Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

06 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати договір оренди землі від 12.05.2007, укладений між ним та ФОП [PERSON] , зареєстрований у Харківському районному відділі реєстрації ХРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру», 05 грудня 2007 року за № 040770300019. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2017 є власником земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER] ), загальною площею 1,1315 га., що знаходиться на території Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області. 12 травня 2007 року між батьком позивача, який був власником землі на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.09.2005, та відповідачем було укладено договір оренди землі. Відповідний договір зареєстрований у Харківському районному відділі реєстрації ХРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру», 05 грудня 2007 року за № 040770300019. За договором Оренди землі орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5 % від нормативної оцінки земельної ділянки в сумі 178,64грн. на рік, шляхом виплати в готівковій формі 178,64 грн. Орендар не виконує вимоги договору щодо сплати орендної плати на земельну ділянку з 2017 року. 25.09.2018 на адресу ФОП [PERSON] . позивачем було направлено заяву про розірвання договору оренди землі від 12.05.2017 та повернення земельної ділянки. Оскільки відповіді на лист не отримано, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. До позовної заяви додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що діяльність ФОП [PERSON] припинена 13.02.2019. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 16 квітня 2019 року о 15 год. 00 хв. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 червня 2019 року о 13 год. 45 хв. Позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, причину неявки суду не повідомив, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, тож справа розглядається за його відсутності. Інших заяв, клопотань від учасників до суду не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 вересня 2005 року, серія [NUMBER] , [PERSON] був власником земельної ділянки площею 4,4285 га. на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації від 29 серпня 2005 року № 627. 12 травня 2007 року між [PERSON] та СПДФО [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер № [NUMBER] , загальною площею 1,1315 га., в тому числі ріллі 1,1315 га. на території Вільхівської сільської ради Харківського району, зареєстрований у Харківському районному відділі реєстрації ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» від 05.12.2007 за № 04077030019. [INFO] [PERSON] помер, та після його смерті позивач успадкував земельну ділянку кадастровий номер № [NUMBER] , загальною площею 1,1315 га., розташовану на території Вільхівської сільської ради Харківського району, про що 22 грудня 2017 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстр. № 2-1442, право власності на землю було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг від 22.12.2017 № 108724877. Згідно п. 9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5% від нормативної оцінки земельної ділянки у сумі 178,64грн. на рік шляхом виплати в готівковій формі 178,64 грн. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність 13.02.2019. З 2017 року по теперішній час орендар не виконує вимоги договору щодо сплати орендної плати, на його адресу 25.09.2018 позивачем було направлено лист про розірвання вказаного договору та повернення земельної ділянки. Згідно з п. п. 11, 13 договору оренди землі, орендна плата вноситься один раз на рік до 05 жовтня поточного року. У разі невнесення або неповного внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10 % від несплаченої суми. Обставини щодо укладення вказаного договору, визначення між сторонами усіх прав та обов`язків, а також строки дії такого договору сторонами не оспорювались та не заперечувались. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі» Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Судом встановлено, що до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач не виплачував йому орендну плату з 2017 року. Таким чином суд приходить до висновку, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди землі, а її несплата є суттєвим порушенням умов такого договору. Відповідно до ч. 1ст. 15 Закону «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Пунктом 34 договору передбачено, що дія договору припиняється у тому числі шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. За вказаних обставин в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що договір оренди землі від 12.05.2007, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] має бути розірваний за вимогою позивача, внаслідок істотних порушень умов договору орендарем, зокрема систематичної невиплати орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем доведено належними доказами свої позовні вимоги, та позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved