Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

06.01.2021 року [PERSON] звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просить постановити додаткове рішення про стягнення з відповідача сплачені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом, в розмірі 2 900,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити без його участі, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив розгляд справи відкласти. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що у відповіді на відзив від 10.11.2020 року позивачем зазначено про те, що остаточний розрахунок судових втрат разом з відповідними доказами ним буде подано у передбачений нормами ЦПК України строк. Вивчивши й дослідивши заяву та додані до неї документи, а також окремі матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.01.2021 року закрито провадження у цивільній справі №295/4630/20 за позовом [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про повернення строкового банківського вкладу в частині вимог про стягнення 2 000 доларів США вкладу у зв`язку із відсутністю предмету спору. Крім того, 04.01.2021 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача 14,98 доларів США в якості процентів за депозитним договором банківського вкладу №138/06/19/0023 від 26.06.2019; вирішено питання розподілу судових витрат у вигляді судового збору. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також за змістом ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Встановлено, що 01.06.2020 року між [PERSON] та адвокатом Біленьким В.В., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001180, виданого 29.05.2020 року, був укладений договір №01-06 про надання професійної правничої допомоги. Пунктом 4.1 договору встановлено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються в актах прийому-передачі наданих послуг. Замовник оплачує винагороду адвокату у готівковому або/чи у безготівковому вигляді. Сума наданих послуг вказується в акті прийому-передачі наданих послуг. Порядок оплати послуг також може підтверджуватися написом адвоката в акті прийому-передачі наданих послуг. Згідно зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154). На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги в матеріалах справи містяться акт №05-01/1 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №01-06 від 01.06.2020 року, з якого вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 2 900,00 грн., з яких: надання 4-х правничих консультацій та складання 1-го правового висновку на судові дебати для підготовки до судових засідань в суді першої інстанції - 1 000,00 грн.; підготовка заяви на усунення недоліків від 22.07.2020 року - 500,00 грн.; підготовка клопотання від 01.10.2020 року - 200,00 грн.; підготовка відповіді на відзив від 10.11.2020 року - 1 200,00 грн. У подальшому, позивачем надано копію квитанції до прибуткового касового ордера №01 від 19.01.2021 року, із якої слідує, що [PERSON] сплатив 2 900,00 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги адвокату Біленькому В.В. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц. За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Письмового або усного клопотання про зменшення витрат [PERSON] на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку з їх неспівмірністю представник відповідача не подав, відповідні документи відсутні і у матеріалах справи. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких за змістом статті 133 ЦПК України належать і витрати на професійну правничу допомогу), покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначалось вище, на підставі ухвали від 04.01.2021 було закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення 2 000 доларів США вкладу у зв`язку із відсутністю спору. При цьому суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у цій частині вимог з огляду на те, що в ході розгляду справи відповідач повернув вклад позивачу, у зв`язку із чим [PERSON] фактично перестав підтримувати вимоги позову у цій частині унаслідок їх задоволення банком. У вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що за змістом ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. За наведених обставин суд приходить до висновку про необхідність врахування 2 000 доларів США при розрахунку суми витрат як вимоги, що «була фактично задоволена» та наявність правових підстав для часткового задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Таким чином суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача 2 848,65 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (фактична ціна позову становить 2 051,30 дол.США = 2 000 дол.США вкладу + 36,32 дол.США сплачених банком відсотків після звернення до суду із позовом + 14,98 дол. США відсотків, присуджених судом, в пропорції до 2 014,98 дол.США задоволених вимог. Усього [PERSON] сплачено 2 900 грн. витрат на професійну правничу допомогу). Суд, при визначенні фактичної ціни позову не враховує 51,30 дол.США відсотків, що були фактично сплачені до дня звернення [PERSON] із позовом. Аналогічний висновок із застосування положень частини третьої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору підтримав Верховний Суд в ухвалі від 27.03.2019 у справі № 2-66/2006. На підставі викладеного,

Outcome: partial