Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

06.08.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 15000 гривень, відсотки за договором позики (за період з 01.11.2008 року по 01.11.2013 року) у розмірі 15000 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 300 гривень та витрати за надання правової допомоги у розмірі 2000 гривень, посилаючись на те, що 01.11.2008 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000 гривень зі сплатою 10% відсотків на шість місяців. 23.05.2012 року відповідачка власноручно написала розписку про те, що вона протягом багатьох років не повертає грошові кошти, отримані нею від позивачки відповідно до договору позики, та зобов'язується повернути ці грошові кошти протягом трьох місяців. 17.07.2012 року відповідачка власноручно вдруге написала розписку про те, що вона зобов'язується повернути суму позики та відсотки у січні 2013 року. З моменту передачі грошових коштів 01.11.2008 року минуло більше чотирьох років. Сума заборгованості відповідачки за відсотками складає 15000 гривень (за період з 01.11.2008 року по 01.11.2013 року). Відповідно до умов договору позики позивачкою було передано відповідачці грошові кошти в сумі 15000 гривень під 10% відсотків на шість місяців. Згідно з умовами договору позики, суму боргу відповідачка зобов'язалася повернути у січні 2013 року. Однак, відповідачка не виконала зобов'язання за вказаним договором позики, не повернула позивачці грошові кошти та ухиляється від виконання свого зобов'язання. Сторони в судове засідання не з'явились. 22.01.2014 року від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, згідно якій вона позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідачки у судове засідання. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилась (викликалась на 28.11.2013р. та 22.01.2014р.), двічі звернулась до суду з заявами про відкладення розгляду справи в зв'язку з її хворобою. Однак, з наданих відповідачкою листків непрацездатності вбачається, що вони оформлені неналежним чином, вони незаповнені, на них відсутні печатки лікарського закладу та не зазначений діагноз [PERSON], з яким вона знаходилась на лікуванні. Тому суд не приймає вказані листки непрацездатності до уваги як докази поважності неприбуття відповідачки у судове засідання. Також відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З копії розписки від 23.05.2012 року вбачається, що відповідачка [PERSON] взяла в борг у позивачки [PERSON] грошову суму під 10% відсотків, яку в обумовлений строк не повернула. В зв'язку з зазначеним позивачка заборговану суму не отримала та очікує протягом трьох років. [PERSON] зобов'язалася повернути борг протягом трьох місяців (а.с. 5). Відповідно до копії розписки від 17.07.2012 року виданої відповідачкою, [PERSON] у листопаді 2008 року взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 15000 гривень під 10% відсотків на 6 місяців. В обумовлений строк борг не повернула. З 17.07.2012 року зобов'язується повернути 15000 гривень та відсотки. Останній строк повернення грошей - січень 2013 року (а.с. 6). Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт укладення договору позики між сторонами, доказів, що такий договір не укладався, відповідачка суду не надала. Згідно за ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що боржниця [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання за договором позики в зв'язку з чим вона зобов'язана сплатити на користь позивачки суму боргу, а також, зважаючи на позовні вимоги позивачки, проценти від суми позики відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України за період з 01.11.2008р. по 01.11.2013р. Розмір процентів визначений сторонами за договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON], який становить 10% на 6 місяців. Отже, відповідно до розрахунку, наданого позивачкою, який перевірений судом, позичальниця має сплатити позикодавцеві проценти від суми позики, передбачені ч. 1 ст. 1048 ЦК України у розмірі 15000 гривень. Відповідно до квитанції позивачка сплатила судовий збір по справі у розмірі 300 гривень (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою [PERSON] не надано суду доказів того, що вона понесла витрати за надання правової допомоги у розмірі 2000 гривень, зокрема, позивачкою не надано квитанцію адвоката про отримання гонорару або приходний касовий ордер. Отже, у задоволенні вимоги позивачки про стягнення з відповідачки на її користь витрат за надання правової допомоги у розмірі 2000 гривень слід відмовити, в зв'язку з тим, що позивачка не надала доказів, що витрати на правову допомогу дійсно понесені нею і документально цього не підтвердила, чим не виконала вимогу ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Таким чином, зважаючи на вищевказані докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що внаслідок порушення зобов'язань за договором позики, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 15000 гривень, проценти від суми позики (за період з 01.11.2008 року по 01.11.2013 року) у розмірі 15000 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 300 гривень, тому позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial