Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

04 червня 2014 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 21.11.2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки: 3,44 га, яка розташована на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 0,0808 га, яка розташована за адресою с. Євминка, вул. Коцюбинського, 10 Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також садибний житловий будинок, розташований в с. Євминка, вул. Коцюбинського, 10, який відноситься до категорії колгоспного двору. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 11.10.1989 року секретарем Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 89, яким заповіла все своє майно позивачам у справі в рівних долях. Позивачі, як спадкоємці за заповітом дану спадщину прийняли, оскільки звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але можуть її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державні акти про право власності на земельні ділянки виготовлені на імя [PERSON] були втрачені. Позивачі в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивачів. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позов визнає повністю. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 21.11.2013 року померла [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки: 3,44 га, яка розташована на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 0,0808 га, яка розташована за адресою с. Євминка, вул. Коцюбинського, 10 Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також садибний житловий будинок, розташований в с. Євминка, вул. Коцюбинського, 10, який відноситься до категорії колгоспного двору. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 11.10.1989 року секретарем Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 89, яким заповіла все своє майно позивачам у справі в рівних долях (а.с. 10). Позивачі, як спадкоємці за заповітом дану спадщину прийняли, оскільки звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 33-39). Згідно довідки № 121 від 25.03.2014 року виданої виконкомом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, житловий будинок № 10 по вул. Коцюбинського в с. Євминка, станом на 15.04.1991 року відноситься до категорії колгоспного двору. Членом колгоспного двору була [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки № 80 від 31.03.2014, виданої КП «Ніжинське МБТІ», право власності на садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Євминка вул. Коцюбинського, 10 не зареєстровано (а.с. 11). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved