Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 12 червня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх чотирьох років відповідач проживає окремо, матеріально дитину не забезпечує, інших зобовязань аліментарного характеру не має. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, в розмірі 1 000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, за наявними в справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Повідомлення про вручення поштового відправлення судової повістки про виклик у судове засідання повернулося без вручення у звязку з тим, що останній за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 16). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та розяснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що сторони в справі зареєстрували шлюб 12 червня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області (а. с. 6). Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-БП №091528 [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 7). З довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 01 грудня 2016 року вбачається, що позивачка зареєстрована за адресою: [INFO], але на території ради не проживає. До складу її сімї входить донька, [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю (а. с. 8). При визначенні розміру аліментів у даних правовідносинах суд враховує визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на дату розгляду справи прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 1 689 грн., а також те, що позивачка працює в Сумській обласній державній адміністрації і отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої за останні шість місяців становить 5 762 грн. 32 коп. (а. с. 9), а відповідач зобовязаний утримувати свою малолітню доньку до досягнення повноліття. Таким чином, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обовязок утримувати дитину покладається на обох батьків, а також з огляду на те, що в супереч ст. 60 ЦПК України позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 000 грн., суд визначає необхідним до стягнення на утримання дитини аліменти у розмірі 800 грн. на місяць. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд зазначає, що такий розмір аліментів при визначенні їх у твердій грошовій сумі не передбачений вимогами ст. 184 СК України і прямо заборонений ч. 2 ст.182 СК України. В той же час, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання доньки, [PERSON] [INFO] до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду, тобто з 06 грудня 2016 року. Решту позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне залишити без задоволення. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial