Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

04 лютого 2019 року позивач [PERSON], діючи через свого представника - адвоката Богданова В.А., звернувся до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 5,36 га, розташованої на території Есманської (раніше Червоненської) селищної ради Глухівського району Сумської області. Позивач є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. У жовтні 2018 року позивач звернувся до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який було втрачено. Звернувшись до відділу Держкомзему у Глухівському районі, йому було відмовлено у видачі дубліката сертифікату. Тому просить суд визнати за ним право на земельну ділянку площею 5,36 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Есманської (раніше Червоненської) селищної ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON]. Учасники справи судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача на дійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справ без його участі, а від відповідача - про відсутність заперечень на позов, розгляд справи без його участі (а.с. 36). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 5,36 умовних кадастрових гектарів на території Есманської селищної ради. Згідно довідки Відділу у Глухівському районі Сумської області Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 143/133-18 від 04.12.2018 [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації №346 від 04.09.1996 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрований під № 324 від 03.10.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Калініна. Розмір земельної частки (паю) складав 5,36 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається. Вартість даної земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 складає 111406,5 грн. (а.с. 20). Таким чином в суді встановлено, що померлий [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) із земель САПТЗТ ім. Калініна в умовних кадастрових гектарах, про що на його ім'я було видано відповідний сертифікат. Позивач є сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, позивач являється спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідок Есманської селищної ради № 02-25/209 від 07.02.2018 року, 02-16/327 та 02-16/328 від 08.02.2018 року, [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті у будинку за вказаною адресою були зареєстровані та проживали однією сім'єю: дружина [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 11), син [PERSON], який помер [INFO] (а.с.10), син [PERSON], який помер [INFO] (а.с.12), та син [PERSON],1973\~року народження. Заповіти від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Есманською селищною радою не посвідчувались (а.с.13). Відповідно до свідоцтв про народження батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6,7), які згідно свідоцтва про одруження зареєстрували шлюб 11.05.1970 (а.с. 8). Відповідно положень ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов'язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його сина [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України. Згідно листа приватного нотаріуса про від 29.10.2018 позивач звернувся із питанням видачу йому свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON]. Йому роз'яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину йому необхідно надати оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я спадкодавця (а.с.19). З інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 06.02.2019 вбачається, що спадкова справа за померлим [PERSON] не заведена, заповіти відсутні (а.с. 27,28). Відомості щодо інших спадкоємців про усунення позивача від спадкування, пропуск строку для прийняття спадщини, та інші обставини, які б перешкоджали захисту спадкових прав позивача, суду не надані. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Порядок виготовлення дублікатів сертифікатів чинним законодавством не врегульований, тому позивач не може позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. За таких умов, враховуючи, що померлий [INFO] [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай) на території Есманської (Червоненської) селищної ради Глухівського району Сумської області, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право на зазначену земельну ділянку, як на спадкове майно після смерті [PERSON].

Outcome: approved