Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

05 листопада 2013 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача - Фермерського господарства «Олевське» с.Сущани Олевського району Житомирської області (далі ФГ «Олевське») заборгованість по заробітній платі в сумі 2995.00 грн., 2000 грн., завданої моральної шкоди внаслідок невиплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.10.2012 року по 01.11.2013 року, в сумі 10400.00 грн., зазначивши при цьому, що відповідач добровільно відмовляє у виплаті заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. Позивачка [PERSON], подану до суду позовну заяву про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, підтримала, із підстав, які зазначені в позовній заяві і просить її задовольнити та провести розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився подавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON], перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем з 31.05.2012 року, що стверджується копією трудової книжки та копією наказу № 12 від 31.05.2012 року (а.с.3,17). Згідно до наказу директора ФГ «Олевське» № 3, з 25.03.2013 року по 28.12.2015 року [PERSON], перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку (а.с.19,20). Станом на 01.12.2013 року, заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачкою [PERSON], складає 2096.41 грн., що стверджується довідкою відповідача № 60 від 19 грудня 2013 року (а.с.18). Як слідує із позовної заяви позивачки при її зверненні до керівника ФГ «Олевське», щодо надання довідки про заборговану заробітну плату та довідки про середній заробіток, останній звернення позивача залишив без відповіді. Відповідно до ст.115 КЗпП України слідує, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Вданому випадку відповідачем порушені строки проведення виплати заробітної плати позивачці, чим порушено її право на заробітну плату, гарантоване Законом України «Про оплату праці» та ст.43 Конституції України, а тому позовні вимоги позивачки [PERSON], підлягають до задоволення частково, в частині стягнення з відповідача 2096.41 грн., заборгованої заробітної плати, що підтверджено відповідною довідкою відповідача. Крім того суд, приходить до висновку, що внаслідок бездіяльності відповідача, що потягло за собою заборгованість та не виплати заробітної плати, позивачу заподіяно також моральної шкоди. Враховуючи характер моральної шкоди та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, внаслідок невиплати заборгованої заробітної плати, її вік, стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у її життєвих і господарських стосунках, які вимагають від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя, утримання сім'ї, співрозмірність завданої моральної шкоди, суд вважає, що їй спричинена моральна /немайнова/ шкода, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 500.00 грн., який на думку суду є розумним та справедливим. Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивачки з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку у період з 01.10.2012 року по 01.11.2013 року, суд вважає, що дана вимога не може бути задоволеною, оскільки позивачем не надано належних доказів відносно звернення останньої з вимогою до відповідача про проведення розрахунку при звільненні і не надано суду розрахунків щодо середнього заробітку за час затримки розрахунку з яких би суд прийняв відповідне рішення, у порядку ст.117 КЗпП України. Із ст.117 КЗпП України слідує, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки, позивачка перебуває із відповідачем у фактичних трудових відносинах, що стверджується копією трудової книжки та копією наказу № 12 від 31.05.2012 року (а.с.3,17), і відповідно до наказу директора ФГ «Олевське» № 3 з 25.03.2013 року по 28.12.2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку (а.с.19,20), то застосування до даних правовідносин, норм ст.117 КЗпП України, щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати працюючому працівнику даним Законом не передбачено. Відтак сума, в розмірі 10400.00 грн., середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати не підлягає стягненню. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial