Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

07.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 19.07.2012року відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 122 ч.1 КУпАП та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності і накладено штраф в розмірі 255 грн. Зазначена постанова була направлена на виконання до Заводського відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області, де відкрито виконавче провадження про стягнення суми боргу у розмірі 510 грн. В межах виконавчого провадження 06.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Арешт та заборону на відчуження було накладено на належний їй (позивачу) автомобіль марки Nissan MZCRA 1.ОL тип кузова КОМБІ-В р/н [NUMBER]. 30.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання на підставі п.5 ч.1 ст. 47, 50 ЗУ «Про виконавче провадження», однак питання про зняття арешту з майна не вирішено, рекомендовано звернутись з позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що представник відповідача не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень 19.07.2012року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 122 ч.1 КУпАП та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності і накладено штраф в розмірі 255 грн. Зазначена постанова була направлена на виконання до Заводського відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області, де відкрито виконавче провадження про стягнення суми боргу у розмірі 510 грн. В межах виконавчого провадження 06.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Арешт та заборону на відчуження було накладено на належний позивачу автомобіль марки Nissan MZCRA 1.ОL тип кузова КОМБІ-В р/н [NUMBER]. 30.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання на підставі п.5 ч.1 ст. 47, 50 ЗУ «Про виконавче провадження», однак питання про зняття арешту з майна не вирішено. Сума боргу на теперішній час сплачена. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно зі ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавчого провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обьємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved