Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

06.11.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування 74/100 частини житлового будинку № 152, по вулиці Янтарній в місті Миколаєві. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй [PERSON] належить на підставі договору купівлі-продажу № 7648 від 11.11.1997 року, 74/100 частини домоволодіння, яке розташоване у будинку № 152 по вулиці Янтарній в місті Миколаєві. Право власності на придбане майно було зареєстроване позивачкою в Миколаївському МБТІ від 13.11.1997 року. 10.11.2010 року рішенням Корабельного районного суду міста [PERSON] договір купівлі-продажу № 7648 від 11.11.1997 року посвідчений Південною товарною біржею, було визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на 74/100 частини житлового будинку № 152 по вулиці Янтарній в місті Миколаєві. В належному позивачу будинку зареєстровані, але, понад один рік не проживають діти позивачки: син - [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Відповідачі понад один рік не проживають у спірному житловому будинку, не сплачують комунальні послуги, не підтримують будинок у належному стані, перешкод для проживання відповідачів позивач не створює, останні за власним бажанням та з власної волі не проживають за місцем своєї реєстрації. Особистих речей відповідачів в будинку не має. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі, повідомлені своєчасно та належним чином в судове засідання не зявилися, про причини неявки до суду не повідомили, заперечень проти задоволення позову не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяву позивача, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 74/100 частини житлового будинку № 152 по вулиці Янтарній в місті Миколаєві належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2003 року, посвідченого на Південній товарній біржі за № 7648. Право власності на придбане майно було зареєстроване позивачкою в Миколаївському МБТІ від 13.11.1997 року. 10.11.2010 року рішенням Корабельного районного суду міста [PERSON] договір купівлі-продажу № 7648 від 11.11.1997 року посвідчений Південною товарною біржею, було визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на 74/100 частини житлового будинку № 152 по вулиці Янтарній в місті Миколаєві. Згідно довідки КП ДЄЗ Океан від 13.10.2017 року № 3494 в спірному будинку зареєстровані з 04.12.1997 року наступні громадяни: позивач [PERSON], як власник та відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також, посадовою особою КП ДЄЗ Океан, а саме директором [PERSON] був посвідчений Акт про не проживання громадян: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за адресою місто Миколаїв, вулиця Янтарна, будинок № 152, про що підписалися сусіди, мешканці будинків № 185, 240 по вулиці Янтарній в місті Миколаєві. Відповідачі, понад один рік за місцем своєї реєстрації не проживають, не сплачують комунальні послуги, не підтримують будинок у належному стані. Особистих речей в спірному будинку не мають. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них (ст.ст. 79, 380 ЦК України ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 405 Цивільного Кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають на спірній житловій площі понад один рік, без поважних на то причин і за особистим рішенням кожного, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved