Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

05.11.2018 заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою про визнання брата [PERSON] , [INFO] , недієздатним, оскільки він має психічний розлад і йому присвоєна ІІ група інвалідності, він не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду, який фактично здійснює заявник. [PERSON] проживає в його будинку. На підставі зазначеного заявник просить призначити його опікуном. Провадження у справі відкрито ухвалою від 21 лютого 2019 року. 05.03.2019 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, провадження зупинено. 15.07.2019 відновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням висновку експертизи. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити, пояснивши, що брат працював та постійно проживав у м. Кременчук Полтаської області, жив один сім`ї ніколи не мав. У 2018 році у нього стався інсульт, він добу пролежав у квартирі один. Він забрав брата у Решетилівську лікарню, а потім до себе додому. Внаслідок інсульту брат важко пересувається, бо одна нога не функціонує, майже не розмовляє, майже не розуміє, що відбувається, не може керувати своїми діями. Визнання брата недієздатним та призначення йому опікуна необхідно для повного захисту та здійснення його прав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. [PERSON] до суду не з`явився, згідно медичної висновку за станом здоров`я не може бути присутнім у судовому засіданні. Суд, вислухавши заявника, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно акту судово-психіатричного експерта №277 від 24.06.2019 [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді судинної деменції; ступінь недоумства позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 54-58). Таким чином, наявні передбачені законом підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З урахуванням характеру та ступеня психічного розладу [PERSON] , суд вважає доцільним визначити максимальний строк дії рішення - 2 роки. Відповідно до ст. 41 ч.1, ст. 60 ч.1 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Дослідивши письмові докази, суд вважає можливим призначити опікуном [PERSON] , який фактично проживає разом з [PERSON] та здійснює догляд за ним, має належні матеріально-побутові умови, має постійний дохід, у побуті характеризується позитивно, надав письмову згоду бути опікуном. Передбачені законодавством підстави, що унеможливлювали б призначення заявника опікуном - відсутні. Орган опіки та піклування надав подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , перевіривши наявність підстав. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність передбачених законодавством підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного, ст. ст. 39, 41, 60 ЦК України,

Outcome: approved