Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

06.04.2015 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від [PERSON] надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частки від щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму дитини у відповідності до його віку, починаючи з моменту подачі позову до суду до досягнення ним повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З 2002 року вона з відповідачем проживали разом без укладення шлюбу. [INFO] вона народила сина, батьком якого є відповідач. Відповідач проживає окремо, на утримання дитини коштів не надає, участі у вихованні дитини не приймає, і на даний час дитина знаходиться повністю на її утриманні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що є усі підстави для прийняття визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом РАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області 21 квітня 2008 року (а.с. 6), який зареєстрований та проживає за однією з позивачем адресою в [ADDRESS], що підтверджується даними паспорта позивача, Будинковою книгою, та повністю визнано відповідачем в судовому засіданні (а.с.3-4,7-8). Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач працює, згідно з його поясненнями інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, повністю визнає заявлені позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача він може сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, які відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved