overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], дійсним. В позовній заяві позивач зазначила, що 22.10.2002 року на Універсальній Товарній Біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» між нею, [PERSON], який помер [INFO] року та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], вона звернулася у нотаріальну конторою із заявою про прийняття спадщини, але постановою від 13.03.2014 року їй було відмовлено, оскільки вищезазначений договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений. Тому позивач змушена звертатися до суду з даним позовом про визнання договору купівлі продажу, дійсним. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи №128/2014 суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2002 року на Універсальній Товарній Біржі «Миколаївська Неркухомість 2000» між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір №1-537 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на частину квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2002 року. Також встановлено, що позивач, після смерті [PERSON], звернулася до Третьої державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено в цьому, з відповідними роз'ясненнями постановою від 13.03.2014 року. Так, відповідно до постанови від 13.03.2014 року виданої Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], було відмовлено у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу №1-537 від 22.10.2002 року квартири [ADDRESS] не був нотаріально посвідчений. Відповідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів . У заяві вона вказала, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], але ніякої матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню і вихованню своєї доньки. Просила позбавити його батьківських прав, посилаючись на положення ст. 164 Сімейного Кодексу України та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 06.08.2014 року і до її повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, надав до суду нотаріально завірену заяву про позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Так, [PERSON], відповідно до рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 23.11.2011 року, позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На теперішній час, дитина проживає з бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, не обхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Виходячи з вище зазначених факторів, суд розцінює їх як ухилення відповідача [PERSON] від виховання своєї доньки [PERSON], який свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Також, вищезазначене підтверджуються висновком служби у справах неповнолітніх адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, які вважають доцільним в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], позбавити батьківських прав, відповідача [PERSON] Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, згідно ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.10.1983 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис № 14. Свої вимоги мотивує тим, що 06.05.2014 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, з вересня 2013 року вони фактично припинили шлюбні відносини. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, довгий період часу не працює, близько восьми років, у зв'язку з чим, відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. Крім того, він допускає подружню зраду. З вказаних причин між ними систематично виникають сварки. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу з відповідачем бажає залишити собі прізвище, яке отримала під час державної реєстрації шлюбу, тобто - [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин, наданий судом строк для примирення не мав позитивних наслідків, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.06.2004 року, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17.03.2014 року було розірвано. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших утриманців не має. Позивачка просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17.03.2014 року було розірвано. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері, батько дитини матеріально не утримує сина в добровільному порядку. Згідно ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст. 182, 183, Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів на утримання сина, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод» (на далі ПАТ «Миколаївський машинобудівний завод» ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі в сумі 19 128,00грн., посилаючись на невиплату відповідачем заборгованості по заробітній платі при його звільненні. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання представник відповідача не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились в трудових відносинах, 06.04.2011 року, позивача [PERSON] було прийнято на посаду інженера-технолога 2 категорії на ПАТ «Миколаївський машинобудівний завод», що підтверджується копією трудової книжки відповідача. Наказом від 22.07.2013 року позивача було звільнено з підприємства по скороченню штату за п.1 ст.40 КЗпП. При звільненні позивача [PERSON], підприємство нарахувало останній заробітну плату в сумі 11 050,76 грн., але виплатило її частково, невиплачена сума складає 5 486,36 грн. На даний час платіжне доручення Заводського ВДВС ММУЮ від 04.04.2014 №1862 на суму 5 486,36 грн. знаходиться на виконанні. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженому ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені ч.1 ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На час звернення позивача до суду з даним позовом сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язався сплатити на користь позивача [PERSON] за час затримки розрахунку за період з 23.08.2013 року по 30.04.2014 року, складає 19 128,00 грн., з розрахунку (фактична заробітна плата за останній місяць роботи - 2 391 грн. / на кількість фактично відпрацьованих робочих днів за останній місяць роботи - 20 днів = розмір середньої заробітної плати 119,55 грн. х кількість днів затримки - 160 днів). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 вересня 1989 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №130, посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося, відповідач не цінує сімейне життя і їхні взаємні стосунки . Останнім часом відносини з відповідачем значно погіршилися, сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відповідач не цікавиться життям родини, перестав надавати позивачу допомогу й кошти на харчування та утримання дитини , спільного майна.. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. За вказаних обставин позивач вважає , що подальше збереження сім»ї неможливе, а тому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON]». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував . У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1989 року , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], виданим Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 130 /а.с. 4/. Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, сторони мають доньку, [PERSON] ,[INFO] /а.с. 8/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не намагаються примиритися, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача, спір про майно відсутній. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

06.05.2014 року до Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 08.06.2002 року, Зарічанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх синів - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім'я розпалася по вині відповідача. На даний час сторони проживають в одному будинку, але спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен, спору про поділ майна та місце проживання спільних дітей у сторін на даний момент немає. У судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 08.06.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], яке видане Зарічанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис № 2 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх синів - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 13.03.2003 року, актовий запис № 491 (а.с.8); [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Зарічанською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 10.10.2011 року, актовий запис № 11 (а.с.9); [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Сидорівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 18.09.2012 року, актовий запис № 08 (а.с.10). Сім'я розпалася по вині відповідача. Збереження сім'ї не можливе, час на примирення сторонам не потрібний. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

06.05.2014 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № 002-07106-190108 від 19.01.2008 року відповідач отримав кредит на придбання майна в сумі 2210 грн. зі сплатою 12% на рік, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 18.02.2014 року склала в сумі 1055,90 грн., з якої заборгованість по тілу кредиту в сумі 889,67 грн., заборгованість за відсотками в сумі 12,75 грн., заборгованість за комісіями в сумі 153,48 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 1055,90 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

06.05.2014 року ДП «Наш Дім» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про виселення з житлового приміщення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 08.02.2012 року між ДП «Наш дім» та громадянкою [PERSON] було укладено Договір № 40 про надання житлової площі у тимчасове коритування на період з 28 травня 2012 року до 31 травня 2013 року. Відповідно до умов зазначеного договору ДП «Наш дім» передало [PERSON] для тимчасового проживання жиле приміщення - кімнату [ADDRESS] та надало дозвіл на реєстрацію [PERSON] за вказаною адресою. 28.03. 2013 року [PERSON] отримала ордер на право зайняття службового жилого приміщення у квартирі [ADDRESS], на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.03.2013 року № 161. 09.04.2013 року [PERSON] змінила місце своєї реєстрації на адресу: [ADDRESS] (Форма А), а 31.05.2013 р. строк дії договору № 40 про надання житлової площі у тимчасове коритування закінчився. За заявою відповідача від 26.06.2013 року про продовження строку перебування у жилому приміщенні, яким є кімната [ADDRESS] ДП «Наш дім» було погоджено строк перебування до 31 грудня 2013 року. 23.01. та 19.03.2014 року ДП «Наш дім» зверталося до [PERSON] з проханням звільнити жиле приміщення - кімнату [ADDRESS] до 17.02.2014 р., передати приміщення по Акту приймання-передачі, а також сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2 017 грн. 13 коп., однак остання всі звернення проігнорувала та продовжує безпідставно займати житло, яке їй не належить, а тому просило

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

06.05.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулися до суду з вказаним позовом, зазначили, що 13.02.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 39585,10 гривень до 13.02.2019 року під 38,3 % річних. Відповідно до умов договору кредиту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконав свої зобов'язання з надання кредиту, проте [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав, тому станом на 31.03.2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 50932,92 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом ( в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 656,59 гривень) в сумі 37560,13 гривень, заборгованості за відсотками в сумі 7073,80 гривень та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 6298,99 гривень. Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, однак він добровільно не розрахувався, тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просять суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредиту в сумі 50932,92 гривень та витрати по оплаті судового збору в сумі 509,32 гривень. Представник позивача Живун В.І. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень суду не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Із копії розрахунок заборгованості (а.с.5) видно, що [PERSON] за неналежне виконання своїх зобов'язань нараховані штрафні санкції. Із копії заяви на видачу кредиту (а.с.12) та копії договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування (а.с.13-18) видно, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 39585,10 гривень. Із копії додаткової угоди (а.с.22) судом встановлено, що за період з 13.02.2013 року по 31.03.2013 року позивачем зменшено розмір відсоткової ставки до 0,01 % річних. Із копії вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань (а.с.25) встановлено, що позивач повідомляв [PERSON] про добровільне погашення кредитної заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача 50932,92 гривень і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 509,32 гривень.

Outcome: approved