Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

05.07.2021 року [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особи - [PERSON] , в якій просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно [PERSON] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . заборонити у будь-який спосіб [PERSON] переслідувати та контактувати з [PERSON] та з неповнолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування наданої заяви [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 року. Від даного шлюбу, як вказує заявник, у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявник зазначає, що [PERSON] постійно зловживає алкогольними напоями, ображає її та їх дітей, що негативно впливає на їх розвиток та виховання, застосовує фізичну силу. Як стверджує заявник, відносно [PERSON] [INFO] , 04.06.2021 року були складені термінові заборонні приписи у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання відносно колишньої дружини [PERSON] та їх дітей, ображав нецензурною лайкою, погрожував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на десять діб, та строком на шість діб. Також заявник зазначає, що [PERSON] неодноразово був притягнутий до адміністративній відповідальності, за ст.ст. 173-2, 173-3 КУАпП, за скоєння домашнього насильства відносно неї - [PERSON] та неповнолітніх дітей. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 07.07.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , заінтересована особа - [PERSON] про видачу обмежувального припису.Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні 08.07.2021 року заявник - [PERSON] заяву про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином за допомогою телефонограми, яка зареєстрована в журналі телефонограм за №205, у судове засідання 08.07.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, з 11 жовтня 1997року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей - неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 року, яке набрало законної сили 20.10.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У судовому засіданні 08.07.2021 року [PERSON] пояснила суду, що вона та [PERSON] є власниками квартири, за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи також вбачається, що 20.07.2020 року був виданий терміновий заборонний припис серія АА за №141222 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку з скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання: [ADDRESS] , відносно [PERSON] . Заходи термінового заборонного приписи стосовно кривдника: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Строком на 10 діб: з 20.07.2020 року по 30.07.2020 року. 20.07.2020 року був виданий терміновий заборонний припис серія АА № 141221 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання: [ADDRESS] , відносно [PERSON] , [INFO] , яким було зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Строком на 10 діб: з 20.07.2020 року по 30.07.2020 року. 04.06.2021 року був виданий терміновий заборонний припис серія АА за №143025 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку з скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання:[ADDRESS] , відносно колишньої дружини [PERSON] , ображав нецензурною лайкою, погрожував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язанозалишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 6 діб: з 04.06.2021 року до 10.06.2021 року. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. від 30.09.2020 року по справі №947/21025/20 було визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Зазначеною постановою було встановлено, що [PERSON] , 20.07.2020 о 11:00 годин знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильства психологічного та фізичного характеру відносно свого малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження, що полягало в словесних образах на його адресу, наносив удари по спині. У зв`язку з чим було складено протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. від 30.09.2020 року по справі №947/21021/20 було визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Зазначеною постановою було встановлено, що [PERSON] , 20.07.2020 року об 11:00 годині знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильства психологічного та фізичного характеру відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , 2006 року народження, що полягало в словесних образах на її адресу та погрозах фізичною розправою.У зв`язку з чим було складено протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. від 26.02.2021 року провадження у адміністративній справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП щодо [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, у матеріалах справи відсутні копії постанов або ж будь-які інші відомості про те, що на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Однак, зазначеною постановою було встановлено, що 24.01.2021 року о 18.00 год. [PERSON] знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини [PERSON] , висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, скоїв адміністративне порушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» За заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Судом встановлено, що постановами Київського районного суду м. Одеси неодноразово було визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та встановлено, що [PERSON] знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчиняв домашнє насильства психологічного та фізичного характеру, що полягало в словесних образах та погрозах фізичною розправою. Крім того, судом встановлено, що відносно кривдника [PERSON] неодноразовобули складені термінові заборонні приписи, якими зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи на певний строк. При цьому, стаття 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб. Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті,- тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесята годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб. Отже, судом встановлено наявність вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] та неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника та їх неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд враховує, характер правовідносин, що виникли між учасниками. Суд вважає за можливе заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та заборонити у будь-який спосіб [PERSON] переслідувати та контактувати з [PERSON] та з неповнолітніми дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання відносно заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Суд приймає до уваги, що [PERSON] є співвласником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19. Таким чином, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд приходить до висновку, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. За таких обставин, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги [PERSON] про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , також підлягають задоволенню. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved