Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

06 червня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який навчається, аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання сином до 30 червня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем має спільного повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося і вони розлучилися. На даний час [PERSON], навчається у Ніжинському державному університеті імені [PERSON]. Відповідач має постійне місце роботи СТОВ «Дружба-Нова», задовільний стан здоровя та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала, надала аналогічні позову пояснення. Додатково вказала, що син стипендії або інших доходів не отримує, вона працює, та отримує мінімальну заробітну плату. Син постійно проживає разом з нею. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечив та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Позивач [PERSON] працює продавцем в фізичної особи-підприємця [PERSON] з 24.01.2017 року, посадовий оклад становить 3205 грн. та заробітна плата за три місяці склала 5934 грн. (а.с. 6,7). Як вбачається з довідки №47 від 24.03.2017 року [PERSON] з 01.09.2016 року навчається у Ніжинському державному університеті імені [PERSON] на факультеті культури і мистецтв, спеціальність «014.13 Середня освіта (Музичне мистецтво)» денної форми навчання за держзамовленням, термін закінчення навчання 30.06.2020 р. (а.с.9). Із приписів статті 199 СК України вбачається, що в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Крім того, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, як от: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зважаючи на наведені норми, які на думку суду підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд доходить наступного висновку. Позивачем доведено, що [PERSON] є сином відповідача, який набув повноліття та не досяг віку 23 років. Повнолітній [PERSON] продовжує навчання у Ніжинському державному університеті імені [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів постійного місця роботи та можливості сплачувати аліменти, бере до уваги задовільний стан здоровя дитини та стан здоровя відповідача, можливість утримання позивача другим із батьків. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 199-200 СК,

Outcome: approved