Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

05 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до Ольгинської селищної військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначив, що він - [PERSON] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серія та номер IV-ДН 003042, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину № 407 вiд 22.02.2001 року є власником земельної ділянки, загальною площею 8,1900 гектарів (з яких 7,73 гектарів є площею земельної ділянки ріллі, та 0,46 гектарів є площею земельної ділянки пасовища), яка розташована на території Новотроїцької селищної ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, то до Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» він звернувся iз заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру). При виготовленні технічної документації з`ясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінійних промірів земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту. За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа земельної ділянки рiллi склала 7,2350 гектарів, що не відповідає площі 7,7300 га, зазначеній у Державному акті серії IV-ДН N 0003042. Необхідність проведення топографо-геодезичних робіт виникла зв`язку з тим, що архівні матеріали та матеріали польових геодезичних робіт по виготовленню державного АКТУ земельну ділянку у відділі Держгеокадастру у Волноваському районі відсутні. Тому виробничим відділом ДРФ ДП «ЦДЗК» необхідно було виконати топографо-геодезичні роботи. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 79-1 Земельного Кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Сформованою земельна ділянка вважаються з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Таким чином, враховуючи вищенаведене, спеціалісти ДРФ ДП «ЦДЗК дійшли висновку, що необхідно даний державний акт на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , визнати недійсним та зобов`язати власника виготовити новий правовстановлюючий документ, який би відповідав дійсним промірам по межі огорожі і площі ділянки в натурі (на місцевості), що, як вважає позивач, порушує його право власності на земельну ділянку, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали, у разі неявки відповідача не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства; про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН N 0003042, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 407 вiд 22.02.2001 року, є власником земельної ділянки, загальною площею 8,1900 гектарів (з яких 7,73 гектарів є площею земельної ділянки ріллі, та 0,46 гектарів є площею земельної ділянки пасовища), яка розташована на території Новотроїцької селищної ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с. 5) Зі змісту листа за № 30 від 05.05.2021р., наданого Волноваським районним виробничим відділом ДРФ ДП «ЦДЗК» вбачається, що « при виготовленні технічної документації з`ясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінійних промірів земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту. За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа земельної ділянки рiллi склала 7,2350 гектарів, що не відповідає площі 7,7300 га, зазначеній у Державному акті серії IV-ДН N 0003042» ( а.с.6). Згідно кадастрового плану земельної ділянки за адресою: Новотроїцька селищна рада, право власності на земельну ділянку у дійсних промірах загальною площею 7,2350 гектарів, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Волноваського району, Донецької області, в межах від А до Б - землi державної власності Новотроїцької селищної ради, вiд Б до В - землi гр. [PERSON] , від В до Г - землi державної власності Новотроїцької селищної ради, вiд Г до А землi гр. - у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (кадастрового плану земельної ділянки), цільове призначення землi - сільськогосподарського призначення, відповідно до Державного Акту на право приватної власності на землю Серiя IV-ДН N 003042, який було видано 05 червня 2001 року на підставі свідоцтва про право на спадщину № 407 вiд 22.02.2001 року, належить [PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 78 Земельного Кодексу України передбачає, що « право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності». Зі змісту\~статті 79\~Земельного Кодексу\~України вбачається,\~що « земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами». Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 79-1 Земельного Кодексу України, « сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Сформованою земельна ділянка вважаються з моменту присвоєння їй кадастрового номеру». Здійснюючи аналіз наданих доказів, а також повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, які були досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до впевненості, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved