Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

04 листопада 2021 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 24 вересня 1995 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, який розірвано рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.01.2014. За період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.09.2014 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На сьогодні ця сума є мізерною та не актуальною. Оскільки за 6 років зросли ціни на продукти, одяг, комунальні послуги. Позивачка зазначає, що не може самостійно забезпечити належне утримання та забезпечення доньці, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, тому, що вартість речей та продуктів, які необхідні для гармонійного розвитку та проживання доньки, значно перевищують розмір аліментів, які надає [PERSON] . Враховуючи викладене, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] з 1000 грн. до розміру 3000 грн. щомісяця до повноліття дочки. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Крім цього зазначила, позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав частково та зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. Просив суд розглянути справу без його участі. Додатково вказав, що офіційно не працевлаштований через стан здоров`я та долучив до заяви докази. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.01.2014 (а.с. 6). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.09.2014 з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7-8). Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Даний факт сторонами не заперечувався. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження значних фінансових витрат позивача, що виключає можливість стягнення на її користь аліментів, розмір яких, враховуючи матеріальний стан відповідача, є більшим ніж встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на 2021 рік відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. Крім того, обов`язок щодо утримання дочки покладається законом на обох батьків рівною мірою. У Сімейному кодексі України послідовно провадиться принцип рівності прав й обов`язків матері й батька. Так, позивачка не надала належних та допустимих доказів, на підставі яких суд би прийшов до переконання про необхідність збільшення стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 3000 грн. На думку суду пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом збільшення розміру аліментів до 2000 грн. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів суд приймає до уваги, що дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Суд також бере до уваги матеріальний стан відповідача, який вказав у заяві, що не працевлаштований через стан здоров`я, та частково визнав позов. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи викладене, а також обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу дитині, суд вважає, що збільшений розмір аліментів забезпечить належні умови виховання дитини на мінімальному рівні, що в свою чергу забезпечить її гармонійний розвиток. Згідно п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Також, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial