Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

07.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області про визначення частки у спільній сумісній власності, мотивуючи його тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро по приватизації житла 30.01.2001 р. на підставі рішення №4598 від 30.01.2001 р. за ним та його матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]., зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частину квартири, яку він прийняв, так як на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований разом з матір'ю. При зверненні до нотконтори про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері він отримав відмову нотаріуса, оскільки частка спадкодавця у спільній сумісній власності, тобто квартирі не визначена. За життя спадкодавця між ними - співвласниками спірної квартири не встановлювались частки, а в даний час це зробити неможливо через смерть одного зі співвласників. Без визначення частки померлої [PERSON] він не має можливості оформити своїх спадкових прав на спадкове майно. А тому просить визначити, що частка померлої [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить 1/2. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснив, що їм із матір»ю належить квартира [ADDRESS]. Батько позивача та чоловік спадкодавця помер до приватизації квартири, а тому у свідоцтві не зазначений. У 2015 році мати позивача померла, а при зверненні до нотаріальної контори він отримав відмову, так як частка матері у спадковій квартирі не визначена. Без визначення частки він не може оформити своїх спадкових прав. Вважає, що їх частки є рівними, інших спадкоємців немає, а тому просить позов задовольнити, судові витрати не стягувати з відповідача, а залишити за ним. Представник відповідача Жмеринської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, за підставі ст.ст. 24, 174 ч.4 ЦПК України покладається при вирішенні спору на розсуд суду. (а.с. 33, 23-24) Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у відсутність представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2001 р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Вказане свідоцтво зареєстроване в КП «ВООБТІ» 30.01.2001 року за №5683 (а.с. 11). [INFO] в м. Жмеринка Вінницької області [PERSON] яка є матір'ю [PERSON] (а.с.3-6) померла (а.с. 7). Згідно особового рахунку [ADDRESS], [PERSON] значиться зареєстрованим у вказаній квартирі з 1978 року (а.с. 8) Нотаріус Жмеринської міської державної нотаріальної контори, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.07.2016 року №734/02-31 відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири у зв'язку із тим, що у правовстановлюючому документі відсутні відомості про належність цього нерухомого майна спадкодавцеві, тобто не визначена частка (а.с. 17). Згідно довідки-характеристики КП «ВООБТІ» № 90 від 23.03.2016 р. (а.с. 16) та технічного паспорту від 16.03.2016 року(а.с.12-15), 06.02.2001 р. КП «ВООБТІ» проведена реєстрація права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого виконавчим комітетом Жмеринської міської ради 30.01.2001 р., згідно рішення від 30.01.2001 р. № 4595. Станом на 16.03.2016 р. квартира в цілому складається з коридору 3-1, санвузла 3-2, кухні 3-3, кімнати 3-4, кімнати 3-5, кладової 3-6, частина підвалу під сарай площею 2,1 кв.м. Загальна площа квартири складає 41,8 кв.м, житлова площа - 27,4 кв.м. Самочинно переобладнані приміщення відсутні. Відповідно до інформації Жмеринської міської державної нотаріальної контори №824/01-16 від 25.07.2016 р. (а.с. 9-10, 32) спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] відсутня, спадкові справи, заповіти, договори не укладались. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Отже, вказана вище квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] Домовленості між співвласниками щодо поділу майна не існує. Вимоги про поділ майна до суду не заявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 3.4. інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлій на праві спільної сумісної власності. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 355, 370 ЦК України,

Outcome: approved