Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

05.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням . У позові зазначала, що вона є власником квартири № 24 що знаходиться в житловому будинку № 133. по вул. Перемоги у м. Запоріжжя. Ця квартира купувалась за договором купівлі-продажу 28.04.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі за № 1292. Продавець [PERSON], відповідно до пункту № 13 договору купівлі- продажу зобов'язався знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири в строк до 30.04.2015 року. Після укладення договору купівлі-продажу квартири та реєстрації права власності, попередній власник квартири до цього часу не знявся з реєстраційного обліку. Особисті речі відповідач вивіз до підписання договору купівлі-продажу, зараз у квартирі відсутні особисті речі відповідача. У квартирі не проживає від самого початку її в'їзду у квартиру, його місцезнаходження зараз невідомо. Позивач придбала дану квартиру для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї. Той факт, що в квартирі досі зареєстрований відповідач, заважає позивачу повноцінно користуватись квартирою, актом не проживання від 31.07.2015 року встановлено, що відповідач у квартирі не проживає. Окрім того, комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири № 24 у житловому будинку №133 що знаходиться по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які позивач має сплачувати, у тому числі і за відповідача.. Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду не заперечує. У судові засідання по цій справі відповідач повторно не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю представника позивача, відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира № 24 що знаходиться в житловому будинку № 133. по вул. Перемоги у м. Запоріжжя. Ця квартира купувалась за Право власності на зазначене нерухоме майно набуто [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири, 28.04.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі за № 1292 та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту № 13 договору купівлі- продажу [PERSON] зобов'язався знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири в строк до 30.04.2015 року. Незважаючи на це, колишній власник квартири - відповідач по справі, не виконав умови договору та залишається зареєстрованим в належній позивачу на праві власності квартирі, чим створює перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належним їй майном. Відповідач в спірній квартирі не проживає, але будь-яких дій, спрямованих на зняття з реєстрації за зазначеною адресою не'вчиняє, місце його проживання на цей час позивачу невідоме. Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності зі ст. 406 ч.1 п.6 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для його встановлення. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за вищезазначеною адресою. Таким чином рішення суду про втрату права користування житлом є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідача. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явились, не надав суду заперечень проти позову позивача по цій справі взагалі та належних допустимих переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень та, відповідно, у спростування обставин, викладених позивачем в обґрунтування його позову та встановлених судом у судових засіданнях по цій справі. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою м. Запоріжжя, вулю Перемоги, 133 кв.24. Судові витрати слід залишити за позивачем,оскільки питання про їх відшкодування позивач не ставить.

Outcome: approved