Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

06 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про покладення на [PERSON] зобовязання прибрати кучу гною з його земельної ділянки у с.Пилипець, ур. «За дорогою». Позов обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,4702 га відповідно до Державного акту серії ЯЕ № 454938 від 13.10.2008 року і з кінця 2012 року у нього виник конфлікт із відповідачкою [PERSON] оскільки остання без його дозволу розмістила на його земельній ділянці в ур. «За дорогою» в с.Пилипець відходи тваринного походження (гній). Згідно висновку судового експерта куча гною розміщена на його земельній ділянці та займає 14м2 ділянки. Посилаючись на зазначені обставини і що відповідач добровільно не хоче усунути порушення його прав на земельну ділянку і прибрати кучу гною, то просив захистити його права в судовому порядку. В судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали і просили позов задовольнити з підстав і мотивів викладених у позовній заяві. Представники відповідача позов заперечили зіславшись на невизначеність меж суміжного землекористування та на те, що даний спір уже був предметом судового розгляду. Свідок [PERSON] колишній сільський голова с.Пилипець пояснив суду, що куча гною розміщена на ділянці позивача [PERSON] і її туди поносили відповідач [PERSON] зі своєю сімєю. Свідок [PERSON] колишній землевпорядник Пилипецької сільської ради підтвердив в суді, що кучу гною облаштувала [PERSON] зі своєю сімєю на земельній ділянці, яка на праві власності належить [PERSON] Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, перевіривши та оцінивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з такого. Як убачається із встановлених судом обставин справи, що відповідач [PERSON] та її сімя розмістили на частині земельної ділянки площею 14 м2, яка знаходиться в ур.»За дорогою» в с.Пилипець і належить на праві власності [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454938 від 13.10.2008 р. тваринні відходи (гній). Такі дії відповідача щодо розміщення гною розпочалися з кінця 2012 року і тривають по теперішній час. Вищевстановлене підтверджено в суді показами свідків [PERSON], [PERSON], висновком судового експерта [PERSON] від 12.12.2012 р., поясненнями представників позивача. Відповідач [PERSON] на час розгляду даної справи правовстановлюючих документів на земельну ділянку немає. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З огляду на вищевстановлене суд приходить до висновку, що з боку відповідача [PERSON] по відношенню до [PERSON] міститься порушення прав останнього на користування частиною земельної ділянки в урочищі «За дорогою» в с.Пилипець, яке виразилося в тому, що відповідачка розмістила на частині земельної ділянки площею 14 м2, яка належить на праві власності [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454938 від 13.10.2008 р. кучу гною з кінця 2012 року і це порушення триває по теперішній час. Таким чином порушення прав власника земельної ділянки [PERSON] підлягає судовому захисту і вимога позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з боку [PERSON] є підставною і обгрунтовно доведеною. Суд відхиляє доводи представників відповідача та подані ними як докази дві фотографії виходячи з такого. Так, дійсно у 2013 році [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди і до даної справи залучався співвідповідач [PERSON] і що рішенням Міжгірського райсуду від 18.03.2013 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11.06.2013 року позивачу було відмовлено у позові. Рішення про відмову у позові ґрунтувалось на недоведеності позивачем своїх вимог. В даному судовому засіданні при розгляді земельного спору суд вважає, що оскільки порушення права власності на земельну ділянку [PERSON] продовжується з боку [PERSON], а право власності згідно ст. 391 ЦК України є непорушним, то з метою захисту даного права власності та справедливості слід постановити (ухвалити) рішення про задоволення позову [PERSON], оскільки такий є доведеним належними доказами. Подані представником відповідача дві фотографії не є належними доказами які б спростували факту порушення земельного законодавства і прав власника земельної ділянки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved