Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

06 листопада 2019 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11 серпня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 143. В подружжя від спільного шлюбу дітей немає. Позивачка зазначає, що у 2018 році фактичні шлюбні відносини припинилися, головною причиною розпаду сім`ї були безпідставні ревнощі чоловіка, через які виникали постійні сварки, відповідач завів сумнівну компанію та зловживав алкоголем, в стані алкогольного сп`яніння принижував дружину, чинив моральне та фізичне насилля, а тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду від 21.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Дунаєвецького районного суду від 13.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила стягнути судові витрати з відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомляв, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Відповідачем не подано до суду відзив на позов. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11 серпня 2015 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 143. В подружжя від шлюбу дітей немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з безпідставними ревнощами чоловіка, через які виникали постійні сварки, відповідач завів сумнівну компанію та зловживав алкоголем, в стані алкогольного сп`яніння принижував дружину, чинив моральне та фізичне насильство, яке негативно впливало на їх спільне життя та психіку дитини позивачки. З 2018 року фактичні шлюбні відносини подружжя припинені, шлюб розпався та носить формальний характер. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved