Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

05.08.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з означеним вище позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на підставі договору дарування серія ААВ №753106 від 26.11.1996 року є власником будинку з будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрований відповідач, його племінник, однак жодного дня фактично не проживав у вказаному будинку з моменту реєстрації 2015 року. В утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має та взагалі їм не цікавляться, прохання знятися в добровільному порядку ігнорує. Просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування будинком за адресою [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся на сайті Судова влада. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що дійсно з 2014 року відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування серія ААВ №753106 від 26.11.1996 року [PERSON] є власником будинку з будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с.6,7). Згідно довідки Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області від 09.08.2019 року громадянин [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи що відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 2015 року, необхідно визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved