Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

05 вересня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Білгород - Дністровська районна державна адміністрація, про визнання права на отримання частки /паю/ у порядку спадкування за законом, уточнивши свої позовні вимоги 22.10.2019 року остаточно просить суд: визнати за ним право на земельну частку /пай/ в розмірі 2,7 умовних кадастрових гектарів із земель, які належали колективному сільськогосподарському підприємству імені Котовського Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати спадкодавець - [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 2,7 умовних кадастрових гектарів із земель,які належали колективному сільськогосподарському підприємству імені Котовського Білгород-Дністровського району Одеської області. Позивач вказує, що вона була членом колгоспу імені Котовського з 1948 року по 1971 року /по день виходу на пенсію/. Згідно Протоколу №6 засідання правління КСП від 13.05.1995 року був затверджений список членів підприємства по приватизації земель. Рішенням Крутоярівської сільської ради від 12.06.1995 року КСП на праві колективної власності були передані земельні ділянки та виданий державний акт про право колективної власності на землю. Вказаний вище список доданий до акту. Він фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на протязі майже двох років проживав із нею, доглядав її, наразі здійснює поточний ремонт будинку, обробляє город, що розташований біля будинку. Проте, при зверненні до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, листом приватного нотаріуса № 197/01-16 від 25.07.2019 року відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я померлої. Вказані вище обставини позбавляють його в оформленні його спадкових прав, а тому він і звернувся до суду з даним позовом. 10 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 26 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача в судове засіданні надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача надав відзив на позовні вимоги, згідно якого наполягав на спливі строку позовної давності для звернення до суду позивачем з відповідним позовом, оскільки позовна заява подана до суду 05.09.2019 року, а позивачу було відомо про те, що його мати працювала в КСП ім. Котовського, відтак за ствердженням відповідача, останній мав звернутись до суду за захистом своїх порушених прав по 07.02.1999 року, а звернувся більше ніж через 23 роки, тобто з порушенням строку позовної давності. Також зазначив, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Крім того, спадщина відкривається на те майно, яке належало покійній на день її смерті на праві власності, або на її частку в спільному майні. Жодних доказів, які б доводили перебування земельної частки /паю/ померлій матері на праві приватної власності на момент смерті та на фактичне користування земельною часткою /паєм/ померлої, позивач до суду так і не надав, а тому і твердження, що він фактично прийняв спадщину, безпідставні. Також відповідач вказав, що право на земельну частку /пай/ виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством /товариством, кооперативом/ державного акта на право колективної власності на землю. При цьому на момент набуття права на земельну частку /пай/ не впливає факт отримання чи неотримання особою сертифіката на право на земельну частку/пай/, оскільки його видача лише документально фіксує право особи на земельну частку /пай/, яке вона отримує з часу одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю. Відповідач звертає увагу суду, що з наданих документів вбачається, що спадкодавець помер до реєстрації державного акта на право колективної власності на землю КСП ім. Котовського та остаточного списку до нього, а тому на момент смерті спадкодавець ще не став власником частки землі, тому позивач не може успадкувати те, що не належало спадкодавцю. На підставі усього вищевикладеного відповідач і просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Суд розглядає справу за відсутність позивача, відповідно наданої заяви представника та відповідача, відповідно відзиву на позовні вимоги, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач є рідним сином померлої [INFO] [PERSON] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Крутоярівської сільської ради від 12.06.1995 № 2а «Про передачу земель у колективну власність КСП ім. Котовського» , був виданий державний акт на право колективної власності на землю щодо земельних ділянок КСП ім. Котовського с. Крутоярівка, переданих у колективну власність. Згідно архівної довідки № Д-318 від 22.04.2019 року, на підставі розпорядження представника Президента України в Білгород-Дністровському районі від 15.10.1992 № 287 колгосп імені Котовського перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство імені Котовського. КСХП імені Котовського реорганізовано 20.03.2000 року в сільськогосподарський кооператив «Крутоярівка». Державна реєстрація СК «Крутоярівка» припинена 03.08.2006 року. Документи з особового складу за 1947-2005 роки прийняті на зберігання в трудовий архів Білгород-Дністровської районної ради. У відповідності до архівної довідки № Д-319 від 22.04.2019 року КУ «Об`єднаного трудового архіву територіальних громад Білгород-Дністровського району» встановлено, що в архівному фонді сільськогосподарського кооперативу «Крутоярівка» значиться [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу № 6 засідання правління КСГП ім. Котовського від 13.05.1995 року, вирішили затвердити Список членів КСГП Котовського з приватизації земель. До вказаного Списку громадян-членів КСП ім. Котовського Білгород-Дністровського району Одеської області від 13.05.1995 року входила [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, згідно листа Старокозацької сільської ради № 1166 від 11.06.2019 року, головним критерієм для одержання права на земельну частку /пай/ є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до списку громадян-членів КСП імені Котовського, затвердженого рішенням правління від 13.05.1995 року [PERSON] була членом вищевказаного підприємства. [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку із чим рішенням правління вона внесена до списку вибулих членів КСП імені Котовського та не потрапила до остаточного списку членів підприємства, що мають право на земельну частку /пай/. Як вбачається з отриманих документів спадкодавець помер до реєстрації державного акта на право колективної власності на землю КСП ім. Котовського та остаточного списку до нього, а тому на момент смерті спадкодавець ще не став власником частки землі, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю. У відповідності до листа № Д-320 від 22.11.2018 року з Управління агропромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, згідно наявної в райдержадміністрації Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ КСГП ім. Котовського, сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ім`я [PERSON] не зареєстровано. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Макогончук Н.В., листом № 197/01-16 від 25.07.2019 року йому повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться на території Старокозацької сільської ради /колишня Крутоярівка/ Білгород-Дністровського району Одеської області немає можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я померлої. Разом з тим, позивач вважає, що він має право на спадщину як спадкоємець І черги за законом, оскільки фактично її прийняв, з підстав спільного проживання разом з спадкодавцем на протязі двох років і до дня смерті своєї матері, та продовженням догляду за будинком спадкодавці, обробленням земельної ділянки площею 0,22 га, наданої для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, що підтверджує довідками Старокозацької сільської ради № 538 від 05.08.2019 року та № 587 від 02.09.2019 року. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв ЦК України, від 18 липня 1963 року (надалі -ЦК України 1963 р.), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, задля можливості застосування загальновстановлених строків позовної давності, суду слід розібратись з питанням належності спадкоємцю спадкового майна, того факту чи має він право на спадкування та факту наявності спадкового майна на правах власності чи користування спадкодавцеві. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до 529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК України, 1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Жодного доказу фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном позивачем не надано. Більш того, позивачем не наведено жодного об`єктивного та належного доказу безпідставного виключення зі списку членів КСП ім. Котовського спадкодавці, а також не наведено жодного аргументу щодо стверджень відповідача, викладених у листі № 1166 від 11.06.2019 року. Визначення позивачем у його позові площі земельної частки /паю/, що за його думкою належала спадкодавці також не підтверджена жодними належними документами. Таким чином, враховуючи те, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, а [PERSON] була виключена із нього у зв`язку із смертю до реєстрації державного акта на право колективної власності на землю КСП імені Котовського та остаточного списку до нього, а тому в момент смерті спадкодавця ще не стала власником частки землі, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю. За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, на основі вимог законодавства, що було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Білгород - Дністровська районна державна адміністрація, про визнання права на отримання частки /паю/ у порядку спадкування за законом слід відмовити як в необґрунтованих.

Outcome: dismissed