Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

04 листопада 2014 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що на підставі договору б/н від 10 червня 2008 року відповідачка отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідачка зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 28 липня 2014 року її заборгованість склала 22547,38 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Крім того зазначив, що за даним кредитним договором кредитна картка відповідачці не видавалася, оскільки технологія «Cash-кредит» не передбачає її видачу, а грошові кошти вона отримала готівкою через касу в день оформлення кредитного договору. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечувала, пояснила, що кредитної картки вона не отримувала, а кошти їй було видано через касу на строк 12 місяців, зі сплатою щомісячного платежу 425 грн. Через необґрунтовано великий розмір заборгованості, вона не має можливості її погасити. Крім того просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову через сплив строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідачки та дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 червня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником прав і обов'язків якого є позивач, та відповідачкою було укладено кредитний договір про отримання кредиту, в розмірі 3000,00 грн. готівкою через касу, зі сплатою за користування кредитом 2 % на місяць на суму залишку заборгованості та сплатою щомісячної комісії, в розмірі 3,5 %. Зазначений договір складається із заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів (а.с.9,32-33). Вказаний розмір відсотків за користування кредитом та розмір комісії, було визначено інформаційним листом банку № 673 від 26 грудня 2007 року щодо технології «Швидка готівка» продукту «Cash-кредит». Згідно умов даного листа за вказаною технологією було встановлено мінімальний щомісячний платіж - 13 % від суми кредиту (а.с.35). Наказом банку № СП-2008-506 від 06 травня 2008 року була затверджено договірну базу, що регламентує відносини з клієнтами за технологією «Cash-кредит». Згідно умов оформлення споживчого кредиту по технології «Cash-кредит», затверджених вказаним наказом, відсоткова ставка складає 2 %, ставка прострочки 180 %, щомісячна комісія 3,5 %, а максимальний строк кредиту 12 місяців. Вказаним наказом було затверджено і умови надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою, за якими встановлено розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов'язанням (п.5.10.) та строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків та інших платежів тривалістю в 5 років (п.5.12.) (а.с.29-34). На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк надав відповідачці кредитні кошти, однак остання не виконала взятих на себе зобов'язань, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів, проценти за користування кредитом та комісію. Станом на 28 липня 2014 року їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 22547,38 грн., з яких 2692,93 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10954,57 грн. заборгованість за відсотками, 7350,00 грн. - заборгованість по комісії, 500,00 грн. - штраф фіксована частина та 1049,88 грн. - штраф процентна складова (а.с.4-8). Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, ст.256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). У відповідності до ст.253 зазначеного Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст.355 ЦПК України. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка з жовтня 2008 року грошові кошти за кредитом не сплачує, а строк виконання зобов'язань за ним закінчився 10 червня 2009 року, позивач пропустив п'ятирічний строк позовної давності за вимогами по кредитному договору, звернувшись до суду 04 листопада 2014 року. За такого суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позову.

Outcome: dismissed