Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

06 листопада 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 21 березня 2004 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 347. Свої вимоги мотивує наступним. 21 березня 2004 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 347 зареєстровано шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [INFO] . У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . За доводами позивача протягом двох місяців проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. 16 грудня 2020 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, у яких позивач зазначила, що відповідачем у судовому засіданні 07.12.2020 в усній формі заявлено клопотання щодо надання строку для примирення, тому вона подає додаткові пояснення, у яких категорично заперечує щодо надання строку на примирення. Позивач зазначила, що до народження спільної дитини із відповідачем, останній неодноразово їй зраджував, проте вона хотіла зберегти сім`ю, тому пробачила зради. Проте, з часом стосунки між нею та відповідачем поступово погіршувалися, не проводили спільно час, не подорожували та не відпочивали разом. За доводами позивача, відповідач на той час працював у салоні краси «Батерфляй» майстром манікюру та вже з лютого 2018 року до позивача почала писати колега відповідача, яка повідомила, що вона чекає дитину від відповідача та стосунки з ним тривають вже довгий час. На підтвердження своїх слів позивач долучила «скріншоти» її переписки з колегою відповідача. Позивач зазначила, що вона проживала з відповідачем лише через те, що у неї не було іншого місця проживання. Подружніх стосунків не підтримувала. Враховуючи викладене, позивач просить суд не надавати строк для примирення, так як такий є недоцільним, оскільки навіть у випадку надання строку для примирення судом, вона не вчинить жодних дій для примирення з відповідачем, і це буде порушувати її право на розірвання шлюбу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Жидачек Т. М. позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог, проте не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 21 березня 2004 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 347 зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 03.11.2020 (а. с. 6). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.04.2011, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 8). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий і тривалий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому слід шлюб розірвати. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved