Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

05 березня 2020 року [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , а [INFO] , помирає його баба - [PERSON] , про що містяться відомості у свідоцтвах про смерть, серії [NUMBER] та, серії [NUMBER] . На випадок смерті [PERSON] заповідального розпорядження не складала, від так мало місце спадкування за законом. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 4,58 га для сільськогосподарського використання, що розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району та, на які виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №078823 від 06.10.1998 року. Після смерті [PERSON] , позивач за згодою усіх членів родини прийняв на відповідальне зберігання належні померлій правовстановлюючі документа та опікувався спадковою масою. У подальшому - 29 вересня 1999 року помирає мама позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] ) та у склад спадкового майна, увійшло право приватної власності на земельні ділянки, загальною площею 3,3389 га на, які виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №045265, а також право власності на будинковолодіння [ADDRESS] . [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно по день смерті була зареєстрована та проживала у житловому будинку по [ADDRESS] . Разом із нею проживали і були зареєстровані позивач, його дружина - [PERSON] , а також його діти. [PERSON] склала заяву, яка зареєстрована в реєстрі за №33, якою повідомляє про свою відмову від прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] .. Враховуючи вищенаведене, просить суд, встановити факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на будинковолодіння [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 4,58 га, що виділенні для сільськогосподарського використання та розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ГУ-ЛВ №078823, виданого 06.10.1998 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 3.3389 га, що виділенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №045265, виданого 12.03.2001 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.2-7). У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подала, заявила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо визнання права власності на будинок та земельні ділянки(а.с.52). За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого повторно 09 жовтня 2019 року(а.с.15). [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 05 травня 1998 року(а.с.17). Після смерті, останньої залишилося спадкове майно, а саме, право власності на земельні ділянки загальною площею 4,58 га для сільськогосподарського використання, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №078823, виданого 06 жовтня 1998 року, на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 19 серпня 1998 року №485 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №206, яка розташована на території Сушненської сільської ради, та виданий на ім`я [PERSON] (а.с.18-18зворот). Довідками виданими Сушнівським старостинським округом №79 та №80 від 21.02.2020р., підтверджується той факт, що [PERSON] , проживав по день смерті з [PERSON] , в одному будинку, за адресою [ADDRESS] та прийняв на відповідальне зберігання документи належні померлій(а.с.19-20). Батьками [PERSON] та [PERSON] , зазначаються: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] від 22 грудня 1958 р., та серії [NUMBER] від 01 вересня 1967 року(а.с.10, 13). [PERSON] , мати позивача, померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого повторно 10 грудня 2014 року(а.с.21). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у склад якого увійшло право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 3,3389 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №045265, виданого 12 березня 2001 року, на підставі рішення Х сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 25 лютого 2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №14288, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сушнівської сільської ради(а.с.22-22зворот). Як зазначається у свідоцтві про право особистої власності на будівлі від 04.09.2020 року, у довідці КП ЛОР «Червоноградське БТІ» №1074 від 18.02.2020 року та у довідці Сушнівського старостинського округу №379 від 27.09.2019 року, будинковолодіння належить колгоспному двору і станом на 01.07.1990 року [PERSON] була єдиним і останнім членом колгоспного двору, який розташований по [ADDRESS] (а.с.23,24,26). [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно по день смерті була зареєстрована та проживала у житловому будинку по [ADDRESS] та разом із нею проживали і були зареєстровані: син (позивач) - [PERSON] , невістка - [PERSON] , внуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Сушнівського старостинського округу №380 від 27.09.2019 року та будинковою книгою(а.с.25,33-41). Відповідач - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , що підтверджується копією заяви посвідченої секретарем виконавчого комітету Нововитківської сільської ради Покотило Н.Я., та зареєстрованої в реєстрі №33 від 09 вересня 2019 року(а.с.14). [PERSON] , [INFO] , видано технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] (а.с.27-32). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] , [PERSON] . Факт, того що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] та [PERSON] , підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] , не довіряти показам яких в суду немає підстав (а.с.54-55). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved