Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

07.02.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано у 2002 році, позивачка має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після народження дитини життя позивачки з відповідачем не склалось, відповідач уваги, любові та поваги сім'ї не приділяв, матеріальної допомоги не надавав, тому позивачка була вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Після розірвання шлюбу відповідач ніколи не відвідував доньку, не хотів з нею зустрічатись та спілкуватись. Відповідач позбавив доньку будь-якої батьківської уваги, її вихованням не займається вже багато років, ніколи не поздоровляв дитину з днем народження. На даний час теперішній чоловік позивачки має бажання удочерити її дитину, донька також цього бажає, а відповідач надає свою згоду на її усиновлення. З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 150, 164 СК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позивачка просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі представник позивача не заперечує. Прокурор в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. суду показала, що вона є сусідкою позивачки та її подружкою, знає позивачку з 1998 року і з цього часу жодного разу не бачила відповідача. Він ніколи не відвідував доньку та не цікавився нею. Зі слів позивачки їй відомо, що відповідач зловживає спритними напоями та під час шлюбного життя застосовував до позивачки фізичну силу. Свідок вказує, що навіть на свята відповідач ніколи не приходив до дитини та не поздоровляв її. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. суду показала, що вона є матір'ю позивачки. Через два роки після народження дитини донька разом з Іванною переїхала від чоловіка до своїх батьків. Відповідач матеріально не забезпечує дитину та зловживає спиртними напоями. Після переїзду відповідач ще деякий час навідував свою родину, але потім взагалі перестав це роботи. Ніякої участі у вихованні дитини він не приймає, за весь цей час свідок бачила відповідача біля 3-х разів для оформлення необхідних документів, а з дитиною він взагалі не спілкувався. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, думку прокурора та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького району м. Києва 18.12.1998 року. Прізвище позивачки зі «[PERSON]» на «[PERSON]» змінене у зв'язку з укладенням шлюбу (а.с. 10-11). Згідно довідки №10 від 08.01.2014 року виданої ТОВ «Перший Український експертний центр», [PERSON] разом із матір'ю - позивачкою у справі, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Батько - відповідач у справі, разом з позивачкою та своєю донькою не зареєстрований та фактично не проживає. За змістом характеристики виданої директором гімназії №257 від 11.09.2013 року, мати приділяла багато уваги вихованню дитини, великий внесок у розвиток дитини здійснили бабуся та дідусь. За період навчання в школі батько дитиною не цікавився, уникав спілкування з вчителями, не брав участі у вихованні дитини. З матеріалів справи вбачається, що теперішній чоловік позивачки має намір усиновити [PERSON], при цьому, сама [PERSON] не заперечує проти усиновлення, а відповідач надає свою згоду на усиновлення дитини чоловіком позивачки (а.с. 17, 19-20). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судове засідання відповідач не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та відсутності його вини у невиконанні своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд, враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки у зв'язку з невиконанням ним своїх батьківських обов'язків. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved