Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

05.07.2017 року ТОВ «Перший український експертний центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 50540,39 грн., інфляційних втрат в сумі 10364,12 грн., 3% річних в сумі 1540,59 грн., з врахуванням уточнення позовних вимог, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг, споживачем яких є відповідач, як власник квартири [ADDRESS]. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку він у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2014 року по 28.02.2018 року в сумі 50540,39 грн., інфляційних втрат в сумі 10364,12 грн., 3% річних в сумі 1540,59 грн., з врахуванням уточнення позовних вимог, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Ухвалою від 11.09.2017 року відкрито провадження у даній справі. В судовому засіданні судом прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою від 29.03.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 05.12.2012 року, із внесеними до нього змінами, та акту приймання-передачі, будинок [ADDRESS] позивачем був прийнятий на обслуговування та експлуатацію. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.10.2014 року по 28.02.2018 року складає 50540,39 грн. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року в справі 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до доданого представником позивача до позовної заяви розрахунку, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за період з січня 2015 року по лютий 2018 року складають 10364,12 грн. та 1540,59 грн. відповідно. Оскільки судом було встановлено, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS], які були надані відповідачу, що є власником квартири [ADDRESS], при цьому, останній зобов'язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 50540,39 грн. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за період з січня 2015 року по лютий 2018 року в сумі 10364,12 грн. та 1540,59 грн. відповідно, оскільки правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 64045,10 грн. (50540,39 грн. + 10364,12 грн. + 1540,59 грн. + 1600,00 грн.).

Outcome: approved