Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

06 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 37396,66 грн., заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, який станом на 06.09.2021 року становить 9244,56 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим,\~що у період з 02 лютого 1993 року по 02 серпня 2021 року він знаходився у трудових відносинах з відповідачем. 02 серпня 2021 року він був звільнений за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, згідно наказу №85-ОС від 02.08.2021 року. Під час його знаходження у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 37658,94 грн. З моменту його звільнення до дня звернення з позовною заявою до Суду відповідачем було частково виплачено заборгованість в сумі 262,28 грн. Станом на 06.09.2021 року борг відповідача перед позивачем складає 37396,66 грн., та оскільки в добровільному порядку відповідач не виплачує заробітну плату, позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, позивач також просить стягнути середній заробіток за час затримки в розрахунку по день ухвалення рішення, виходячи із того, що його середньоденна заробітна плата становить 385,19 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ст.10,12,13, 81 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з 02.02.1993 року по 02.08.2021 року, про що свідчать трудова книжка, копія наказу про звільнення [PERSON] , слюсаря-сантехніка 4 розряду аварійно-диспетчерської служби, 02 серпня 2021 року за власним бажанням, в зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства (власником) законодавства про працю, умов Колективного договору, згідно частини 3 статті 38 КЗпП України (а.с.13). Судом також встановлено, що на порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, яка зобов`язує роботодавця при звільненні працівника провести виплату всіх сум, що йому належать від підприємства в день звільнення, відповідач своєчасно не розрахувався з позивачем. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 37658,94 грн. Відповідно витягу по банківському рахунку позивача, 09.08.2021 року останньому було перераховано заробітну плату у розмірі 262,28 грн. (а.с.13-16). Таким чином, станом на день розгляду справи відповідач остаточно не розрахувався з позивачем і суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 37396,66 грн., яка залишається невиплаченою та її необхідно стягнути з відповідача у судовому порядку. Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Статті 117 та 237-1 КЗпП України передбачили, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також поклали на роботодавця обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Так, остаточний розрахунок із позивачем відповідач на час розгляду справи не здійснив, сума заборгованості із невиплаченої заробітної плати складає 37396,66 грн. таким чином, з КП «ВЖРЕО» на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 03.08.2021 року по день ухвалення судового рішення по справі, тобто по 09.12.2021 року, виходячи із наступного розрахунку. Матеріали справи не містять відомостей про робочий графік КП «ВЖРЕО», а тому розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні буде розраховано, виходячи із п`яти робочих днів на неділю. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15 за позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] №01-07/950 від 10.08.2021 року середньоденна заробітна плата останнього складає 385,19 грн.(а.с.15). Даний розмір середньоденної заробітної плати сторонами не оспорюється, а тому перерахунку не підлягає. Остаточний розрахунок\~з позивачем\~відповідач затримав\~на 91 робочих дня, а саме: серпень 2021 року - 20 днів; вересень 2021 року 22 дні; жовтень 2021 року 20 днів; листопад 2021 року 22 дні, грудень 2021 року 7 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 35052,29 грн. (385,19грн/середньоденна заробітна плата позивача/ х 91 день/кількість робочих днів затримки розрахунку = 35052,29 грн.). Саме така сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.141 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, із відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на загальну суму 1816 грн. за дві вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved