Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

05.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2001 року вона і відповідач почали перебувати у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Відповідач з ними не проживає більше п'яти місяців, спільного господарства не ведуть. Долею дитини відповідач не цікавиться та в її в забезпеченні участі не приймає. Відповідач має нагоду допомагати дитині, але довідку з його місця роботи позивачка надати не може, однак знає, що він має постійну роботу, про його заробітки їй невідомо. Інших дітей у відповідача немає, по виконавчій службі з нього стягнень не виконується. Відповідач є особою працездатного віку, інвалідність йому не встановлена. На підставі зазначеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку та 200 грн. витрати за надання юридичних послуг. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що з 2001 року позивачка та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.2003 року встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Зі свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 12.11.2003 року встановлено, що [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З довідки Зеленодольської міської ради від 17.12.2015 року № 1676 встановлено, що [PERSON] має на утриманні дитину [PERSON], який проживає разом з нею (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі по 551 гр. 20 коп. на користь держави. Понесенні позивачкою витрати за юридичні послуги в сумі 200 грн. стягненню не підлягають, оскільки відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» компенсація витрат особі, яка надавала правову допомогу, сплачується за участь вказаної особи у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Компенсація витрат за інші юридичні послуги чинним законодавством не передбачена. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: partial