overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2013 року. Мають з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери, через що в сімї виникли непорозуміння та сварки. З лютого 2015 року вони припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб з відповідачем, місце мешкання дитини визначити разом з нею. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу направлялися за зареєстрованою адресою поштою, про що свідчать поштові відправлення, які повернулися до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання». З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідач не отримав. Відсутність відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення особи про день та час розгляду справи по суті. Отримавши згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про його бажання зберегти родину. До суду він не з'явився, заперечень проти позову не надав. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд вважає за можливе визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2011 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що вони з чоловіком припинили шлюбні відносини. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що вони не живуть разом з чоловіком з листопада 2015 року, кожен з них створив нові сімї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що можливості зберегти родину немає. Строк для примирення їм не потрібен. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони спільним господарством та побутом не повязані, сімейних відносин між ними не має. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач погодився з позовом, клопотання про надання строку для примирення не заявив. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 листопада 2007 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 2007 року, актовий запис № 2800 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON],[INFO], у розмірі по 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду представник позивача подав суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити, а справу розглядати без його участі. Відповідач до суду не з'явився, також у поданій письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності. Крім цього, у письмових запереченнях просив позов задовольнити частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/6 частки його заробітку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірваний 15 жовтня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.10.2003 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу з позивачем уклав новий шлюб з [PERSON], від якого має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.2014 та свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України, приймає до уваги часткове визнання відповідачем позову, наявність у нього іншої дитини, проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26 грудня 1998 року у виконкомі Миколаївської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 9, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з січня 2012 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 грудня 1998 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим виконкомом Миколаївської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.6). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Часовоярським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області (а.с.6). З січня 2012 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, у зв'язку з його навчанням. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходів заперечував, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, посилаючись на те, що він власного житла не має, вимушений його винаймати, а також він продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] у розмірі 1/6 частини його доходів, а тому він не в змозі сплачувати аліменти в тому розмірі, як просить позивач. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 6). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 березня 2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця міста Шостка, Сумської області на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а/с 7). [PERSON] навчається в Чернігівському національному технологічному університеті на першому курсі. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою № 702/23/516 від 29 березня 2016 року, виданою Чернігівським національним технологічним університетом (а/с 9). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи вимоги закону, а також те, що відповідач є працездатним, працює, сплачує аліменти на неповнолітню дочку, а також те, що син сторін отримує стипендію, тобто має матеріальне забезпечення, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх повнолітнього сина - [PERSON], у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.01.2014 року вона вступила до шлюбу з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON] [INFO]. Сімейне життя не склалося, в сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, виникають сварки, подружні стосунки припинені із 17.08.2015 року. Вважає, що сім'я розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, пояснила, що разом з відповідачем фактичного не проживають починаючи з 17.08.2015 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального Кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони 25.01.2014 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.01.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сім'я розпалася, подружжя не проживає разом, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

06 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 17.10.2014 року вона з [PERSON] зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №151. Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати, сина залишити їй на виховання. Позивачка у судове засідання не зявилась, однак надала заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечення проти позову суду не надав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2014 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №151. Від цього шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO] За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

06 квітня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 10.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість 16513,64 грн., що складається з: 8000 грн. - заборгованість за кредитом, 7289,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1024,46 грн. - штраф. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16513,64 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 10.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.12, 13). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.01.2016 року має заборгованість 16513,64 грн., що складається з: 8000 грн. - заборгованість за кредитом, 7289,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1024,46 грн. - штраф (а.с. 3-11). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 16513,64 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

06 квітня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 30.11.2005 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість - 12641,26 грн., що складається з: 1179,91 грн. - заборгованість за кредитом, 7783,19 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1078,16 грн. - штраф. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12641,26 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 30.11.2005 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 29.02.2016 року має заборгованість - 12641,26 грн., що складається з: 1179,91 грн. - заборгованість за кредитом, 7783,19 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1078,16 грн. - штраф (а.с. 3-5). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 12641,26 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved