Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

06.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] оборони України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у періоди з 31.08.1985 року по 06.08.1986 рік, з 03.08.1988 рік по 28.01.1989 рік. Позивач вказує, що при виконанні службового обов'язку в ДРА, у нього розвинулись захворювання: «Порушення мозкового кровообігу в вертебробазилярній системі, обумовленій церебральним атеросклерозом та остеохондрозом шийно-грудного відділу хребта з цервикоторокоалгієй. Розширений остеохондроз хребта з незначним порушенням функції та помірно вираженим больовим синдромом». Також у нього розвинулись супутні хвороби: «Атеросклеротичний кардіосклероз. Хронічний поліпозний антральний гастрит. Викривлена носова перегородка. Варикозне розширення вен правої нижньої кінцівки. Венна недостатність другого ступеня. Гіпертонічна хвороба II ст. Дисциркуляторна енцефалопатія змішаного ґенеза (гіпертонічного, атеросклеротичного)». Позивач також зазначає, що 26.01.2009 року йому була встановлена 2 група інвалідності, з кожним роком його стан здоровя погіршується. Позивач вказує, що внаслідок захворювань, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, його постійно турбують головні болі, які підсилюються при фізичному напруженні, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення памяті, слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, різку слабкість оніміння язика, губ, кінцівок, закладеність носа, підвищення АТ, тривогу, дратівливість, болі в хребті та ногах. [PERSON] зазначає, що він також хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного перехвилювання проходження служби, він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Лікування дає йому лише тимчасове полегшення, проте, в подальшому він знову відчуває сильний психологічний дискомфорт, страх та тривогу. У зв'язку з пораненнями та захворюваннями, отриманими під час захисту Вітчизни, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання, постійне приймання знеболювальних ліків негативно впливає на його здоровя. Всі ці фактори позначились на його сні, за останній рік він страждає на безсоння. Позивач зазначає, що заробітна плата була основним засобом існування його родини, а на теперішню пенсію він не може забезпечити себе та свою родину хоча б самим необхідним. Він змушений витрачати кошти на відновлення свого здоровя. Позивач також вказує, що він не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, і, у почуттях страху. Він відчуває себе втраченим для суспільства та родини людиною, оскільки не може допомогти родині як матеріально, так і фізично, повноцінно виконувати свої обовязки по господарству, порушені його нормальні життєві звязки, внаслідок чого йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні ним обов'язків військової служби. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача [PERSON] оборони України [PERSON] заперечував проти позову, вважає, що відсутні підстави для його задоволення, пояснила, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, пов'язаної з проходженням військової служби, шляхом виплати грошової допомоги, яку позивач отримав. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вчинення [PERSON] оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв'язку між такими діями та моральною шкодою, як і відсутні докази завдання позивачеві моральної шкоди. \~Вислухав пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. В період з 31.08.1985 року по 06.08.1986 рік, з 03.08.1988 рік по 28.01.1989 рік року [PERSON] проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій, що підтверджується військовим білетом (а.с. 11). Внаслідок виконання службового обовязку в Демократичній Республіці Афганістан у нього розвинулись захворювання: «Порушення мозкового кровообігу в вертебробазилярній системі, обумовленій церебральним атеросклерозом та остеохондрозом шийно-грудного відділу хребта з цервикоторокоалгієй. Розширений остеохондроз хребта з незначним порушенням функції та помірно вираженим больовим синдромом». Також у нього розвинулись супутні хвороби: «Атеросклеротичний кардіосклероз. Хронічний поліпозний антральний гастрит. Викривлена носова перегородка. Варикозне розширення вен правої нижньої кінцівки. Венна недостатність другого ступеня. Гіпертонічна хвороба II ст. Дисциркуляторна енцефалопатія змішаного ґенеза (гіпертонічного, атеросклеротичного)». Зазначене підтверджено постановою Військово-лікарської комісії Одеського військового округу, випискою із медичної картки та історії хвороби, консультаційними висновками спеціаліста від 07.07.2016 р., 08.07.2016 р. (а.с.9-10, 12, 14-15). [PERSON]А є інвалідом ІІ група інвалідності в зв'язку з хворобою, яка пов'язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії №037353 (а.с. 15) та посвідченням серія Б № 015882 від 12.03.1996 року (а.с.8). Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що [PERSON] оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на [PERSON] оборони України як на уповноважений орган державного управління. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів. Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При визначенні розміру моральної шкоди суд керувався вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Після отримання поранення стан здоровя позивача значно погіршився, що призвело до моральних страждань, які виражаються у психологічному дискомфорті, порушенні душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху. Позивач відчуває себе втраченим для суспільства та родини, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань позивача, їх тривалість, і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 30000 грн., в решті позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 192 грн.

Outcome: partial