеріальне становище сторін, відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному розмірі, враховуючи, що ст.180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved