Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

06 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на її користь 34000 доларів США, отриманих без достатніх правових підстав. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно розписки від 26.04.2016 року передала відповідачу грошові кошти в сумі 34000 доларів США з метою укладення з відповідачем в майбутньому договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідач зобов`язувався продати квартиру в строк до 01.10.2016 року за ціну 127\~000 доларів США. Зазначила, що відповідач після отримання коштів почав уникати зустрічей, а через деякий час їй стало відомо, що відповідач 07.09.2017 року продав квартиру іншій особі. Вважає, що кошти отримані відповідачем без належних правових підстав, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути на підставі ст. 1212 ЦК України. 17 грудня 2017 року відповідачем подано заперечення на позов, з якого вбачається, що відповідач не заперечує тієї обставини, що 26.04.2016 року отримав від позивачки грошові кошти в сумі 34000 доларів США, про що була складена розписка, копія якої долучена позивачкою до матеріалів справи. Однак, вважає, що отримана ним сума є завдатком за договором від 26.04.2016 року, який не виконано з вини позивачки, яка уникала укладення основного договору, а тому отримана ним сума завдатку поверненню не підлягає. 30.01.2020 року відповідачем подано додаткові пояснення до заперечення проти позову, в яких відповідач, посилаючись на наявну в матеріалах справи розписку від 26.04.2016 року та наведені в позові обставини, зазначає про наявність між сторонами договірних відносин, що, на думку відповідача, виключає можливість застосування до правовідносин сторін ст. 1212 ЦК України. Стверджує, що майно не може бути набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав і обов`язків. Розписку було надано в рахунок зобов`язання про продаж квартири і розписка видана в дійсності про одержання авансового платежу. 12.03.2020 року представником позивача подано письмові додаткові пояснення щодо окремих питань, що виникли при розгляді справи. Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню визнані сторонами наступні обставини - станом на 26.04.2016 року між сторонами по справі був в усній формі укладений договір про те, що вони зобов`язуються до 01.10.2016 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за ціною 127000 доларів США, відповідно до якого [PERSON] зобов`язується продати вказану квартиру, а [PERSON] її купити та сплатити за неї обумовлену суму коштів; на виконання договору про продаж в майбутньому квартири [ADDRESS] [PERSON] . 26.04.2016 року передала [PERSON] 34000 доларів США, про отримання яких останній видав [PERSON] розписку від 26.04.2016 року, в якій підтвердив отримання коштів та зазначив правову підставу їх отримання продаж квартири [ADDRESS] за ціною 127000 доларів США в строк до 01.10.2016 року. Тому вважає встановленим, що між сторонами спочатку в усній, а 26.04.2016 року в простій письмовій формі було укладено договір про продаж в майбутньому, а саме в строк до 01.10.2016 року, квартири [ADDRESS] за ціною 127000 доларів США. Посилається на те, що відповідно до ст.ст. 215, 216, 220, 635, 657, 1212 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, отже, попередній договір купівлі-продажу квартири мав бути нотаріально посвідчений, в іншому випадку такий є нікчемним і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а тому кошти, отримані за таким договором, слід вважати отриманими без належних правових підстав. 22.12.2020 року дана справа передана судді Мартинишин М.О. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи\~ між суддями від 21.12.2020 року. 23.12.2020 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та розпочато здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. 03.02.2021 року відповідачем подано відзив на позов, в якому він зазначає, що саме позивачка відмовилась від нотаріального посвідчення попереднього договору купівлі-продажу квартири, а в подальшому ухилилась і від укладення та нотаріального посвідчення основного договору, у зв`язку із чим він був змушений продати квартиру іншій особі із значним збитком для себе. Зазначає про наявність між ним та позивачкою з 2014 року договірних відносин щодо купівлі квартири [ADDRESS] , що виключає застосування до правовідносин сторін ст. 1212 ЦК України. 05.02.2021 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та подальших письмових заявах по суті справи. Додатково пояснив, що наявність між сторонами договірних відносин означає наявність укладеного між ними в належній передбаченій законом формі договору, дія якого не припинена. В той же час, єдиним письмовим документом, який свідчить про правовідносини сторін, є розписка від 26.04.2016 року про отримання відповідачем коштів, яка не свідчить про укладення між сторонами попереднього договору купівлі-продажу квартири, проте є доказом отримання відповідачем коштів без належних правових підстав, які останній зобов`язаний повернути позивачу. Просить позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у поданих раніше письмових заявах по суті справи. Додатково пояснили, що між сторонами існують договірні відносини, що виключає застосування до правовідносин сторін норми ст. 1212 ЦК України. Визнали, що єдиним письмовим доказом договірних відносин між сторонами є розписка від 26.04.2016 року. Просять в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Станом на 26.04.2016 року сторонами було досягнуто згоди щодо укладення в майбутньому договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] . У зв`язку із досягненням усної домовленості щодо умов купівлі-продажу, позивач передала відповідачу 34000 доларів США, про що останній написав розписку. Із змісту розписки від 26.04.2016 року вбачається, що відповідач отримав від відповідача грошові кошти в сумі 34000 доларів США та зобов`язався продати останній свою квартиру [ADDRESS] в строк до 01.10.2016 року за ціною 127000 доларів США. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2017 року вбачається, що 07.09.2017 року позивач відчужив квартиру [ADDRESS] іншій особі. Вищевказані обставини визнані сторонами, а відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається в формі, встановленій для попереднього договору. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З урахуванням наведених норм матеріального права суд приходить до висновку про відсутність укладеного між сторонами договору, дія якого не припинена на час розгляду справи, на виконання якого відповідач 26.04.2016 року отримав від позивача грошові кошти в сумі 34000 доларів США, отже, зазначені грошові кошти отримані відповідачем без належної правової підстави. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.2 ст. 1212 ЦК України набувач зобов`язаний повернути майно потерпілому незалежно від того, чи безпідставне отримання майна було результатом поведінки набувача чи потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Згідно з ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права .\~Судове рішення\~має відповідати\~завданню цивільного\~судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи матеріали справи та подані докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 34\~000 доларів США(тридцять чотири тисячі доларів США), що в еквіваленті станом на 12.03.2021 року становить 943\~452,40 грн. Відповідно до положень\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений за подання позовної заяви у розмірі 8000 грн.

Outcome: approved