Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

04 листопада 2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бондаренко Віктор Геннадійович звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41600 грн. На підтвердження вже понесених витрат, представником позивача надано оригінали документів, зокрема щодо витрат на правову допомогу у розмірі 28000 грн. Також. посилається на позицію Верховного Суду, яка відображена в постанові від 19.04.2019 року по справі 826/2689/15, де вказано, що чинним законодавством не передбачено обовязку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обгрунтованість її ринкової вартості. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої він просить розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] подала до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вважає, що справа є незначної складності, та витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та завищеними, та є неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також вказує, що позивачем при зверненні до суду не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку із розглядом справи. З урахуванням наведеного просить відмовити у стягненні судових витрат на правову допомогу. Частиною ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наданих сторонами доказів у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу (про ухвалення додаткового рішення), клопотання про зменшення розміру судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справа № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15 та інших. Судом встановлено, що між адвокатом Бондаренком В.Г., як виконавцем, та позивачем [PERSON] , як замовником, 22 січня 2019 року було укладено Договір про надання правової допомоги № б/н (далі - Договір). Відповідно до п.4 Додаткової угоди № 1(замовлення) до договору № б/н про надання правової допомоги від 22.01.2019 року, від 25 січня 2019 року, сторони погодили, що вартість послуг Виконавця, обумовлених в даному замовленні становитиме 1500 доларів США або еквівалент цієї суми в національній валюті за курсом НБУ на момент підписання Додаткової угоди. п.5.6. Додаткової угоди №1 передбачено, що оплата послуг за надану правову допомогу здійснюється Клієнтом у формі авансу адвокатському об`єднанню «Глобал Лігал Груп» 200 доларів США або еквівалент цієї суми в Національній валюті за курсом НБУ протягом 5 днів з дня підписання цієї Додаткової угоди. Решта суми гонорару виплачується йому Кліентом по мірі виконання замовлення, і її етапність та розмір погоджуються в робочому порядку. Актом № 1 виконаних робіт (наданих послуг) від 02 листопада 2020 року, вказано перелік послуг наданих адвокатським об`єднанням «Глобал Лігал Груп» відповідно до Договору про надання правової допомоги № б/н від 22.01.2019 року та Додаткової угоди від 25.01.2019 року, зокрема: 1)надання усної консультації з питань, застосування законодавства у сфері спадкового права: кількість затраченого часу - 1 год., вартість наданих послуг - 700 грн.; 2)аналіз документів та моніторинг судової практики для підготовки позову про визнання права на спадкове майно - 3 год.; вартість - 2100 грн.( вартість послуг за год. - 700 грн.); 3)складення та подання адвокатського запиту до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області УПФ у Волинській області - 1 год; вартість - 700 грн. 4)складення проекту позовної заяви про визнання права на спадкове майно та впорядкування її усіма додатками у формі, готовій для подачі до суду - 7 год.; вартість - 4900 грн. .( вартість послуг за год. - 700 грн.); 5)складення відповіді на відзив, та впорядкування її усіма додатками у формі, готовій для подачі до суду - 4 год., вартість - 2800 грн.( вартість послуг за год. - 700 грн.); 6)вартість послуг по юридичному супроводу адвокатом Клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі буде становити 16800 грн. З вищевказаного Акту слідує, що вартість наданих адвокатським об`єднанням «Глобал Лігал Груп» на виконання умов Договору послуг склала 28000 грн. Факт сплати за послуги адвокатському об`єднанню «Глобал Лігал Груп» коштів за послуги з професійної правничої допомоги в розмірі 7500 грн., 5500 грн., 15000 грн. підтверджуються відповідними квитанціями до прибуткового касового ордера № 4 від. 03.06.2019 року, № 1 від 25.01.2019 року, та № 3 від 30 жовтня 2020 року відповідно. Відповідно до акту вартість наданих послуг за представництво в суді вказана у розмірі 16800 грн, однак не вказано кількість затраченого часу та вартість послуг за годину. Як вбачається з матеріалів справи представництво в суді адвокатським об`єднанням «Глобал Лігал Груп» в особі адвоката Чуріної Я.В. здійснювалось 15 травня 2019 року ( з 10:02 год по 10:45 год), 03.06.2019 року ( з 11:00 год. по 11:15 год.), 30.07.2019 року ( з 11:07 год по 11:45 год.) Відсутність детального опису робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, зокрема із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. З аналізу статті 137 ЦПК України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 4 цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. В сукупності, всі ці обставини свідчать про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для позивача. Враховуючи загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, суд приходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх відшкодування судом в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат. Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, враховуючи те, що правова допомога позивачу все ж таки надавалась, позовна заява складена адвокатом, а рішення суду ухвалено на користь позивача, на думку суду розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до суми 10 000 грн., яка буде співмірною по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України . Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають до задоволення, за встановлених обставин, та з урахуванням клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, враховуючи значення справи для сторін, суд важає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 10 000 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням від 04 листопада 2020 року позовні вимоги [PERSON] здоволено у повному обсязі, а отже, підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 1695, 25 грн. відповідно до квитанції № ПН1546 від 12 лютого 2019 року. На підставі викладеного, та

Outcome: approved