Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

07.09.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом і просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 08 серпня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №688, та стягувати з на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], - щомісячно по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07 вересня 2016 року, а також по 3000 гривень щомісячно на її утримання до досягнення меншою дитиною трьох років, а саме до 03.04.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що діти проживають разом з нею, відповідач ухиляється від їх утримання та на утримання її як матері детей в добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні повідомив про часткову згоду з вимогами та надав заяву відповідача про часткове визнання позову, у відповідності до якої повністю відповідач визнав вимоги в частині розірвання шлюбу, та заявив про часткове визнання вимог про стягнення аліментів, погодившись сплачувати аліменти на утримання дітей по 2000 гривень на кожну дитину, та по 500 гривень на утримання дружини. Також представником була надана довідка з місця роботи відповідача та розмір його заробітної плати. Вислухавши позивачку та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №688. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить формальний характер. Малололітні діти сторін проживають разом з позивачкою, знаходяться на її повному утриманні, відповідач сумісно з дружиною та дітьми не проживає, на даний час працює на посаді судового агента Товариства з обмеженою відповідальністю Інчкейп Шипінг (65023, м.Одеса, вул.Пастера, буд.28, оф.6), отримує заробітну плату, розмір якої за січень 2017 року становить 13024 тисячі гривень, та має можливість утримувати своїх дітей. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, і шлюб може бути розірваний. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частина 3 зазначеної статті передбачає, що, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З урахуванням зазначених норм закону та наданих доказів, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі задоволенню не підлягають, оскільки відсутні будь-які обставини, зазначені в ч.1 ст.184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. На підтвердження мінливості доходів відповідача та їх розміру жодних доказів не надано та спростовано відповідачем наданими довідками з місця роботи та розмір заробітної плати. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що ч.1 ст.184 СК України передбачена можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача, якими сторони на даний час не являються. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов з урахуванням наявності у відповідача постійного місця роботи та отримання ним щомісячно заробітної плати, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у частці від його доходів у розмірі по 2/5 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісяця, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку, з моменту звернення позивачки до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. В частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення меншою дитиною трьох років, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2 та ч.4 ст.84 СК України. Відповідно до вимог ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, регулюються нормами ст.ст.84, 91 Сімейного Кодексу України і підлягають задоволенню, оскільки їх дитина проживає разом з позивачкою і вона має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, однак у частці від заробітку із зазначених вище підстав. Щодо визначення розміру частки, суд вважає за необхідне зазначити наступне: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до законодавства про виконавче провадження, про що також відзначено в Постанові Пленуму ВСУ №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи, що судом визначено розмір аліментів на утримання двох дітей 2/5 частки, розмір алементів на утримання дружини не може перевищувати 1/10 частки, що в цілому становитиме ? частки доходів відповідача, не суперечитиме діючому законодавству та повністю відповідатиме інтересам малолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України Про судовий збір з відповідача підлягають стягненню сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 552,00 гривень на її користь, а також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial