Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

06 серпня 2019 року позивачі звернулись в суд з позовом до Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заяв [PERSON] , [PERSON] про прийняття спадщини у Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області 12 жовтня 2016 року була заведена спадкова справа № 221/2016 до майна померлої [PERSON] 05 липня 2019 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області з заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , однак, їм відмовлено у видачі таких свідоцтв у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просять суд визнати за ними, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частки кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] 05 вересня 2019 року позивачі у підготовче судове засідання не з`явились. Одночасно із позовною заявою вони подали письмові клопотання від 02 серпня 2019 року про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача через канцелярію суду 27 серпня 2019 року також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, матеріали спадкової справи № 221/2016 до майна померлої [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 07.09.1998 року (а.с.16). Після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 08 липня 2019 року № 406 та випискою з погосподарської книги № 3 за 1998 рік (а.с 20, 21). Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , при вирішенні питання про її прийняття спадкоємцями застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме - Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР). Згідно із ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із довідки Затурцівської сільської ради від 08.07.2019 року № 406 (а.с.20), позивачі фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, позаяк проживали та були зареєстровані із спадкодавцем за однією адресою, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину у відповідності до вимог ч.1 ст. 549 ЦК УРСР. Факт родинних відносин позивачів і спадкодавця підтверджується матеріалами справи (а.с.7, 12-15). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 липня 2019 року вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину на 1/2 частки кожному житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] , однак позивачам відмовлено у видачі таких свідоцтв, оскільки ними не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с.31). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні визнав позов, що стверджується його заявою від 27 серпня 2019 року (а.с. 43). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на спірний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивачів [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців за законом, і за ними необхідно визнати право власності по 1/2 частки кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх преставників. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову повністю у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved