Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

06.06.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою з 31.03.2008 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що починаючи із 06.06.2008 року відповідачем нараховувались відсотки за користування кредитом у підвищеному розмірі, ніж то передбачено договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 937/08-07 від 25.03.2008 року. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини нявки суду невідомі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від представника відповідача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та подано письмові заперечення проти позову. Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини нявки суду невідомі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 937/08-07, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 31000 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних за користування ними з кінцевим терміном повернення до 20 березня 2023 року (а.с.3-7). Цього ж дня з метою забезпечення виконання кредитного договору - 25 березня 2008 року між сторонами було укладено договір поруки № 935/09-237, за яким [PERSON] взяв на себе зобовязання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 937/08-07 (а/с 8-10). 10.03.2016 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/12453/15-ц у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором в сумі 19375,84 доларів США (девятнадцять тисяч триста сімдесят пять доларів 84 центи) та стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» по 3436 грн. 59 коп. з кожного у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 11-12). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/12453/15-ц від 18.04.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2016 року у справі № 750/12453/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором скасовано. 08.09.2016 року позивачем надано у судове засідання додаткові письмові пояснення та власний розрахунок заборгованості і відсотків за кредитним договором. Оскільки з наданого позивачем розрахунку не вбачається, що відсотки сплачувались виходячи із відсоткової ставки 14% річних з 31.03.2008 року то суд не бере його до уваги. Відповідно до копії листа Чернігівської філії АКБ «Укрсоцбанк» від 27.06.2008 року № 05-08/67-1010, наданого на запит суду, адресованого [PERSON] останнього було повідомлено про підвищення відсоткової ставки за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 937/08-07 від 25.03.2008 року до 14% річних починаючи з 01.07.2008 року та надано розрахунок заборгованості. Той факт, що були збільшені відсотки за цим кредитним договором підтверджується також розрахунком вимог банку у звязку із неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 937/08-07 від 25.03.2008 року станом на 07.12.2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 ЦК України). Згідно до п. 22 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до правової позиції правовою позицією викладеній у Постанові Верховного суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12 до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Як вбачається із матеріалів справи, сума нарахованих відсотків, яку повинен сплатити позичальник, у звязку із повідомленням його про збільшення відсоткової ставки збільшилася з 13,5 % до 14% річних, що не було узгоджено із поручителем [PERSON] Оскільки у звязку із зміною основного зобовязання, яке було здійснене без згоди поручителя [PERSON] відбулося збільшення обсягу його відповідальності перед кредитором порука припинилася з 01.07.2008 року дня підвищення відсотків за кредитним договором № 937/08-07 від 25.03.2008 року. За таких умов позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial