Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.12.2005 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сімейні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не ведеться, сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Позивач просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та просить відновити її дівоче прізвище Філоненко. В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. Відповідач подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.12.2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2262, серія І-ТП № 010220 (а.с. 5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9,10). Неповнолітні діти проживають разом із матірю та повністю знаходяться на її утриманні. У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятися не бажають, мір для цього не приймають. Таким чином, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно до ч. ч. 2, 6\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку, право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Нормами ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дітей, суд враховує, що відповідач працездатного віку, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей, які проживають разом з матір'ю не надає, хоча може надавати таку допомогу, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. В частині позову про стягнення аліментів з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначних ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved