Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

05.01.2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. У заяві посилається на те, що є засновником фермерського господарства «Альфа». Рішенням Веселинівської районної ради народних депутатів № 20 від 06.04.1993 року їй було передано у постійне користування земельна ділянка площею 30,0 га для ведення селянського фермерського господарства. Рішення ради було виготовлено російською мовою і особисті дані заявниці було зазначено з помилкою, а саме: замість вірного «Бабенко Галине Кузьминичне» зазначено «[PERSON] Кузминичне». В подальшому заявниці був виданий державний акт на право постійного користування землею, але при видачі державного акту було зроблено помилку в написані по-батькові власника земельної ділянки, а саме, замість вірного «Кузьмінічні» було записано невірно «Кузьминічні». На зазначені помилки заявник уваги не звернула, покладаючись на компетентність посадових осіб. Зазначені розбіжності в написані по-батькові в правовстановлюючих документах створюють перешкоди заявнику у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою. Так, 18.01.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області заявнику було повернуто без розгляду заяву стосовно затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Повернення заяви було мотивовано тим, що державний акт на право постійного користування землею, виданий на імя [PERSON] Кузьминічни, а заява щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки для ведення фермерського господарства надана [PERSON]. Оскільки в позасудовому порядку заявниця не має можливості внести виправлення до правовстановлюючого документу вона звернувся до суду та просить встановити факт належності їй вищевказаного державного акту. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились. Від представника заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені [PERSON] вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не зявився. Від начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника управління, проти задоволення заяви не заперечують. В звязку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії БВ № 626068 від 29 січня 1947 року, заявниця [PERSON] народилась 13.05.1941 року в с. Толочин Толочинського району Вітебської області Білоруської РСР. В свідоцтві про народження відомості про батька зазначені російською мовою «Моспанов Кузьма Варфоломеевич», а по батькові заявниці зазначено російською мовою «Кузминична». Згідно свідоцтва про одруження серії ЯУ № 890533 від 08.09.1958 року, [PERSON] (рос. мовою, так у свідоцтві про одруження) уклала шлюб з [PERSON] (рос. мовою, так у свідоцтві про одруження) та змінила дошлюбне прізвище «Моспанова» на «Бабенко». Відповідно до паспорта громадянина України, виданого 03.12.1997 року Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області, дані заявниці українською мовою [PERSON] та російської мовою [PERSON]. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб [PERSON] є засновником фермерського господарства «Альфа». З архівного витягу рішення Веселинівської районної ради народних депутатів миколаївської області № 20 від 06.04.1993 року «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства» вбачається, що [PERSON] Кузминичне (рос. мовою, так в рішенні), жительці с. Поріччя надано земельну ділянку площею 30,0 га в постійне користування, для ведення селянського (фермерського) господарства. На підставі зазначеного рішення, на імя [PERSON] Кузьминічні, жительки с. Поріччя, видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,0 га, для ведення селянського (фермерського) господарства. який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 91. Матеріалами справи встановлено, що через наявні розбіжності в написані по батькові в державному акті та паспорті громадянина України заявниця не може розпорядитись земельною ділянкою. Зазначене підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 18.01.2019 року, відповідно до якого [PERSON] повернуто матеріали стосовно затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства через розбіжності в написані по батькові у правовстановлюючих документах. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме державному акті на право постійного користування землею, допущена помилка у написанні по-батькові заявниці при перекладі з російської на українську мову, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дана заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт належності заявнику правовстановлюючого документа, встановленим. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 263-265, 293-294, 315 ЦПК України, суд -

Outcome: approved