Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

06 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ТОВ «Ковакс», про визнання недійсними та скасування рішень суб'єкта владних повноважень. Позивач просила визнати недійсними: 1) рішення Уманської міської ради № 9-33/24 від 11.06.2004 року, в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки під магазин промислових товарів по [ADDRESS], площею 1279 кв.м., в тому числі 402 кв.м. спільне користування з РЕУ-2, ТОВ «Ковакс», та в частині надання в оренду земельної ділянки, яка використовується в комерційних цілях ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів по [ADDRESS], площею 1279 кв.м., в тому числі 402 кв.м. спільне користування з РЕУ-2, за рахунок земель Уманської міської ради строком на 5 років; 2) рішення Уманської міської ради № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року, в частині затвердження переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають приватизації шляхом викупу: 1.7. земельна ділянка площею 0,0877 га (по [ADDRESS]) надана в оренду ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів; 3) рішення Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року, в частині продажу ТОВ «Ковакс» земельної ділянки несільськогосподарського призначення по [ADDRESS], площею 0,0877 га, під магазин промислових товарів, а також скасувати названі рішення Уманської міської ради. Позивач посилалася на такі обставини: вона з 2000 року є власником квартири [ADDRESS], в якій і проживає. Через проведення з літа 2012 року поряд з будинком будівельних робіт ТОВ «Ковакс», позивач у березні 2013 році після звернень до Уманської міської ради та за наданням юридичної допомоги дізналася про прийняття відповідачем вказаних рішень про передачу земельної ділянки ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів, що розміщений на першому поверсі дев'ятиповерхового будинку, в якому вона проживає. Вважає рішення Уманської міської ради № 9-33/24 від 11.06.2004 року, № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року та № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року незаконними, такими, що не відповідають вимогам ст. 19, 42, 123, 128, 198 Земельного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17.06.2004 № 1808, ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року, ст. 12, 23 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року, ст. 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року. Також, на думку позивача, Уманською міською радою не були враховані вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 року «Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» щодо проведення державної землевпорядної експертизи проекту відведення земельної ділянки ТОВ «Ковакс» для обслуговування магазину по продажу промислових товарів як при передачі земельної ділянки в оренду, так і при прийнятті рішення про її викуп; Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків, затвердженого спільним Наказом № 31/30/53/396 від 05.04.1996 року Держкомзему, Держкомжитлокомунгоспу, Державного комітету України у справах містобудування і архітектури, Фонду державного майна України (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.04.1996 р. за № 203/1228). Позивач вважає, що надання Уманською міською радою у власність ТОВ «Ковакс» земельної ділянки та проведення будівельних робіт на прибудинковій території порушує норми чинного законодавства, не враховує життєві інтереси мешканців, ускладнює екологічну обстановку, створює перешкоди у користуванні прибудинковою територією, а саме головне порушує її право як мешканця та власника квартири багатоквартирного будинку на землі прибудинкової території. Так, передавши земельну ділянку для обслуговування магазину, міською радою не було враховане таке рішення при обрахуванні вартості з прибирання прибудинкової території по [ADDRESS], призначеної для обслуговування даного будинку, розрахунок проводиться з площі, яка становить 7 597 кв.м. Тарифи були розраховані та затверджені, виходячи з площі 7 597 кв.м., 30.06.2005 року, і переглядались 25.09.2008 року, однак зміни щодо площі прибудинкової території до відповідних документів не вносилися, продаж чистини земельної ділянки, що входила до прибудинкової території, не був врахований. Представник відповідача Тарасюк Л.М. подала письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю доводів позовної заяви. Послалась на те, що Уманською міською радою не було допущено порушень земельного законодавства, адже на день затвердження проекту відведення земельної ділянки ТОВ «Ковакс» - 11.06.2004 року - постанова КМУ № 677 від 26.05.2004 року ще не діяла в просторі і часі, оскільки офіційно була опублікована лише 11.06.2004 року в «Офіційному віснику України». Рішення Уманської міської ради від 26.12.2007 року за № 2.11-27/5 було прийняте також відповідно до діючого на той час законодавства, на підставі рішення Уманської міської ради № 9-33/24 від 11.06.2004 року, яке на той час не було ніким оскаржене та скасоване. Оскільки ТОВ «Ковакс» було власником об'єкту нерухомого майна, то продаж земельної ділянки був здійснений шляхом її викупу. При цьому було враховано ст. 79 ЗК України і Товариству була відведена земельна ділянка із присвоєним кадастровим номером, що підтверджує наявність сформованої земельної ділянки як окремого об'єкта. Усі три вішення Уманської міської ради були прийняті відповідно до законодавства, яке діяло на час їх прийняття. При продажу земельної ділянки площею 877 кв.м. ТОВ «Ковакс» за адресою [ADDRESS] не порушила прав та законних інтересів власників квартир у будинку, так як була продана земельна ділянка, яка не перебувала під житловим будинком. Прибудинкова територія будинку [ADDRESS] не була відведена і закріплена за цим будинком на час вирішення питання про відведення земельної ділянки ТОВ «Ковакс». Оскільки межі прибудинкової території не були визначені, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS], не створювалося, то, відповідно, оспорюванні рішення міськради не могли порушити права інших осіб. Позивачем не наведено жодного належного їй права як власника квартири в багатоповерховому будинку, яке було порушене відповідачем. Третя особа ТОВ «Ковакс» виклало свою позицію в письмових запереченнях від 26.11.2013 року, в яких просило відмовити в задоволенні позову у зв'язку необґрунтованістю позовних вимог, недоведеністю порушення певного права позивача внаслідок прийняття оспорюваних рішень Уманської міської ради, та законністю рішень Уманської міської ради. Вказало, що магазин був побудований одночасно із житловим будинком, але є окремим об'єктом нерухомості та не належить до споруд чи будівель, призначених для обслуговування житлового будинку. Посилання позивача на те, що вона та ТОВ «Ковакс» є співвласниками будинку [ADDRESS], є безпідставною - Товариство є власником окремого приміщення, до якого позивач не має ніякого відношення. Дворова територія житлового будинку по [ADDRESS] виходить на протилежну сторону від приміщення магазину, а перед приміщенням магазину ніколи не було дворової території. Перед магазином завжди був тротуар, підходи і під'їзди до нього. Прилегла до магазину територія межує із проїжджою частиною [ADDRESS], тому на ній не можуть бути розміщені ігрові чи інші майданчики, про що згадує позивач. Позивачем на надано суду документів, які б підтверджували її право користування чи право власності на земельну ділянку, якою користується ТОВ «Ковакс», чи створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS], та надання йому у власність чи користування відповідної земельної ділянки. Вважає, що перелік документів і законів, зазначених в тексті позовної заяви, та посилання позивача на те, що, на її думку, міська рада порушила зазначені нею закони при оформленні і виділенні земельної ділянки ТОВ «Ковакс», не є підставою для скасування зазначених рішень. Позивач повинен був надати документи, які підтверджують її право звернутися до суду з таким позовом, а також зазначити, які права її порушені даними рішеннями, і надати докази, які підтверджують таке порушення. Позивач звернулася до суду з позовом, зловживаючи своїм правом, щоб зашкодити інтересам ТОВ «Ковакс». Межі прибудинкової території не встановлені, доказів протилежного позивач не надала, між ТОВ «Ковакс» та РЕУ № 2 укладений договір щодо утримання прибудинкової території, тому посилання [PERSON] на те, що їй неправильно проводять нарахування плати за обслуговування прибудинкової території є безпідставними. Посилання позивача на ст. 393 ЦК України також є безпідставним, адже вимоги цієї статті можуть бути застосовані в разі порушення права власності, а відомості про порушення права власності [PERSON] зазначеними рішеннями міськради і про суть цих порушень в позовній заяві відсутні. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 09.04.2014 року підтримала позов. Пояснила, що вона з 2000 року є власником квартири [ADDRESS]. Рішення Уманської міської ради, які вона просить визнати недійсними і скасувати, призвели до порушення її прав як власника квартири в багатоквартирному будинку на користування прибудинковою територією. Також в тарифах на прибирання прибудинкової території врахована площа земельної ділянки, яку передали у власність ТОВ «Ковакс», тобто мешканці будинку сплачують більше, ніж повинні. При прийнятті рішень щодо оренди і продажу земельної ділянки ТОВ «Ковакс» міська рада не радилася з власниками квартир будинку, не повідомляла про прийняття таких рішень. На запитання осіб, які беруть участь у справі, пояснила, що двір та виходи з житлового будинку знаходяться з протилежної від магазину сторони; майданчиків для дітей, для відпочинку дорослих зі сторони магазину не було за весь час її проживання в будинку; перед магазином була пішохідна зона, клумби, які залишилися і на теперішній час; у 2013 році ТОВ «Ковакс» замінив асфальтове покриття пішохідної зони тротуарною плиткою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав, наведених в позовній заяві. Також надав суду письмові пояснення від 09.04.2014 року. Представник відповідача Тарасюк Л.М. в судовому засіданні 09.04.2014 року заперечила проти позову повністю, вважаючи позовні вимоги необгрунтованими та недоведеними належними доказами. Надала пояснення, аналогічні за змістом письмовим запереченням проти позову. Представники третьої особи заперечили проти задоволення позову. Представник Бурлака\~В.І. пояснила, що оспорювані позивачем рішення Уманської міської ради про надання земельної ділянки по [ADDRESS], в користування, а потім - у власність ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів були прийняті відповідно до діючого на той час законодавства і жодним чином не порушували і не порушують прав [PERSON] як власника квартири в багатоквартирному будинку. Просили відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи, подані особами, які беруть участь у справі, в якості письмових доказів, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З 08.09.2000 року позивач [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS], що визнали всі особи, які беруть участь у справі, та підтверджується наданими позивачем документами (а.с. 12-18, 128). Однак позивач [PERSON] не надала суду допустимих доказів того, що вона є власником вказаної квартири з 2000 року. Згідно з архівним витягом від 10.12.2013 року Рішенням Уманської міської ради № 9-33/24 від 11.06.2004 року «Про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок» був затверджений проект відведення земельної ділянки під магазин промислових товарів по [ADDRESS], площею 1279 кв.м., в тому числі 402 кв.м. спільне користування з РЕУ-2, ТОВ «Ковакс» (пункт 1.8 ч. 1); і надано в оренду земельну ділянку, яка використовується в комерційних цілях, ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів по [ADDRESS], площею 1279 кв.м., в тому числі 402 кв.м. спільне користування з РЕУ-2, за рахунок земель Уманської міської ради строком на 5 років (підпункт 4.1.3 пункту 4.1 ч.4) (а.с. 95). Як вбачається вказане рішення було прийняте на підставі проекту відведення земельної ділянки ТОВ «Ковакс» для обслуговування магазину по продажу промислових товарів загальною площею 0,1279 га по [ADDRESS], виготовленого Підприємством «Геоплан» у 2004 році (а.с. 146-186). І вказаний проект відведення земельної ділянки був перенесений в натуру, про що складений Технічний звіт (а.с. 197-210). Згідно з архівним витягом від 10.12.2013 року Рішенням Уманської міської ради № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року «Про перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення для приватизації» був затверджений перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають приватизації шляхом викупу, зокрема, пунктом 1.7 ч. 1 - земельна ділянка площею 0,0877 га (по [ADDRESS]) надана в оренду ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів (а.с. 98). Згідно з архівним витягом від 10.12.2013 року Рішенням Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по [ADDRESS]» передбачено: «1. Продати ТОВ «Ковакс» земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0877 га, під магазин промислових товарів», - а також затверджені ринкова вартість цієї земельної ділянки і ціна продажу земельної ділянки для ТОВ «Ковакс» (а.с. 99). І 25 січня 2008 року між Уманською міською радою та ТОВ «Ковакс» був укладений відповідний Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (а.с. 193). Підприємством «Геоплан» була виготовлена Технічна документація по підготовці державного акту на право власності на землю ТОВ «Ковакс» для обслуговування магазину по продажу промислових товарів загальною площею 0,0877 га по [ADDRESS] (а.с. 187-196). І після цього ТОВ «Ковакс» одержало Державний акт про право власності на земельну ділянку від 08.04.2008 року. Кадастровий номер земельної ділянки 7110800000:02:003:0435 (а.с. 26). На зазначеній земельній ділянці площею 0,0877 га, що продана ТОВ «Ковакс» 25.01.2008 року під магазин промислових товарів, розташований магазин промислових товарів «Вігрос», тобто нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS], загальною площею 842,6 кв.м. Вказане нежитлове приміщення належить ТОВ «Ковакс» на підставі Договору купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна від 20.07.2001 року, укладеного між представництвом Фонду державного майна України в м.Умані та ТОВ «Ковакс» (а.с. 190-191, 192). Виходячи з наведених вище обставин, суд вважає, що посилання позивача на те, що рішення Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по [ADDRESS]» є незаконним, оскільки Програма приватизації об'єктів міської комунальної власності на 2008 рік була затверджена пізніше - рішенням Уманської міської ради № 2.7-29/5 від 27.02.2008 року і об'єкт приватизації був придбаний ТОВ «Ковакс» на підставі Договору купівлі-продажу майна комунальної власності від 25.07.2008 року також після прийняття відповідачем оспорюваного рішення, є необгрунтованими. Рішення Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року, яке просить визнати недійсним і скасувати позивач, не стосується земельної ділянки, на якій розташований об'єкт малої приватизації групи А - нежитлові приміщення по [ADDRESS], загальною площею 91,2 кв.м., що були придбані за Договором купівлі-продажу майна комунальної власності від 25.07.2008 року (а.с. 32-33, 91-94). Згідно з Актом від 12.12.2013 року перевірки дотримання вимог земельного законодавства, проведеної державним інспектором Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області з питання дотримання вимог земельного законодавства міською радою м. Умань в галузі прийняття рішень щодо розпорядження землею факти порушень, про які повідомляв [PERSON] щодо відчуження земельної ділянки ТОВ «Ковакс» по [ADDRESS] (кадастровий номер 7110800000:02:003:0435) не підтверджуються (а.с. 214). Будинок [ADDRESS], і вбудований на його першому поверсі магазин були побудовані в 1977 році та передані на баланс РЕУ № 2 16 грудня 1977 року. Входи в під'їзди будинку розташовані зі сторони двору, а центральні входи до магазину побудовані зі сторони [ADDRESS], а два аварійних виходи з магазину розташовані зі сторони [ADDRESS] та зі сторони двору між першим і другим під'їздами будинку. (а.с. 216, 217). Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення затверджувалися Уманською міською радою 30.06.2005 року - рішення № 1-49/4, 25.09.2008 року - рішення № 3.3-35/5 (а.с. 96-97, 129-132). Відповідно до відповіді Уманського ВЖ РЕУ № 2 від 05.12.2013 р. № 684 згідно з генеральним планом - схемою прибудинкова територія будинку [ADDRESS], з якої обраховувався розмір тарифів, становить 7 597 кв.м. Однак згідно з відомостями, що містяться у відповідях Управління Держземагентства в Уманському районі Черкаської області від 28.01.2015 року № 0-28-0.2-280/2-15 та Уманського ВЖ РЕУ № 2 від 19.01.2015 року № 20 прибудинкова територія за будинком по [ADDRESS], не закріплювалась, відомості про це відсутні. Під будівництво вказаного будинку та магазину 08.08.1973 року виконкомом Уманської міської ради виділялася земельна ділянка площею 4 151 кв.м. (т. 2 а.с. 6, 64, 65). Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту судом цивільних прав та інтересів осіб визначений у частині другій ст. 16 ЦК України. У цій частині також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким законом щодо предмету спору є Земельний кодекс України. У статті 152 ЗК України наведені шляхи (способи) захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, зокрема, - визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Такий спосіб захисту цивільного права як скасування рішення органу місцевого самоврядування, про застосування якого позивач [PERSON] просить суд, ані Цивільним кодексом України, ані Земельним кодексом України не передбачений. У зв'язку з цим позовні вимоги позивача щодо скасування рішень Уманської міської ради задоволенню не підлягають. Відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок передбачена статтею 155 ЗК України. Згідно з ч. 1 вказаної статті у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Визначення поняття земельна ділянка передбачене ч. 1 ст. 79 ЗК України. Під час судового розгляду справи особами, які беруть участь у справі, не було надано суду допустимих доказів того, що за житловим будинком з прибудованим до нього магазином по [ADDRESS], була закріплена прибудинкова територія - земельна ділянка певної площі (розміру) з чітко визначеною конфігурацією, згідно з проектом розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації, як це передбачено ч. 4 ст. 42 ЗК України, або іншим шляхом, відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Земельним кодексом України від 25.10.2001 року. Позивач [PERSON] не надала суду допустимих доказів того, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Судом було встановлено, що земельна ділянка, відчужена Уманською міською радою у власність ТОВ «Ковакс» виходить до проїжджої частини [ADDRESS] і розташована по червоній лінії забудови, тобто з протилежної сторони житлового будинку, ніж під'їзди цього будинку та двір, прилеглий до нього. Відповідно до пункту 4.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів (затверджені Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.1996 року № 173, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.07.1996 р. за № 379/1404) майданчики дворових територій мікрорайонів - для ігор дітей, заняття фізкультурою, відпочинку дорослого населення, господарського і спеціального призначення - повинні бути ізольовані від об'єктів обслуговування, господарських дворів, магістральних вулиць, не повинні бути прохідними для пішоходів та транзитного руху транспорту. За таких обставин посилання позивача на те, що внаслідок прийнятих Уманською міською радою рішень та передачі земельної ділянки ТОВ «Ковакс» були створені перешкоди для неї в користуванні прибудинковою територією, є необгрунтованими і недоведеними. На підставі наведеного вище, враховуючи, що судом не встановлено порушення цивільного права чи законного інтересу позивача [PERSON] у зв'язку із прийняттям Уманською міською радою рішень № 9-33/24 від 11.06.2004 року, № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року та № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Уманської міської ради не підлягають задоволенню повністю.

Outcome: dismissed