Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

07.07.2020 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 30 червня 2020 року (надійшов до суду 07 липня 2020 року, в якій просив суд стягнути зі відповідача [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 30\~329,26 грн., та судові витрати у розмірі 2102, 00 грн.. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 08.08.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЕРША» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1107249, а саме автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER] . Так, 20.09.2017 року о 13-00 год. в м. Дніпро [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2105 реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Весняна допустив зіткнення з автомобілем Toyota Prius реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортним засобам спричинені механічні пошкодження. [PERSON] місце пригоди залишив, не повідомивши працівників поліції. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2017 року №205/6623/17 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУАП та накладено адміністративне стягнення. Розрахунок розміру відшкодування та виплата страхового відшкодування проведено на підставі: Договір- поліс №1107249 від 08.08.2017 року; Страховий акт №ЦВ2113582; розрахунок суми страхового відшкодування від 19.01.2018 року; платіжне доручення №59611 від 30.01.2018 року. Враховуючи, положення ч.1 ст. 1191 ЦК України позивач як страхувальник звернувся до [PERSON] із зворотною вимогою про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою. 29 вересня 2020 року відповідно до ухвали судді Ленінського районного суду м. м. Дніпропетровська вищевказана цивільна справа направлена за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу дніпропетровської області. 03.11.2020 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Гриня Н.Г. Ухвалою суду від 16.03.2021 року відкрито провадження та прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи характер та предмет спору суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив у позові розглянути справи у спрощеному провадженні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не подано. Про поважність причини неявки суд не повідомив. З метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, уникнення можливості зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд постановив ухвалити рішення в заочному порядку за відсутності відповідача, з урахуванням згоди на це представника позивача. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. 20.09.2017 року близько 13-00 год. в м. Дніпро водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2105», номерний знак [NUMBER] по вул. Весняна при виїзді на перехрестя з вул. Ватутіна не надав переваги в русі автомобілю «TOYOTA PRIUS» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та скоїв зіткнення з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, чим завдала матеріальна шкода. Водій [PERSON] місце пригоди залишив, не повідомивши працівників поліції. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська №205/6623/17 від 28.11.2017 року, яка набрала законної сили 09.12.2017 року (а.с.6), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Оскільки в розумінні ч.6 ст.82 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2012 року, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено судом постанову, в той час як при винесенні постанови 28 листопада 2017 року суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 20 вересня 2017 року близько 13:00 год. та сталася з вини відповідача, тому вищевказані обставини окремому доказуванню не підлягають. Крім того, вирішуючи спір про відшкодування шкоди в порядку регресу суд встановлює, чи повинен відповідач, будучи винним у вчиненні ДТП, нести відповідальність за завдані ним збитки. Обставини ДТП, її механізм, дії учасників пригоди суд не оцінює в силу ст.82 ЦПК України, оскільки оцінку їм вже було надано судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, дії якого суд не повноважний переоцінювати в рамках даної справи, предмет якої стосується виключно цивільно-правової відповідальності винної особи, а не правомірності притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна\~або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до п.п.22.1, п.22.2 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 2105, р/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] була застраховано ПрАТ «СК «ПЕРША» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс серії АМ 1107249) (а.с.5), тому відшкодування шкоди, завданої Департаменту патрульної поліції здійснювалось страховиком страховою організацією в порядку, встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням попередньо поданої потерпілим заяви про узгодження розміру страхового відшкодування (а.с. 10). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта Пилипенка О.С. №248/17А від 01.11.2017 року, протоколу огляду (а.с.11-18), розмір оціненої матеріальної шкоди, завданої ушкодженням автомобіля марки Toyota Prius, р/н [NUMBER] визначено в розмірі 31329,26 грн. (а.с. 11-29). За результатами проведеного розрахунку відшкодування на підставі страхового акту ПрАТ «СК «ПЕРША» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 30\~329,26 грн., які отримано потерпілим Департаментом патрульної поліції відповідно до платіжного доручення №59611 від 30.01.2018 року (а.с.9). Таким чином, суд приходить до переконання, що ПрАТ «СК «ПЕРША» як страховик виконало покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні - Департаменту патрульної поліції в межах ліміту її відповідальності. Враховуючи, що Департамент патрульної поліції страхове відшкодування отримав, жодних претензій до страхової компанії не пред`являв, в той час як відповідач не спростував розміру визначеної звітом матеріальної шкоди та розрахованого страхового відшкодування, суд розглядає справу виключно в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності згідно ст.13 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~\~ст.1191 ЦК України,\~\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно\~\~ст.27 Закону України «Про страхування»,\~ст.993 ЦК України,\~\~до\~страховика,\~який виплатив\~страхове відшкодування\~за договором\~майнового страхування,\~у межах\~витрат переходить\~право вимоги,\~яке страхувальник\~або інша\~особа,\~що одержала\~страхове відшкодування,\~має до\~особи,\~відповідальної за завдані збитки. На підставі ч.1\~ст.1191 ЦК України, п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди»\~№ 6\~від 27.03.1992\~року, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Судом достеменно встановлено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань перед потерпілим Департаментом патрульної поліції, шляхом виплати суми страхового відшкодування в загальному розмірі 30329,26 грн., у зв`язку з чим право зворотної вимоги до [PERSON] у ПрАТ «СК «ПЕРША» виникло на законних підставах, доказів протилежного відповідач суду не надав, в добровільному порядку відшкодувати відмовляється. Аналізуючи встановлені судом обставини та наявні докази в їх сукупності, які доводять винність [PERSON] у вчиненні ДТП, спричиненні збитків, які в порядку регресу він зобов`язаний відшкодувати страховій компанії в розмірі 30329,26 грн., котра в свою чергу їх відшкодувала потерпілому Департаменту патрульної поліції, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути зі [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» 2102 грн. в рахунок відшкодування понесених документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.4).

Outcome: approved