Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

06.08.2021 року [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Миколаївської міської ради, в якій просила визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2001 року, укладеного на Товарній біржі «Нірухомість-Південь» та зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.04.2001 року. 30.07.2020 спадкодавець склав заповіт, яким все належне йому рухоме та нерухоме майно заповів [PERSON] , [INFO] . У встановлений законом строк позивач як законний представник малолітньої доньки [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу нерухомого спадкового майна не був нотаріально посвідчений. На теперішній час оригінал договору купівлі-продажу від 24.04.2001 року втрачений. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із вищезазначеним позовом. Представник позивача адвокат Сидоренко Т.В. до судового засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила слухати справу за відсутністю представника Миколаївської міської ради, а рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30.12.2020 року зроблено відповідний актовий запис за № 4295. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5111 зареєстрованого на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» 24.04.2001 року. Вищеназвана угода була укладена на товарній біржі відповідно до ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» та згідно ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року цей договір зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №16125. За життя, 30.07.2020 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горобченко С.Г., зареєстрований у реєстрі за № 888, відповідно до якого спадкодавець заповів все належне йому майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, тобто все те, що буде належати йому та на що він матиме право на день його смерті, [PERSON] , [INFO] . Позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Ласурія С.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2021 року № 62/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.04.2001 року не був нотаріально посвідчений. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, позивач як законний представник неповнолітньої [PERSON] не має можливості реалізувати право на отримання спадщини і тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved