Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

05.02.2018 року позивач звернувся із позовом, в якому просить суд визнати в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, загальною площею 0,48 га. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON] Після його смерті лишилось спадкове майно, що складається з приватизованої земельної ділянки в розімір 0,48 га, що знаходиться на території Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю кадастрового номера. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.26). Відповідач, Лелюхівська сільська рада, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечила, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі представника (а.с.32). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] року помер [PERSON] (а.с.4). Позивач є дружиною спадкодавця (а.с.5). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,48 га, яка розташована на території Лелюхівської сільської ради для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.8) Згідно витягу із Спадкового реєстру за померлим [PERSON] заповітів не зареєстровано (а.с.35). Таким чином, право на спадкування одержують відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємці за законом першої черги, яким є позивач. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.9). [PERSON], син померлого, від прийняття спадщини відмовився (а.с.9). Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Згідно витягу із Спадкового реєстру заведено спадкову справу за №164/2012 року після померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.34). 16.01.2018 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманцем М.В. винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку (а.с.9). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання позивача власником зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved