Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

06.06.2019 [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03.08.1991 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . 19.12.1998 під час перебування у шлюбі, батьки придбали квартиру [ADDRESS] . При цьому укладений Договір купівлі-продажу вказаної квартири за згодою сторін був оформлений на ім`я батька позивача. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилась спадкова маса, яка складається з вказаної вище квартири, що належала їй на праві спільної сумісної власності, оскільки придбана була за час перебування з відповідачем у шлюбі. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Так як на момент смерті спадкодавця [PERSON] та відкриття спадщини позивач був неповнолітнім, то на підставі ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадщину прийняв його батько [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Позивач не може оформити спадкові права, оскільки в правовстановлюючих документах на спадкове майно не вказаний розмір частки спадкодавця. За таких підстав відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України позивач просить визначити, що розмір часток квартири [ADDRESS] , яка є у спільній сумісній власності, становить: 1/2 частка за [PERSON] , померлою [INFO] та 1/2 частка за [PERSON] , [INFO] , та визнати за позивачем, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частку вказаної вище квартири. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.06.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, витребувано докази та призначено підготовче засідання на 07.08.2019. Ухвалою суду від 07.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 20.08.2019, за клопотанням представника позивача витребувано додаткові докази. 20.08.2019 позивач та представник позивача адвокат Королюк О.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 03.08.1991 батьки позивача [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00013732964 від 10.04.2014 (а.с. 8) та копією Свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири серії ААР № 155222 від 12.12.1998, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського міського та районного нотаріального округу Федотовою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за номером 2902, [PERSON] придбана у власність квартира [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС УРСР (який діяв на час спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Так вказане нерухоме майно було придбане в період перебування у шлюбі батьків позивача, а тому відповідно до зазначеної норми закону перебувало у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з копією заповіту від 21.06.2001, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Федотовою Т.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 1352, [PERSON] заповідала все належне їй майно [PERSON] (а.с. 10). Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлює, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Вказане дає суду підстави вважати, що правовідносини, які виникли внаслідок відкриття спадщини після смерті [PERSON] , регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР. Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до даної норми закону позивач є спадкоємцем всього майна за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК УРСР за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки. Так як на момент смерті спадкодавця [PERSON] та відкриття спадщини позивач був неповнолітнім, то на підставі ст.ст. 14, 549 ЦК УРСР спадщинупісля смерті [PERSON] від його імені прийняв батько позивача [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. При цьому згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Крім цього, як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру та листа Державного нотаріального архіву Вінницької області від 16.08.2019 № 2774/01-18, після смерті [PERSON] жодна особа, крім позивача, не прийняла спадщину та не звернулась до органу нотаріату із заявою про її прийняття. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки спадкове майно належало померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то таке право перейшло і до її спадкоємця [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Суд не встановив наявність іншої домовленості між співвласниками вказаного житлового будинку, а тому приходить до висновку, що їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved