Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

05.05.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 26.12.2016 року уклало з відповідачкою Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н (далі Генеральна угода) за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 40\~748 грн. 05 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка своїм підписом підтвердила згоду, на те, що Генеральна угода разом Умовами та правилами, Тарифами складають між собою кредитний договір. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором та угодою, надав відповідачці кредит. Відповідачка своїх зобовязань не виконала, не надала своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачці були нараховані штрафні санкції. Станом на 14.03.2018 року відповідачка має заборгованість в сумі 45 679 грн. 55 коп., яка складається із: 33 392 грн. 44 коп. заборгованості за кредитом; 5\~068 грн. 00 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 2 477 грн. 59 коп. нарахованої пені та комісії; 4 741 грн. 52 коп. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 45\~679 грн. 55 коп. за кредитним договором № б/н від 26.12.2016 року та судові витрати в сумі 1\~762 грн. На підставі ст. ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представником відповідача [PERSON], 30.05.2018 року подав відзив на позов, у якому не визнав позов через необґрунтованість. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не дає змоги зясувати обґрунтованість позовних вимог: відсутні відомості щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, пенею та штрафами. Крім того, зазначив, що одночасне застосування пені та штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності, є порушенням норм законодавства. Вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За положеннями статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 26.12.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, за умовами якої відповідачка отримала кредит у розмірі 40 748 грн. 05 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку /а.с.6/ Відповідачка своїм підписом підтвердила згоду, на те, що Генеральна угода разом Умовами та правилами, Тарифами складають між собою кредитний договір /а.с.6/. Як вбачається із анкети-заяви від 10.11.2010 року, вона не містить даних про певні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентну ставку, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, визначеність яких передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 14.03.2018 року сума заборгованості складає 45\~679 грн. 55 коп., зокрема: заборгованість за кредитом складає 22\~292 грн. 44 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5 068 грн. 00 коп.; пеня та комісія 2\~477 грн. 59 коп., а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 4\~741 грн. 52 коп. /а.с.5/. Відповідачкою не надано доказів сплати/погашення заборгованості. [PERSON], згідно розрахунку позивача, фактично користувалась коштами у період 26.12.2018 року по 14.03.2018 року, наданими ПАТ КБ «ПриватБанк», проте позивачем не доведено встановлення розміру відсотків за користування ними, тому їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розрахунок заборгованості [PERSON] по відсоткам на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами здійснюється за формулою: [ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] =[ Сума] Облікова процентна ставка НБУ становить: з 09.12.2016 року по 13.04.2018 року (ставка НБУ 14% кількість днів 116) 537 грн. 95 коп. з 14.04.2017 по 25.05.2017 (ставка НБУ 13 %, кількість днів 42) сума заборгованості по відсотках складає 449 грн. 51 коп.; з 26.05.2017 по 26.10.2017 (ставка НБУ 12,5 %, кількість днів 154) сума заборгованості по відсотках складає 1\~761 грн. 10 коп.; з 27.10.2017 по 14.12.2017 (ставка НБУ 13,5 %, кількість днів 49) сума заборгованості по відсотках складає 605 грн. 20 коп.; з 15.12.2017 по 25.01.2018 (ставка НБУ 14,5 %, кількість днів 42) сума заборгованості по відсотках складає 557 грн. 15 коп.; з 26.01.2018 по 01.03.2018 (ставка НБУ 16 %, кількість днів 34) сума заборгованості по відсотках складає 497 грн. 68 коп.; з 02.03.2018 року по 11.04.2018 року (ставка НБУ 17 %, кількість днів 13) сума заборгованості по відсотках складає 202 грн. 20 коп. Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 26.12.2016 року по 14.03.2018 рік з врахуванням отриманих кредитних коштів, погашених та прострочених сум, облікової ставки НБУ України становить, 4\~072 грн. 84 коп. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання\~(ч.\~3\~ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст. 417 ЦПК України\~є обовязковою для судів. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в звязку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач, та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України\~встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Оскільки позивачем не надано логічно-зрозумілого розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, а також зважаючи на норми ст. 61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією слід відмовити, стягнувши штраф, передбачений Умовами. Розмір штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5 %, тобто (33\~392 грн. 44 коп. + 4\~072 грн. 84 коп.) х 5% = 1\~873 грн. 30 коп. Отже, загальна сума заборгованості відповідачки за кредитним договором № б/н від 26.12.2016 року, складає 35 270 грн. 50 коп., зокрема: заборгованість за кредитом 33\~392 грн. 44 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4\~072 грн. 84 коп.; штраф 1 873 грн. 30 коп. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1\~360 грн. 50 коп.

Outcome: partial