Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

06.03.2018 року позивач [PERSON], від імені якої діє представник за довіреністю [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в здійсненні користування та розпорядження майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за вказаною адресою. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2017 року. Відповідач [PERSON] є матір'ю колишнього власника [PERSON], яку він не зміг зняти з реєстрації, оскільки не мав відповідної довіреності. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, у зв'язку із чим позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою від 30.03.2018 року провадження у справі відкрито та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом позивач [PERSON] є власниками квартири № [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 06.11.2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.9-11/. Згідно довідки /виписка з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію/ № 648 від 27.11.2017 року у квартирі № [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON], [INFO], на яку також відкрито особовий рахунок, та зареєстрована [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Реєстрація відповідача за вказаною адресою також підтверджується відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 16.03.2018 року /а.с.14/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратила правові підстави для проживання та реєстрації за спірною адресою під час укладення договору купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] її сином 06.11.2017 року, в зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved