Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

06.06.2019 року законний представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Фастівської міської ради Київської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що в період часу з 2005 року по 2008 рік вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] , 1964 року народження, офіційно в шлюбі вона з ним не перебувала. За час спільного життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . В подальшому у неї з [PERSON] розійшлись погляди на життя та з 2008 року вона почала проживати окремо із сином [PERSON] . Її син [PERSON] є дитиною інвалідом, відповідно його законним представником є вона [PERSON] , як мати дитини. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є його син [PERSON] , [INFO] , який і прийняв спадщину після смерті батька. Реалізуючи своє право на спадщину, [PERSON] , яка діє від імені малолітнього сина [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкову квартиру. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного, законний представник [PERSON] - [PERSON] просила суд визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 11 червня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22 липня 2019 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. 22 липня 2019 року до участі у справі залучено у якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засідання законний представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач - Фастівська міська рада в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду подала клопотання, в якому просить розглядати справу без участі їхнього представника, проти позову не заперечують. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином шляхом отримання судового виклику, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення законного представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Так судом встановлено, що в період часу з 2005 року по 2008 рік [PERSON] проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] , офіційно в шлюбі сторони не перебували. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, серія [NUMBER] від 28.11.2006 року /а.с.8/. З вищезазначеного документу вбачається, що у графі мати записано « [PERSON] », а у графі батько - « [PERSON] ». Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , 2006 року народження є дитиною інвалідом, його законним представником є його матір [PERSON] /а.с.7/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим 07.10.2017 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області /а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1994 року померлому [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності квартира [ADDRESS] /а.с.14-15/. Згідно договору дарування частини квартири від 10.11.2006 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину вищевказаної квартири /а.с.61/. Відповідно до договору дарування частини квартири від 03.06.2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] 2/3 частину квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.16-17/. Згідно довідки Фастівського БТІ №370 від 04.04.2018 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на ім`я [PERSON] , що також підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру /а.с.10, 18-20/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказану квартиру. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержав [PERSON] , [INFO] , як син померлого. Реалізовуючи своє право на спадщину законний представник позивача [PERSON] , яка діє від імені малолітнього [PERSON] , 2006 року народження звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену квартиру, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на квартиру за спадкодавцем. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що спадкодавець за життя набув у власність квартиру [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право спільної сумісної власності від 22.02.1994 року (1/3 частина) та на підставі Договору дарування частини квартири від 03.06.2009 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

Outcome: approved