Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

05.06.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], АТ «Українська охоронно-страхової компанія» про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 1 568 грн.53коп., моральної шкоди в сумі 9 680 грн.67коп. (з урахування уточнених позовних вимог до двох відповідачів 13.10.2014р. (а.с. № 2-7, 52-54). 14.10.2014р. позивачем було уточнено позовні вимоги, позов пред,явлено тільки до відповідача [PERSON], оскільки 02.10.2014р. позивача було повідомлено МТСБУ, що вартість відновлювального ремонту відшкодована в сумі 8 180,67 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. витрат на проведення експертизи (а.с. № 72, 73). В обґрунтування позову в позовній заяві в її остаточній редакції зазначено, що 21.03.2014р. о 15 год. 30 хв. у м. Дніпропетровську по вул. Ливарній в напрямку вул. Набережної Леніна сталася ДТП, в ході якої автомобіль Porsche Panamera, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який в районі перехрестя вул. Набережної Леніна змінив напрямок автомобільного руху ліворуч, виїхавши на стрічну смугу руху, скоїв зіткнення з автомобілем Мstsubishi Lanser, д/н [NUMBER] під керівництвом [PERSON], що рухався у зустрічному напрямку. [PERSON] місце пригоди залишив. Автомобіль [PERSON] зазнав механічних пошкоджень, перелік яких зазначено у довідці ДАІ.В результаті даної ДТП позивачу була спричинена майнова і моральна шкода. Відповідача було визнано винним в скоєнні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425грн. за скоєння правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2014р., яка набрала законної сили 05.05.2014р. Неправомірними діями відповідача позивачу завдано майнової шкоди, яку відповідач відшкодовувати відмовився. Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована в АТ «Українська охороно-страхова кампанія» згідно полісу АІ № 0031698 терміном дії з 20.03.2014р. по 19.03.2015р. Згідно висновку незалежного експертного дослідження автотоварознавця №86/14 від 23.05.2014р. матеріальна шкода, заподіяна позивачу становить 9 180,67 грн. автомобіль був відремонтований 18.09.2014р. і вартість виконаних робіт згідно акту від 18.09.2014р. № 5 фактично становить 11 249грн.20коп. МТСБУ з урахуванням лімітів відповідальності, відшкодовано в сумі 8 180 грн.67коп., 500 грн. за проведення експертизи та за мінусом франшизи - 1 000 грн. Різниця між сплаченою сумою за ремонт та сумою, що відшкодована страховою компанією, становить 1 568грн.53коп. Крім того, вважає, що неправомірними діями [PERSON] йому спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, пережитих внаслідок ДТП, яку він оцінив в 9680грн.67коп. (дорівнює відшкодованій суми) та просив стягнути. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 22.1, 28, 29, 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] 04.12.2014р. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Також в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі та без фіксації технічними засобами (а.с. № 106), просив також стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу (а.с. № 100-105). Відповідач [PERSON] в судові засідання 09.09.2014р., 13.10.2014р., 12.11.2014р. та 04.12.2014р. не з'являвся, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 43), згідно відміток на конвертах, що повернулися до суду, вони не були вручені у зв'язку із «закінченням терміну зберігання» (а.с. № 40, 41, 50, 51, 90, 91), тобто на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручено належним чином. Крім того, відповідач повідомлений відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України про розгляд справи через оголошення у газеті «Вісті Придніпров,я» (а.с. № 93, 96). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2014р. о 15 год. 30 хв. у м. Дніпропетровську по вул. Ливарній в напрямку вул. Набережної Леніна сталася ДТП, в ході якої автомобіль Porsche Panamera, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який в районі перехрестя вул. Набережної Леніна змінив напрямок автомобільного руху ліворуч, виїхавши на стрічну смугу руху, скоїв зіткнення з автомобілем Мstsubishi Lanser, д/н [NUMBER] під керівництвом [PERSON], що рухався у зустрічному напрямку. Автомобіль [PERSON] зазнав механічних пошкоджень, перелік яких зазначено у довідці ДАІ ( а.с. № 8). Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425грн. за скоєння правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2014р., яка набрала законної сили 05.05.2014р. (а.с. № 9). Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована АТ «Українська охороно-страхова кампанія» згідно полісу АІ № 0031698 терміном дії з 20.03.2014р. по 19.03.2015р., що підтверджується відповіддю АТ «Українська охороно-страхова кампанія» від 19.05.2014р. № 4313, якою відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с. № 30, 31). Згідно висновку незалежного експертного дослідження автотоварознавця №86/14 від 23.05.2014р. матеріальна шкода, заподіяна позивачу становить 9 180 грн.67коп.(а.с. № 12- 25). Автомобіль був відремонтований 18.09.2014р. і вартість виконаних робіт згідно акту від 18.09.2014р. № 5 фактично становить 11 249 грн.20коп. (а.с. № 76). МТСБУ з урахуванням лімітів відповідальності відшкодовано суму 8 180 грн.67коп., 500грн. за проведення еспертизи та за мінусом франшизи - 1 000 грн. (а.с. № 74), оскільки у віплаті цієї суми АТ «Українська охороно-страхова кампанія» було відмовлено (а.с. № 30,31). Різниця між сплаченою сумою за ремонт та сумою, що відшкодована страховою компанією, становить 1 568 грн.53коп. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями саме відповідача [PERSON], пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи (цього відповідача). Відповідач мав страховий поліс АТ «Українська охороно-страхова кампанія» про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Кошти реально сплачені позивачем за ремонт є фактичними його витратами, про що суду надано письмові докази. Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно пункту 9 постанови № 6 Пленуму ВСУ від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Отже відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивач мусить зробити для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля. Позивач фактично і реально витратив на відновлення свого автомобіля 11 249грн.20коп., йому відшкодовано страховою компанією лише 9 680грн.67коп., а тому можливим стягнути з відповідача решту матеріальної шкоди повністю - 1 568грн.53коп., оскільки вказані витрати підтверджені належними доказами в судовому засіданні. Стосовно моральної шкоди відносно відповідача, суд вважає, що дані вимоги слід задовольнити частковою. Моральна шкода, що полягає в наступному: на час та після ДТП позивач вимушений був відмовитись від звичного способу життя, він не мав можливості продовжувати звичайний спосіб життя; сам факт перенесення ДТП викликав душевні хвилювання, в результаті ДТП позивач вимушений був на деякий час припинити своє спілкування із знайомими та друзями; негативним є відношення відповідача до скоєного ним, який не робить нічого для відшкодування завданої шкоди. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, виходячи з вимог зазначених норм матеріального права, неправомірними діями відповідача, пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано моральної шкоди, яка знаходиться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і яка підлягає повному відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача), оскільки завдання шкоди було внаслідок правопорушення, тобто грубого порушення прав особи та законодавства в цілому; завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки; завдання майнової шкоди позивачу; завдання збитків позивачу; вимушеність на протязі тривалого часу захищати свої порушені права; невірне ставлення до своєї поведінки з боку відповідача, який не здійснив дій, щодо відшкодування завданої шкоди і продовжує не визнавати свою вину. З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями відповідача завдано моральної шкоди. Суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди частково, а саме в розмірі 500 грн., в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки сума моральної шкоди, на стягненні якої наполягає позивач, а це сума - 9680грн.67коп. (тобто розмір відшкодованої суми з боку МТСБУ), є надто завищеною. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487грн. 20коп. (243грн. 60коп. * 2 = 487грн.20коп.). Відповідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить й витрати на правову допомогу витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, тому їх слід стягнути з відповідача в загальній сумі 4 075 грн., оскільки вони підтверджені квитанцією від 14.11.2014р. № 14-11/01 ( 250 грн. опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»), актами приймання передачі виконаних робіт № 1 від 02.06.2014р. ( 3 150 грн.-витрати на правову допомогу), № 2 від 10.10.2014р. ( 675грн.-витрати на правову допомогу) та відповідними квитанціями до прибуткових касових ордерів від 02.06.2014р. та від 10.10.2014р. (а.с. № 102 - 105). При задоволені вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу, суд виходив з того, що, по-перше, в матеріалах справи є договір на правову допомогу від 22.03.2014р., свідоцтво адвоката (а.с. № 65,66), по-друге, розрахунок суми витрат на правову допомогу відповідає вимогам ст.1 Закону України від 20.12.2011р. № 4191-VI «Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», введеного в дію з 01.01.2012р., та до цього розрахунку надано відповідні акти приймання передачі виконаних робіт (а.с. №101-104), як це вимагає Закон. На підставі викладеного,

Outcome: partial