Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

06.11.2018 заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог представник заявника - [PERSON], який діє на підставі ордеру, в заяві зазначив, що в м. Красний Луч Луганської області[INFO] померла мати його довірителя, [PERSON], [INFO]. Причиною смерті стала дисциркуляторна енцефалопатія, про що видане лікарське свідоцтво про смерть. Оскільки [PERSON] померла на території, що Верховною Радою України визнана тимчасово окупованою, заявник не має належних медичних документів, передбачених законодавством України, для реєстрації факту смерті своєї матері. Заявник звернулась до Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Х\\о з проханням зареєструвати смерть її матері та видати їй відповідне свідоцтво. Однак, у зв'язку з тим, що на підтвердження факту смерті [PERSON] нею подано документ, форма якого не відповідає вимогам наказу «МОЗ України від 08.08.2006 р. «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», їй було відмовлено. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері, отримання в державному органі України свідоцтва про смерть, вирішення спадкових справ. Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України, місце смерті: м. Красний Луч, Луганська область. Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились. Представник заявника надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності тому суд розглянув справу в порядку, передбаченому ст.257-1 ЦПК Україні, негайно. Від представника заінтересованої особи до початку судового розгляду справи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Положеннями ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. З копії наданого медичного свідоцтва про смерть, вбачається, що причиною смерті [PERSON] стала дисциркуляторна енцефалопатія. В матеріалах справи наявні копія свідоцтва про народження та про реєстрацію шлюбу заявника, копії паспортів громадян України, що є належним підтвердженням родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року (далі Закон) громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З наведеної правової норми слідує, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] видане заявникові є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, при розгляді заяви [PERSON] судом приймаються до уваги роз'яснення, що містяться в інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 року №990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», згідного якого документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначений Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть матері, видане державним органом України, оформити спадкові права.

Outcome: approved