Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

04 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконкому Добропільської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись в позовній заяві на те, що по вулиці Кисловодській в м. Добропілля Донецької області досить тривалий час пустував будинок під номером 153. Позивачці на той час ніде було жити, і в 2004 році вона самотужки зробила ремонт та переїхала за вказаною адресою. За період з 2004 рік по теперішній час вона мешкає за адресою в м. Добропілля вул. Кисловодська буд. 153, без реєстрації, що підтверджується письмовими поясненнями квартальної вулиці. Позивач не порушує нічиїх прав та інтересів. Просить визнати право власності на житловий будинок №153 в м. Добропілля по вул. Кисловодській за набувальною давністю. Позивач, представник відповідача в судове засідання не зявились, позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, представник виконкому Добропільської міської ради надали листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, представника відповідача. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спірний житловий будинок розташований за адресою в м. Добропілля вул. Кисловодська буд. 153, тобто на території Добропільського району. З позовної заяви вбачається, що позивач зайняла житловий будинок за адресою в м. Добропілля вул. Кисловодська буд. 153, який на 2004 рік пустував тривалий час, що підтверджується письмовим свідченням квартальної [PERSON] Відповідно до довідки ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» від 30 червня 2015 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований в м. Добропілля вул. Кисловодська буд. 153, не зареєстроване. (арк.справи 10). Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Також зі ст. 220 ЦК України вбачається, що якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно зі ст. 321 ЦПК України и ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Як вбачається зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. У звязку з викладеним, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, бо в судовому засіданні знайшли повне підтвердження факти, викладені в позовній заяві, що позивач на протязі тривалого часу більше десяти років користується житловим будинком, проводить поточний та капітальний ремонт, про вказаний факт було відомо квартальній по вказаній вулиці [PERSON], ні чиїх інтересів не порушено.

Outcome: approved