Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

06.05.2014 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції та [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, а саме транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі І10, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER], що накладено постановою державного виконавця другого міського відділу Державної виконавчої служби України Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 03.10.2013 року. В обгрунтування позовних вимог, представник банку посилається на те, що банк являється заставодержателем вказаного майна відповідно до договору від 30.01.2012 року, на яке державним виконавцем в подальшому було накладено арешт, що порушує пріоритетне право банку на реалізацію майна. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Треті особи до суду не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.11.2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту №910.11892 на придбання транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі І10, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER]. В забезпечення виконання умов кредитного договору 30.01.2012 року між тими ж сторонами укладено договір застави вказаного транспортного засобу та 29.02.2012 за ПАТ «Ідея Банк» зареєстровано обтяження в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 03.10.2013 року в ході виконавчого провадження про стягнення коштів з [PERSON] на користь УПФУ накладено арешт на транспортний засіб HYUNDAI, моделі І10, 2011 року випуску. 18.11.2013 року відкрито виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON], обидва виконавчі провадження зведено. Вказані обставини підтверджуються кредитним договором від 02.11.2011 року; договором застави від 30.01.2012 року; повідомленням ДВС від 18.02.2014 року; постановами ДВС від 03.10.2013 року та 18.11.2013 року; витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно ч.1 ст.585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Ч.2 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. Ст.12 Закону України «Про заставу» передбачено, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. В силу ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно ч.1 ст.54 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Ч.3 цієї статті визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. В силу ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Пунктом 1 ч.5 договору застави від 30.01.2012 року визначено право банку на звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку шляхом набуття предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. Зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Ідея Банк» не виконані, в зв'язку з чим автомобіль передано банку для його подальшої реалізації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ПАТ «Ідея Банк», як заставодержатель має право вимагати звільнення заставленого майна з під арешту, а тому позовні вимоги в частині звільнення з під арешту транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі І10, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER] підлягають задоволенню. В частині вимоги про зняття заборони на відчуження, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та зобов'язати державного виконавця скасувати таку заборону, оскільки вона накладалася державним виконавцем саме на виконання постанови про оголошення розшуку майна. На розподілі судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: partial