Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

04 червня 2021 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором надання банківських послуг «Monobank» від 07.12.2019 у розмірі 27473,69 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань. 01 квітня 2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Відповідач відзиву не надав. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 07.12.2019 [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву до договору про надання банківських послуг від 07.12.2019. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частина перша статті 1055 ЦК України визначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі. З письмових пояснень представника позивача та доданих до них додатків вбачається, що відповідно до п.3 Анкети - заяви від 07.12.2019 підписанням договору відповідач (боржник) підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг та отримав їх примірники в мобільному додатку. Також підтвердив, що вищевказані документи зрозумілі боржнику та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах та Тарифах записана процентна ставка, пеня, комісія (пункт 8.1. Тарифів). Договір є обов`язковим для виконання. Що стосується заборгованості за тілом кредиту, то кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі, згідно з тарифами, якщо інше не передбачене Умовами цього договору. Згідно розрахунку заборгованості доданого до письмових пояснень станом на 02.11.2020 заборгованість із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) відповідача перед позивачем становить 27473,69 грн. Розмір та наявність заборгованості за вищевказаним договором відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (ЦК) України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049 та 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (банку) надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачі в даній справі не скористалися своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подали, в судове засідання не з`явились. Суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved