Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

05 квітня 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.3-8). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 липня 2006 року між АКБ\~«Райффайзен Банк», (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] укладено Кредитний договір СL-302/219/2006, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 31 390,00 доларів США. 21 липня 2006 року між АКБ\~«Райффайзен Банк», (правонаступником якого є ПАТ\~«ОТП\~Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] укладено договір застави автотранспортного засобу № РСL-302/219/2006, відповідно до умов якого остання передала банку в заставу легковий автомобіль [NUMBER], рік випуску 2006, колір чорна перлина, кузов № [NUMBER], що належить заставодавцю на праві власності. 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, а також договір про відступлення права вимоги. Зважаючи на це, до позивача перейшли усі права вимоги до [PERSON] за кредитним договором та договором застави. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»\~ суму заборгованості за кредитним договором № СL-302/219/2006 від 21 липня 2006\~ року у сумі 190 248,35 грн. Позивач зазначає, що 06.06.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві [PERSON] за виконавчим провадженням № 43598305 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], реєстраційній номер обтяження: 14391873, дата реєстрації обтяження - 06.06.2014 року. Також, 06.06.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м.\~Києві [PERSON] за виконавчим провадженням № 43598305 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], реєстраційній номер обтяження: 14419952, дата реєстрації обтяження - 24.06.2014 року. 09.11.2015 року постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області за виконавчим провадженням № 44338027 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], реєстраційній номер обтяження: 15571979, дата реєстрації обтяження - 10.11.2015 року, стягувач - TOB «Кей-Колект». 31.03.2016 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] за виконавчим провадженням № 50558934 про арешт майна боржника та: оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], реєстраційній номер обтяження: 15762254, дата реєстрації обтяження - 31.03.2016 року, стягувач - TOB «ОТП Факторинг Україна». 26.04.2016 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС міста дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] за виконавчим провадженням № 50558934 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на є рухоме майно [PERSON], реєстраційній номер обтяження: 15801508, дата реєстрації обтяження - 27.04.2016 року, стягувач - TOB «ОТП Факторинг Україна» Позивач зазначає, що на теперішній час між ним та відповідачем досягнуто домовленості щодо добровільної реалізації заставного автомобіля в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, але накладені на предмет застави арешти та розшуки унеможливлюють реалізацію права позивача на одержання задоволення в рахунок погашення заборгованості за рахунок заставного майна. Враховуючи викладене та посилаючись на обґрунтування позовної заяви, позивач просить суд: зняти арешт з транспортного засобу: легкового автомобіля Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, кузов № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]), що був накладений постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві [PERSON] за виконавчим провадженням № 43598305 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження: 14391873, дата реєстрації обтяження - 06.06.2014 року; зняти арешт з транспортного засобу: легкового автомобіля Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, кузов № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]), що був накладений постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві [PERSON] за виконавчим провадженням № 43598305 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження: 14419952, дата реєстрації обтяження - 24.06.2014 року; зняти арешт з транспортного засобу: легкового автомобіля Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, кузов № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]), що був накладений постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області за виконавчим провадженням №\~44338027 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження: 15571979, дата реєстрації обтяження - 10.11.2015 року; зняти арешт з транспортного засобу: легкового автомобіля Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, кузов № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]), що був накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] за виконавчим провадженням № 50558934 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження: 15762254, дата реєстрації обтяження - 31.03.2016 року; зняти арешт з транспортного засобу: легкового автомобіля Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, кузов № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER]), що був накладений постановою державного виконавця Ленінського ВДВС міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] за виконавчим провадженням № 50558934 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження: 15801508, дата реєстрації обтяження - 27.04.2016 року; скасувати розшуки транспортного засобу: легкового автомобіля Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір чорна перлина, кузов №\~[NUMBER], що були оголошені постановою Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ за виконавчим провадженням № 50726855 та постановою ВДВС ГТУЮ в Київській області за виконавчим провадженням № 44338027, а також скасувати арешти та орієнтування (розшуки та затримання) в автоматизованому обліку Національної поліції України, Національній автоматизованій інформаційній системі Єдиного державного реєстру МВС України щодо транспортних засобів та їх власників та інших інформаційних системах МВС України з транспортного засобу: легкового автомобіля Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, кузов № [NUMBER]. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі до суду відзиву на позов та будь-яких заяв чи пояснень не надавали. Третя особа Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області до суду надіслав письмові пояснення щодо позову та копію матеріалів виконавчого провадження №50726855 (а.с.75-102). Третя особа Головний сервісний центр МВС України до суду надіслав письмові пояснення щодо позову (а.с.103-110). Треті особи - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області до суду будь-яких пояснень не надсилали. У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 21 липня 2006 року між АКБ «Раійффайзебанк України» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір СL-302/219/2006, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 31390,00 доларів США, для придбання автомобіля CHRYSLER SERBING, строком до 21\~липня 2012 року та сплатою фіксованої процентної ставки 12,50% річних (а.с.9-12). У забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір застави автотранспортного засобу № PCL-302/219/2006, предметом якої є легковий автомобіль марки Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, тип легковий седан в, кузов №\~[NUMBER] (а.с.13-15). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»\~ суму заборгованості за кредитним договором № СL-302/219/2006 від 21 липня 2006\~ року у сумі 190 248,35 грн., а також, в рівних частках, судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі\~ 120,00 грн. (а.с.28-29). Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості в розмірі 190 248,35 грн. (а.с.83). Із матеріалів виконавчого провадження №50726855 та №50558934 встановлено наступне (а.с.81-102). У квітні 2016 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження із примусового виконання заочного рішення Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 27 липня 2011 року (а.с.85). В ході примусового виконання вказаного рішення суду, державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] постановою від 26.04.2016 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику (а.с.90). Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 19 травня 2016 року оголошено розшук майна боржника [PERSON]. а саме: автомобіля марки Chrysler\~Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, тип легковий седан в, кузов №\~[NUMBER] (а.с.92). Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 19 травня 2016 року зупинено виконавче провадження, а постановою від 26 травня 2017 року повернуто виконавчий документ стягувачу (а.с.93,95,101). Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.41-43) вбачається, що в рамках виконавчих проваджень №43598305 на рухоме майно, що належить [PERSON] на підставі державного виконавця ВДВС Свіятошинського РУЮ від 06.06.2014 року та постанови ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Згідно довіреності від 30 січня 2018 року [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] користуватись та розпоряджатись автомобілем марки Chrysler Sebring, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - чорна перлина, тип легковий седан в, кузов №\~[NUMBER] (а.с.71) Позивач зазначає, що [PERSON] є працівником ТОВ\~«ОТП\~Факторинг Україна», що свідчить про те, що між сторонами - позивачем та відповідачем, досягнуто домовленості щодо добровільної реалізації заставного автомобіля, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) визначений порядок звернення стягнення на заставлене майно. Враховуючи те, що державний виконавець вчиняв дії на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2012 року про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованості за кредитним договором у сумі 190\~248,35 грн. (при цьому судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави відсутні), суд вважає, що слід виходити саме із загальних норм Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії). Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року у справі № 6-238цс14. Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ст.. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. У відповідності до ст.. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Так, відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», положень укладених кредитного договору та договору застави ТОВ\~«ОТП Факторинг Україна» є обтяжувачем з найвищим пріоритетом та має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02 червня 2016 року), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, суд приходить до висновку, що вказані записи про обтяження автомобіля на підставі постанов державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві [PERSON], та постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області та державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ [PERSON], унеможливлюють подальшу реалізацію транспортного засобу в межах виконавчого провадження, відкритого в інтересах позивача, який не може реалізувати своє переважне право перед іншими кредиторами. Оскільки спірний автомобіль перебуває в заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та саме позивач має право на першочергове звернення стягнення на предмет застави. Але, наразі, позивач такий продаж здійснити не має можливості, оскільки вищезазначені постанови Ленінського ВДВС було направлено в УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області та внесене до реєстру заборон відчуження рухомого майна. У відповідності до ст. 3 ЦПК України, статті 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Визнання права власності є виключним способом захисту. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно із ст..263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, доведеними, законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволенню, то сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню із відповідачів у рівних частках на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved