Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

05 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини та матеріальної допомоги не надає. Відповідач працездатний, тому може виконувати батьківські обов'язки по утриманню дитини. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, зазначила, що наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений судовою повісткою (а.с. 10). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження зазначений відповідач - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не у повній мірі виконує у відношенні своєї дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з його належного утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON], про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved