Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

05 серпня 2015 року представник позивача звернувся до Софіївського районного суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.04.2005 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,0 га розташована на території Миколаївської сільської ради. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 105384 від 03.03.2005 року, виданого Софіївською районною державною адміністрацією згідно розпорядження № 312-р від 09.07.2004 року. Позивач має право на спадкування за законом в першу чергу після смерті матері. Батько позивача [PERSON] помер 30.09.2009 року. Крім неї спадкоємцями за законом першої черги немає. За свого життя [PERSON] виготовила Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,00 га. вартістю 44582,98 грн., розташовану на території Миколаївської сільської ради, але за клопотами по похованню матері та за господарськими клопотами позивач втратила оригінал Державного акту. Позивач фактично прийняла спадщину своєї померлої матері [PERSON], яка складається із земельної ділянки площею 2,00 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, що належала померлій на підставі Державного акта № 105384 серії ДП виданого Софіївською районною державною адміністрацією згідно розпорядження № 312-Р від 09.07.2004 року і 02.07.2015 року позивач звернулась до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори з наміром прийняти спадщину померлої 01.04.2005 року матері [PERSON], але нотаріус відмовив у звязку із втратою правовстановлюючого документу і запропонував звернутися у суд. Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права, у зв'язку із зазначеним, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, після померлої 01 квітня 2005 року [PERSON], яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 105384, виданого 03.03.2005 року Софіївською районною державною адміністрацією згідно розпорядження №312-р від 09.07.2004 року. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за його та позивача відсутності , про що надав до суду відповідну заяву. Представник відповідача Миколаївська сільська рада позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Представник відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник Софіївської державної нотаріальної контори, належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено: 01 квітня 2005 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 010899, виданого 04 квітня 2005 року виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,0 га розташована на території Миколаївської сільської ради. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 105384 від 03.03.2005 року, виданого Софіївською районною державною адміністрацією згідно розпорядження № 312-р від 09.07.2004 року (а.с. 3). Позивач має право на спадкування за законом в першу чергу після смерті матері. Батько позивача [PERSON] помер 30.09.2009 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 302585 від 02 жовтня 2009 року виданий виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 8). Крім неї спадкоємцями за законом першої черги немає. [PERSON] на день своєї смерті проживала разом з чоловіком [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою № 313 від 25.03.2010 року видана Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. За свого життя [PERSON] виготовила Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,00 га. вартістю 44582,98 грн., розташовану на території Миколаївської сільської ради, але за клопотами по похованню матері та за господарськими клопотами позивач втратила оригінал Державного акту . 02.07.2015 року позивач звернулась до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори з наміром прийняти спадщину померлої 01.04.2005 року матері [PERSON], але нотаріус відмовив у звязку із втратою правовстановлюючого документу і запропонував звернутися у суд, що підтверджено постановою державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори (а.с. 11). 01 серпня 2015 року у газеті «Вісті Софіївщини» за № 56-57 (2145-2146) надруковано оголошення про те, що втрачений державний акт серії ДП № 105384 виданий 03.03.2005 року на імя [PERSON], вважати недійсним (а.с. 13). Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України. Стаття 1225 ч. 1 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. А спадкодавець за життя отримав такий правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку, що також підтверджує витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку, де відмічено, що площа земельної ділянки становить 2,0000 га., а грошова оцінка складає 44582,98 грн. (а.с. 12). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому у позивача є всі законні права власності на земельну ділянку. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved