Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

06 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 25 грудня 2004 року перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 486. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2013 року, у зв'язку з протилежними поглядами на сімейне та подальше спільне життя. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо, у відповідачки склались сімейні відносини з іншим чоловіком, спір про поділ майна відсутній. Аліменти на утримання дитини стягуються на підставі рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 05.08.2013 р. Позивач просить розірвати шлюб та не надавати строк на примирення. Позивач [PERSON] належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути у його відсутність, строк на примирення не надавати. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 25 грудня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 486. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони однією сім'єю не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved