Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

07.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до арбітражного керуючого [PERSON], Хаммонд Натанієль [PERSON], арбітражного керуючого [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача [PERSON] про визнання права власності, в якому просить: визнати [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER] добросовісним набувачем квартири № 256 у будинку 31 по пр.. [PERSON] у м. Харкові, за договором купівлі-продажу квартири від 14 грудня 2012 року № 4894; визнати за [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER] право власності на квартиру №256 у будинку 31 по пр.. [PERSON] у м. Харкові, придбану за договором купівлі-продажу квартири від 14 грудня 2012 року №4894. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] (далі за текстом - квартира, майно). Вказана квартира набута ним 14 грудня 2012 року шляхом укладення договору купівлі - продажу з гр-кою [PERSON] Договір було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 14 грудня 2012 року № 4894. Після цього право власності на квартиру було зареєстровано за ним у Державному реєстрі правочинів, про що надано витяг про право власності встановленої форми. В процесі укладення договору купівлі-продажу квартири нотаріусом було перевірено підстави набуття продавцем [PERSON] права власності на обєкт продажу, встановлено та підтверджено його законність - квартира була набута [PERSON] за договором купівлі-продажу від 28 листопада 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] № 3109. У липні 2014 року позивачу стало відомо, що Господарським судом Харківської області за заявою арбітражного керуючого [PERSON], яка була підтримана та уточнена арбітражним керуючим [PERSON], право власності на квартиру позивача безпідставно та без його відома визнано за Хаммонд Натанієль [PERSON], та ухвалено належну позивачу за законом квартиру незаконно витребувати. Вважає, що заявами подібного змісту, які позбавляють його правомірно набутого права власності, арбітражні керуючі [PERSON] та [PERSON] порушують законні права та інтереси позивача. Представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі арбітражний керуючий [PERSON], Хаммонд Натанієль [PERSON], арбітражний керуючий [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надавала Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (далі за текстом - квартира, майно). Вказана квартира набута ним 14 грудня 2012 року шляхом укладення договору купівлі - продажу з гр-кою [PERSON] Договір було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 14 грудня 2012 року № 4894 (а.с.6-7). Після цього право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі правочинів, про що надано витяг про право власності встановленої форми (а.с.8,9). В процесі укладення договору купівлі-продажу квартири нотаріусом було перевірено підстави набуття продавцем [PERSON] права власності на обєкт продажу, встановлено та підтверджено його законність - квартира була набута [PERSON] за договором купівлі-продажу від 28 листопада 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] № 3109. До посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу приватний нотаріус ХМНО [PERSON] виконав вимоги Закону України «Про нотаріат» та вимоги п. 253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме 14.12.2012 року о 14:20:52 год. отримав витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 39344774, згідно з яким відомостей про заборону на відчуження в Єдиному реєстрі заборон не було. Також приватний нотаріус ХМНО [PERSON] отримав витяг №39344716 14.12.2012 року о 14:20:03 год. з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, також отримав витяг № 39344815 14.12.2012 року о 14:20:52 год. з Державного реєстру іпотек згідно з отриманими витягами інформація в реєстрі іпотек була відсутня. Весь договірний пакет документів було оформлено з дотриманням вимог діючого цивільного законодавства. У липні 2014 року позивачу стало відомо, що Господарським судом Харківської області за заявою арбітражного керуючого [PERSON], яка була підтримана та уточнена арбітражним керуючим [PERSON], право власності на квартиру позивача безпідставно та без його відома визнано за Хаммонд Натанієль [PERSON], та ухвалено належну позивачу за законом квартиру незаконно витребувати. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України - ніхто не може бути протиправно позбавленим права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України - право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Згідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено правочин купівлі-продажу з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, в тому числі і вимог ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 657 ЦК України - договір купівлі-продажу ... житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, що й було зроблено покупцем з продавцем. При цьому, згідно ст. 658 ЦК України - право продажу товару належить власникові товару. Відповідно до п.12 Договору купівлі-продажу квартири від 28.11.2012 року, складеного між арбітражним керуючим [PERSON] та [PERSON], право власності на квартиру виникає з моменту його державної реєстрації. Наявність такої державної реєстрації права власності на відчужувану квартиру було перевірено нотаріусом при укладенні договору купівлі-продажу, за яким квартиру придбав [PERSON] Таким чином, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладено у відповідності з чинним Законодавством. Однак право власності оспорюється арбітражними керуючими [PERSON] та [PERSON] в межах господарського судочинства. Згідно п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... Відповідно до ст.392 ЦК України Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, серед способів захисту цивільних прав та інтересів у ч.2 ст.15 ЦК України законодавець пунктом першим передбачає такий спосіб, як визнання права. При цьому, відповідно до ст. 386 ЦК України: 1. Держава забезпечує рівний захист прав усіх об'єктів права власності. 2. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. 3. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Попри це, позивач є добросовісним набувачем квартири, права власності на яку його намагаються безпідставно позбавити. Позивач, як набувач, вжив всіх заходів до перевірки права власності продавця та переконався в його правомірності та підтвердженості (через нотаріуса, який оформлював договір купівлі-продажу). Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочності продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Право власності [PERSON] було набуте правомірно, на підставі добровільно укладеного та підписаного арбітражним керуючим [PERSON] договору купівлі продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Перелік підстав для витребування майна від законного добросовісного набувача - власника є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Крім того, як зазначалось вище, продавцями відчужуване майно було придбано на законних підставах, належним чином передане й оформлене. У відповідності з вимогами ст..ст.124,129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обовязковість рішень суду до виконання.

Outcome: approved