Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

04 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить оголосити померлою її матір - [PERSON], [INFO], уродженку м. Новомосковська, днем смерті останньої вважати [INFO]. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що її мати [PERSON], [INFO], уродженка м. Новомосковська, 07.08.2014 року близько 14.00 годин пішла з лікувального закладу «Новомосковська центральна районна лікарня», де знаходилася на лікуванні, у невідомому напрямку, та до цього часу не повернулася. У зв'язку з чим заявник звернулася до Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про оголошення матері в розшук. Протягом тривалого часу, [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів, однак вжиті заходи результатів не надали, встановити місце знаходження розшукуваної не виявилося можливим. В місті постійного проживання за адресою: [ADDRESS], [PERSON] до цього часу не з'являлася, відомостей про її місце перебування з 07.08.2014 року, тобто протягом останніх чотирьох років, немає. Враховуючи те, що минуло багато років, а відомості про смерть матері не зареєстровані, заявник змушена звернутися до суду з даною заявою, оскільки для оформлення спадщини на належне [PERSON] нерухомого майна, необхідним є отримання відомостей про смерть спадкодавця. Ухвалою суду від 04 травня 2018 року відкрите провадження у справі. Заявник в судовому засіданні надала детальні пояснення про те, при яких обставинах її матір зникла без вісті. При цьому [PERSON] пояснила, що її матір була людиною похилого віку, дуже не любила знаходитися поза межами свого будинку, тому вона припускає, що перебуваючи на стаціонарному лікуванні у лікарні, вона, імовірно, вирішила самостійно дійти до свого будинку, однак могла заблукати в лісосмузі та померти. Також заявник пояснила, що вжила всіх заходів для розшуку своєї матері, в рамках порушеного кримінального провадження разом зі співробітниками поліції опитувала можливих очевидців, розклеювала фото матері у всіх громадських місцях, декілька разів була на впізнанні померлих осіб, яких не можливо було ідентифікувати. Одного разу, їй запропонували провести генетичну експертизу виявленого у лісосмузі трупу жінки, яка за зовнішніми ознаками походила на її матір, однак на ній був одяг, який вона не опізнала, а затрати на проведення експертизи для неї складають дуже значну суму, тому вона не погодилася проводити такий дорогий вид експертного дослідження. Інші вжиті заходи щодо розшуку матері, позитивних результатів не дали, тому вона просить визнати [PERSON], [INFO], - померлою. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. [PERSON], [INFO] являється матір'ю заявника, що стверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.15). У відповідності до п.3 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Матеріали справи свідчать, що 11 серпня 2014 року Новомосковським МВ було подано заяву про розміщення в чергових випусках телебачення інформації про пошук та встановлення місцезнаходження [PERSON], із зазначенням її прикмет та фотокартки жінки (а.с.10). Суду подано довідку Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 02.10.2017 року, у відповідності до якої [PERSON] з 07.08.2014 року знаходиться в розшуку, як безвісті зникла, відносно якої здійснюються розшукові заходи, станом на 02.10.2017 року місцезнаходження [PERSON] не встановлено (а.с.11). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] про що свідчить копія паспорту останньої (а.с.12), однак довідкою з місця проживання стверджується, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 07.08.2014 року по теперішній час (а.с.8). Оголошення [PERSON] померлою необхідно заявникові для оформлення спадкових прав. У відповідності до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Новомосковська, за місцем її постійного проживання по [ADDRESS] відсутня з серпня 2014 року. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, [PERSON] повинна бути визнана померлою, оскільки в місці її постійного проживання відсутні відомості про її перебування протягом трьох років, при цьому днем смерті останньої вважатиметься день набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі викладеного,

Outcome: partial