Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

07.07.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю, а також на ухилення відповідача від матеріального утримання дочки. У судовому засіданні позивач позов підтримала, відповідач позов визнав; від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2017, при цьому мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з позовної заяви та пояснень сторін, з грудня 2019 року подружжя проживає окремо; вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю, шлюб підлягає розірванню. Натепер спільна дитина сторін проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дочки. Згідно зі статтею 180 Кодексу батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене та правову позицію відповідача по справі, на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved