Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

04 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи позовні вимоги тим, що 03 травня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області на підставі п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України видав судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає за необхідне подати позов про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], оскільки на підставі виконавчого листа, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 28 листопада 2005 року у справі №2-1645/2005 р. з нього стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2005 року і до повноліття дитини. Вважає, справедливим буде стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника замість визначених судом в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника. Відповідно до ухвали судді від 20 червня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 20,21). Відповідач [PERSON] 03.07.2018 року направила на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що позовні вимоги не визнає. З урахуванням стану здоровя дитини, яка знаходиться на обліку у окуліста, потребує періодичного стаціонарного лікування, того, що відповідач є працездатним, працює не офіційно, розмір його доходів їй не відомо, з урахуванням матеріального стану дитини, який характеризується тим, що вона має середньомісячний дохід близько 4000 грн., вважає, що розмір аліментів повинен бути залишений судом в розмірі ? частини заробітку (доходу) батька на місяць (а.с. 26-29). 25 липня 2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 08 серпня 2018 року. 08 серпня 2018 року підготовче провадження по справі за [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, третя особа [PERSON], закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.36,37). В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Суду пояснив, що він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі по ? частини заробітку на кожну дитину. На доньку [PERSON] з нього стягуються аліменти в розмірі 1400 грн, а на сина [PERSON] 700 грн, заборгованості по аліментах не має, що підтверджується розрахунком Миргородського міськрайонного ВДВС. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, суду пояснила, що діти однакові, тому потрібно аліменти сплачувати в однаковому розмірі. Відповідач з травня 2018 року аліменти на утримання дочки не сплачує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні 08 серпня 2018 року не заперечували проти стягнення аліментів із [PERSON] на дітей в однаковому розмірі . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що 03 травня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], РНОКПП [NUMBER], зареєстрованого і проживаючого в [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], проживаючої в [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідно до виконавчого листа №2-1645/2005 р. з [PERSON], [INFO] стягуються аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2005 року і до повноліття дитини (а.с.7). Дитина [PERSON] потребує періодичного стаціонарного лікування, що підтверджується довідками клінічного відділення для дітей Миргородської ЦРЛ та «Центру мікрохірургії ока» кафедра офтальмології ім. П.Л. Шупика (а.с. 28,29) Відповідно до наданого розрахунку Миргородського міськрайонного ВДВС позивач [PERSON] заборгованості по аліментах, які стягуються на утримання сина [PERSON] станом на 01.06.2018 року не має. Заборгованість по аліментах, які стягуються на доньку [PERSON] станом на 01.06.2018 року становить 1734 грн. (а.с. 8,9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами статті 182 СК розмір аліментів визначається з урахуванням таких обставин, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень, даних у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 стати 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При вирішенні питання про зміну розмірів аліментів суд бере до уваги ухвалу ВССУ від 19.07.2017 у справі № 303/256/16-ц, де суд зазначає що при зміні розміру аліментів на дитину, яка потребує періодичного лікування, необхідно позачергово приділяти увагу якнайращому забепеченню дитини, тому що зменшення розміру аліментів буде суперечити інтересам дитини. З обставин справи вбачається, що позивач не погоджується з розміром аліментів , які стягуються на утримання [PERSON], оскільки він не має можливості їх сплачувати в зазначеному розмірі. Зазначені твердження позивача суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до наданого розрахунку по сплаті аліментів не неповнолітніх дітей позивач [PERSON] на утримання сина постійно сплачує аліменти, заборгованості не має, в той час на утримання доньки з часу стягнення жодного разу аліменти не сплатив. Крім того будь яких інших доказів про зміну його матеріального становища, погіршення стану здоровя не надав. В звязку з вищевикладеним в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів стягнутих судовим наказом Миргородського міськрайонного суду від 03.05.2018 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини заробітку(доходу) боржника але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/6 частини заробітку(доходу) боржника але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed