Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

05 травня 2015 року позивач звернувся до Маловисківського районного суду з вказаною позовною заявою та просить суд визнати за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], право власності в рівних частках по ? частці кожному на земельну, ділянку площею 5,82 га., на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя [PERSON], який помер 22 березня 2009 року. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позбавлені батьківського піклування, проживають та виховуються в Світловодській загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів № 1, у звязку із тим, що помер їхній батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 5,82 га. на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю. 24 квітня 2015 року позивач звернулася, в інтересах неповнолітніх, до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку. Таким чином, позивач змушена звернутися за захистом прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітніх з даним позовом до суду. В судове засідання законний представних неповнолітніх не зявилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 70). Відповідач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність його представника (а.с. 65). Третя особи Маловисківська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області, в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 60). Третя особи Відділ Державного земельного агентства у Маловисківському районі Кіровоградської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] також в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеіали цивільної справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією актового запису про смерть № 07 від 25 березня 2009 року (а.с. 9, 33). Після його смерті відкрилася спадщина земельна ділянка, площею площею 5,82 га., розташова на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю сеірї КРМВ № 448, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю від 20 січня 1999 року за № 325 (а.с. 11, 30, 59). З повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що 05 грудня 1991 року Розсохуватською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], прізвище після реєстрації шлюбу якої «Бородіна». (а.с. 37). Відомості про розірвання шлюбу відсутні (а.с. 32). Батьками [PERSON], [INFO], є батько [PERSON] та мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Батьками [PERSON], [INFO], є батько [PERSON] та мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). З довідки № 270 від 21 травня 2015 року виданої Лозуватською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області про склад сімї померлого 22 березня 2009 року [PERSON], [INFO], вбачається, що у померлого, окрім дітей в інтересах яких предявлений позов були також й інші діти, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 18 травня 1997 року, і всі вони проживали разом із спадкодавцем за адресою: Кіровоградська обл., Маловисківський район, с. Лозуватка (а.с. 31). Станом на 22 березня 2009 року, тобто на день смерті [PERSON], його діти досягли наступного віку, а саме: - [PERSON], [INFO], досяг 16 річного віку; - [PERSON], [INFO], досягла 11 річного віку; - [PERSON], [INFO], досяг 10 річного віку; - [PERSON], [INFO], досяг 9 річного віку. Судом встановлено, що за свого життя померлий [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не склав (а.с. 26-28, 30). На підставі розпорядження Голови Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 332-р від 11 вересня 2013 року було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уродженцям [INFO] кіровоградської області (а.с. 2). З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] є опікуном та піклувальником [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 квітня 2015 року № 98/02-31 законному представнику неповнолітніх ([PERSON] та [PERSON]А.) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишилася після смерті їхнього батька [PERSON], з тих підстав, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа(державний акт) на спадкову земельну ділянку. Стаття 6 СК України встановлює, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти рокі в. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1222 ЦК України встановлює, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1260 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частини 3, 4 ст. 1273 ЦК України передбачають, що неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Частина 1 ст. 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодеку, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом не встановлено, що [PERSON] мати неповнолітніх дітей ([PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]) відмовилася від прийняття спадщини ними спадщини, яка відкрилася після смерті їхнього батька [PERSON], який помер 22 березня 2009 року, з дозволу органу опуки та піклування, або відмовилися діти за згодою матері та органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що діти ([PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]) померлого 22 березня 2009 року [PERSON], в силу свого віку та положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті їхнього батька у виді земельної ділянки площею 5,82 га. на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначені вище положення ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд враховуючи неявку в судове засідання третіх осіб: [PERSON], [PERSON] (дітей померлого [PERSON]С.), які в силу положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину, не може вийти за межі заявлених позовних вимог, а також зясувати чи не було розірвано за життя шлюб між померлим [PERSON] та [PERSON] (його дружиною, третя особа у справі), а також чи є вона живою на час розгляду даної цивільної справи, оскільки за місцем реєстрації свого місця проживання вона не проживає, а тому зясувати ці обставини, суд позбавлений можливості. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять набуття [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], права власності по ? (одній четвертій) частці кожним на земельну ділянку, площею 5,82 га., що розташована на території Лозуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя [PERSON], який помер 22 березня 2009 року, оскільки іншу ? (одну четверту) частку спірної земельної ділянки успадкували їхній брат та сестра [PERSON], [INFO], та [PERSON], 18 травня 1997 року, на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК Україниу, звязку із чим позовні вимоги суд вважає необхідно задовольнити частково. Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що відповідач у справі не порушував права власності [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] на спірне нерухоме майно, що залишилося після смерті їхнього батька [PERSON], оскільки підставою звернення до суду з позовом стала відсутність правовстановлюючого документа (державного акту) на земельну ділянку, а не те, що відповідач Лозуватська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області порушує або оспорює право власності позивачів, тому судові витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладненого,

Outcome: partial