Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

05 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/3 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,4685 га кадастровий номер 6322681500:01:003:0454 та на 1/3 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,4689 га кадастровий номер 6322681500:01:003:0453, розташованих на території [PERSON] сільської ради Золочівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 23.05.2015 року що належали [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №037011. Свої вимоги позивач мотивував тим, що за життя його мати [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] по 1/3 частині вказаних земельних ділянок, прийнявши спадщину за заповітом та отримавши відповідне Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.12.2011 року. Відповідно інші 2/3 частини земельних ділянок після [PERSON] було успадковано її сином [PERSON] та донькою [PERSON] 23.05.2015 року [PERSON] померла, та не встигла отримати правовстановлюючі документи, через що позивач позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса. У судове засідання позивач, відповідачі та третя особа не з'явилися. Позивач подав заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Від третьої особи - Відділу державної реєстрації Золочівської РДА Харківської області, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 грудня 1983 року у родині [PERSON] та [PERSON], до шлюбу Гурин, народився син [PERSON], про що за місцем народження органом реєстрації актів цивільного стану Палац новонароджених м. Харків, 12.01.1984 року в книзі реєстрації актів про народження вчинено напис № 436 та видано відповідне свідоцтво серії І-АВ №573927 (а.с.5). Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХР №037011 [PERSON] на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16.09.2004 року №431 належить земельна ділянка площею 10,9374 га у межах згідно з планом на території [PERSON] сільської ради наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка складається з двох ділянок №№346,347 кадастрові №№ 6322681500:01:003:0454, 6322681500:01:003:0453 площею 5,4685 та 5,4689 га відповідно (а.с.9). 07 січня 2011 року в с. Гуринівка Золочівського району Харківської області у віці 86 років померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 10.01.2011 року зроблено відповідний актовий запис №03. Свідоцтво про смерть серія І-ВЛ №296867 видано Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області 10.01.2011 року (а.с. 6). 07 грудня 2011 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] Спадкове майно складається із 1/3 частини земельної ділянки розташованої на території [PERSON] сільської ради Золочівського району Харківської області площею 10,9374 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера 6322681500:01:003:0454 та 6322681500:01:003:0453, належних померлій 07.01.2011 року [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №037011, виданого Золочівською райдержадміністрацією Харківської області 16.09.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №370. Інші 2/3 частини земельних ділянок успадковано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 23 травня 2015 року у віці 66 років померла [PERSON], про що Виконавчим комітетом Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації смертей 25.05.2015 року зроблений актовий запис №07 та видано відповідне свідоцтво серії І-ВЛ №482113 (а.с.8). 06 жовтня 2016 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В постанові зазначено, що після смерті [PERSON]., яка померла 23 травня 2015 року, була заведена спадкова справа №269/2015. З поданого Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцями на цілу частку майна [PERSON], яка померла 07.01.2011 року є : на 1/3 частку її син [PERSON], на 1/3 частку її дочка [PERSON], на 1/3 частку її дочка [PERSON], спадкове майно, на яке було видане це свідоцтво складається із вказаних земельних ділянок. З поданого Державного акта на право власності на земельну ділянку, що виданий на ім'я [PERSON] вбачається, що нотаріусом була поставлена відмітка про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої 07.01.2011 року [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим відмітка органу, що здійснює реєстрацію прав та їх обмежень щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відсутня. З поданого витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку з кадастровим №6322681500:01:003:0454 вбачається, що земельна ділянка все ще зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.04.2004 року №037011 (а.с.10). З поданого витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку з кадастровим №6322681500:01:003:0453 вбачається, що земельна ділянка все ще зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.04.2004 року №037011 (а.с.11). Тобто, реєстрації права власності на вказані земельні ділянки за [PERSON] не відбулось. При вирішені спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані наступними нормами. Статтею 55 Конституції України\~визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст.\~49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно положень\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статті 1217 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ч. 2\~ст. 1223\~ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України\~встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В статті\~1268,1269 ЦК України\~обумовлено порядок прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона\~\~належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1225 ЦК України\~регулює спадкування права на земельну ділянку. Так, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Положеннями\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV\~надано визначення понять, вживаних у даному законі. Так, відповідно, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] набула у власність земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Золочівського району Харківської області площею 10,9374 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що Золочівською райдержадміністрацією Харківської області 30 вересня 2004 року їй було видано відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР№037011, який зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №370. Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку як спадкоємці за заповітом в рівних частках успадкували її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що їм було видано відповідне свідоцтво. [PERSON] померла, не встигнувши зареєструвати вказане право та отримати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто здійснити його державну реєстрацію. Проте виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відтак, відповідно до положень\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація є лише визнанням державою цього права. Водночас виникнення вказаного права у позивача на спірну земельну ділянку пов'язано лише із фактом прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] відповідно до положень ст. ст.\~1268,1269 ЦК України. До складу вказаної спадщини після смерті [PERSON] увійшли усі права та обов'язки, що [PERSON]. мала на момент смерті, в тому числі і ті, що набула як спадкоємець після смерті своєї матері [PERSON], з моменту відкриття спадщини 07 січня 2011 року, яку [PERSON] прийняла, про що їй видано відповідне свідоцтво про право на спадщину, що мало статус правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Тобто позивач як спадкоємець першої черги, після смерті матері, в шестимісячний термін подав заяву про прийняття спадщини, фактично прийняв спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки. Інші спадкоємці син [PERSON], [INFO], подав до нотаріальної контори заяву про відмову від частки у спадковому майні на користь брата [PERSON] Той факт, що спадкодавець [PERSON] успадкувавши ділянку від своєї матері та отримавши відповідне свідоцтво, не встигла отримати відповідний правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку, не є перешкодою для переходу даного майна до спадкоємця [PERSON], оскільки положення\~ст.1268 ЦК України\~обумовлюють, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття. Проте, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів в розумінні положень\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, в зв'язку з чим їх право підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved