Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

04 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його (позивача) користь заборгованість за договором позики у розмірі 64 446,45 (шістдесят чотири тисячі чотириста сорок шість) гривень 45 коп., яка складається з: суми боргу в розмірі 56 000,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч грн. 00 коп.); процентів за користування грошовими коштами у сумі 828,49 грн. (вісімсот двадцять вісім грн. 49 коп.); 3% річних, нарахованих на суму заборгованості - 3 406,76 грн. (три тисячі чотириста шість грн. 76 коп.); інфляційних збитків - 4 211,20 (чотири тисячі двісті одинадцять грн. 20 коп.). Також просить судові витрати покласти на відповідачку. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] уклавши з ним 24 вересня 2018 року договір позики, отримала грошові кошти в сумі 56 000,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч грн. 00 коп.) та зобов`язувалася повернути борг частинами, по 11 200,00 грн. щотижня, кінцевий строк повернення боргу - 24 жовтня 2018 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов боржником [PERSON] була надана та підписана відповідна розписка. Позивач також вказує на те, що окрім основної суми боргу, стягненню підлягає 3 % річних у розмірі - 3 406,76 грн. (три тисячі чотириста шість грн. 76 коп.), проценти за користування грошовими коштами у сумі 828,49 грн. (вісімсот двадцять вісім грн. 49 коп.) та інфляційні втрати - 4 211,20 (чотири тисячі двісті одинадцять грн. 20 коп.), таким чином сума боргу становить 64 446,45 (шістдесят чотири тисячі чотириста сорок шість) гривень 45 коп. На час подачі позовної заяви [PERSON] отримані в борг грошові кошти не повернула, на усні та письмові прохання жодним чином не реагує, що є свідченням прострочення боржника. Посилаючись на положення ст.ст. 625, 1046-1049 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та з урахуванням розміру заборгованості просила стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] 56 000 гривень основного боргу, 3 406,76 грн. - 3 % річних, 4 211,20 грн. - інфляційних втрат, 828,49 грн. процентів за користування грошовими коштами та 840,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору, всього 65286,85 (шістдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 85 коп. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачу та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії розписки від 24 вересня 2018 року вбачається, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в борг у [PERSON] гроші у розмірі 56000 гривень на термін один місяць та зобов`язувалася повернути борг частинами, по 11 200,00 грн. щотижня, кінцевий строк повернення боргу - 24 жовтня 2018 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні дав особисті пояснення та підтвердив факт передачі в борг [PERSON] грошових коштів в сумі 56000 гривень, а також надав суду для огляду оригінал боргової розписки від 24.09.2018, підтвердивши факт наявності в нього оригіналу розписки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу за договором позики за розрахунком позивача визначена правильно та становить: 56 000,00 гривень - сума основного боргу, 3 406,76 гривні - 3 % річних, 4 211,20 гривень - інфляційних втрат та проценти за користування грошовими коштами у сумі - 828,4 гривень, за борговою розпискою від 24.09.2018року. Оскільки зобов`язання повернути борг відповідачем не виконані, то є законні підстави для задоволення позову з урахуванням положень ст.ст. 625, 635, 1046, 1049 ЦК України. Відповідно до положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України нарахування 3% річних та інфляційних збитків проводити до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved