Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

07.08.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання права та зняття арешту. Поданий позов обґрунтовано тим, що 22 березня 2018 позивач купила у гр. [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Маючи намір її продати позивач з покупцем звернулася до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу, однак [PERSON] було повідомлено про неможливість оформлення договору купівлі-продажу, оскільки на дану квартиру Славутським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області був накладений арешт на підставі ухвали Славутського міськрайонного суду від 20.09.2019 у справі № 682/367/19. В ухвалі та постанові ДВС вказано, що власником квартири за вказаною вище адресою є [PERSON] . В зв`язку з наведеним [PERSON] звернулася до суду та просить зняти арешт з належної їй квартири. Від АТ «Райффайзен Банк Аваль», яке ухвалою суду залучено в якості третьої особи, надійшли письмові пояснення по суті спору, згідно з якими третя особа вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В межах розгляду справи № 682/1613/20 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] банком було подано заяву про забезпечення позову. Дана заява була задоволена судом та ухвалою суду від 20.02.19 було накладено арешт на належне [PERSON] мано згідно даних інформаційної довідки № 147035073 від 27.11.2018. Окрім того, представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позивач та її представник позов у судовому засіданні поданий позов підтримали. Вказали що через накладений арешт вона не має змоги, як законний власник, розпорядитися належним їй на підставі договору купівлі-продажу майном. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору Купівлі-продажу від 22 березня 2018 року [PERSON] продав [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 37,4 кв.м. Ця квартира належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Славутською державної нотаріальною конторою 11.04.2012 за № 1-1238. Згідно пункту 10 Договору, право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язок продавця передати квартиру покупцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири та допоміжних приміщень (а.с. 6-7). Як видно із витягу від 22.03.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири на підставі договору купівлі продажу від 22.03.2018 є [PERSON] (а.с. 8). Згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2020 власником квартири за вказаною вище адресою зазначено [PERSON] . Однак на зазначену квартиру постановою державного виконавця накладено арешт (а.с. 9-11). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2019, щодо [PERSON] відкрито виконавче провадження № 58456493 на підставі Ухвали Славутського міськрайонного суду у справі № 682/367/19 від 20.02.2019 про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] зверталась до Славутського міськрайонного ВДВС Центрально-Західного МУ МЮ (м. Хмельницький) із заяво про зняття арешту на належну їй на підставі договору купівлі-продажу квартиру, однак згідно відповіді Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 40451 від 10.07.2020 позивачу відмовлено у знятті арешту з квартири (а.с. 14). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався до суду із заявою про забезпечення позову у справі № 682/367/19 шляхом накладення арешту майна, яке належить [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] . З матеріалів справи видно, що договір купівлі-продажу укладений 22.03.2018 та зареєстрований в реєстрі за № 565, що підтверджується інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.03.2018. Арешт на вказану квартиру було накладено на підставі Ухвали Славутського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року. Таким чином, арешт на квартиру [ADDRESS] було накладено після державної реєстрації нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, за яким право власності на дану квартиру набула позивач [PERSON] . На даний час зазначений договір, яким підтверджується право власності [PERSON] на спірну квартиру, є дійсним та ніким не оспорюється. Крім того, суд враховує, що рішення суду по справі у якій забезпечувався позов набрало чинності, а тому відпала потреба у продовженні заходів забезпечення позову. Як передбачено ст. 59 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 4 вказаної статті передбачений вичерпний перелік випадків, коли арешт майна знімається за рішенням виконавця. В усіх інших випадках арешт майна знімається за рішенням суду. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту вона позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Ураховуючи факт наявності для позивачки перешкод (у вигляді накладеного і незнятого арешту) у користуванні та розпорядженні її нерухомим майном, суд вважає за необхідне позов про зняття арешту з квартир [ADDRESS] задовольнити. Позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на користування та розпоряджання своїм майном не може. На підставі викладеного та

Outcome: approved