Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

05.10.2017 року [PERSON] . звернулась до суду з заявою про встановлення факту, та внесення змін в актові записи. В обґрунтування заяви посилається на наступне, вона [PERSON], народилась 23 червня 1939 року в с. Комарівка Брознянського району Чернігівської області, що підтверджується посвідкою про народження А № 2193901 виданою на прізвище «Голуб» Комарівською сільською радою Борзнянського району, про що в книзі записів громадянського стану про народження 28.07.1939 року зроблено запис № 54. У даній посвідці відсутні графи про національність батьків. Однак як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в актовому записі про народження № 54, зазначено, що вона народилась 23.07.1939 року, та запис зроблено 23.07.1939 року, а також в графах національність батьків зазначено «українці», що не відповідає дійсності. У посвідці про народження національність батьків вказана не була, а тому в Державному реєстрі вона зафіксована не вірно, оскільки згідно архівної довідки № А-377 від 09.02.2017 року виданої Державним архівом Чернігівської області її батьки за національністю «поляки». Зокрема в свідоцтві про народження її дочки від 22.01.1969 року І-АВ № 481324 виданого Львівським міським бюро ЗАГС національність матері, тобто її значиться «полька». Крім того в Державному реєстрі переплутані дата її народження та дата здійснення актового запису, що підтверджується посвідкою про народження та паспортом громадянина України № КВ 952956 виданого 28.05.2012 року на ім»я [PERSON], де зазначена дата її народження 23.06.1939 року. Їй необхідно встановити факт польського походження для підтвердження польського походження її роду та впорядкування документів, для реалізації її особистих прав. Оскільки вирішити питання щодо зміни національності вона не може в позасудовому порядку, змушена звернутись до суду з даною заявою. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі. Представник зацікавлені особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на заяву суду подано не було. Заслухавши думку представника заявниці, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], дівоче прізвище «Голуб» народилась у 23 червня 1939 року в с. Комарівка Брознянського району Чернігівської області. Відповідно до посвідки про народження А № 2193901 виданою на прізвище [PERSON], остання народилась 23 червня 1939 рок в с. Комарівка Брознянського району Чернігівської області, про що в книзі записів громадянського стану про народження 28.07.1939 року зроблено запис № 54. Графа національність батьків у посвідці про народження А № 2193901 відсутня. Згідно архівної довідки № А-377 від 09.02.2017 року виданої Державним архівом Чернігівської області, в церковній метричній книзі парафії с. Комарівка, Чернігівської області, за 1939 рік є запис від 23.06.1939 року про народження № 54. Народилась [PERSON]: батько - [PERSON] (Golub Aleksander, syn Anisa) польської національності, мати [PERSON] (Golub Aleksandra, curka Wasylia) - польської національності. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], дочки заявниці, від 22.01.1969 року І-АВ № 481324 виданого Львівським міським бюро ЗАГС, вбачається що її матір [PERSON] за національністю - «полька». Відповідно до паспорту громадянина України № КВ 952956 виданого Шевченківським РВ ЛМУ ГУ УМВСУ у Львівській області 28.05.2012 року,[PERSON], народилась 23.06.1939 року в с. Комарівка Брознянського району Чернігівської області. Однак у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в актовому записі про народження № 54, зазначено, що [PERSON] народилась 23.07.1939 року, та запис зроблено 23.07.1939 року, а також в графах національність батька зазначено - «українець», національність матері «українка». У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 26 від 05 липня 1957 року, відомості про національність нареченої [PERSON] відсутні. Заявниця звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питанням щодо виправлення допущених помилок, однак їй було відмолено, оскільки встановлення факту народження та зміна національності не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невідємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв»язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до абз.2 п.3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо). Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У відповідності до п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. При цьому, згідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану або оформленню в нотаріальних органах, не замінює документів, що видаються цими органами, а є лише підставою для їх одержання. Після набрання рішенням законної сили воно згідно ст. 14 ЦПК Українистає обов'язковим для органів, які реєструють факти, що мають юридичне значення, або оформлюють права, які виникають в зв'язку з встановленням судом фактів. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved