Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

05 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до КП «Редакція газети «Подільські вісті», [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи та спростування недостовірної інформації. Свої вимоги мотивує тим, що 14 січня 2016 року КП «Редакція газети «Подільські вісті» у статті «Кар'єрні кар'єристи» газети «Подільські вісті» на офіційному Інтернет - представництві відповідача, а також у відповідному періодичному виданні газети поширили інформацію про історію та особливості діяльності державного підприємства «Нігинський кар'єр». В даній статті, відповідачем також поширено інформацію, що стосується фізичної особи [PERSON], а саме: «З кар'єром справно вели «співробітництво» декілька посередницьких фірм, зареєстрованих на такого собі [PERSON]. Люди, які працюють на виробництві багато років, стверджують, що до різних незаконних схем причетні також попередні директори. «[PERSON] почав створювати нігинцям чималі проблеми, використовуючи свої зв'язки в «Укрзалізниці». Вагони під завантаження продукції підприємства почали навмисно затримувати, а потім накладати штрафні санкції за невчасно відвантажену продукцію». Позивач зазначає, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, містить відомості про події та явища, яких не існувало та такою, що порушує його право на честь, гідність та ділову репутацію, з огляду на те, що із даної статті, безумовно вбачається, що автор видання стверджує про вплив [PERSON] - позивача на ПАТ «Укрзалізниця» для завдання негативних наслідків працівникам підприємства. Позивач також вказує, що відповідачем поширено відносно нього неправдиві відомості, які ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, вказують на нібито протиправну, злочинну, корупційну діяльність, з прив'язкою особи до конкретних подій, в зв'язку з чим такі відомості не є оціночними судженнями, є твердженням, а поширена інформація є непідтвердженою, недостовірною та такою, що ґрунтувалась виключно на припущеннях. А тому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність [PERSON] інформацію, що поширена комунальним підприємством «Редакція газети «Подільські вісті» у статті «Кар'єрні кар'єристи» газети «Подільські вісті» №№ 4-5 (20638-20639) від 14 січня 2016 року про те, що: «[PERSON] почав створювати нігинцям чималі проблеми, використовуючи свої зв'язки в «Укрзалізниці». Вагони під завантаження продукції підприємства почали навмисно затримувати, а потім накладати штрафні санкції за невчасно відвантажену продукцію». Зобов'язати комунальне підприємство «Редакція газети «Подільські вісті» протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду чинності опублікувати в тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення газетного номеру газети «Подільські вісті», резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду по даній справі під заголовком «Спростування». Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказавши, що позовні вимоги необгрунтовані та не відповідають дійсності, оскільки обставини, які були наведені в статті є достовірними та грунтуються на фактах підтверджених документально, які були надані йому працівниками ДП «Нігинський кар'єр», а також на свідченнях трудового колективу ДП «Нігинський кар'єр», які стали свідками таких подій та відкритих заяв [PERSON] про вплив на керівників Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». А викладені факти у статті не принижують честь та гідність позивача, оскільки вказана інформація у статті не є негативною, а лише вказує на наявний факт, що виник довкола проблеми, яка опубліковувалась. А позивач не довів ті обставини на які посилається у позові. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок наступного. Так, судом встановлено, що 14 січня 2016 року КП «Редакція газети «Подільські вісті» у статті «Кар'єрні кар'єристи» газети «Подільські вісті» на офіційному Інтернет - представництві відповідача, а також у відповідному періодичному виданні газети поширили інформацію про історію та особливості діяльності державного підприємства «Нігинський кар'єр». В даній статті, відповідачем також поширено інформацію, що стосується фізичної особи [PERSON], а саме: «З кар'єром справно вели «співробітництво» декілька посередницьких фірм, зареєстрованих на такого собі [PERSON]. Люди, які працюють на виробництві багато років, стверджують, що до різних незаконних схем причетні також попередні директори. «[PERSON] почав створювати нігинцям чималі проблеми, використовуючи свої зв'язки в «Укрзалізниці». Вагони під завантаження продукції підприємства почали навмисно затримувати, а потім накладати штрафні санкції за невчасно відвантажену продукцію». Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні вказав, що опублікована ним стаття містить відомості до висновку яких він прийшов зі слів працівників ДП «Нігинський кар'єр» та із наданих ними документів, які частково подані суду, а саме заявки начальника відділу збуту ДП «Нігинський кар'єр» адресованої начальнику станції Нігин ПЗЗ на подачу власних вагонів під завантаження на 01.11.2015 р. від 30.10.2015 р.; пам'яток про подавання вагонів від 01.11.2015 р.; накладних; актів про затримку вагонів за липень та серпень 2015 р.; повідомлення про кримінальне правопорушення. Також на підтвердження своїх пояснень відповідач та представник відповідача представив суду свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні вказали, що відповідач брав інтерв'ю у працівників ДП «Нігинський кар'єр» і вони, також повідомляли про проблеми які сталися на підприємстві. При цьому, в засіданні вказали, що проблеми роботи ДП «Нігинський кар'єр» стались після непорозумінь у ділових взаємовідносинах з громадянином [PERSON], який є власником ПП «Веномет Металл». А саме, вагони, які замовлялись ДП «Нігинський кар'єр» для завантаження, неодноразово зупинялись пусті на під'їзних станціях і ставились на акт затримки, натомість вагони адресовані фірмам [PERSON] першочергово направлялись за вказівкою керівництва Державного територіально - галузевого об'єднання «Південно - Західна залізниця» під завантаження на колії ДП «Нігинський кар'єр». Вказують, що [PERSON] перешкоджав у відвантаженні готової продукції підприємства та її подальшої реалізації через директора Жмеринської дирекції Південно - Західної залізниці [PERSON] При цьому зазначають, що про дану інформацію знають зі слів інших осіб. Крім того, свідок [PERSON] також зазначив, що був свідком того, як [PERSON] на зборах ДП «Нігинський кар'єр» повідомив, що має входи у ПАТ «Укрзалізниця». На підтвердження того, що поширена інформація щодо зв'язків [PERSON] з «Укрзалізниця» є неправдивою, представник позивача надала суду лист ПАТ «Укрзалізниця» від 30.03.2016 р., з якого вбачається, що у базах даних «Вхідні документи ПАТ УЗ» та «Вихідні документи ПАТ УЗ» не знайдено листів від [PERSON] та відповідей, адресованих йому. Наявні листи щодо неефективної управлінської діяльності керівників ДП «Нігинський кар'єр» не містять інформації щодо використання будь-яких зв'язків [PERSON] зі службовими особами ПАТ «Укрзалізниця» з метою завдання шкоди ДП «Нігинський кар'єр», його працівникам або жителям селища Сахкамінь. При цьому позивач у позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні зазначає, що поширена інформація у статті щодо того, що ««[PERSON] почав створювати нігинцям чималі проблеми, використовуючи свої зв'язки в «Укрзалізниці». Вагони під завантаження продукції підприємства почали навмисно затримувати, а потім накладати штрафні санкції за невчасно відвантажену продукцію»» у статті є негативною та недостовірною, порушує право [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію. Однак з такими доводами представника позивача погодитися не можна з наступних підстав. Так, в українському мовленні є визначення понять ділові, особисті та родинні зв'язки. Так, термін ділові зв'язки рекомендовано розуміти, як документально засвідчені (зокрема документами) зв'язки. Під особистими зв'язками рекомендовано розуміти зв'язки, що виникають між фізичними особами. Родинні зв'язки -взаємини, стосунки між ким-небудь на основі кровної спорідненості. Тобто зв'язки, як такі, які вжитті у статті є поняття яке підлягає розширеному тлумаченню та інформація яка доведена до певного кола осіб, розуміють її у своєму значенні. За своїм характером зазначені відомості у статті щодо зв'язків не містять будь-яких фактичних даних і не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані щодо зв'язків, а отже за визначенням статті 30 Закону України «Про інформацію» вони є оціночними судженнями щодо особи позивача, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідачів, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст. ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Тобто право на спростування недостовірної інформації, поширеної у друкованих або інших засобах масової інформації, має право фізична особа особисті немайнові права якої порушено. При цьому обов'язок доведення, що інформація поширена про особу є недостовірною покладено на позивача. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст. 34 Конституції України. У пунктах 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. При цьому суд звертає увагу на практику Європейського суду, яка відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом права. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки для запобігання заворушенням чи злочинам для охорони здоров'я чи моралі для захисту репутації чи прав інших осіб для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Таким чином, обмеження цього права допускається у виняткових випадках та за обов'язковою відповідністю умовам: а) передбачуваності законом конкретного втручання; б)відповідності втручання легітимній меті; та в) за умови необхідності втручання в демократичному суспільстві. Так, в рішенні у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року зазначено, що суд повинен розрізняти фактичні повідомлення та оціночні судження. Вимогу щодо доведення істинності оціночного судження неможливо дотримати, така вимога порушує свободу вираження поглядів, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (1950). Подібне твердження міститься в рішенні у справі «Українська прес-група проти України» про те, що завжди має проводитися межа щодо фактичних даних та оціночних суджень, які не підлягають доведенню. В рішенні (Oberschlick v. Austria (№1) від 23 травня 1991 року, параграф 57) зазначено, що захисту підлягає не тільки суть висвітлених ідей та інформації, але також і форми, в якій вони надані; в рішенні (Prager and Oberschlick v. Austria (no.1) від 26 квітня 1995 року, параграф 38) зазначено, що журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокативних. При дотриманні умов параграфу 2 статті 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства» (в рішенні Handyside v. The United Kingdom) від 07 грудня 1976 року, параграф 49). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем на надано до суду жодного доказу, що вищевказана поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Суд також вважає за необхідне відмітити, що інформація, яка була розміщена в статті «Кар'єрні кар'єристи» газети «Подільські вісті» на офіційному інтернет- представництві відповідача, а також у відповідному періодичному виданні газети про те, що «[PERSON] почав створювати нігинцям чималі проблеми, використовуючи свої зв'язки в «Укрзалізниці». Вагони під завантаження продукції підприємства почали навмисно затримувати, а потім накладати штрафні санкції за невчасно відвантажену продукцію» та яку позивач вважає недостовірною та негативною, ніяким чином не стосується немайнових прав позивача. Ця інформація не може принижувати його честь, гідність, ділову репутацію. Зазначені висловлювання не містять відомостей, які б були направлені на порушення немайнових прав позивача, з метою захисту яких пред'явлено позов, а свідчать про те, що останні є оціночними. А позивач зворотного не довів. А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Комунального підприємства «Редакція газети «Подільські вісті», [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи та спростування недостовірної інформації, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed