overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

05 листопада 2013 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява в якій представник позивача вказав, що 12 червня 2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 1/38/Р3GК07-07-11/0039. Відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у сумі 7081 гривня 44 коп. на строк до 11 червня 2014 року. Через невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов'язань перед банком по вищевказаному договору про надання споживчого кредиту сума заборгованості станом на 05.11.2013 р. становить 15 136 гривень 98 коп. В зв'язку з чим, просить суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за № 1/38/Р3GК07-07-11/0039 від 12 червня 2012 року у розмірі 15 136 гривень 98 коп., та судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на своїй позовній заяві наполягає та просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена повторно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 12 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством « Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» ( код 13486837) та [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]) було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 1/38/Р3GК07-07-11/0039. Відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у сумі 7081 гривня 44 коп. на строк з 12 червня 2012 року по 11 червня 2014 року. Представник позивача просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у сумі 15 136 гривень 98 коп., яка складається з: - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 1710 грн. 35 коп.; - заборгованість з повернення кредитних коштів складає 6 197 грн. 12 коп. - пеня за прострочення основної судної заборгованості - 2378 гривень 44 коп.; - пеня за несплачені відсотки - 1310 гривень 34 коп.; - штраф - 3540 гривень 72 коп.; - комісія - 460 гривень 33 коп. А всього сума заборгованості по договору про надання споживчого кредиту становить 15 136 гривень 98 коп. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 229,40 гривень, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

05 листопада 2013 року КП «Компанія» «Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з відповідачей [PERSON], [PERSON] в розмірі 690,42 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач не вносить плату за послуги по водопостачанню та водовідведенню, внаслідок чого за ними мається заборгованість за період 01.09.2011 року по 01.10.2013 року в розмірі 690,42 грн. Представник позивача просила суд стягнути з відповідача [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства заборгованість в розмірі 690,42 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомляли, про час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення на адресу їх реєстрації, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС в Донецькій області судових повісток та ухвали суду. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів [PERSON], [PERSON], на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання відповідачів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS], та користуються послугами позивача, але не сплачують їх, у зв'язку з чим у них утворилась заборгованість у розмірі 690,42 грн. Згідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифам. Відповідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З огляду на наведене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

05 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладен у простій письмовій формі був укладен договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS]. [PERSON] свої зобов'язання з договором виконав, а саме у рахунок купівлі гаражу сплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 000грн., про що останній надав розписку та домовились засвідчити договір нотаріально, але з вини відповідача договір не було засвідчено належним чином. Оскільки фактично сторонами умови договору були виконані, то позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати за [PERSON] право власності на гараж [ADDRESS]; визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS], укладений 05 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на вказаний гараж. Позивач у попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та про підтримання позовних вимог (а.с.14). Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та про визнання позову (а.с.15). Суд, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: 05 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладен у простій письмовій формі був укладен договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS]. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON] свої зобов'язання з договором виконав, а саме у рахунок купівлі гаражу сплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 000грн., про що останній надав розписку та домовились засвідчити договір нотаріально, але з вини відповідача договір не було засвідчено належним чином. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся та визнати за [PERSON] право власності на гараж [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

05 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах [PERSON] був укладен у простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконала,а саме у рахунок купівлі будинку сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 56 000грн., про що остання надала розписку та домовились засвідчити договір нотаріально. При зверненні до нотаріальної контори для посвідчення договору з'ясувалось,що земельна ділянка не приватизована. Оскільки фактично сторонами умови договору були виконані, то позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 05 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах [PERSON]; визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та про визнання позову. Суд, перевіривши матерiали справи, вважає, що позовна заява пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. 05 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON], яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах [PERSON] був укладен у простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. Згідно до ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.[PERSON] свої зобов'язання за договором виконала,а саме у рахунок купівлі будинку сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 56 000грн., про що остання надала розписку та домовились засвідчити договір нотаріально. При зверненні до нотаріальної контори для посвідчення договору з'ясувалось,що земельна ділянка не приватизована. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України суд має право визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір, якщо сторони домовилися про усі його істотні умови, підтверджені письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення такого договору (недобросовісна сторона). Оскільки сторонами фактично умови договору були виконані, то суд вважає, що договір можливо визнати дійсним та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

05 листопада 2013 року ПАТ АСТРА БАНК звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 04 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №300394028057004, з наступними змінами від 13 лютого 2012 року. Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 72 810,00 грн., терміном користування до 04 серпня 2016 року включно, на купівлю автомобіля. Згідно з умовами кредитного договору відповідач повинен щомісячно сплачувати процентну винагороду за користування кредитними коштами в розмірі 14,9% річних, а у випадках передбачених п.3.3.5. кредитного договору в розмірі 17,9 % річних. Згідно з п. 2.5. кредитного договору, відповідач зобов'язаний погашати кредит та сплачувати нараховані проценти щомісяця, в термін до 04 числа (а починаючи з 13 лютого 2012 року до 10 числа) кожного місяця протягом строку дії договору, починаючи з місяця наступного за місяцем підписання договору, в сумі 1 728,00 гривень. За період дії кредитного договору, відповідач здійснював платежі не в повному обсязі та з простроченням їх сплати. У зв'язку з порушенням відповідачем умов п. 2.5. кредитного договору,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

05 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 19.05.2010р. між [PERSON] і [PERSON] був укладений попередній договір про продаж квартири, яка розташована [ADDRESS], що належала на праві власності [PERSON], [PERSON] (1/6 частина квартири) та їхній сім'ї, яка дала свою згоду на продаж квартири, за що [PERSON] отримав від позивача завдаток у розмірі 13 тисяч доларів США, еквівалент до гривні складав 103 909 грн. Про отримання грошей в якості завдатку [PERSON], позивачу написав письмову розписку, згідно якої він був зобов'язаний протягом двох місяців підготувати документи з приводу продажу однокімнатної квартири розташованої по [ADDRESS], за 25 000 доларів США, еквівалент до гривні на той час складав 199 825 грн. позивачу, але в подальшому не виконав свого зобов'язання разом з [PERSON] Продаж вказаної вище квартири [PERSON] було погоджено і з [PERSON], яка теж запевняла позивача [PERSON] про дійсність даного наміру з приводу продажу квартири [ADDRESS], яка теж на той час була власником 1/6 її частини і просили надати час для підготовки документів на продаж квартири та завірила що інші співвласники перепони чинити не будуть і квартира буде продана тільки [PERSON], чого в подальшому не відбулося. Тому, пройшов час, а договір купівлі продажу однокімнатної квартири по [ADDRESS] [PERSON] на [PERSON] через два місяці, згідно домовленості оформлено не було, квартира на останнього не переоформлена, що підтверджує навмисне, із корисливих спонукань, шляхом обману і зловживанням довірою позивача відповідачами було скоєно злочин, який закінчено з моменту відчуження вказаної вище квартири іншій особі і відмові в категоричній формі повертати йому гроші. Адже, з приводу наполягань [PERSON] і запевнення [PERSON], про належне виконання договору про купівлю продаж квартири [ADDRESS], позивачем в період з 18 липня 2010 року по 25 лютого 2011року включно було передано [PERSON] через його маму [PERSON], яка на цьому особисто наполягала додаткову грошову суму у розмірі 13 250 доларів США, еквівалент до гривні складає 108 053,75 грн. Факт передачі грошових коштів підтверджується наданою розпискою [PERSON] від 25.02.11р., так, як [PERSON] при свідках посилалася на свою неграмотність і писати розписку за отримані грошові кошти відмовлялася. 10.09.2011р. із листа КП ДМБТІ від 28.09.11р. позивачу стало відомо, що право власності на вказану вище квартиру оформляється за договором купівлі продажу на іншу особу - [PERSON], яка вже повністю оформлена. Тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

05 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між сторонами 16.09.2013 р. було укладено договір оренди, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві у тимчасове платне користування жиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відповідач орендну плату не внесла, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 1 400,00 грн. (а.с.а.с. 2, 3, 8, 11, 12). Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 16.09.2013 р. між сторонами було укладено договір оренди, згідно з яким останній строком до 18.09.2013 р. у платне користування була надана квартира [ADDRESS]. За договором оплату відповідач мала здійснити 18.09.2013 р. при виїзді (а.с. 5). Дотепер відповідач заборгованість не сплатила. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 759 ЦК за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За спірним договором оренди позивач передав відповідачеві предмет оренди, про що свідчить зміст договору, отже, вказаний правочин, у розумінні статті 759 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами частини 1 статті 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, порушивши строки справляння орендної плати, відповідач порушила свої зобов'язання і вважається такою, що прострочила виконання зобов'язання, та має нести відповідальність за таке прострочення. Частиною 1 статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Ураховуючи зміст приведених вище норм та встановлені в засіданні обставини, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути також компенсацію судових витрат у сумі 229,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

05 листопада 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 20.12.1974 року. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, відповідачка нехтує сімейними цінностями, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивача позов підтримав та просить його задовольнити, на примирення не згоден. Відповідач позов не визнала, вважає, що шлюб можливо зберегти, просить не розривати шлюб. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 1974 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданий відділом РАГС міста Рівне, актовий запис № 1375. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Судом були вжитті заходи щодо збереження шлюбу, а саме ухвалою суду від 24 грудня 2013 року надано подружжю строк для примирення на три місяці. Однак у судовому засіданні позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки він не бажає проживати з відповідачем, як подружжя та підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

05 листопада 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 18 вересня 1997 року між ними та відповідачем був укладений договір №7305 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вони придбали в рівних частках у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі «Договору купівлі-продажу», посвідченого Південною товарною біржею 23 грудня 1994 року, за р.№1059, зареєстрованого БТІ 28 грудня 1994 року за р.№17599. В рахунок укладеного договору позивачі передали відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їм у власність нерухомість, а саме квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивачі просили визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивачі надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа у судове не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 18 вересня 1997 року між позивачами та відповідачем був укладений договір №7305 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачі придбали в рівних частках у власність квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі ««Договору купівлі-продажу», посвідченого Південною товарною біржею 23 грудня 1994 року, за р.№1059, зареєстрованого БТІ 28 грудня 1994 року за р.№17599. Договір №7305 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі у «Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю» за р.№7305 від 18 вересня 1997 року, зареєстрованого в ММ БТІ 23.09.1997 року за р.№17599. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачами при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved