Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

06.06.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], крім того стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог представник позивача [PERSON] в судовому засідання пояснив, що позивач являється співвласником квартири [ADDRESS] де постійно проживає разом зі своєю дружиною та синами, які також є співвласниками квартири. В 2001 році між сином позивача [PERSON] та відповідачкою був укладений шлюб, який в 2011 році рішенням Бориспільського міськрайонного суду було розірвано. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO]. Після укладення шлюбу відповідача було зареєстровано у вказаній житловій площі, як члена сім'ї наймача. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від від 28.11.2012 року яке 13.02.2013 року було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області позов [PERSON] було задоволено і було зобов'язано позивача усунути перешкоди в користуванні [PERSON] та її неповнолітньою дитиною жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Починаючи з набранням вказаного рішення законної сили і по теперішній час відповідач по місцю реєстрації не проживає без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, особистих речей в квартирі не має. Перешкод у користуванні вказаною квартирою позивач не чинить. Реєстрація відповідача позбавляє його можливості в повному обсязі розпорядитись своїм майном. В добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстрації, тому дана обставина змусила його звернутись до суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно відповідачка не проживає у вказаній житловій площі вже тривалий час. Рішення суду щодо усунення перешкод вона не мала змоги вчасно реалізувати, оскільки були інші судові процеси, тобто поважні причини, крім того позивачем невірно визначено норми матеріального права які дають підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, як члена сім'ї наймача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй письмовій заяві просить слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй письмовій заяві просить слухати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй письмовій заяві просить слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засідання дала показання, що вона є сусідкою позивача, знає його давно, вони часто спілкуються. Їй також відомо, що колишня дружина сина позивача не проживає у них в квартирі на протязі майже двох років. Свідок [PERSON] в судовому засідання дав показання аналогічні показам свідка [PERSON] Суд заслухавши сторони по справі, покази свідків, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 272 від 02.12.1990 року (а.с.6) позивач є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідно до даних копії довідки Комунального підприємства «Олександрівкажитлобудсервіс» №1156 від 24.09.2012 року (а.с.7), у вказаній житловій площі зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON] та [PERSON]- сини позивача, [PERSON]- невістка, [PERSON] та [PERSON] - онуки позивача, а також [PERSON] колишня невістка, відповідач по справі. При цьому, згідно даних актів обстеження житлово-побутових умов, складених депутатами Великолександрівської сільської ради, Бориспільського району 15.10.2013 року (а.с.18) та 13.05.2014 року (а.с.19), відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі, але не проживає з січня 2012 року участі в її утриманні не приймає, особисті речі відсутні. На дану обставину також посилається і позивач у своєму позові. Судом також встановлено, що 03.08.2001 року між сином позивача [PERSON] та відповідачем по справі було укладено шлюб (а.с.8), від даного шлюбу в них народилась донька [PERSON] [INFO] (а.с.9). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 10.03.2011 року шлюб між ними було розірвано (а.с.10). Частиною 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 2 ст. 64 ЖК України встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. На підставі ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням - ч. 4 ст. 156 ЖК України. Судом також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 28.11.2012 року, яке 13.02.2013 року було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області, позов [PERSON] [PERSON], було задоволено і зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] та її донькою квартирою [ADDRESS] (а.с.11-13, 14-16). Як слідує з довідки ВДВС Бориспільського МРУЮ (а.с.20) на виконання вказаного рішення, судом було видано виконавчий лист №2/1005/1718 від 26.03.2013 року, який був пред'явлений до виконання 05.09.2013 року, однак 06.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.21). Повторно виконавчий лист до відділу ДВС не надходив та на виконанні не перебуває. Таким чином, слід прийти до висновку, що відповідач не реалізувала своє право, визначено судом щодо проживання у спірному приміщення, шляхом вселення, обставин які б перешкоджали у такому її представником в судовому засіданні не наведено. Пояснення, щодо участі відповідача та її представника у постійних судових процесах суд оцінює критично і не вважає їх обґрунтованими. Представником відповідача належним чином та доказами в розрізі вимог ст.60 ЦПК України не доведено ту обставину, що позивач знову перешкоджав у проживанні її у спірній квартирі. Частиною 1 ст.163 ЖК України вказано, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частини четвертої статті 71 цього Кодексу. Згідно ст. 71 ЖК України особа вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням у випадку не проживання в ньому більше 6-ти місяців без поважних причин. Частиною 3 ст. 71 Житлового Кодексу України передбачені обставини, відповідно до яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї. Відповідачем не надано суду доказів, того, що в даному випадку має місце будь-яка обставина, передбачена ч. 3 ст. 71 Житлового Кодексу України. Згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень ст. ст.16,391,386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимого про захист свого порушеного права будь-яким способом, що буде відповідати змісту його порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити своє порушене право. Як вбачається із позовних вимог, позивач не мав домовленості з відповідачем щодо режиму проживання у вказаному будинку. Факт не проживання відповідачем більше одного року у спірному будинку, підтверджується вищевказаними доказами, з огляду на вказані обставини відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, що перебуває у власності позивача. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати, які документально підтверджені, а саме попередньо сплачений, згідно квитанції ( а.с.1) судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного ст. ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, ст. ст. 325, 328, 382, 391,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 11.12.03 р. №1382-ІV ( зі змінами та доповненнями) та

Outcome: approved