Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

06 травня 2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 15 листопада 2019 року між ТОВ «ІНТЕРОФІС ТД» та відповідачем було укладено договір № 60200060780 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було передано в оренду на умовах лізингу «Шафа купе 2400*600*1500», встановленою вартістю 6436,00 грн. Підписавши договір, відповідач приєдналася до Правил отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм, що є невід`ємною частиною договору з моменту його укладання. Крім того п. 8.1 договором передбачено, що в момент підписання договору всі існуючи та майбутні права Постачальника за договором відступаються на корить Процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Станом на 29 квітня 2021 року відповідач не виконала взяті на себе відповідно до положень договору зобов`язання щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару та має заборгованість в розмірі 2182,80 грн, яку позивач просить стягнути, а також стягнути витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що виплатила кошти по кредиту в повному обсязі, проте в квітні 2020 року через пандемію не сплатила але сплачено нею було 15 травня 2020 року, та в липні сплатила останній платіж. Вказала, що відповідно до закону фінансові компанії не повинні нараховувати штрафи за прострочення сплати кредиту у зв`язку з пандемією. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 15 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРОФІС ТД» та [PERSON] було укладено договір № 60200060780 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. На підставі вказаного договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Шафа купе 2400*600*1500» вартістю 6436,00 грн, про що свідчить підпис відповідача на договорі. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідач своїм підписом в Договорі підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізнішетм, розуміє їх, повністю згоден та зобов`язується неухильно дотримуватись їх. Відповідно до п. 2 Договору, розрахункова загальна сума платежів 6436,00 грн. Згідно з п. 8.1 Договору відповідач отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного ним пакету фінансування, а постачальник забезпечує падання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором підступаються на користь Процесинг-центра (Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Відповідно до п. 8.2 договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 року, що є невід`ємною частиною Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил електронній формі на сайті. Пунктом 9.1 договору визначено, що якщо за умовами пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання цього договору не співпадає у часі з моментом наданні клієнту товарів (послуг), клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідної первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Судом встановлено, що за весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару було сплачено 15 січня 2020 року - 1287,20 грн, 14 грудня 2020 року - 1287,20 грн; 11 березня 2020 року - 1287,20 грн; 14 травня 2020 року - 1287,20 грн; 01 липня 2020 року - 1287,20 грн, що разом становить 6436,00 грн. Оригінали чеків про оплату були надані відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п. 12.1. Договору сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором, правилами та чинним законодавством України. Відповідно до п.12.2, 12.3 договору у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення спати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 2182,80 грн, у тому числі: 1225,91 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 956,89 грн - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору. Разом з тим, відповідачем останній платіж було здійснено 20.07.2020, загальна сума сплати - 6436,00 грн, Таким чином, відповідач сплатила суму, яка передбачена Договором. Проте позивачем, починаючи з 20.08.2020 нараховувалась заборгованість, а з 20.09.2020 - неустойка. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вказані обставини, суд вважає, позивачем не було надано належних доказів обґрунтування нарахування штрафних санкцій за невиконання з боку відповідача умов договору (період, сума прострочених платежів, розрахунок неустойки і т.д.) з врахуванням сплачених відповідачем коштів. В судовому засіданні відповідачем були надані докази, що підтверджують виконання з її боку, на час подачі позову, умов Договору. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed