Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

05.02.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким: - припинити спільну сумісну власність та встановити спільну часткову власність на житловий будинок [ADDRESS] , визначивши частки кожного зі співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на житловий будинок, а саме: за [PERSON] , померлим [INFO] - 1/4 частка; за [PERSON] - 1/4 частку; за [PERSON] - 1/4 частка та за [PERSON] - 1/4 частка; - припинити спільну сумісну власність та встановити спільну часткову власність на земельну ділянку з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, площею 0,0274 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , визначивши частки кожного зі співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на земельну ділянку, а саме за [PERSON] , померлим [INFO] - 1/4 частка; за [PERSON] - 1/4 частку; за [PERSON] - 1/4 частка та за [PERSON] - 1/4 частка. - визнати за позивачкою право власності на: - 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як спільна часткова власність; на 1/4 частку житлового будинку за вищезазначеною адресою, як спільною часткової власності; - на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - на 1/4 частку цього житлового будинку, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями та земельна ділянка площею 0,0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, розташовані за вищезазначеною адресою належать на праві спільної сумісної власності їй позивачці, її батькам: [PERSON] та [PERSON] , а також її сестрі [PERSON] . [INFO] помер її батько - [PERSON] , та після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку житлового будинку і 1/4 частку земельної ділянки за вищезазначеною адресою. Вказану спадщину прийняла позивачка, як спадкоємець першої черги, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька позивачки [PERSON] не має. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових справ, але їй було відмовлено, так як земельна ділянка та житловий будинок зареєстровані у спільну сумісну власність без визначення кожному з власників ідеальних часток. Таким чином у зв`язку з неможливістю скласти договір про визначення розміру часток і встановлення порядку володіння та користування спільним майном між власниками не можливо видати позивачці відповідні свідоцтва, тому вона змушена звернутися до суду з цім позовом. 09.02.2021 року по справі відкрите загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого провадження. 01.04.2021 року від відповідачів - [PERSON] та [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] та Болградської міської ради Одеської області про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності, в якій просять визнати за: - [PERSON] право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як спільна часткова власність та на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як спільна часткова власність; - [PERSON] право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як спільна часткова власність та на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як спільна часткова власність. В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивачі зазначають, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями та земельна ділянка площею 0.0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, розташовані за адресою: [ADDRESS] належать на праві спільної сумісної власності їм, відповідачці [PERSON] , та [PERSON] , померлому [INFO] . Оформити своє право власності позивачі не можуть, оскільки зазначені житловий будинок та земельна ділянка зареєстровані як спільна сумісна власність без визначення кожному ідеальних часток, вважають за необхідне в судовому порядку визначити ідеальні частки кожного з них у праві власності на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку, що й стало підставою для звернення до суду із зустрічною позовною заявою. Ухвалою суду від 19.05.2021 року зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу у її відсутності, також надала до суду 04.08.2021 року спільну з [PERSON] та [PERSON] заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Позовні вимоги за зустрічним позовом визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності (а.с.64), до суду не з`явився, надав заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.63, 95), проти задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами не заперечує. Відповідачі по первісному позову [PERSON] та [PERSON] , які є також позивачами за зустрічною позовною, до суду 04.08.2021 року надали спільну з [PERSON] заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі, про що зазначають в зустрічній позовній заяві. Свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 14.02.2014 року (а.с.29) земельна ділянка площею 0.0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності в розмірі 1-ї частки без визначення окремих часток: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності серії ЕАТ №425542, сформованого 14.02.2014 року індексний номер 17803684 (а.с.30) . Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований на вказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] також зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та належить їм на праві приватної спільної сумісної власності в розмірі 1/1 частки без визначення індивідуальних часток, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118094069, сформованого 22.03.2018 року (а.с.28). Як зазначено у витягу підставою виникнення права власності є технічний паспорт, декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серії та номер ОД 180153563949, виданий 11.12.2015 року; свідоцтвом про право власності на земельну ділянку серія та номер [NUMBER] , виданий 14.02.2014 року. Відповідно до ст.370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року (в редакції на час видачі свідоцтва) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ч. 1 ст.316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст.355 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст.368 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Так, судом було встановлено, що власниками житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого на вище вказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На даний час вказаний житловий будинок, як й ділянка за цією ж адресою належить сторонам по справі, а також померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто розмір часток співвласників у праві власності не визначений, проте презюмується, що такі частки мають бути рівними. Окрім цього згідно із ч. 4 ст.86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст.89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст.87 ЗК України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Суд переконався, що спір між співвласниками вказаних житлового будинку та земельної ділянки щодо розміру їх часток відсутній, і всі вони погоджуються з тим, що їх частки є рівними і складають по 1/4 у кожного. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.05.2019 року, виданого відділом ЗАЦС адміністрації м.Салават Державного комітету Республіки Башкортостан у справах юстиції, акт про смерть № 170189020002601812008, [PERSON] , помер [INFO] в м.Салават Республіки Башкортостан, Російської Федерації (а.с.19). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне померлому майно, в тому числі на території України: на 1/4 частину вищезазначеного житлового будинку та на 1/4 частину земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 27 квітня 1983 року, виданого відділом записів актів громадянського стану м.Нижневартівск (а.с.20), відповідно до якого [PERSON] є батьком позивачки за первісним позовом та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 грудня 2011 року, виданого Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.21), з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Позивачка за первісним позовом [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а саме шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, що підтверджується її особистою заявою №283 від 28 травня 2019 року та матеріалами спадкової справи № 97/19, заведеною приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. 28.05.2019 року (а.с.46-61). Інший спадкоємець [PERSON] - [PERSON] відмовилась від своєї долі на спадщину після смерті чоловіка на користь дочки [PERSON] про що свідчить її заява від 15 травня 2019 року, яка була надана нотаріусу нотаріального округу міста Салават Республіки Башкортостан Чуліній Є.А., у спадковій справі № 95/2019, зареєстрованої в реєстрі № 03/161-н/03-2019-1-730 (а.с.56 на звороті). Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до ст.71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Отже спадкування 1/4 частки житлового будинку та земельної ділянки, розташованих на території України, регулюється правом України. Так, позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини та видачі відповідних свідоцтв на території України до Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2020 року приватним нотаріусом Агбун М.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового буднику з господарськими будівлями та спорудами та частину земельної ділянки площею 0.0274 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0293, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , оскільки частка померлого не визначена, та рекомендовано звернутись до суду для визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку житлового будинку та частку земельної ділянки (а.с.37,38). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позови, як первісний та й зустрічний підлягають задоволенню, оскільки відповідачі як за первісним позовом та й за зустрічними позовами визнали позовні вимоги і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved