Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

06 квітня 2016р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що в період з 28.09.2002 року по 21.04.2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON]. 21 квітня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач взагалі ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Посилаючись на вказані обставини позивач просила позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідач участі у вихованні сина не приймає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпропетровської райдержадміністрації в судове засідання Козир О .В. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) та відповідач [PERSON] з 28.09.2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.12), який було розірвано 23 березня 2010 року на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.14), про що також зроблено відповідний актовий запис №94 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.9). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] від 13.10.2011р., актовий запис №27 (а.с.7). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане повторно, серії [NUMBER] від 03.09.2015р., актовий запис №707 (а.с.8). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] - доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно вказаної дитини.(а.с.11). Заявою від 04.09.2015р. відповідач надав згоду на усиновлення своєї дитини будь-яким громадянином, будь-якої країни (а.с.10). Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В силу ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ігноруючи зазначені положенням закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON]. відсторонився від виховання своєї дитини, її долею не цікавиться, не навідує, допомоги матері в організації побути дитини не надає. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо виховання дитини. За змістом п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст.166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх із встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам малолітнього [PERSON], оскільки його батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що власне сам і не заперечував в судовому засіданні, не цікавиться його долею та не приймав участь у його вихованні та становленні. Зазначені обставини повністю були підтвердженні в судовому засіданні, поясненнями позивача, відповідача та матеріалами справи. Також з відповідача згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved