Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

05 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд, усунути [PERSON] у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]; Зобов'язати Овідіопольську селищну раду Одеської області зняти з реєстраційного обліку у будинку [ADDRESS] - [PERSON], [INFO]Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною з якою 20 жовтня 2016 року, Овідіопольським районним судом Одеської області був розірваний шлюб, остання має інше місце проживання та постійно не проживає за місцем реєстрації понад шість місяців. Право власності на будинок відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (серія НМЕ 336390) від 31. 07. 2017, що було видане державним нотаріусом Овідіопольської державної нотаріальної контори Кураловою набув після розірвання шлюбу з відповідачем. Реєстрація відповідача [PERSON] у будинку № [ADDRESS] порушує право позивача [PERSON] розпоряджатися та користуватися своїм майном, що для нього має істотне значення. 22 червня 2018 року відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, по цивільній справі №509/1645/18. В своїй зустрічній позовній заяві [PERSON] просила суд, визнати за нею право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON]; усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення [PERSON] у будинок [ADDRESS] Одеської області, власником якого є [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Кураловою Т.Д., зареєстрований в реєстрі за №1-731 від 31 липня 2017 року належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка за первісним позовом з 28.08.1989 по 20.10.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 23 грудня 1993 року, як член сім'ї, була зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується записом у графі № 11, третього розділу прописки домової книги. Після розірвання шлюбу продовжує постійно проживати за місцем своєї реєстрації, одна веде домогосподарство, дбайливо ставиться до цього житлового будинку. Самостійно з 2015 по квітень 2018 року сплачує за комунальні послуги за електро - водо та газопостачання, що підтверджується наявністю оригіналів квитанцій у [PERSON] з 2015 по квітень 2018 року. Самостійно веде домогосподарство, дбайливо ставиться до цього житлового будинку. За цією адресою [PERSON] надається медична допомога (з 2003 року перебуває на «Д» обліку сімейного лікаря та з 2007 перебуває на «Д» обліку лікаря ендокринолога). Визнана інвалідом ІІ гр. 10.07.2007 року, з 2015 року інвалід ІІ гр. безстроково, що підтверджується довідкою з КУ «Овідіопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» за № 816 від 16.08.2018 та пенсійним посвідченням. Отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою №1913 від 08.06. 2018 виданою Чорноморським об'єднанням управління ПФУ Одеської області. Отримує поштову кореспонденцію, що підтверджується довідкою № 437 від 19.06. 2018 з ПАТ «Укрпошта» Одеська дирекція ЦПЗ № 6. В судовому засіданні позивачка (за первісним позовом) зазначила, що [PERSON] після розірвання шлюбу періодично декілька разів на рік, перешкоджає їй проживати за місцем реєстрації, вчиняє сварки, насильно виганяє з будинку, виносить особисті речі, міняє замки на вхідних дверях будинку. У березні 2018 року [PERSON] в черговий раз виніс особисті речі з будинку, змінив замки на вхідних дверях, чим створив [PERSON] перешкоди заходити у будинок та проживати у ньому. Факт постійного проживання [PERSON] до березня 2018 року у будинку № [ADDRESS], Одеської області та факт систематичного вчинення перешкод у користуванні цим житловим приміщення [PERSON] з боку [PERSON] підтверджують допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Інші допитані у судовому засіданні свідки заявлені стороною [PERSON] [PERSON] висловили свої ймовірні припущення стосовно постійного місця проживання [PERSON] [PERSON] заперечує факт постійного свого проживання у іншому місці - будинку № [ADDRESS], Одеської області. Оскільки це приміщення не є житловим, а самочинно побудована споруда, що не відповідає санітарним та будівельним нормам для проживання. В даному приміщенні проживає вимушено за обставин коли [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житловим приміщенням будинку [ADDRESS] Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до частини 1 статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних стосунків з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 157. ЖК України передбачено, що виселення членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За змістом статті 116 ЖК України, виселення члена сім'ї наймача (власника) будинку і інших осіб, що проживають разом з ним, можливо у тому випадку, якщо вони систематично руйнують або псують житло, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила спільного проживання і роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки [PERSON] постійно проживає за місцем своєї реєстрації, одна веде домогосподарство, дбайливо ставиться до цього житлового будинку, самостійно з 2015 по квітень 2018 року сплачує за комунальні послуги за електро - водо та газопостачання, крім того, порушення правил та умов користування [PERSON] житловим приміщенням , що передбачено ч. 1 ст. 116 ЖК України під час розгляду справи у суді встановлено не було, тому суд вважає, що Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] насильно, проти волі, позбавив користування житлом позивача за зустрічним позовом [PERSON]. чим грубо порушив конституційні права останньої, передбачені ч. 2 ст. 47 Конституції України: - ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З наведених підстав, суд вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] необгрутнованими та безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, зустрічний позов задовольнити частково.

Outcome: partial