Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

06.02.2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», про захист прав споживачі визнання правочинів недійсними. В прохальній частині позову позивач просить суд визнати недійсними наступні правочини: - збільшення кредитного ліміту до 14000 грн. по картці № [NUMBER] ; переказ коштів на рахунок юридичної особи з картки № [NUMBER] - сума 367,09 грн. о 20:45 год.; кредитний договір, який виник на підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидка готівка 2.0» №АВН0СТ15510475056 на суму 10000грн. о 21:01 год.; переказ коштів з карти № [NUMBER] , послуга - PrivatMoney2 у сумі 15000грн. о 21:05 год.; переказ коштів з карти № [NUMBER] у сумі - 77,25 грн. о 21:05год. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 18 серпня 2018 року на її мобільний телефон почали приходити смс повідомлення з мобільного додатку «АБанк-24» про спосіб змінити пароль у особистому кабінеті, який був створений для обслуговування кредитної картки № [NUMBER] . Картка «Універсальна» № [NUMBER] була оформлена у ПАТ «Акцент-Банк», угода № SAMABWFC00001332403 від 03.12.2017р. задля сплати кредиту за мобільний телефон, кредитний договір АNW2F6151200174711 від 02.12.2017р. Після отримання декількох повідомлень про спроби змінити пароль, вона зайшла до особистого кабінету «АБанку-24» та побачила, що на карті № [NUMBER] було збільшено кредитний ліміт на 14000грн. та після цього розпочався ряд операцій, які вона не здійснювала та не могла контролювати, а саме: переказ коштів на рахунок юридичної особи на суму 367,09грн. о 20:45год.; взято кредит «Швидка готівка» на суму 10000грн. (договір №АВН0СТ15510475056) о 21:01 год.; переказ коштів з карти № [NUMBER] , послуга PrivatMoney2 у сумі - 15000грн. о 21:05год.; переказ коштів з карти № [NUMBER] у розмірі - 77,25грн. Вже після того, як вона побачила першу операцію по карті, вона зателефонувала оператору ПАТ «Акцент-Банк» з ціллю заблокувати карту, оскільки хтось вчиняє операції, які вона не може контролювати. Під час розмови з оператором, останній дійсно виявив, що дійсно відбувається шахрайські дії та заблокував карту, але до моменту заблокування вже було здійснено ряд вищевказаних операцій. 20.08.2018р. вона звернулася з заявою до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, її заява була прийнята. Паралельно вона звернулася до ПАТ «Акцент-Банк» з проханням надати інформацію щодо вищевказаних подій. Останні повідомили їй, що ними здійснюється перевірка, яка може тривати строком до 6 місяців та єдине, що надали на чергове звернення це - Заява про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидка готівка 2.0» № АВН0СТ15510475056, паспорт банківського продукту «Швидка готівка 2.0» ти виписку щодо операції по карті № [NUMBER] , які були вчиненні поза її волею 18.08.2018р. Крім того, з`ясувалося, що невідомі особи здійснили дублювання її сім карти Вод фон № [NUMBER] на яку надсилалася з банку конфіденційна інформація стосовно карти «Універсальна» № [NUMBER] та скориставшись цим змінили пароль у особистому кабінеті, який був створений для обслуговування кредитної карти «Універсальна». Для засування та підтвердження цих обставин її представником було направлено адвокатський запит до ПрАТ «ВФ Україна», з відповіді на запит вбачається, що останні не мають змогу надати у повній мірі запитувану інформацію у зв`язку з її конфіденційністю. Тому вона вимушена просити суд її витребувати. Слідчий Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області пасивно відноситься до розслідування справи. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 18.10.2018р. по справі №206/5578/18 скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого було задоволено та зобов`язано Смарський ВП ДВП ГУНП України внести відомості за заявою [PERSON] від 20.08.2018р. до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування. Не дивлячись на наявний факт шахрайства та те, що відповідачем проводиться перевірка, представники ПАТ «Акцент-Банк» регулярно телефонують їй із запитаннями про те, коли вона почне сплачувати загальну заборгованість за карткою універсальна № [NUMBER] , яка утворилася внаслідок ряду операцій вчинених 18.08.2018 року та нагадують про те, що кожного дня їй нараховуються шалені відсотки. Тобто нарахування відсотків за картою, через операції, які були виконані поза її волею відповідач зупиняти не збирається. Наскільки їй відомо - заява позичальника «Швидка готівка 2.0» № АВН0СТ15510475056 від 18 серпня 2018 року була подана через сайт відповідача, з використанням її персональної інформації а саме, було зроблено дублювання її мобільного номеру телефону, заволодіння пін-кодом від «АБанк-24», у якому й було здійснено ряд вищевказаних фінансових операцій. Таким чином, вважливим елементом правочину є воля сторін та її зовнішній вияв - волевиявлення. У ситуації що склалася її волевиявлення взагалі відсутнє, так як її персональні дані для здійснення руху вищевказаних фінансових операцій були використані невідомою особою без її відома. На підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги (а.с. 1-5). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2019 року даний позов було залишено без руху (а.с. 27). 07.03.2019 року було винесено ухвалу Самарським районним судом м. Дніпропетровська про відкриття провадження по справі та призначення підготовчого судового засідання (а.с. 33). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено (а.с. 42). 04.06.2019 року винесено ухвалу Самарським районним судом м. Дніпропетровська про закриття підготовчого судового засідання у цивільній справи та призначення справи до судового розгляду (а.с. 48). 26.07.2019 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивачка зазначає, що шахраї отримали дублікат її СІМ - карти та отримали несанкціонований доступ до послуги «А24». Однак це не відповідає дійсності, оскільки для доступу до послуги «А24» окрім телефону потрібно також ї пароль. А у разі використання послуги «забув пароль» та зміни паролю - потрібно знати ПІН - код від однієї із банківських карток АТ «А-Банк». Тобто позивачка не говорить всю правду, чи-то намагається ввести в оману суд. Окрім того варто зазначити, що факт звернення позивачки до правоохоронних органів та, навіть, порушення кримінальної справи, не підтверджується наявність факту шахрайства сторонніми особами до закінчення проведення досудового розслідування та постановлення відповідного судового рішення. Без відповідного рішення існує вірогідність вчинення шахрайських дій самою позивачкою за допомогою інших осіб. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору недійсним. У разі визнання кредитного договору недійсним застосувати наслідки недійсності правочину згідно до ст. 216 ч. 1 ЦК України, ст. 226 ч. 3 п. 2, ст. 1057-1 ч. 1 ЦК України та стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» суму тіла кредиту (а.с. 77,78). Судові засідання по справі були призначені на 09.04.2019, 14.05.2019, 04.06.2019, 20.06.2019, 10.07.2019, 12.09.2019, 03.10.2019 та 24.10.2019 року. В судовому засіданні 12.09.2019 позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. В призначене судове засідання на 24.10.2019 року не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 93). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наданих умов та правили кредиту «швидка готівка 2.0» № АВН0СТ15510475056, вбачається, що Ат «А-Банк» надає [PERSON] строковий кредит у суму 10599,00грн, однак на даній заяві про приєднання до Умов та Правил не міститься підпису [PERSON] , а є лише підпис невідомої особи без зазначення посади (а.с. 8). Також судом оглянуті надані для огляду «Паспорт банківського продукту «швидка готівка 2.0» на яких також відсутній особистий підпис позичальника (а.с. 9). З оглянутої довідки про рух коштів про рахунку [PERSON] вбачається, що 18.08.2018 було збільшено кредитний ліміт та здійснено перерахунок коштів з її рахунку на інші рахунки (а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1. ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Захист цивільних прав - це не що інше як передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких спорів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпний і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. Однак такий спосіб має бути встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. У рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також факту, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дій принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладання цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З відповіді ПрАТ «ВФ України» вбачається, що сім карти з номером телефону [NUMBER] , 18.08.2018 о 19:15:29 була проведена заміна на серійний № [NUMBER] ; заміна 18.08.2018 о 22:35:37 повернення на серійний № [NUMBER] (а.с. 69-72). З відповіді ПрАТ «ВФ України» вбачається, що заміна сім - карти з № [NUMBER] була 18.08.08.2018 о 19:15:29 та 18.08.2018 о 22:35:37. Заміна здійснювалась після повної ідентифікації абонента шляхом останнього до Центру обслуговування абонентів ПрАТ «ВФ Україна». З наданої відповіді вбачається, що за телефонним номером [NUMBER] проводилися дзвінки та інтернет операції в місті Львовів за різними адресами починаючи з 18.08.2018р. 19:16: 24 год. до 18.08.2018р. 22:18:39 год., потім в той же день 18.08.2018р. з 22:40:49год. до 18.08.2018р. 22:48:57год., операції за даним номером телефону проводилися в м. Дніпро. З вищевикладеного вбачається, що зміна міста знаходження з міста Львова до міста Дніпра за 22 хвилини не є можливим, оскільки відстань між даними містами складає 1050км. На підставі цих фактів суд доходить висновку, що оспорювані позивачем банківські операції відбулися не з її волі чи згоди. На виконання вимог ст. 80 ЦПК України відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved