Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

05.12.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача [PERSON] 04.01.2018 року до суду надійшла довідка про місце реєстрації проживання відповідача - фізичної особи. 09.01.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 27.02.2018 року. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням квартирою № 6 в будинку № 4 по вул. Шкільна (раніше вул. Красноармійська) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року вона є власником квартири [ADDRESS] (раніше вул.. Красноармійська) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області 23.04.2013 року за проханням свого сина [PERSON] вона прописала у належній їй квартирі знайому сина [PERSON]. якій потрібна була реєстрація для працевлаштування. Відповідач обіцяла знятись з реєстраційного обліку в її квартирі після того як вирішить питання про працевлаштування. У її квартирі відповідач ніколи не проживала, та не бажала там проживати. Як їй відомо на даний час відповідачка виїхала на заробітки за межу України Реєстрація відповідачки у належній позивачу квартирі створює перешкоди у користуванні нею, так як вона змушена сплачувати додатково комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири самостійно, також не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що й стало підвою звернення до суду. Справа слухалась у спрощеному порядку без виклику сторін. Відповідач у встановлений строк письмові заперечення на позовну заяву не надала. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами виник спір із житлових правовідносин. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON], є власником квартири [ADDRESS] (раніше вул. Красноармійська) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом що підтверджується що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В зазначеній вище квартирі з 23.04.2013 року зареєстрована відповідачка [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 30.11.2017 року та адресною довідкою. Відповідно до довідки виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради встановлено, що за адресою м. Верхньодніпровську вул. Шкільна (раніше вул.. Красноармійська) кв. 6 буд. 4 Дніпропетровської області з 23.04.2013 року зареєстрована [PERSON], У зв'язку зі зміною прізвища [PERSON] на [PERSON] відбулась перереєстрація останньої за тією ж адресою з 23.04.2013 року Згідно пояснень позивачки, викладених в позовній заяві, відповідач була зареєстрована у належній позивачу квартирі за проханням сина позивачки. Позивач зазначає, що відповідач не проживає в належній їй квартирі з моменту прописки, тобто з 23.04.2013 року. Даний факт підтверджується актом депутата Верхньодніпровської міської ради від 04.12.2017 в якому вказується, що з 23.04.2013 року відповідач за адресою: квартира [ADDRESS] (раніше вул.. Красноармійська) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області не проживає. Доказів того, що відповідач була зареєстрована в квартирі позивачки як член її сім'ї суду не надано. Таким чином судом встановлено, що відповідно до ст. 71, 72 ЖК України відповідач втратила право на користування належною позивачці квартирою, як така, що не проживає за вказаною адресою більше 6-ти місяців без поважних причин. Будь-яких доказів для підтвердження даних факту проживання належній позивачці квартирі, наміру користуватись нею, відповідач суду не надала. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~ - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України - \~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України \~засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано доказів того, що вона має право власності на спірну квартиру, що позивач чи інші особи створювали їй перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач не має та не мала наміру проживати у квартирі позивача та користуватись нею. За даних обставин суд відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з якими погоджується суд, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою № 6 в будинку № 4 по вул. Шкільна (раніше вул.. Красноармійська) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою № 6 в будинку № 4 по вул. Шкільна (раніше вул.. Красноармійська) в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб, не потребує. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн.

Outcome: approved