Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

07.04.2015 р. позивач звернувся в суд з указаним позовом, який обґрунтовано таким. 22.11.2007 р. сторони уклали кредитний договір № 014/4081/82/36835, за яким позивач надав відповідачці 80 тис. грн. кредитних коштів на строк до 21.11.2017 р. на умовах сплати процентів в розмірі 13,5% річних за користування ними та повернення цих коштів і відсотків, комісії щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Сторони також передбачили відповідальність за порушення строків повернення кредитної заборгованості, (кредитних коштів, процентів і комісії) у виді пені в розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань. Позивач договірні зобов'язання виконав, зокрема видав відповідачці кредитні грошові кошти. 10.09.2009 р. сторони уклали додаткову угоду № 2 до вказаного кредитного договору з метою зменшення фінансового навантаження із встановленням «кредитних канікул» з 10.09.2009 р. по 10.09.2010 р., внаслідок чого розмір щомісячного обов'язкового платежу зменшено до розміру, визначеного новим графіком погашення. 30.08.2010 р. сторони уклали додаткову угоду № 3 до вказаного кредитного договору з метою зменшення фінансового навантаження, відповідно до якої строк кредиту збільшено на 72 календарних місяці внаслідок чого остаточно дату погашення кредиту визначено 21.11.2023 р. і погоджено новий графік погашення заборгованості. Однак позичальник припинив виконувати свої договірні грошові зобов'язання, допустивши прострочення заборгованості: - 70255 грн. 91 коп. - заборгованість по кредиту, в т.ч. прострочена - 1463 грн. 12 коп.; - 8158 грн. 19 коп. - заборгованість по відсоткам , в т.ч. прострочена - 7231 грн.13 коп.; - 16219 грн. 32 коп. - розрахована пеня. На обґрунтування вимог позивач покликається на ст.ст. 509, 526, 530, 536, 610, 625 ч. 1, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1, 257-259 ЦК України. Представник позивача вимоги підтримав і пояснив, що позивач зважував на звернення відповідачки про тяжкість майнового стану і два рази укладав угоди, однак такі відповідачка не виконала. Представник також не заперечив щодо зменшення пені і зауважив, що позивач просить застосувати загальні правила позовної давності, а не договірні. Відповідачка позов заперечила, а позицію обґрунтувала тим, що вона працює державним нотаріусом, її місячний дохід є невеликим. Просить узяти до уваги, що позивач не ознайомив її з умовами споживчого кредитування належно і нав'язав несправедливі договірні умови, які вона не може виконати, а також передбачив абсурдну договірну позовну давність 70 років. Просить застосувати позовну давність до пені і зменшити її розмір. Оцінивши позиції сторін, їх доводи і подані в справу докази, суд дійшов такого висновку. Під час судового розгляду відповідачка визнала укладення нею з позивачем вказаних у позові кредитного договору і додаткових угод, одержання нею кредитних коштів, передбачених договором, та часткове погашення нею кредитної заборгованості з відхиленням від графіків. Обставини, зазначені в позові, підтверджені змістом договорів, розрахунком заборгованості. Згідно з вимогами ст.ст. 509, 526, 530 ч. 1, 536 ч. 1, 610, 625 ч. 1 ЦК України позивач (кредитор) має право вимагати від відповідачки (боржника) виконання договірного грошового зобов'язання належним чином відповідно до умов договору у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання. Відповідачка не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання свого грошового зобов'язання. Окрім цього, згідно з ст.ст. 1050 ч. 2, 1054 ч.1, 1048 ЦК України позивач має право вимагати у відповідачки повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. Отже, вимоги позивача повернути заборгованість по кредиту в сумі 70255, 91 грн. і 8158 грн. 19 коп. відсотків ґрунтуються на вимогах закону, доведені належними доказами і не спростовані відповідачем. Натомість вимоги позивача стягнути розраховану пеню, підлягають частковому задовольненню, виходячи з таких підстав і мотивів. Сторони додатковою угодою № 3, яка згідно з положеннями п. 12.2 кредитного договору, є його невід'ємною частиною, передбачили договірну позовну давність щодо всіх правовідносин, пов'язаних з укладенням і виконанням кредитного договору тривалістю 70 років. Це договірне положення з огляду на вік відповідачки на час укладення угоди, а також вимоги ст. 18 ч. 1 і ч. 2, ч. 4 закону «Про захист прав споживачів», суд визнає несправедливою умовою. Окрім цього, позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні покликаються на строки позовної давності, передбачені законом. Ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України передбачено позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Виходячи з положень ст. 261 ЦК України позивач має право вимагати пеню, яка розрахована за один рік, що передує зверненню до суду, тобто з 07.04.2014 року. Отже, сума пені розрахована до цієї дати ( 5 869 грн. 27 коп.) підлягає відхиленню. Окрім цього, ст. 551 ч. 3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Доводи відповідачки про тяжкість майнового стану: наявність на утриманні малолітньої дитини, чоловік не працює,- заслуговують на увагу, з врахуванням різкого подорожчання вартості життя в Україні в 2014-2015 р.р., знецінення національної грошової одиниці, різкого зростання цін на продукти, товари і послуги. Тому суд зменшує розмір пені і присуджує до стягнення суму 5000 грн. Судові витрати у виді судового збору, пропорційно задовольненим вимогам, суд стягує з відповідачки в користь позивача згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України за ставкою, передбаченою законом «Про судовий збір» в розмірі 1 % до ціни задоволеного позову. Всього з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню : 70 255, 91 грн. заборгованості по кредитним коштам, 8158, 19 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 5000 грн. пені, 834,14 грн. судового збору.

Outcome: partial