Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

05.11.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що з 1981 року почала проживати разом [PERSON] як чоловік і жінка, хоча і не зареєстрували шлюбу; разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також були зареєстровані за однією адресою. Спільних дітей вони не мають. [INFO] [PERSON] помер, вона здійснила його поховання за власні кошти. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8499 га, кадастровий номер 4825484600:03:000:0441 та площею 0,1100 га кадастровий номер 4825484600:03:000:1393, що розташовані в межах Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. [PERSON] заповіту не залишив. Вона як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, є спадкоємицею за законом четвертої черги. Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а також нею не надано документи, які б підтверджували родині відносини зі спадкодавцем. За наведених обставин просить встановити факт спільного проживання її разом з [PERSON] однією сім`єю, як дружина з чоловіком без реєстрації шлюбу, та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 06.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів. На виконання вимог ухвали від 06.11.2020 року на адресу суду надійшла спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 01.12.2020 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки - адвокат Ремський Є.В. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника сільради. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 1981 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік і жінка, вели спільне господарство. Вони проживали разом в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою сільради № 1688 від 05.08.2019 року. Факт спільного проживання підтверджений в судому засіданні поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами, дружили між собою сім`ями, разом відпочивали. Свідки пояснили, що у [PERSON] та [PERSON] були відносини як у подружжя, вони разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Ані [PERSON] , ані [PERSON] в період сумісного проживання у зареєстрованих шлюбах з іншими особами та між собою не перебували; своїх дітей [PERSON] та спільних з [PERSON] не мав. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачка та [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, оскільки були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю надасть позивачці можливість отримати статус спадкоємця четвертої черги за законом після смерті [PERSON] . Такий факт має для неї юридичне значення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. [INFO] в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 19.12.2018 року, виданим виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 55. За життя йому на праві власності на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.08.2012 року, реєстрові номери 1-1205 та 1-1202, належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,8499 га, кадастровий номер 4825484600:03:000:0441 та площею 0,1100 га кадастровий номер 4825484600:03:000:1393, що розташовані в межах Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Оригінали правовстановлюючих документів втрачено. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до Другої Первомайської державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 91/2019 після смерті [PERSON] . Заяв від інших осіб - спадкоємців до нотаріальної контори не надходило; заповіту померлий не залишив. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. В спадковій справі наявна відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, а також спадкоємцем не надано документів, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи за заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини п`ятої ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документі не може у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину з законам, хоча має таке право відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218,1222, 1233, 1225, 1277, 1268-1270 ЦК України. Слід визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. За встановлених обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, а тому право позивачки на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України.

Outcome: approved