Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

06.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в якому вказала, що 20.01.2012 року вона вступила у зареєстрований шлюб із відповідачем, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON]. З грудня 2013 року шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства та бюджету сторонами не ведеться, спір про поділ майна - відсутній. Малолітній [PERSON] на даний час проживає та знаходиться на утриманні позивача, яка також здійснює його виховання. Відповідач добровільно не надає дитині матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, отримує заробіток, будь-якими хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має. Щодо сімейного життя, то [PERSON] вказувала на те, що вона декілька разів намагалася зберегти їх з відповідачем сім'ю, але це їй не вдалося, [PERSON] постійно вживає алкогольні напої, застосовував фізичну силу до позивача та дитини, залишав сім'ю на декілька тижнів. Така поведінка [PERSON] була підставою для постійних сварок подружжя та виявленням різних поглядів на життя. Отже, подальше спільне життя подружжя є неможливим. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також, стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання та утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку [PERSON] кожному. На задоволенні позову наполягала, справу просила розглядати за її відсутності, після розірвання шлюбу залиши прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти розірвання шлюбу із позивачем [PERSON], а також стягнення з нього аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від його заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття - не заперечував. В частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини відповідач заперечував і просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що він офіційно працює, отримує стабільний заробіток, однак, якщо він буде сплачувати аліменти на утримання сина, після всіх витрат у нього буде залишатися недостатня кількість коштів на його особисте існування. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного: Судом встановлено, що 20.01.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 31, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] /а.с. 6/. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 15 /а.с. 7/. Відповідно до Довідки від 06.02.2014 року, виданої виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, малолітній [PERSON], [INFO], проживає за однією адресою із позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні /а.с. 8/. В той же час, згідно довідки виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 03.04.2014 року № 1135, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] та проживає разом з батьками, братом, сестрою та племінниками, що дає суду підстави вважати, що у відповідача не перебувають на утриманні інші особи, крім його сина - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з Довідки від 07.04.2014 року № 12 [PERSON] працює оператором автоматичного та полу автоматичного обладнання на ТОВ «Пакерс» та отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 2249,84 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача, крім того, [PERSON] не заперечував проти розірвання шлюбу, отже, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З вищенаведеного вбачається, що відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню дитини, але має можливість надавати кошти на утримання сина, оскільки стан здоров'я [PERSON] задовільний і він має постійне місце роботи, інших утриманців він не має, крім цього малолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Статтею 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище відповідача [PERSON], який має задовільний стан здоров'я, офіційно працює, отримує стабільний заробіток, в той же час позивач [PERSON] самостійно утримує сина - [PERSON], враховуючи її матеріальне становище, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Твердження відповідача [PERSON] стосовно того, що у разі сплати ним всіх необхідних виплат, враховуючи всі його витрати, у нього залишиться недостатньо коштів для нормального існування, не приймаються до уваги, оскільки задовольняючи даний позов, суд виходив з положень ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», розрахувавши таким чином, щоб за умови сплати всіх аліментів позивачу залишались кошти на особисте існування у розмірі не менше 50% його доходу. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved