Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

06.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 24.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 08; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; визначити місце проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з нею; стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та стягувати їх починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 640 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною тому стало відсутність між ними взаєморозуміння та гармонії. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, утримання яких потребує значних матеріальних витрат, однієї її заробітної плати не вистачає для того, щоб в повній мірі забезпечити дітей необхідним, тому змушена була звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до матеріалів справи, 24.03.2007 року сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 08 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 24.03.2007 року). Від даного шлюбу у сторін народилися діти:син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ([NUMBER] від 25.07.2007 року та [NUMBER] від 11.02.2010 року), які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні і угоди про сплату аліментів між батьками не має. Відповідач є батьком дітей і в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність між сторонами по справі взаєморозуміння щодо ведення господарства і сімейних відносин. На примирення не згодні. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила прізвище залишити без змін. Таким чином, суд дійшов висновку, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 06.06.2017 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved