Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

05.10.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2011 року. Від подружнього життя має сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки та непорозуміння, шлюбні відносини фактично припинили, спроби примирення не дали позитивних результатів, а тому просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились. Позивачка направила до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить після розірвання шлюбу поновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 06.08.2011 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 31 (а.с. 3). Мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивачка наполягає на розірванні шлюбу та зазначає про неможливість подальшого проживання з відповідачем однією сім'єю. За такого суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 СК України, позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище. У відповідності до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved