Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

05.03.2014 року позивачка звернулась в суд з указаним позовом, обґрунтувавши вимоги так. Згідно рішення Річківської сільської ради № 16 від 02.06.1994 р. вирішено надати безоплатно в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства і обслуговування житлового будинку і 25.08.1994 р. їй видано державний акт серія ЗК № 006-00010 Після її смерті ця земельна ділянка успадкована дочкою [PERSON] ( відповідачкою). Про це рішення не було відомо позивачці і її матері [PERSON] Земельна ділянка, яка надавалась [PERSON] межує із земельною ділянкою позивачки, яка одержала цю земельну ділянку площею 0, 0445 га в дар від матері [PERSON] Раніше ця земельна ділянка використовувалась. [PERSON] ( мама [PERSON], і бабуся позивачки). Позивачка вважає, що мамі відповідачки сільською радою ( співвідповідачем ) безпідставно надано у власність земельну ділянку орієнтовно площею 0,20 га, якою раніше користувалась [PERSON], що обліковувалось за будинком [ADDRESS] Позивачка вважає, що Річківська сільська рада безпідставно відмовила в задоволенні заяви її матері [PERSON] про приватизацію земельної ділянки, якою користувалась потім її бабуся [PERSON] Відповідачка позов заперечила повністю, а позицію обґрунтувала так. ЇЇ мама, [PERSON], була членом КСП «Комунар» і користувалась земельною ділянкою в с. Річка для ведення особистого підсобного господарства і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,50 га. 25.08.1994 р. [PERSON] видано державний акт серія ЗК 006-00010 про право приватної власності на вказану земельну ділянку на підставі рішення Річківської сільської ради № 16 від 02.06.1994 р. Згідно рішення цієї ж ради № 16 від 12.02.1997 р. [PERSON] додатково передано 0,10 га земельної ділянки. Після смерті матері ( [INFO]) за її заповітом відповідачка одержала 25.09.2010 р. свідоцтво право на спадщину на вказану земельну ділянку, що складається з п'яти фактично автономних площ, в т.ч. в ур. «Біля хати» - площею 0, 32 га. На час користування цією земельною ділянкою та передачі її у власність матері ні позивачка, ні її мати [PERSON], ні бабуся [PERSON] не були суміжними користувачами , оскільки не використовували земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] у зв'язку зі смертю [PERSON] в 1962 р. і виїздом її дочки [PERSON] на постійне місце проживання в Донецьку область. У 2003 р. [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0, 0445 га для будівництва і обслуговування житлового будинку згідно рішення Річківської сільської ради від 25.07.2002 р. У плані зовнішніх меж цієї ділянки зазначено суміжним землевласником [PERSON] від «Б до В». Аналогічно вказано і в плані меж земельної ділянки в державному акті позивачки, виданому в 2008 році на підставі договору дарування, укладеного позивачкою і [PERSON] в 2006 р. Відповідачка погодила свою межу цієї земельної ділянки під час виготовлення актів і до неї не заявляли будь-яких претензій ні [PERSON], ні позивачка, ні сільська рада. Відповідачка заявила у зв'язку з вищевикладеною позицією про застосування строків позовної давності за заявленим позовом. Представник Річківської сільської ради в особі сільського голови заявив нейтральну позицію в справі, оскільки сторони оформляли право власності на суміжні земельні ділянки за рішенням сільської ради. Представник сільської ради також повідомив, що в архівних документах за померлою [PERSON] обліковувалось 0, 35 га земельної ділянки, в т.ч. під будівлями 0, 04 га. Оцінивши зміст позовних вимог, подані в справу докази, висновок органу Держкомзему, суд установив такі обставини і дійшов наступного висновку. Згідно рішеннь Річківської сільської ради № 16 від 02.06.1994 р. і № 16 від 12.02.1997 р. [PERSON], мешканці [ADDRESS] передано у власність 0,6078 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства і 25.08.1994 р. видано державний акт серія ЗК 006-00010 . Ця земельна ділянка складається з автономних площ ( ділянок) , в т.ч. в ур. «Біля хати» площею 0, 32 га. [PERSON] померла в 2006 р. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Міжгірської держнотконтори 25.09.2010 р., вказана земельна ділянка визнана власністю [PERSON] ( відповідачки) . Згідно рішення Річківської сільської ради від 25.07.2002 р. [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0445 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і 14.05.2003 р. видано державний акт ІІ - ЗК № 019116. 23.06.2006 року [PERSON] свою земельну ділянку подарувала дочці [PERSON] згідно договору посвідченого державним нотаріусом Міжгірської держнотконтори. На підставі цього договору 08.10.2008 р. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 454444. За змістом позовних вимог позивачка претендує на земельну ділянку орієнтовно площею 0, 20 га за рахунок земельної ділянки [PERSON] біля хати ( з площі 0,32 га № 1 на державному акті) з мотивів, що раніше цією ділянкою користувалась її баба [PERSON], яка померла в 1962 р. З довідки відділу державного архіву Міжгірської РДА вбачається, що за [PERSON] по колгоспу «Комунар» облікувалось 0, 35 га земель в тому числі підбудови 0, 01 га, під будівництва 0,01 га. Суд вважає, що позов підлягає відхиленню, виходячи з такого. [PERSON] стала власником земельної ділянки по спадкуванню правомірно і таке не оспорюється. ЇЇ мати, [PERSON]. (спадкодавець) земельну ділянку набула у власність згідно з вимогами ЗК України 1993 р. З обставин справи (пояснень сторін, показів свідків, довідок) видно, що [PERSON] за життя не оформила право власності на житловий будинок і земельну ділянку, якими користувалась. Після її смерті дочка [PERSON] не оформила право власності за майном померлої [PERSON] у встановленому законом порядку. Оформивши право власності на земельну ділянку площею 0, 0445 га в 2002-2003 р.р. на загальних підставах , [PERSON] не оскаржила рішення Річківської сільської ради в частині відмови передати їй у власність земельну ділянку більшої площі. Отже, вимога позивачки припинити частково право власності на земельну ділянку [PERSON] і, по суті, вилучити від неї земельну ділянку площею 0, 20 га та передати у власність позивачки не ґрунтується на законі. Право власності на земельну ділянку, оформлені за відповідачкою [PERSON], захищаються вимогами ст. ст. 152 ч.1, 153 ч. 1 ЗК України ,оскільки це право набуто згідно з ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України, 2001 р. Натомість спадкодавець [PERSON] (її мама [PERSON]) земельну ділянку набула у власність згідно з вимогами ст. ст. 6, 9, 17 ЗК України 1992 р. Таким чином, позивачка не довела свої вимоги належними доказами. Натомість відповідачка [PERSON] поданими в справу доказами і запереченнями спростувала позов і довела що її право власності на земельну ділянку підлягає захисту. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Outcome: dismissed