Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

05 жовтня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, визначення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, який в подальшому було уточнено та остаточно позивачі просили зобов'язати [PERSON] не чинити їм перешкоди у вихованні та спілкуванні з дочкою та онукою [PERSON], [INFO]; Визначити порядок участі позивачів у спілкуванні та вихованні дочки та онуки [PERSON], [INFO], без присутності матері - щотижня, кожної суботи та кожної неділі з 09-00 до 18-00 за місцем проживання позивачів, щотижня кожної середи забирати дитину зі шкільного закладу та перебувати разом з нею за місце мешкання позивачів до 19-00, половину часу всіх шкільних канікул для сумісного відпочинку з дитиною. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка народилася під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є рідними дідом та бабою онуки - [PERSON]. 16 червня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач забрала дитину та переїхала проживати в орендовану квартиру в м. Харкові. Як під час спільного проживання, так і після того [PERSON] всіляко намагається ізолювати дитину від спілкування з батьком, дідом і бабою. [PERSON] намагався урегулювати це питання з відповідачем мирним шляхом, неодноразово звертався до неї та просив не чинити йому та його батькам перешкод у спілкуванні з дочкою та онучкою, адже для дитини спілкування з батьком та рідними дідом та бабою так само важливо, як із матір'ю. Влітку 2015 року [PERSON] разом з дочкою [PERSON] виїхали до Італії, з метою надання дочці здобути освіту європейського рівня. Надаючи [PERSON] згоду на виїзд за кордон своєї малолітньої дитини [PERSON] у супроводі своєї матері [PERSON] виходив з того, що [PERSON] дала йому усні запевнення, що вона щороку під час шкільних канікул буде привозити дочку в Україну і у батька буде можливість проводити з дочкою весь час шкільних канікул. [PERSON] порушила свої обіцянки та приїхала в Україну тільки в червні 2016 року до своїх батьків в с. Таранівка Зміївського району Харківської області. При цьому, вона не привезла дитину для побачення з батьком, дідом та бабою, а коли [PERSON] приїхав в с. Таранівку для побачення з дочкою, то відповідач заборонила йому з нею бачитись та не випускала дочку надвір з будинку. Позивачі вважають, що такі дії відповідача свідчать про умисне порушення їх прав щодо спілкування з дитиною, участі в вихованні дочки та онучки, у її розвитку, порушення інтересів дитини, яка також потребує спілкування з батьком, рідними дідом та бабою, потребує їх піклування та участі в її житті. [PERSON] та його батьки проживають в трикімнатній ізольованій квартирі та згідно з Актом обстеження умов проживання мають задовільні умови для проживання, для виховання, духовного та фізичного розвитку дитини в квартирі створено всі умови, включаючи місце для сну та відпочинку, куточок для ігри, розвиваючі ігри, книжки, стіл для навчання, шафу для речей, телевізор, комп'ютер, спортивні снаряди тощо. Згідно медичних даних [PERSON] на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Зважаючи на те, що сторонам не вдалося врегулювати конфлікт щодо їх спілкування з дитиною мирним шляхом, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вказував на те, що має бажання бачитися з дитиною, проводити з нею час. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. [PERSON] довірив представляти свої інтереси [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Устименко І.А. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Так, [PERSON] зазначала, що [PERSON] не має власного транспорту, і вона не заперечувала проти спілкування позивачів з дитиною 2 суботи на місяць з 09-00 год. до 18-00 год., за бажанням дитини, а також протягом половини часу канікул. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшов лист заступника директора Департаменту - начальника Управління служб у справах дітей Малько О.П. про долучення до матеріалів справи висновку Управління служб щодо розв'язання спору, а також розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER], актовий запис № 3356 (а.с. 6). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 червня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова 27 січня 2007 року, актовий запис № 35 - розірвано. З [PERSON] стягнено на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року та до досягнення нею повноліття (а.с. 7). З Довідок про склад сім'ї вбачається, що позивачі зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS]. Окрім них за тією ж адресою також зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 10). Судом встановлено, що спірним є питання щодо участі позивачів у спілкуванні та вихованні [PERSON], 2007 року народження. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 цього ж Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Аналогічні вимоги передбачені ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. В матеріалах справи міститься Висновок Управління служб у справах дітей, яким визначена доцільність встановлення наступного порядку участі позивачів у вихованні малолітньої [PERSON], 2007 року народження, визначивши час: п'ять днів зимових канікул та один місяць літніх канікул за згодою дитини (а.с. 57-59). Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом частково приймається до уваги вказаний вище Висновок, оскільки він складений без повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема суд вважає за можливе визначити інший порядок участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що фактично дитина [PERSON], [INFO], проживає зі своєю матір'ю - відповідачем по справі [PERSON] Позивачами надано суду достатні докази того, що відсутні будь-які підстави у забороні їм спілкуватися та виховувати дитину. Так, [PERSON] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання має всі умови для виховання та розвитку доньки, крім того, до 2014 року - доки шлюб між сторонами не було розірвано, позивачі цікавилися успіхами дівчинки у навчальних закладах та опікувалися нею (а.с. 9, 13, 14, 15, 16, 17, 46). Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та вихованні дочки та онуки [PERSON], [INFO], надавши їм можливість щотижня кожної суботи з 09-00 до 18-00 за місцем проживання позивачів безперешкодно спілкуватися з дитиною без присутності матері, половину часу всіх шкільних канікул для сумісного відпочинку з дитиною. Саме даний порядок участі позивачів суд вважає оптимальним і таким, що буде повністю відповідати інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини.

Outcome: partial