Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

05.01.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк», просить розірвати укладений 10.06.2014 між нею та ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий оналйн» №10003007645457, стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу та проценти в розмірі 13327, 25 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 210162, 74 грн., три проценти річних в розмірі 639,13 грн. та інфляційні витрати в розмірі 253, 21 долари США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 3993,09 рн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.06.2014 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий оналйн» №10003007645457, відповідно до умов якого позивач внесла на депозитний рахунок банку грошові кошти в розмірі 13 100 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 8,65% річних та з остаточним поверненням 12.11.2014. 12.11.2014 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Разом з тим, вимогу позивача відповідач не виконав, не повернув їй належну суму вкладу та нараховані проценти. У зв'язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Протягом розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог, подавши до суду відповідну заяву, в якій просить стягнути суму банківського вкладу та проценти в розмірі 13424,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 287 956,38 грн., 3% річних та інфляційні витрати в розмірі 54999,67 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені обставини та доводи, просила позов задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки представника суд не повідомив. 17.04.2015 від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, згідно яких зазначено, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 №150 «Про внесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстав для задоволення позову немає. На підставі ст. 224 ЦПК України та враховуючи думку позивача, яка не заперечила проти розгляду справи за відсутності відповідача, суд визнав причину неявки представника відповідача без поважних причин та у зв'язку з цим вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній даних та доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 10.06.2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий оналйн» №10003007645457, відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER], зі сплатою за користування коштами в розмірі 8,65% річних та з остаточним поверненням 24.06.2014.(а.с.7) Також, 15.03.2013 року між тими ж сторонами був укладений Договір № 002-29555-150313 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] у доларах США На виконання умов вказаного договору банківського вкладу, позивач розмістила у відповідача на вкладному (депозитному) рахунку [NUMBER] грошові кошти в розмірі 13 100 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №4995919. (а.с.9) Відповідно до п.п.1.9, 1.10 договору банківського вкладу банк прийняв на себе зобов'язання повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти по закінченню строку розміщення вкладу за цим договором шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів [NUMBER], відкритий на ім'я вкладника. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України договір банківського рахунку закривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 18.11.2014 звернулась до відповідача із заявою про повернення суми банківського вкладу та нарахованих процентів. (а.с.14) Згідно наявної в матеріалах справи виписки за операціями по картковому рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я позивача за період з 06.01.2015 по 30.01.2015 баланс на кінець періоду складає 13 424,54 доларів США.(а.с.29) Разом з тим, належні позивачу грошові кошти станом на час розгляду справи відповідачем не повернуті. Інших даних та доказів, які б спростовували вказану обставину суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Твердження представника відповідача про повернення позивачу належних їй грошових коштів шляхом перерахунку останніх на поточний рахунок [NUMBER] позивача, що свідчить, на думку відповідача, про припинення зобов'язання у зв'язку з повним виконанням суд не приймає до уваги, оскільки базуються на власному припущенні та ґрунтуються на суб'єктивному тлумаченні умов договору банківського вкладу. Водночас, як встановлено судом і вказана обставина є загальновідомою на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 №150 «Про внесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, вимоги позивача після початку процедури ліквідації можуть бути задоволені лише в порядку передбаченому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і застосуванню підлягає спеціальний Закон, а саме: ст. 36 вказаного Закону, якою передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ПАТ «Дельта Банк» відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми банківського вкладу, процентів, трьох процентів річних та інфляційних витрат є безпідставними, відтак в цій частині позов задоволенню не підлягає. По суті позовних вимог про розірвання вказаного договору банківського вкладу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З наведених положень закону випливає, що договір може бути розірвано за вимогою однієї сторони лише у випадку істотного порушення договору другою стороною. Разом з тим, виходячи з встановлених обставин справи та умов договору банківського вкладу відсутні підстави для розірвання цього договору за рішенням суду, оскільки судом не встановлено істотного порушення умов договору банківського вкладу. Крім того, слід зазначити, що позивач не зверталась до відповідача з вимогою розірвати договір банківського вкладу і такі дані в матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом не встановлено порушення прав позивача діями відповідача, а тому в позові слід відмовити. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір стягненню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed