Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

06.02.2014 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів під час вагітності. Відповідач відмовляється добровільно виділяти кошти на прожиття та на утримання дружини, з якою мешкає відповідач без реєстрації шлюбу, договір про надання утримання сторони не уклали, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача на її утримання у розмірі 1/4 частини із заробітку (доходу) відповідача щомісяця на час вагітності позивача до досягнення майбутньою дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до довідки, що видана Павлоградським районним центром первинної медико-санітарної допомоги 03.02.2014, [PERSON] перебуває на «Д» обліку у зв'язку із вагітністю, вагітність 28-29 тиждень. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ч. 1, ч.2 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі -СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно із ч. 4, 5 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Таким чином, зазначеними нормою встановлено обов'язок кожного з подружжя утримувати один одного, в т. ч. коли з дружина є вагітною, чи з якою мешкає дитина віком до трьох років, а ст. 77 СК України встановлено способи реалізації даного обов'язку, зокрема: утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою; за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Отже, при невиконанні обов'язку по утриманню дружини добровільно, суд може за заявою дружини своїм рішенням зобов'язати примусово стягнути аліменти на її утримання. Відповідач зазначені обов'язки по утриманню дружини не виконує у добровільному та договірному порядку, тому їх необхідно стягнути. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позовна заява надійшла до суду 06.02.2014, тому присуджувати аліменти необхідно саме з цієї дати. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved