Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

05.06.2018 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.11.2015 Вербською сільською радою Рівненської області, актовий запис №17. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO] Мотивуючи позовну заяву вказала, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Починаючи із жовтня 2017 року припинені подружні стосунки. Сімя розпалась остаточно, шлюбні відносини носять лише формальний характер. Просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати з нею. Судові витрати у справі стягнути на її користь із відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї та її представника адвоката [PERSON] до суду подано заяви, в яких вони просять, розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують (а.с., 7, 26). У судове засідання відповідач не зявився, до суду подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково, не заперечує проти розірвання шлюбу, питання щодо місця проживання дочки просить не вирішувати, оскільки, між ним та позивачем не досягнуто згоди, окрім того, просить розглядати справу без його участі (а.с.15-16). Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії І-ГЮ №111597, 24.11.2015 Вербською сільською радою Рівненської області, актовий запис №17, між сторонами укладено шлюб Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], 18.05.2014 р.н.(а.с.3). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Згідно зіст. 51 Конституції України\~та ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі\~рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене сторонами по справі, суд вважає, що причини, що спонукають їх на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таких обставин в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем у відзиві не наведено. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Проживання малолітньої дитини з матір'ю, на думку суду, буде відповідати її інтересам, а тому, слід визначити місце проживання дочки [PERSON], [INFO], з матір'ю, [PERSON]. При цьому, суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов'язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Судові витрати, згідно ст.141\~ч.\~2\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved