Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 11 листопада 2006 року зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №260 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями і не розуміє сутності проблем, які виникають у позивача та дитини. Не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, не бажає зберігати сімейні відносини і вважає, що це буде суперечити їхнім інтересам. Зазначає, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. В звязку із викладеним, просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилась, але до початку його проведення надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, а позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву про визнання заявлених [PERSON] вимог та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами письмові докази встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 11 листопада 2006 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії І-КИ №056351, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що 11.11.2006 року складено відповідний актовий запис №260 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією Свідоцтва про народження [PERSON] І-КИ №122149, виданого 07.06.2007 рокувідділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя фактично шлюбні відносини припинило, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення\~ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейногокодексу України,

Outcome: approved