Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

05 лютого 2018 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначив, що на підставі договору б/н від 29 квітня 2014 року відповідач отримав кредит в розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6 відсотка на рік на суму заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору, він складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, внаслідок чого станом на 08 січня 2018 року його заборгованість склала 19685,28 грн. Представник позивача в судове засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Крім того направив відповідь на відзив, в якому вважав доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та такими, що виходять за межі предмету позову. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, однак направив відзив на позовну заяву, в якому вказав, що кредитний договір з позивачем не укладав, кредитних коштів не отримував, однак позову про визнання договору недійсним до суду на подав. Представник відповідача в судове засідання направила заяву про слухання справи за її відсутності, проти позовних вимог позивача заперечувала через не укладення відповідачем кредитного договору та безпідставне збільшення позивачем в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитом. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н про отримання кредиту, в розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна GOLD» зі сплатою за користування кредитом 27,6 відсотка на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а.с.7-32). Згідно п.п.2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає йому право в будь-який момент змінювати його. У відповідності до п.2.1.1.7.6. зазначених Умов, при порушенні клієнтом строків платежу по будь-якому із зобовязань більше, ніж на 30 днів, клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. За умовами п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню в розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочення кредиту. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобовязань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 08 січня 2018 року йому нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 19685,28 грн., з яких 4416,68 грн. - заборгованість за кредитом, 12755,02 грн. - заборгованість за відсотками, 1100,00 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 913,59 грн. штраф (процентна складова), що вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.5-6). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 4416,68 грн. та заборгованості за штрафом (фіксована частина), в розмірі 500,00 грн., є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком заборгованості відповідача за відсотками, наданого позивачем. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідача за відсотками з 26 травня 2014 року по 08 січня 2018 року складає 12755,02 грн. Однак, при перерахунку вказаної заборгованості, її розмір складає 3351,15 грн. виходячи з наступного розрахунку: заборгованість за відсотками з 26 травня 2014 року по 30 квітня 2016 року складає 219,95 грн. (згідно розрахунку позивача), а в період з 30 квітня 2016 року по 08 січня 2018 року 3131,20 грн. (4416,68 грн. заборгованість за тілом кредиту х 42 % річних (відсоткова ставка в період погашення відповідачем заборгованості) : 360 днів у році = 5,15 грн. відсотки за 1 день х 608 днів). За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 3351,15 грн. (219,95 грн. + 3131,20 грн.). Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15. Умови та правила надання банківських послуг п.2.1.1.7.6. та п. 2.1.1.12.6.1. і тарифи обслуговування кредитної карти «Універсальна GOLD», передбачають стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, тобто одне й те саме порушення зобовязання, а тому їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають. Крім того, підлягають і частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу процентна складова (5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій), а саме в розмірі 388,39 грн., оскільки заборгованість за кредитом з урахуванням розміру відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 7767,83 грн. Доводи відповідача та його представника про не укладення з позивачем кредитного договору та безпідставне збільшення позивачем відсоткової ставки за кредитом судом до уваги не приймається, оскільки факт укладення між сторонами договору підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а збільшення відсоткової ставки відповідачем погоджено, через здійснення ним погашення заборгованості в період її дії та не звернення до позивача про безпідставність збільшення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial