Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

06 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк», Банк, Позичальник) звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] (далі по тексту - боржник) заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.10.2013 року у розмірі 35582 грн. 91 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б/н від 02.10.2013 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання виконав та надав обумовлені договором кошти, в свою чергу позичальник умови договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.10.2013 року у розмірі 35582 грн. 91 коп., яка складається з: нарахованих відсотків за користування кредитом - 19888 грн. 26 коп., нарахованої пені - 11170 грн. 19 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1670 грн. 61 коп. Зважаючи на вказане, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.10.2013 року у розмірі 35582 грн. 91 коп. та судові витрати по справі у розмірі 1762 грн. 00 коп. 20 липня 2018 року на адресу суду надійшов лист позивача, яким повідомлено про зміну назви з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (дали по тексту АТ КБ «Приватбанк») та просили у справах, розгляд яких на дату отримання листа не завершено і не постановлено судове рішення, зазначати саме нову назву банку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та додатково пояснив, що в таблиці - розрахунку заборгованості суми вказуються та відображаються по новій методі. У зв'язку з чим суми, яка означає і відображає розмір лише чистої заборгованості по кредиту (тіло кредиту), немає. Разом з тим, повідомив, що в графах довідки - розрахунку «складова заборгованості за наданим кредитом» та в «заборгованість за наданим кредитом» вказано заборгованість по кредиту, в яку крім заборгованості по тілу кредиту також включено суми по нарахованих відсотках, пені, комісії та штрафах і, відповідно, відображені однією загальною сумою. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні пред'явленого позову належить відмовити з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року [PERSON], підписав анкету - заяву №б/н між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» і отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. З вищевказаного договору видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків не виконав, зв'язку з чим станом на 27.02.2018 року у нього виникла заборгованість на загальну суму 35582 грн. 91 коп., що складається з : нарахованих відсотків за користування крикетом - 19888 грн. 26 коп., нарахованої пені - 11170 грн. 19 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1670 грн. 61 коп. Представником позивача до позовної заяви додано документ, який він вважає розрахунком заборгованості, проте відокремленого, чистого розміру заборгованості (тіла кредиту) в таблиці не вказано, а в суму тіла кредиту, згідно пояснень Бригинець С.Ю., вже включено всі суми по відсотках, пені, комісії та штрафам. Разом з тим, зазначити дійсний розмір заборгованості по тілу кредиту без будь-яких інших складових, як то відсотки, пеня тощо, представник позивача не зміг. Доказів на підтвердження наявності боргу саме по тілу кредиту та його реального розміру, суду не зазначено та не надано. В судовому засіданні представник позивача не зміг повідомити чи розрахувати у інший спосіб суму боргу по тілу кредиту, а тому суд позбавлений можливості встановити чи існує взагалі станом на момент розгляду справи заборгованість за вищевказаним договором. Своїми правами щодо збільшення чи/або зменшення розміру позовних вимог, їх уточнення, Банк не скористався, хоча представнику позивача це право було роз'яснено неодноразово. Як і не заявив клопотань про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів, тощо. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь Банку наступних сум: нарахованих відсотків за користування крикетом - 19888 грн. 26 коп., нарахованої пені - 11170 грн. 19 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1670 грн. 61 коп. Разом з тим, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за наданим кредитом підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Проте, суд позбавлений можливості розрахувати розмір процентів за кредитом відповідно ст.1048 ЦП України та стягнути саму заборгованості за наданим кредитом, оскільки сума заборгованості по тілу кредиту у довідці - розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.10.2013, не вказана. Повідомити її розмір чи надати докази існування заборгованості по тілу кредиту, без включення до цього розміру інших сум (відсотки, пеня, штрафи..) в судовому засіданні не зміг і сам представник позивача. Відтак, банком не надано доказів існування заборгованості за наданим кредитом та, у разі його наявності, не конкретизовано і не підтверджено його дійсний розмір (тіло кредиту). Разом з тим, аналізуючи відомості, наведені у графах таблиці Довідки - розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.10.2013 «складова заборгованості за наданим кредитом», «заборгованість за наданим кредитом» та дані зазначені під цією таблицею (а.с. 8), можна дійти висновку, що до суми заборгованості по кредиту вже включено і інші складові боргу, як то : нараховані відсотки, пеню, судові штрафи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на той факт, що суд не може вийти за межі позовних вимог, а представник позивача позовні вимоги не уточнив та не змінив, доказів на підтвердження заявлених вимог не надав, суд вважає за доцільне відмовити в задоволені позову. Судові витрати, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed