Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

04 липня 2018 року, позивач, орган опіки та піклування Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області, звернувся до Кобеляцького районного суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO], оскільки вона не виконує батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, тобто злісно ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов'язків, а тому позивач прохає суд, позбавити відповідача батьківських прав відносно сина та стягувати із [PERSON] аліменти, на утримання дитини, в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму. Ухвалою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року провадження по даній справі відкрито. Ухвалою суду від 24.09.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.11.2018 року відповідача, [PERSON] викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Текст оголошення опубліковано 06.11.2018 року. Представник позивача, органу опіки та піклування Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, а позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Справу прохала розглядати без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації, Фролова М. С., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій прохала розглянути справу у її відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відомості про батька дитини записані у відповідності до ст. 135 СК України. 10 грудня 2016 року [PERSON], [INFO] знайдений в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області та доставлений швидкою медичною допомогою в дитячу лікарню в зв'язку з неналежним доглядом матір'ю за дитиною, яка його покинула (а.с.13,44). 27 квітня 2017 року [PERSON] подала до Кобеляцької районної державної адміністрацію заяву про поміщення її малолітнього сина до Кременчуцького будинку дитини, терміном на 6 місяців, в зв'язку з матеріальним становищем. 03.10.2017 року подала заяву про продовження терміну перебування дитини в даному закладі (а.с.38). [PERSON], [INFO] з 05.05.2017 року та по даний час знаходиться в Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської обласної ради. Мати дитини відвідувала дитину 30.11.2017 року та 08.12.2017 року (а.с.8). Орган опіки та піклування Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області 24.05.2018 року прийняв висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина, [PERSON], оскільки мати самоусунулась від виконання батьківських обов'язків (а.с.10). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, якого відвідувала останній раз 08.12.2017 року. Крім цього подала до суду заяву, в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки наявними у справі доказами підтверджується факт ухилення відповідача від виховання та утримання свого сина, суд вважає за необхідне стягувати із [PERSON] на користь закладу, в якому перебуває дитина, [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 04.07.2018 року ( із дня подачі позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, та оскільки на даний час позовні вимоги задоволено повністю, то із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1409,60 грн ( 704,80 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та 704,80 грн. - за вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: approved