overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

05 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 липня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у квітні 2016 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією актового запису про народження серії [NUMBER] З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у квітні 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

05 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 20 червня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 20 червня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецькій області, актовий запис № 110, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.2). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачені ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

05 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, у якому вказувала, що з 2004 року по 2015 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] У сторін від спільного життя є діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Посилаючись на те, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку, до повноліття старшого сина, а потім ? частину до повноліття младшого. Позивачка у судове засідання не зявилась, однак надала заяву, у якій позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов визнав, просив суд розглянути справу у його відсутності.. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2014 року по 2015 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. У сторін від спільного життя є діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дітей та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

05 квітня 2016 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 11 липня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1217. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є донька - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. На протязі тривалого часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивачка в судовому засіданні позивачка позов підтримала, посила його дажовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

05 квітня 2016 року судом по даній справі винесено рішення, яким позовні вимоги задоволено. Але при ухваленні рішення, судом не належним чином вирішене питання про стягнення судових витрат з відповідача, як те передбачено ст.ст.88, 367 ЦПК України, що є підставою для винесення додаткового рішення. Стягнуто 487, 20 грн. замість належної суми 1378 грн. На підставі викладеного суд вважає необхідним винести додаткове рішення по справі яким вирішити питання щодо стягнення судового збору в недостаючій частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

05 квітня 2016 р. представник позивачки за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Кругляківської сільської ради Купянського району Харківської області про встановлення факту володіння на праві власності померлим житловим будинком та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом першої черги, вказавши наступне. 16 серпня 2015 року помер її чоловік [PERSON], який на день своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за вищевказаною адресою. Позивачка, як спадкоємиця першої черги, звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок. Згідно п.п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивачка повинна предявити нотаріусу правовстановлювальний документ на житловий будинок, який належав до дня смерті [PERSON], проте за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності на житловий будинок в органі, який на той час здійснював державну реєстрацію нерухомого майна, а саме в органах бюро технічної інвентаризації. При цьому, житловий будинок, який знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Кругляківка, вул. Зарічна, буд. № 23, був зареєстрований на імя спадкодавця з відкриттям на його ж імя особового рахунку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кругляківської сільської ради Харківської області № 105 від 09 березня 2016 року, він постійно проживав у цім будинку, що підтверджується довідкою того ж виконкому від 02 листопада 2015 року за № 367. Проживаючи в будинку спадкодавець експлуатував його, а при цьому будинок необхідно було ремонтувати, сплачувати комунальні платежі, слідкувати за санітарним станом як будинку, так і прибудинкової території, цим самим підтверджується, що [PERSON] фактично був власником житлового будинку, в якому він та його сімя проживали. Виходячи з вищевикладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

05 квітня 2016 р. рішенням Лисичанського міського суду задоволений позов [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні позивача Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Судом встановлено, що не вирішено питання стосовно дати, з якої будуть стягуватися аліменти. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення… У судовому засіданні встановлено, що в резолютивній частині рішення Лисичанського міського суду від 05.04.2016 р. не зазначено, з якої дати необхідно стягувати аліменти. Тому суд постановляє додаткове рішення за позовом, в якому позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

05 квітня 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №35 по вулиці Луганська в місті Павлоград Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що позивачі є подружжям, яким на праві приватної власності належить даний будинок, в якому зареєстровано місце проживання відповідача. Відповідач є батьком позивача [PERSON] В серпні 2011 року він забрав з будинку свої речі і переїхав проживати за іншою адресою,про яку позивачів не повідомив. Відповідач не користується будинком, комунальні послуги не оплачує, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. Позивачі в судове засідання не зявились, згідно письмової заяви підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд справу розглянути без їх участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/4 частина будинку № 35 по вулиці Луганська в м.Павлограді на підставі договору дарування частини житлового будинку від 16 березня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1401 (а.с.5). Також на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 19582787, виданий 26.03.2014 року Реєстраційною службою Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, 3/4 частини вищевказаного будинку належить на праві приватної власності позивачу [PERSON]. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 23 квітня 2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO] з 07.07.2009 року (а.с.11). Як вбачається з довідки голови квартального комітету № 48 від 19 травня 2015 року, [PERSON], [INFO], за адресою: м.Павлоград, вул.Луганська, 35 не проживає з серпня 2011 року (а.с.7). Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що відсутність відповідача в будинку № 35 по вулиці Луганська в місті Павлоград Дніпропетровської області складає більш ніж рік, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

05 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 листопада 1999 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя у нього з Відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, моральні та духовні цінності, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач зазначає, що на даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Від шлюбу мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 21 листопада 1999 року, виданим Жмеринським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області №302 (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення Позивач не згодний. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

05 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

05 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що померла мати заявниці - [PERSON] дійсно являється її матір'ю, посилаючись на те, що у свідоцтві про смерть матері заявниці записане прізвище матері - «[PERSON]» замість «[PERSON]», замінити свідоцтво про смерть неможливо, а прізвище заявниці у свідоцтві про її народження зазначено - «[PERSON]». Таким чином заявниця не може підтвердити родинний зв'язок зі своєю матір'ю. Факт даних родинних відносин потрібен [PERSON] для одержання виплат у пенсійному фонді, що й змусило заявницю звернутися до суду. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути заяву у її відсутності, вказала, що підтримує заявлені вимоги та просить встановити факт родинних відносин. Заінтересована особа - представник територіальної громади в особі Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, повністю покладався на розсуд суду по даній справі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] року померла мати заявниці [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 26 грудня 2016 року (а.с. 4). Заявниця [PERSON] являється рідною донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] актовий запис №6 (30 січня 1958 року), копією свідоцтва про шлюб укладеного між [PERSON] та [PERSON] та копією паспорту [PERSON] [INFO] (а.с. 3, 5-7). На підставі ст. 234 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст. 256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.7 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] року була матір'ю заявника [PERSON], а при складанні свідоцтва про смерть була допущена помилка та прізвище «[PERSON]» було помилково записано «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

05 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою,, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Путьовий, будинок № 22. В будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але, з 2015 року відповідач [PERSON] в жилому будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрати по утриманню будинку. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням жилим будинком, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Путьовий, будинок № 22. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Путьовий, будинок № 22, що підтверджується Свідоцтвом пр. оправо на спадщину за заповітом, виданим 21.08.2004 року Новомосковською державною нотаріальною конторою. Судом встановлено, що з 15.09.2015 року у вищезазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2015 року не проживає в жилому будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, провулок Путьовий, будинок № 22, що підтверджується актом від 26.12.2016 року, складеному комісією, у складі голови квартального комітету № 10 та сусідів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими.

Outcome: approved