Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

05.09.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 14.09.2006 року Ізмаїльським міськрайонним судом по кримінальній справі №1-217-2006 було постановлено вирок, яким відповідача було визнано винним у скоєнні кримінального провадження правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та стягнуто з нього на користь [PERSON] потерпілого у кримінальному провадженні, суму моральної та матеріальної шкоди у розмірі 16\~349,35 грн. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05.12.2006 року по кримінальній справі вирок Ізмаїльського міськрайонного суду від 14.09.2006 р. був залишений без змін. Отже вирок Ізмаїльського міськрайонного суду по кримінальній справі №1-217-2006 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріальної та моральної шкоди у розмірі 16\~349, 35 грн. - обов`язків до виконання. Дане зобов`язання мало бути виконане з 05.12.2006 року, отже санкції нараховуються з 05.12.2006 року. Відповідно до розрахунку зазначені суми складають: сума боргу з урахуванням індексу інфляції 78\~950, 73 грн. ( за період з 05.12.2006 року по 04.09.2019 року); 3% річних 6\~257,99 грн., а всього 85\~208,72 грн. Станом на час звернення до суду, сума боргу відповідачем перед позивачем не погашена, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивач не з`явився, з`явився його представник [PERSON] який у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Судом встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2006 за №1-217-2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто матеріальну та моральну шкоду в сумі 16\~349, 35 грн. (а.с.7-9) Вказаний вирок набрав законної сили 05.12.2006 року. Як вбачається з позовних вимог позивач просить стягнути основну суму боргу в сумі 16 349,36 грн., яка уже була стягнуто згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду, при цьому з матеріалів справи не вбачається, чи звертався позивач за виконанням вироку, чи видавався Власову С.О. виконавчий лист, чи відкривалося виконавче провадження, чи виконувався вирок в частині стягнення суми з відповідача в період з 2006 року по 2019 рік, якщо ні, то з якої причини не звертався за виконанням вироку, якщо звертався то з якої причини не виконано вирок в частині стягнення. Отже, у разі задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення суми боргу в розмірі 16 349,36 грн., мало б місце подвійне стягнення заборгованості, Крім цього, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості відносно виконання вироку в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди у розмірі 16\~349,35 грн., суд вважає безпідставними позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього інфляційних та 3% річних, 78\~950,73 грн., нарахованих за період з 05.12.2006 по 04.09.2019 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу у повному обсязі.

Outcome: dismissed