Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

07.03.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Військової частини польова пошта [NUMBER] , в якому просить:\~ - стягнути з Військової частини польова пошта [NUMBER] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 149000 грн.; - стягнути з Військової частини польова пошта [NUMBER] на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., посилаючись на те, що 29 серпня 2015 року [PERSON] на підставі усного договору представництва видав йому довіреність на право розпорядження та управління автомобілем «Audi» н/з [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , що засвідчується копією довіреності від 29.08.2015 р. та копією довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 104525239 від 28.10.2016 р. Відповідно до ст.395 ЦК України, він набув відповідне речове право (право довірчої власності) на зазначений транспортний засіб, і з того моменту цей автомобіль перебував у нього в експлуатації. 21.10.2016 р. приблизно о 07 год. 15 хв. в районі буд. [ADDRESS] військовослужбовець Військової частини польова пошта [NUMBER] старший солдат [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ-66, військовий номер [NUMBER] , перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та здійснив зіткнення з його автомобілем «Audi», н/з [NUMBER] , внаслідок чого йому було завдано легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та автомобіль, яким він володів на праві довірчої власності, отримав механічні пошкодження, чим було порушено п.п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України. Цей факт було внесено в ЄРДР за № 12016050380001263, але кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Діями [PERSON] , який на той час проходив службу в лавах ЗСУ, а саме в військовій частині польова пошта [NUMBER] , йому було завдано матеріальних збитків, а саме: -з проходженням лікування в сумі 1250,00 грн., які ним було затрачено в період лікування травм, що були спричинені в результаті ДТП (проходження комп`ютерної томограми), яка йому була необхідна для встановлення діагнозу та рекомендована лікарем; -з витратами, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля, що відповідно до звіту оцінювача 193/16 складають 146920,00 грн., та вартістю робіт оцінювача, що складає 830,00 грн. Зазначена шкода від неправомірних дій військовослужбовця відповідачем на теперішній час не відшкодована. Крім того, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, які він зазнав у зв`язку ушкодженням здоров`я та втратою майна, які сталися внаслідок ДТП з вини [PERSON] . Зазначені страждання пов`язані з розладом нормального способу життя, нервовій напрузі та переживаннях з приводу проходження лікування, втрати майна, необхідністю вчиняти дії у свій вільний час, які пов`язані зі стягненням шкоди, неможливістю вільно пересуватися у процесі життєдіяльності та виконанням своїх службових обов`язків. Вважає справедливим та розумним розміром моральної шкоди 10000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача Військової частини польова пошта [NUMBER] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, надавши письмові заперечення, в яких зауважено на такому: В дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля AUDI А6», р/н [NUMBER] , повинен був керувати автомобілем в населеному пункті зі швидкістю не більш ніж 60 км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто діяти відповідно до вимог п.п.12.4,12.9(б),12.3 Правил дорожнього руху України. Швидкість 60 км/год, на яку посилався [PERSON] , не відповідає дійсності. Слідова інформація та кінцеве розташування автомобіля «ГАЗ 66», в/н [NUMBER] , на схемі протоколу огляду місця події не суперечать показам водія [PERSON] , жодних доказів щодо невиконання водієм «ГАЗ 66», в/н [NUMBER] , вимог п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України не наведено. Також немає рішень судових органів щодо встановлення вини [PERSON] . Відповідно до довідки №104525239 про ДТП, виданої старшим інспектором Горбуновим С.В. ВДАІ з обслуговування м. Авдіївки, Дзержинську, Костянтинівки, Костянтинівського району, огляд на стан сп`яніння проходив тільки водій «ГАЗ 66», в/н [NUMBER] , [PERSON] , що встановила тверезий стан сп`яніння водія. В свою чергу, водій «AUDI А6», р/н [NUMBER] , [PERSON] не проходив огляд на стан сп`яніння у зв`язку із «відсутністю ознак сп`яніння», що є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до п. 8 Інструкції, у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язком у закладі охорони здоров`я. наявність відповідних ушкоджень водія. Враховуючи те, що [PERSON] надав неправдиві відомості щодо швидкості, з якою рухався на автомобілі «AUDI А6», р/н [NUMBER] , до приїзду співробітників національної поліції, з метою уникнення огляду на стан сп`яніння та притягнення до відповідальності, покинув місце ДТП, мотивуючи це поганим самопочуттям, можливо зробити висновок, що [PERSON] міг знаходитися в стані алкогольного сп`яніння. Щодо стягнення матеріальної шкоди, зазначив, що порушення Правил дорожнього руху України відбулося як з боку водія [PERSON] , так і з боку водія [PERSON] . Так, відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 193/16 від 27.10.2016 р., на який посилається [PERSON] , матеріальний збиток,завданий внаслідок ДТП автомобілю «AUDI А6», р/н [NUMBER] , його пошкодженням, складає 146920 грн. Проте, враховуючи висновок експерта № 2/19-142 від 12.12.2016 року про автотехнічну експертизу, водій «AUDI А6» р/н [NUMBER] [PERSON] керував автомобілем в населеному пункті зі швидкістю більш ніж 60 кв/год, тобто в його діях вбачаються невиконання вимог п.п. 12.4, 12.9(б) ПДР України. Однак, в свою чергу, у висновку відсутня достовірна інформація про відстань, швидкість та час руху «Газ-66», в/ [NUMBER] , що виключає можливість встановлення вини [PERSON] як такої. Зокрема, відсутні будь-які відомості про встановлення вини у ДТП 21.10.2016 р. [PERSON] . Щодо стягнення моральної шкоди, вважають, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності шкоди та її розміру. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено: Згідно з довіреністю від 29 серпня 2015 року, [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатись: в тому числі продати, обміняти, передати в оренду (в позичку, в лізінг), заставити, - транспортним засобом марки «Audi», модель «А6», 1994 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , тип - легковий седан, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , дата первинної реєстрації 04.05.2012 року (а.с.12). 21 жовтня 2016 приблизно о 07 год. 15 хв. в районі буд. № 51 по вул. Мірошніченко в м. Костянтинівці Донецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi», н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ГАЗ-66, військовий номер [NUMBER] , під керуванням військовослужбовця Військової частини польова пошта [NUMBER] старшого солдата [PERSON] . Факт ДТП підтверджений довідкою №104525239 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.11), постановою слідчого військової прокуратури Донецького гарнізону «про закриття матеріалів кримінального провадження» від 28.02.2017 р. (а.с.4-8). Внаслідок ДТП водій автомобіля «Audi», н/з [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що встановлено висновком експерта №149, згідно з яким у відповідності до наданої історії хвороби у потерпілого [PERSON] малась закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, яка утворилася від дії тупих предметів, якими могли бути часті салону автомобіля, що виступають, можливо в строк та за обставин, зазначених в постанові, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с.25-26). Задля можливості встановлення йому правильного діагнозу [PERSON] проходив «Спіральну КТ шийного відділу хребта», а також «Комп`ютерну томографію головного мозку». Вартість цього дослідження коштувала позивачу загалом 1250,00 грн. (а.с.41-43). Також в результаті ДТП автомобіль «Audi», н/з [NUMBER] , зазнав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 27 жовтня 2016 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки «Audi», н/з [NUMBER] , відповідно до висновку № 193/16 від 27 жовтня 2016 року, складеного експертом Синельником А.І. з визначення розміру матеріального збитку, вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «Audi», н/з [NUMBER] , згідно з\~ «Методикою» п.8.2. приймається рівним ринковій вартості автомобіля на час ДТП і становить 146920,00 грн. (а.с.28-34). Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р. про те, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), - суд дістає висновку про належність позивача [PERSON] не лише за вимогами відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, а й за вимогами відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля. Вирішуючи питання можливості покладення обов`язку по відшкодуванню спричиненої позивачу шкоди на відповідача та його обсягу, суд виходив з такого: По-перше: Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління; Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України як орган управління міжвидовими та міжвідомчими угрупованнями військ (сил). види\~ Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України; окремий рід військ - Високомобільні десантні війська Збройних Сил України; окремий рід сил - Сили спеціальних операцій Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій. Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Відповідно до ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил\~ України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль ГАЗ-66, військовий номер [NUMBER] , яким керував військовослужбовець Військової частини польова пошта [NUMBER] старший солдат [PERSON] , належить Військовій частині польова пошта [NUMBER] . Відповідно до реєстраційних даних транспортного засобу серії [NUMBER] від 27.08.2015 р., транспортний засіб марки «ГАЗ», моделі 66, рік випуску 1991, зеленого кольору, шасі (рама) номер [NUMBER] , тип засобу вантажний, група експлуатації стройова, належність в/ч пп [NUMBER] м. Костянтинівка (а.с.16). Відповідно до висновку експертного дослідження від 12.12.2016 р. № 2/19-142, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія автомобіля марки «ГАЗ-66», в/н [NUMBER] , [PERSON] , який у даних дорожніх умовах не надав переваги в руху ТЗ, що рухався по смузі, на яку він перестроювався, та перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП зіткненню з автомобілем марки «Audi», н/з [NUMBER] , тобто дії водія автомобіля марки «ГАЗ 66», в/н [NUMBER] , [PERSON] , як невідповідні вимогам п.10.1 та п.10.3 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що настала (а.с.18-24). В судовому засіданні також досліджені матеріали кримінального провадження №12016050380001263, заведеного 21.10.2016 р. за фактом ДТП за участі військовослужбовця ВЧ [NUMBER] [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 3370 від 16 лютого 2017 року в умовах даної події сліду гальмування автомобіля «AUDI А6», р/н [NUMBER] , довжиною 27,4м, зафіксованому на схемі до події, відповідала швидкість руху не менш ніж 71.5:75км/ч. Фактична швидкість руху автомобіля «AUDI А6», р/н [NUMBER] , перед застосуванням гальмування, була більш зазначених вище значень, оскільки у формулі не враховано витрати кінетичної енергії, яка була втрачена на деформацію під час зіткнення транспортних засобів, яку визначити експертним шляхом не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю науково обґрунтованих, апробованих та затверджених до використання методик виконання подібних досліджень. В розглянутій дорожній обстановці належні дії водія автомобіля «ГАЗ 66», в/н [NUMBER] , [PERSON] регламентувалися нормативними вимогами п.п.9.2,9.4,10.4,10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігти події водієм автомобіля «ГАЗ 66», в/н [NUMBER] , [PERSON] визначалася одностороннім виконанням з його боку вимог п.п.10.4,10.1 Правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля «AUDI А6», р/н [NUMBER] , [PERSON] регламентувалися вимогами п.п.12.4,12.9(б),12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах дорожньої ситуації, що склалася, водій автомобіля «AUDI А6», р/н [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість запобігти події шляхом належного виконання нормативних вимог п.п.12.4,12.9(б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.п.10.4,10.1 Правил дорожнього руху України. При цьому, зазначені невідповідності сформували необхідні умови для настання події, та знаходилися в причинному зв`язку з наслідками події. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля «AUDI А6», р/н [NUMBER] , [PERSON] не відповідали вимогам п.12.4 та п.12.9«б» Правил дорожнього руху України, при цьому, вищезазначені невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України створювали одну з умов для настання події, та знаходилися в причинному зв`язку з наслідками події. Виходячи з наведеного, тієї обставини, що мала місце обоюдна вина водіїв учасників ДТП, а також виходячи з обсягу вини водія ВЧ п/п [NUMBER] [PERSON] , яку суд вважає встановленою на 70%, відповідальність за матеріальну шкоду, завдану позивачу, внаслідок ДТП, слід покласти на відповідача в пропорційному до вини водія [PERSON] розмірі, а саме: на лікування у зв`язку з проходженням «Спіральної КТ шийного відділу хребта», а також «Комп`ютерної томографії головного мозку»: 70% від 1250,00 грн. = 875 грн.; у зв`язку з пошкодженням автомобіля «AUDI А6», р/н [NUMBER] : 70% від 146920,00 грн. = 102844,00 грн.; на відшкодування вартості роботи оцінювача з автотоварознавчого дослідження (а.с.27): 581,00 грн. 70% від 830 грн.\~ При цьому, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.9 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Тож відповідачу, відповідальному за відшкодування збитків позивачу у встановленому судом обсязі, після відшкодування позивачу збитків слід передати пошкоджене майно, що не може використовуватися за призначенням, у вигляді 70 (сімдесяти) відсотків автомобіля AUDI A6, реєстраційний номер [NUMBER] . Щодо відшкодування моральної шкоди: Ст.23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях,\~ яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Частина 3 вказаної статті передбачає відшкодування моральної шкоди грішми. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст..1167 ЦК України, у відповідності до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2). Суд задовольняє позовні вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди з урахуванням положень п.п.9, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та у відповідності до статей 23, 1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров`я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Стосовно відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовної вимоги. При цьому, суд вважає сам факт спричинення шкоди здоров`ю позивача внаслідок ДТП є безумовною підставою для відшкодування немайнової шкоди, але розмір, заявлений в позові в 10000 грн., вважає завищеним. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, в 4000,00 грн. з покладенням обов`язку по такому відшкодуванню на відповідача. Тож позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1083,00 грн.

Outcome: partial