Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

06.10.2014 року гр.[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 5376 грн 75 коп заборгованості за договором про відшкодування шкоди за період з 01.05.2014 року по 30.09.2014 року та 29 грн 79 коп 3% річних. Позовні вимоги мотивовано тим, що вироком Яворівського районного суду Львівської області від 12.10.2012 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Внаслідок вчинення відповідачем злочину вона отримала тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. 24.07.2012 року між нею та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір про відшкодування шкоди, за умовами якого сторони домовилися, що завдана позивачу матеріальна та моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 90000 гривень, відповідач зобов’язувався відшкодувати завдану шкоду шляхом щомісячних платежів не пізніше сьомого числа місяця в розмірі 1070 гривень, з врахуванням індексу інфляції. З травня 2014 року відповідач перестав сплачувати платежі, заявивши, що в нього немає грошей. Станом на 01.10.2014 року заборгованість за договором згідно розрахунку становить 5376 грн 75 коп. На судовий розгляд справи позивач [PERSON] не з’явилася, в поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи заявлений позов визнав, пояснив, що він перестав з травня 2014 року сплачувати гроші позивачці через скрутне матеріальне становище. На початку року на тяжку хворобу захворів його батько [PERSON], за яким він доглядав, так як батько був визнаний інвалідом першої групи і 01 листопада 2014 року батько помер. В цей час також захворів дідусь по матері, за яким в лікарні доглядала його мати. Також в нього є сестра, яка являються інвалідом першої групи. Просить зменшити суму відшкодування шкоди. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2012 року гр.[PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та обрано покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік, із застосування ст.75 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк терміном на 1 рік. Вищевказаним вироком встановлено, що 12 вересня 2011 року приблизно о 09 год 15 хв [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВМW-320», реєстраційний номер RP37242, та рухаючись ним на 55 км+400 м автодороги Львів-Краковець в с.Наконечне Друге Яворівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху в Україні, виїхав на смугу 2 зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Хундай», реєстраційний номер RJA19064, під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Судом встановлено, що 04.07.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений письмовий договір про відшкодування шкоди, згідно якого сторони встановили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] була спричинена моральна та матеріальна шкода в розмірі 90000 гривень. За умовами договору відповідач [PERSON] зобов’язувався в рахунок визначеної шкоди сплачувати [PERSON] щомісячні платежі в розмірі 1070 гривень не пізніше сьомого числа місяця у готівковій або безготівковій формі до 24.07.2019 року, з врахуванням індексу інфляції, з правом прострочення сплати платежів не більше як на три місяці. З часу укладення вищезазначеного договору до 01.05.2014 року відповідач [PERSON] свої зобов’язання належним чином виконував, а починаючи з 01.05.2014 року в зв’язку з скрутним матеріальним становищем сплату щомісячних платежів відповідач перестав здійснювати. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а також у встановлений строк його виконання. Відповідно до вимог ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов’язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором або законом. А відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача по укладеному договору відшкодування шкоди від 04.07.2012 року станом на 30.09.2014 року становить 5406 грн 54 коп, з яких 5376 грн 75 коп заборгованість по прострочених платежах, 29 грн 79 коп три відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору про відшкодування шкоди свої грошові зобов'язання належним чином не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача [PERSON]

Outcome: approved