Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

06.10.2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк» (надалі [PERSON]) звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який мотивовано тим, що 10.09.2008 року, відповідно до укладеного договору №VIXRRC12220134, відповідач як позичальник отримав кредит в розмірі 1\~967,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписанням договору позичальник надав згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і [PERSON] Договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати [PERSON] грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В звязку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, з урахуванням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2014 року, яка станом на 24.09.2015 року становить 24\~288,72 грн. та складається з наступного: - 1\~408,02 грн. - заборгованість за кредитом; - 82,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 194,85 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 22\~531,46 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (від цієї суми позивач віднімає суму в розмірі 5\~172,45 гривень, яку було стягнуто з відповідача відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2014 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 19\~116,46 гривень) а також штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 955,81 грн. штраф (процентна складова). Позивач вказує на те, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором №VIXRRC12220134 від 10.09.2008 року, станом на 24.09.2015 року, з урахуванням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2014 року становить 20\~572,08 гривні. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви представника позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність позивача і відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитором та відповідачем [PERSON] як позичальником, шляхом підписання відповідачем заяви, укладено кредитно-заставний договір, який складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») та [PERSON] (а.с.7-10). За зазначеним договором відповідач отримав строковий кредит в розмірі 1\~967,90 гривень на строк 12 місяців з 10.09.2008 року по 10.09.2009 року зі сплатою за користування кредитом 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.п.3.2.2-3.2.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), позичальник зобовязався погашати кредит в строки і в порядку відповідно до Заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.4.1 Умов та Тарифів. Позичальник зобовязався надавати [PERSON] кошти для погашення заборгованості за даними Умовами, включаючи кредит, винагороду й відсотки за користування кредитом, які передбачені Заявою (п.п.3.2.8). Згідно п.5.3 Умов, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2014 року у справі №127/26736/13-ц з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором №VIXRRC12220134 від 10.09.2008 року, яка станом на 17.10.2013 року становила 5\~172,45 гривень, а також судовий збір в розмірі 51,72 гривню (а.с.4-5). Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та закону. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак, згідно розрахунку суми боргу заборгованість відповідача по договору (а.с.6), на 24.09.2015 року становить 24\~288,72 грн. та складається з наступного: - 1\~408,02 грн. - заборгованість за кредитом; - 82,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 194,85 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 22\~531,46 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (від цієї суми позивач віднімає суму в розмірі 5\~172,45 гривень, яку було стягнуто з відповідача відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2014 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 19\~116,46 гривень) а також штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 955,81 грн. штраф (процентна складова). Позивач констатує, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором №VIXRRC12220134 від 10.09.2008 року становить 20\~572,08 гривні. Разом з тим, з такими твердженнями позивача не можна погодитись враховуючи наступне. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Визначаючись щодо реальної суми заборгованості відповідача суд виходить з наступного. Згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З приводу нарахування штрафних санкцій за невиконання зобовязання за договором під час існування рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом Верховний Суд України висловив правову позицію у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-1206цс15, в якій зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не виконано рішення суду від 08.01.2014 року та не повернуто позивачу суму заборгованості в розмірі 5\~172,45 гривні, внаслідок чого позивачем було нараховано штрафні санкції згідно умов кредитного договору, що не суперечить нормам ЦК України. Тому стягненню з відповідача підлягають штрафи, нараховані позивачем згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. (фіксована частина) та 955,81 грн. (процентна складова). Стосовно стягнення з відповідача розміру нарахованої пені суд враховує те, що станом на 17.10.2013 року, як зазначено в рішенні суду від 08.01.2014 року, позивачем було нараховано 21\~401,34 грн. пені. Зазначений розмір пені на підставі ст.551 ЦПК України було зменшено судом до 1\~757,45 гривень та стягнуто з відповідача саме в такому розмірі. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розмір пені за весь час дії кредитного договору становить 22\~531,46 гривню. Оскільки рішенням суду від 08.01.2014 року розмір пені, що було нараховано станом 17.10.2013 року зменшено судом з 2 1401,34 гривень до 1\~757,45 гривень та стягнуто з відповідача саме в такому розмірі (ухвалено рішення), суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути розмір пені, що становить різницю між розміром пені, нарахованої станом на 24.09.2015 року та розміром пені, нарахованої станом на 17.10.2013 року, а саме 22 531,46 грн. - 21\~401,34 грн. = 1\~130,12 грн. Суд не може задовольнити позовні вимоги позивача з приводу стягнення заявленого розміру пені, що нараховано станом на 24.09.2015 року в повному обсязі, оскільки, це призведе до фактичного перегляду рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2014 року, згідно якого судом, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені, що було нараховано станом на 17.10.2013 року в розмірі 21 401, 34 грн. було зменшено до 1 757, 45 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 2\~585,93 грн., який підлягає стягненню з відповідача та складається з наступного: -1\~130,12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи, відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 955,81 грн. штраф (процентна складова). Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору в розмірі 153,10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial