Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

06.05.2016 року [PERSON] зверну до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з відповідачкою вони зареєстрували шлюб 18 червня 2013 року, про що є відповідний запис №793. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо з лютого 2015 року. 07.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вони проживають окремо, дитина проживає разом з нею, оскільки на даний час вона знаходиться в декретній відпустці просить стягнути аліменти також і на своє утримання. В судове засідання позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Первісний позов просив задовольнити, зустрічний позов визнав частково та не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання позивачки за зустрічним позовом 1500 грн. щомісячно. Відповідач по первісному позову (позивач за зустрічним позовом) в судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу. Зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши думку відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №434124, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 793 (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Сторони проживають окремо з лютого 2015 року, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство, дитина проживає з матірю, знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], отже, рівною мірою зобовязані його утримувати. Як вказувалося вище, відповідач не заперечує сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на дитину та на утримання дружини. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір заробітної плати відповідача, а також те, що на його утриманні знаходиться донька від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову, та часткове задоволення зустрічного позову. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial