Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

\~05.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.06.2010 року [PERSON] взяла у нього в борг кошти в сумі 140000 грн., строком до 29.10.2010 року, про що надала письмову розписку. В розписці відповідач також написала, що у разі порушення встановленого строку повернення коштів, вона зобовязується сплачувати 1,5% від суми боргу за добу за кожен день прострочення. До цього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, незважаючи на неодноразові вимоги позивача, тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 140000 грн., судовий збір у сумі 1400 грн., витрати за правову допомогу у сумі 5120 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, але до суду не зявилася, заперечень на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 28.06.2010 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 140\~000 гривень на строк 4 місяці та зобовязалась повернути всю суму 29.10.2010 року, кожен день прострочення 1,5% від даної суми, про що написала письмову розписку (а.с.11). Позивачем також надано суду копії листів, адресованих відповідачці, з вимогою про сплату боргу від 10.09.2013 року, 10.09.2015 року, 10.12.2016 року (а.с.12, 13, 14). Однак дані листи суд не приймає до уваги в якості доказів, оскільки відсутні будь-які підтвердження про направлення цих листів та про їх отримання відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, згідно загальних умов виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен виконати зобов'язання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З пояснень позивача, викладених у позові вбачається. що борг не було повернуто відповідачем своєчасно у встановлений у розписці строк до 29.10.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За вказаних обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] борг у сумі 140000 грн. на користь позивача. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судового збору підлягають задоволенню, згідно положень ст. 84, 88 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги повністю задоволені судом, то сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 1400 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного. Встановлено, що за надання правової допомоги, яка була повязана з попереднім опрацюванням матеріалів (1920 грн.), опрацюванням законодавчої бази та формування правової позиції (1280 грн.), підготовка позовної заяви ( 1920 грн.), позивач сплатив всього 5120 грн. ФОП [PERSON], якій є фахівцем у галузі права та здійснює господарську діяльність у сфері права. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. За змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Враховуючи викладене, суд вважає що документально підтверджено та обґрунтовано матеріалами витрати позивача на правову допомогу в розмірі 5120 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в звязку з задоволенням позову у повному розмірі. Зважаючи на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина понесених по справі витрат на правову допомогу у сумі 5120 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved