Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

05.07.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 29.11.2008р. в Жовтневому ВРАЦС ДМУЮ під актовим записом №1068. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 04.11.2008р.н. У позовній заяві позивачка вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з весни 2013р. та на теперішній час вона проживає з іншим чоловіком, від якого народила сина. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. У наданій суду заяві від 26.10.2017р. представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 22.02.2017р. а.с. № 21) просив шлюб розірвати, строк для примирення не надавати та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. В цій самі заяві представник позивачки зазначив, що вона після розірвання шлюбу бажає залишитися на призвіщі „Камалова (а.с. № 26). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені до розгляду на 13.09.2017р. та 26.10.2017р., повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідач про дату судових засідань повідомлявся за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 28.07.2017р. та адресою, зазначеною позивачкою, як адреса для листування відповідача(а.с. № 15). Конверти, які були надіслані відповідачу повернуті до суду з відміткою: «за минуванням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням ( а.с. № 17-18, 24-25). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197, 224-226 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.11.2008р. в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом №1068 (а.с. № 3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], 04.11.2008р.н. (а.с. №4). В Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська одночасно подано і позовну заяву про стягнення аліментів на сина. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2017р. з відповідача стягнуто аліменти до повноліття сина, рішення суду законної сили не набрало, справа розглянута в порядку глави 8 розділу III ЦПК України (справа № 201/10054/17). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, на теперішній час позивачка проживає з іншим чоловіком, від я кого 18.03.2017р. народила сина [PERSON] (а.с. № 5). З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з весни 2013р., тобто більше 4,5 років тому назад, з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, зазначала, що в неї фактично створена інша родина, де народився син, відповідач ніяких заперечень не надав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Правила ч. 2 ст. 110 СК України на цю справу не розповсюджуються, оскільки народившийся 18.03.2017р. у позивачки та [PERSON] син [PERSON], не є спільною дитиною сторін у справі № 201/ 9603/17 (а.с. № 5). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved