Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

06 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом з проханням визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), розміром 2,4 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспіль-ського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробни-цтва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 31 грудня 1996 року за № 0146034 серії КВ. Позов обґрунтувано тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0873 га. та сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 2,4 в умовних кадастрових гектарах. За життя [PERSON] заповіт не склав. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], оскільки їх діти написали заяви про відмову від спадщини. Державний нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0873 га на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області. У видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивачу відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). Нотаріусу надано копію сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки оригінал не зберігся. У зв'язку з цим, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. В судове засідання сторони не з'явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Від відповідача Бориспільської районної державної адміністрації Київської області надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника, в якому при вирішенні спору покладається на думку суду. Від третьої особи Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області надійшов лист з проханням слухати справу за відсутності їх представника, в якому з позовом погоджуються і просять задовольнити. Третя особа Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області направила до суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника, в якому при вирішенні спору покладається на думку суду. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, в тому числі копію спадкової справи №115/2013 відкритої після смерті [PERSON] [INFO], суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого [INFO] виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №28 (а.с. 10). На випадок своєї смерті заповіт [PERSON] не складав. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0873 га. та земельної частки (пай) розміром 2,4 в умовних кадастрових гектарах, що знаходяться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживали дружина [PERSON], та їхні діти : [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З дослідженої у судовому засідання належним чином завіреної копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], померлого [INFO] вбачається, що 23 березня 2013 року позивачем [PERSON] подано заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], діти спадкоємця написали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь матері - [PERSON] (а.с.23, 24). Таким чином позивач прийняла спадщину у встановлений законодавством строк, тобто у відповідності до ст. 1270 Цивільного кодексу України. 12 грудня 2013 року позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 62), земельну ділянки, що розташована на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 63). Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.10.2014 року за № 2162/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) нотаріус відмовила у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) (а.с.8). Нотаріусу було надано лише копію сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки оригінал не зберігся. Відповідно до довідки за № 19 від 17.07.2014 року Глибоцькою сільською радою Бориспільського району Київської області згідно жеребкування розподілу земельного паю в натурі, [PERSON] дісталася земельна частка (пай) за схемою № 0071 в кількості 2,96 га на землях Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 13, 14) З матеріалів справи вбачається, що сертифікат про право на земельну частку (пай) виданий 31 грудня 1996 року [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Глибоке» на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області на підставі рішення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 16 грудня 1996 року за № 530 (а.с. 11). Даний факт також підтверджується довідкою за № 943 від 10 листопада 2014 року виданої Глибоцькою сільською радою Бориспільського району Київської області, згідно якої сертифікат про право на земельну частку (пай) від 31.12.1996 року, серії КВ № 0146034 дійсно належав [PERSON] (а.с. 78). У відповідності до п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року за №43, а також згідно ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. Відповідно до положень ч.10 даної норми під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної особи чи юридичної особи - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. Враховуючи те, що [PERSON] помер, виконання вищезазначених приписів закону щодо подання особисто заяви про державну реєстрацію прав та документу на підтвердження особи є неможливим. Так само неможливо подати позивачем доручення від імені померлого, оскільки за життя таких доручень у встановленому законом порядку на ім'я [PERSON] він не оформлював. Крім того, у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що позивач, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], в тому числі право на земельну частку (пай), набула право в порядку спадкування за заповітом з моменту відкриття спадщини. Підсумовуючи вище викладене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай), що є об'єктом спадщини, оскільки відсутність правовстанов-люючого документу позбавляє [PERSON] можливості оформити спадкові права щодо вказаної земельної частки (пай) у встановленому законом порядку. Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання за позивачем саме права власності на цю земельну дялінку (пай), оскільки визнання за нею права на цей спадковий об'єкт вже є підставою для звернення до уповноважених органів для реєстрації права власності на нього. Спору в цій частині наразі немає.

Outcome: approved