Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

06.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 30.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 005000000040543 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку міжнародної платіжної картки, того ж дня було укладено додаткову угоду № KL-30/01/12-302 про відкриття кредитної лінії працівникам, з якими у АТ «Брокбізнесбанк» реалізовано зарплатний проект, додаткова угода є невід'ємною частиною договору. Згідно п.2 Кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 5 900,00 грн., на строк з 30.01.2012 року по 29.01.2013 року. Зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 28, 0% річних на споживчі цілі. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а саме: протягом 31.01 - 01.02.2012 року видав відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 5900, 00 грн. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, станом на 12.03.2015 року його прострочена заборгованість перед позивачем становить 13 813, 11грн. з яких: 2887, 58грн - основний борг, 2 921, 65 грн. - заборгованість зі сплати процентів, 5 829, 80 грн. - неустойка, 312, 31 грн. - 3% річних, 1861, 77грн. - інфляційних витрат. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача Курений О.В. в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив суд врахувати важке матеріальне становище та застосувати строк позовної давності до неустойки в сумі 5829, 80 грн. Суд, вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 005000000040543 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку міжнародної платіжної картки, того ж дня було укладено додаткову угоду № KL-30/01/12-302 про відкриття кредитної лінії працівникам, з якими у АТ «Брокбізнесбанк» реалізовано зарплатний проект, додаткова угода є невід'ємною частиною договору (9-13). Згідно п.2 Кредитного договору банк надав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 5 900,00 грн., на строк з 30.01.2012 року по 29.01.2013 року (а.с. 12-13). Відповідач порушив умови кредитного договору, станом на 12.03.2015 року його прострочена заборгованість перед позивачем становить 13 813, 11грн. з яких: 2887, 58грн - основний борг, 2 921, 65 грн. - заборгованість зі сплати процентів, 5 829, 80 грн. - неустойка, 312, 31 грн. - 3% річних, 1861, 77грн. - інфляційних витрат, відповідно до розрахунку (а.с 4-8). Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобов'язання не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача 2887, 58грн - основного боргу, 2 921, 65 грн. - заборгованість зі сплати процентів, 312, 31 грн. - 3% річних, 1861, 77грн. - інфляційних витрат. Однак, в силу п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно п.2 Кредитного договору банк надав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 5 900,00 грн., на строк з 30.01.2012 року по 29.01.2013 року. Тобто позовна давність в один рік сплила 29.01.2014 року, до суду ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся 06.05.2015 року. На підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014р. №339 «Про відкликання ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014р. №45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. Отже, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial