Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

07.06.2021 до Подільського районного суду м. Києва надійшов означений позов, в якому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7786 від 20.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 7229317 від 31.08.2018 в розмірі 11405,00 грн. Позов мотивний тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64633290 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням ст. 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та встановленого порядку, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі, який не був нотаріально посвідчений, заборгованість за договором не є безспірною, позивач не укладав з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» кредитного договору та не отримував жодних вимог чи повідомлень стосовно заборгованості. У зв`язку з цим просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 10.06.2021 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказаною ухвалою також витребувано додаткові докази у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., а саме: належним чином засвідчену копію виконавчого напису № 7786 від 20.01.2021 та документів, на підставі яких його було вчинено, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 11405,00 грн. та у ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» засвідчену копію договору та інших документів, що підтверджують право вимоги грошових коштів до [PERSON] та на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 7786 від 20.01.2021. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, своїм правом на подачу відзиву не скористався, однак подав витребувані судом докази. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, письмових пояснень по суті спору не надали. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 20.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис за № 7786, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7229317 від 31.08.2018 в розмірі 11405,00 грн. З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що виконавчий напис №7786 від 20.01.2021 було вчинено на підставі заяви ТОВ «ФК «Профіт Капітал» вих. № 2053422 від 11.01.2021, витягу з реєстру прав вимоги № 70 від 28.12.2018 до договору факторингу №03042017 від 03.04.2017, договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №7229317 від 31.08.2018. В заяві ТОВ «ФК «Профіт Капітал» вих. № 2053422 від 11.01.2021 зазначені відомості про найменування, місце проживання, дату і місце народження, РНОКПП, номер рахунку боржника [PERSON] , найменування та місцезнаходження стягувача ТОВ «ФК «Профіт Капітал», строк, за який має провадитися стягнення (з 28.12.2018 по 06.01.2021); сума, яка підлягає стягненню (11405,00 грн., в тому числі, сума заборгованості по кредиту 3000,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам 8405,00 грн., сума що сплачена за вчинення виконавчого напису. 31.08.2018 між [PERSON] , як позичальником, та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем, було укладено договір № 7229317 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим (ідентифікатором). При підписанні договору позичальник використав електронний підпис одноразовим ідентифікатором [PERSON] , позикодавець - [PERSON] . За цим договором позикодавець надав позичальнику позику в сумі 3000,00 грн. шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на строк 30 днів під фіксовану проценту ставку 1,4% у день (2,7 % у день - на прострочену позику). 03.04.2017 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 03042017, відповідно до якого первісний кредитор - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось відступити новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги, визначені в реєстрі прав вимоги, а новий кредитор зобов`язався їх прийняти та сплатити первісному кредитору суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (п. 2.1.). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10.12.2014 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються оригінал нотаріальної посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.05.2020 по справі № 320/7932/16-ц. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено стосовно договору № 7229317 від 31.08.2018, який не був нотаріально посвідчений, а укладений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору, і який в силу ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, стороною вказаного договору як позикодавець є Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Разом з тим, суд вважає недоведеним факт переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прав вимоги за договором № 7229317 від 31.08.2018, оскільки договір факторингу був укладений за рік до дати укладення кредитного договору, тобто на момент укладення договору факторингу не могли бути передані недійсні права вимоги за неіснуючим договором. Наданий відповідачем витяг із договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 містить лише положення щодо визначення термінів та частину положень щодо предмета договору. Із вказаного витягу не вбачається ні строку його дії, ні прав та обов`язків сторін договору, ні порядку виконання договору, ні моменту переходу прав, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити дійсність переходу прав вимоги за договором № 7229317 від 31.08.2018 до відповідача. З огляду на наведене суд доходить до висновку про недоведеність вказаної обставини. Із встановлених обставин справи також вбачається, що виконавчий напис було вчинено на підставі неналежно оформлених документів та без перевірки дійсності та безспірності вимог ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а тому суд доходить висновку про недоведеність відповідачем дійсності та безспірності вимог до [PERSON] , що є підставою для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved