Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

04 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із дійсним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вона із відповідачем зареєструвала шлюб 20 серпня 2013 року, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2002. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, сімейні відносини повністю припинились один місяць тому. За час спільного життя між ними виникали сварки та скандали, так як мають різні характери, погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе, відповідач добровільно не погоджується розірвати шлюб, в звязку з чим вона звернулася із даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно наданої заяви просить розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не зявився, в порядку ст. 76 ЦПК України, хоча був завчасно повідомлений належним чином про час та місце судового засідання. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судоми встановлено, що 20 серпня 2013 року сторони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2002, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-АМ №137632 (а.с.7). Причинами розпаду сімї, є відсутність між сторонами взаєморозуміння, взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, ведення спільного господарства, в звязку з чим позивач прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сімю. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб\~припиняється\~ внаслідок\~ його\~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, а також те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на їх взаємовідносини, тому суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, так як спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «Мельниченко», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved