Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

05.10.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 19.10.2021 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 06.12.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 06.12.2021 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03 жовтня 2000 року Пушкарівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 03 жовтня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Пушкарівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11. В період шлюбу в них народилося двоє дітей, з яких син [PERSON] , [INFO] є неповнолітнім. Подружні стосунки між ними розлагодились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки за багатьма життєвими обставинами. Шлюбні відносини і ведення спільного господарства між ними припинено з травня 2021 року. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе , що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Строк для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився. подавши відзив на позовну заяву, згідно я кого проти розірвання шлюбу не заперечував. Проте вказував, що шлюбні відносини вони з позивачкою припинили з серпня 2021 року. Крім того він має намір в подальшому подавати позов про поділ майно, якщо в добровільному порядку вини не вирішать дане питання. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 03 жовтня 2000 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Пушкарівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей, з яких син [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і спільне проживання з травня 2021 року, оскільки доказів того, що шлюбні відносини припинені з серпня 2021 року відповідачем не надані, а позивач заперечує даний факт, та вказує, що відповідач пішов з сім`ї 24.05.2021 року. Тому суд приходить до висновку. що шлюбні відносини припинені з травня місяця 2021 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність між сторонами, взаємопорозуміння, взаємоповаги, взаємодопомоги. Втрата почуття любові один до одного. Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Сторони настоюють на розірванні шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати, а причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин протягом тривалого періоду часу, позивач настоює на розірванні шлюбу, тому виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення позивача до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав добровільність. За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідно до позиції позивача суд вважає за можливе відновити позивачці дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог та враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 454.00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача, оскільки з позивачем залишається проживати неповнолітня дитина. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved