Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

06 листопада 2015 року позивачка звернулася в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди ; протягом судового розгляду уточнила позовін вимоги і просила стягнути заборгованість з заробітної плати в сумі 868 грн., не виплачених у день звільнення 01.02.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що працювала прибиральницею виробничих приміщень в ТОВ Укрхімклінінг-Профі з 04.05.2011 року по 01 лютого 2013 року, звільнилась 01.02.2013 року, але заробітну плату за січень 2013 року не отримала; не зверталась раніше до суду, оскільки керівництво обіцяло їй та іншим працівникам виплатити заробітну плату. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] заявлений позов не визнав, подав письмові заперечення, підтримані ним у судовому засіданні, в обгрунтування заперечень зазначив, що відповідачкою безпідставно пропущено строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КзпП України, товариство насправді виплатило заробітну плату їй та іншим працівникам, але документацію було викрадено, через що керівництво зверталось до правоохоронних органів, справу було закрито; копії відомостей та платіжних доручень про нарахування заробітної плати надані до справи і свідчать про отримання відповідачкою заробітної плати по день звільнення; у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 233 Кодексу Законів про працю України втановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень. У відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України обставини, що визнаються сторонами, доказуванню не підлягають. Як встановлено в судовому засіданні, позивач дійсно працювала прибиральницею виробничих приміщень в ТОВ Укрхімклінінг-Профі з 04.05.2011 року по 01 лютого 2013 року, звільнилась 01.02.2013 року згідно ст. 38 КзпП України (л.с.4). З копій відомостей про виплату коштів за січень 2013 року (л.с.38-40) вбачається, що позивачці перераховувались кошти за даний період, крім того, з наданих позивачкою доказів виписки по картці-рахунку позивачки з ПАТ Приватбанк вбачається, що на картку позивачки надходили кошти у січні 2013 року 11.01.2013 року 554 грн. 75 коп., 25.01.2013 року 431 грн. 16 коп., всього 985 грн. 91 коп.; у лютому 2013 року - 20.02.2013 699 грн. 19 коп. - операція з поповнення рахунку. Згідно висновку слідчого (л.с.17) оригінали фінансово- розрахункових документів відповідача викрадено. З викладених позивачкою обставин в обгрунтування позову неможливо дійти висновку з яких підстав заборгованість з заробітної плати, яку на її переконання не виплатив їй відповідач, складає саме 868 грн., протягом судового розгляду позивачкою неодноразово змінювались позовні вимоги і заборгованість зазначалась у розмірі 990 грн., згодом 700 грн. Позивачкою не зазначено поважних причин відсутності її звернень до суду протягом понад двох років після її звільнення за власним бажанням, доказів її звернень до відповідача з приводу неповного розрахунку з нею суду не надано. Таким чином докази, надані відповідачем щодо виплати заробітної плати позивачці та відсутність перед нею заборгованості позивачкою не спростовані, тому суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed