Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

06.10.2015 заявник Київський міський психоневрологічний деспансер №5 звернувся до суду з заявою, у якій просить застосувати до [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресую [ADDRESS] - примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у промусовному порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] під диспансерним наглядом лікаря психіатра перебуває з 1989 року з приводу тяжкого психічного розладу. Неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у ПНЛ №1 та денному стаціонарі ПНД №5. Остання госпіталізація до ПНЛ №1 в липні 2009року. Дільничного лікаря психіатра не відвідує з квітня 2013 року, підтримуюче лікування не отримує. Запрошення на прийом ігнорує, двері лікарю при відвідуванні не відчиняє. Гр. [PERSON] не усвідомлює серйозність хворобливого процесу і не критично оцінює свій психічний стан внаслідок тяжкого психічного розладу та недотриманням режиму лікування, що сприяє нанесенню шкоди своєму здоров`ю у разі ненадання їй психіатричної допомоги. У судовому засіданні представник заявника [PERSON], підтримав заяву та просив її задовольнити. Прокурор Кубишкіна С.С. не заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на наявність для того передбачених законом підстав. Зацікавлена особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, виходячи з наступного. Згідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває під диспансерним наглядом лікаря психіатра з 1989 року з приводу тяжкого психічного розладу. [PERSON] неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у ПНЛ №1 та денному стаціонарі ПНД №5. Останній раз госпіталізована до ПНЛ №1 в липні 2009 року. Дільничного лікаря психіатра не відвідує з квітня 2013 року, підтримуюче лікування не отримує. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5 від 27.08.2015 гр. [PERSON] не усвідомлює серйозність хворобливого процесу і не критично оцінює свій психічний стан внаслідок тяжкого психічного розладу та недотримання режиму лікування, що сприяє нанесенню шкоди своєму здоров`ю у разі ненадання їй психіатричної допомоги. За своїм психічним станом не здатна віддавати звіт своїм діям та керувати ними, що може спричинити суспільно-небезпечні діяння. Виходячи з наведеного, в ході судового розгляду встановлено наявність підстав, визначених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», за яких амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи. Таким чином суд приходить до висновку, що заява Київського міського психоневрологічного диспансеру №5 про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved