Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

06 травня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар - білдінг» про зобов`язання надати інформацію (документи). Ухвалою суду від 08 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху. 23 травня 2019 року від [PERSON] до суду надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі. 24 жовтня 2019 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява про зобов`язання надати інформацію. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договорів дарування № 323 та № 326 від 03.06.2014 року позивачу належить право власності квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Оскільки, у попередніх власників вищезазначених квартир були підписані договори на отримання житлово-комунальних послуг з Житлово-будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» та Житлово - будівельним товариством «Ясная», то позивач звернувся до керівництва цих юридичних осіб з приводу отримання від них інформації щодо надання житлово-комунальних послуг у будинках, де розташовані квартири позивача. Проте не зважаючи на те, що з часу подання інформаційного запиту минув значний час ні позивач ні представник позивача письмової відповіді про результати розгляду інформаційного запиту від 04.10.2016 року так і не отримали. Позивач вважає відмову відповідача у наданні запитуваної інформації та документів, відповідно до інформаційного запиту від 04.10.2016 року, незаконною, у зв`язку з чим і звернувся до суду. 28 жовтня 2019 року Житлово-будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» подано апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року цивільну справу повернуто до Приморського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених п.15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідних положень) ЦПК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар - білдінг» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2019 року повернуто апелянту. 09 січня 2020 року від Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар - білдінг» до суду надійшли письмові пояснення по справі. Зазначили, що відповідний документ дійсно був отриманий кооперативом, однак в той же час, [PERSON] ігнорує той факт, що відповідачем по справі було надано відповідь на його звернення, що підтверджується зокрема відмітками на копії відповіді на запит та в журналі реєстрації вихідної кореспонденції. Таким чином, відповідачем було розглянуто звернення [PERSON] з подальшим наданням документації. У зв`язку з чим вважають позовну заяву не обґрунтованою та такою що не можу бути задоволена. Ухвалою суду від 27 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар - білдінг» від 09 січня 2020 року про закриття провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 09 липня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року в задоволенні клопотання Житлово-будівельного кооперативу «Французький бульвар - білдінг» від 27 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі відмовлено. В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника позивача в матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутності. Відповідач надав відзив, про поважність причин не явки суд не повідомив. Судом справа розглянута за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . 04 жовтня 2016 року [PERSON] через Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Арте Лоу Групп», яке діяло в його інтересах, звернувся до Житлово - будівельного кооперативу «Французький бульвар - білдінг» з інформаційним запитом щодо надання житлово-комунальних послуг у зазначені будинки та надання копій відповідних документів, а саме: копії статуту Житлово - будівельного кооперативу «Французький бульвар - білдінг», та іншу установчу документацію, на підставі яких зазначена установа здійснювала/здійснює свою діяльність у період з 01.07.2009 року по теперішній час; інформації про характер правовідносин між Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг», Житлово - будівельним товариством «Ясная» та ПАТ «Одесаобленерго», його відповідним структурним підрозділом (РЕМ) ПАТ «Одесаобленерго» щодо обраних тарифів, які регулюються згідно чинного законодавства в умовах функціонування єдиної енергосистеми України; договорів про постачання електричної енергії між Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» та ПАТ «Одесаобленерго», його відповідним структурним підрозділом (РЕМ) ПАТ «Одесаобленерго» з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання згідно з типовим договором - за умовою їх наявності; характер суб`єктного складу договорів про постачання електричної енергії, а саме: з ким саме укладено договори про постачання електричної енергії, із споживачами (мешканцями багатоквартирного будинку/власниками квартир) або безпосередньо із Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг»; інформації щодо наявності та порядку досягнення можливості застосування розрахунків за електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу, в тому раз шляхом встановлення багатозонних (багатотарифних) лічильників, в тому разі: тризонними (нічний, напівпіковий, піковий) та двозонними (нічний, денний) відповідно до Постанови НКРЕКП «Про затвердження порядку застосування тарифів на електроенергію» № 498 від 23.04.2012 року, розділу 6 Постанови НКРЕКП «Про затвердження Правил користування електричною енергією» N° 28 від 31.07.1996 року з метою реалізації «Національного плану дій з енергоефективності на період до 2020 року», схваленого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 року № 1228; інформації про характер правовідносин між Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» щодо обраних тарифів, які регулюються згідно чинного законодавства; договори на надання послуг водопостачання та водовідведення між Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», із визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання згідно з типовим договором. - за умовою їх наявності; інформацію щодо характеру суб`єктного складу договорів на надання послуг водопостачання та водовідведення, а саме: з ким саме укладено договори на надання послуг водопостачання та водовідведення, із споживачами (мешканцями багатоквартирного будинку/власниками квартир), або безпосередньо із Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг»; інформації про характер правовідносин між Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» та Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» щодо обраних тарифів, які регулюються згідно чинного законодавства; договору постачання природного газу між Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» та ПАТ «Одесагаз», із визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання згідно з типовим договором - за умовою їх наявності; інформацію щодо характеру суб`єктного складу Договорів про постачання природного газу, а саме: з ким саме укладено договори про постачання природного газу, із споживачами (мешканцями багатоквартирного будинку/власниками квартир) або безпосередньо із Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг»; інформацію щодо дотримання вимог статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуга» № 1875-IV від 24.06.2004 року, а саме: чи було узгоджено сторонами договорів вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг, порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання, або не надання в повному обсязі, зниження їх якості, порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; повної калькуляції вартості наданих Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг» житлово-комунальних послуг; договір надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; інформацію щодо порядку вимірювання обсягів та визначення якості житлово-комунальних послуг що надаються Житлово - будівельним кооперативом «Французький бульвар - білдінг»; інформації щодо встановлення на будинку приладу, що вимірює якість газу, що використовується (мешканцями багатоквартирного будинку/власниками квартир), на умовах передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 та постановою НКРЕ України від 29.12.2003 року № 476 «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальною або газотранспортною організацією «Правил надання населенню послуг з газопостачання»; інформації про перелік та складові послуг, структуру тарифу їх споживчі властивості станом на 11.08.2016 рік, які надавалися Житлово - будівельний кооператив «Французький бульвар - білдінг» для будинків. Проте, на час слухання справи у суді позивач так і не був належним чином повідомлений відповідачем про результати розгляду його інформаційного запиту від 04.10.2016 року. Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина. закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав. Стаття 40 Конституції України гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ч. 2 ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Стаття 34 Конституції України передбачає, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця). В силу п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Частиною 1,2 ст. 7 Закону України «Про інформацію» передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію. В силу ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Як зазначено в письмових пояснень ЖБК «Французький бульвар-білдінг» було надано [PERSON] наступні відповіді: відповідь на запит від 08.12.2016 року; відповідь на запит від 28.12.2016 року; відповідь на запит від 25.04.2017 року; відповідь на запит від 26.04.2017 року (у складі Ініціативної групи); відповідь на запит від 04.05.2017 року; відповідь на запит від 30.06.2017 року (у складі Ініціативної групи); відповідь на запит від 27.11.2017; відповідь на запит від 11.12.2017 року; відповідь на запит від 05.02.2018 року; відповідь на запит від 13.03.2018 року; відповідь на запит від 13.3.2018; відповідь на запит від 04.07.2018 року. Дослідивши надані копії відповідей, судом встановлено що тільки одна відповідь стосується запиту [PERSON] від 04.10.2016 року (а.с. 114). Проте надана копія відповіді Голови правління ЖСК «Французький бульвар - білдінг» Улибишева К.О. від 28 грудня 2016 року містить тільки один аркуш, з якого не вбачається суть даного листа та надання витребуваних документів, а відтак суд критично ставиться до тверджень Відповідача, що позовні вимоги є необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Позивач як на підстави для задоволення позову є доведеними, а відповідачем не спростовані дані підстави, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved