Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

06.06.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - відповідач) про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем у період з 08 травня по 28 листопада 2017 року включно, а також стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 29144 грн 58 коп. і компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 147 грн 80 коп. В обґрунтування позову зазначив, що в порушення вимог законодавства про працю відповідач ухилився від офіційного оформлення працевлаштування позивача, а після звільнення з роботи - відмовився повернути трудову книжку. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Він також пояснив суду, що ніколи з відповідачем раніше не зустрічався і проводив перемовини з приводу свого працевлаштування з [PERSON] , якого вважає представником відповідача. Саме з [PERSON] він домовлявся про умови роботи та передав йому трудову книжку; [PERSON] надавав виробничі завдання та документи на вантаж, який він повинен був перевозити як водій автомобіля; [PERSON] здійснював з ним розрахунок за фактично виконану роботу та надавав кошти на оплату транспортних витрат. Втім, одного разу [PERSON] самовільно відрахував з його заробітку суму штрафу, накладеного працівником поліції, що стало підставою для припинення трудових відносин. Відповідач позов не визнав і пояснив, що з позивачем взагалі не знайомий, при цьому ніколи особисто з позивачем з приводу його працевлаштування не спілкувався та не доручав вчинення цих дій іншим особам. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є фізичною особою-підприємцем і здійснює господарську діяльність з надання в оренду вантажних транспортних засобів (а.с. 46). 02.01.2017 позивач уклав з фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) Договір оренди транспортного засобу № 25/04/2017, на підставі якого передав у строкове платне користування належний йому на праві власності автомобіль марки DAF FA LF 45.220, реєстраційний номер [NUMBER] , строком до 31.03.2025, з правом передання автомобіля в суборенду (а.с. 47, 52-54). У свою чергу, 25.04.2017 вказаний автомобіль був переданий ФОП [PERSON] у суборенду фізичній особі-підприємцю [PERSON] за Договором суборенди № 02/01/2017 (а.с. 55-57). Посилаючись на фактичне здійснення перевезень вантажів (в тому числі й міжнародних) на автомобілі марки DAF FA LF 45.220, реєстраційний номер [NUMBER] , і на те, що товарно-транспортні документи були підписані відповідачем, позивач просить суд встановити факт перебування з відповідачем у трудових відносинах і стягнути з нього заборгованість по заробітній платі. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 21 КЗпП Української РСР трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За приписом пункту 6 статті 24 КЗпП Української РСР додержання письмової форми трудового договору при укладенні трудового договору з фізичною особою є обов`язковим. Суд констатує, що сторони трудовий договір в письмовій формі не укладали, при цьому як випливає з їхніх же пояснень, до дня звернення до суду позивач ніколи з відповідачем не зустрічався, умови трудового договору з ним не обговорював, трудову книжку не передавав, виробничі завдання і грошові кошти за виконану роботу - не отримував. Таким чином, позивач не підтвердив жодним належним доказом факт досягнення з відповідачем домовленості з приводу свого працевлаштування та умов праці, а також з приводу фактичного допущення до роботи. Твердження позивача про виконання у відповідача обов`язків водія автомобіля марки DAF FA LF 45.220, реєстраційний номер [NUMBER] , повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, копією Договір оренди транспортного засобу від 24.04.2017 № 25/04/2017, відповідно до якого в період з 08 травня по 28 листопада 2017 року включно (який позивач просить визнати періодом перебування в трудових відносинах з відповідачем), вказаний автомобіль перебував в оренді ФОП [PERSON] Приєднані позивачем до справи копії гарантійного листа, бланку підтвердження діяльності і CMR (а.с. 10-12), оформлення яких відповідач категорично заперечує, не є належним підтвердженням трудових відносин між сторонами, оскільки вказані документи мають інше призначення, при цьому не містять інформації про умови праці позивача, в той час, коли сам позивач заперечує існування факту домовленості з відповідачем з приводу працевлаштування. За таких обставин, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed