Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

06.10.2020 року [PERSON] , звернувся до суду із наведеною вище заявою, в обґрунтування якої зазначав наступне. [INFO] в с. Вишнювате Розівського району Запорізької області померла [PERSON] . Після смерті останьої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,15 га, яка розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 035214, виданого на підставі рішення Вишнюватської сільської ради від 25.01.2001 року № 4, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 361. Зазначену земельну ділянку [PERSON] заповідала йому згідно заповіту, посвідченого 30.07.2012 року секретарем виконавчого комітету Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області Бондаренко С.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 15. На час відкриття спадщини він постійно проживав разом із [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , тобто фактично прийняв спадщину згідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Отже, будучи спадкоємцем [PERSON] , він у серпні 2020 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Водночас державним нотаріусом було надано відповідь про неможливість видачі відповідного свідоцтва через те, що ним для підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем, надано довідку виконавчого комітету Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, згідно до якої він та спадкодавець [PERSON] на день смерті останньої мали різні адреси реєстрації місця проживання, а тому йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. З огляду на вказане, заявник [PERSON] просив встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, - 13.03.2018 року. Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 06.10.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження на 14 год. 00 хв. 26.10.2020 року. Крім того, даною ухвалою з Розівської державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи заведеної щодо майно [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 14). Представник заінтересованої особи - Розівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, додатково повідомивши, що не заперечує проти задоволення зазначених у заяві вимог (а.с. 21). Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити у відсутність вказаної особи. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали вимоги, викладені в заяві, та заявник зокрема пояснив, що десь приблизно з 2010 року він проживав однією сім`єю із [PERSON] , в належному йому будинку. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, яку він успадковує за заповітом. Водночас під час оформлення спадкових прав у нього виникли труднощі, оскільки він та спадкодавець [PERSON] на день смерті останньої мали різні адреси реєстрації місця проживання, хоча фактично проживали разом за однією адресою, а тому просив задовольнити заяву в повному обсязі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами заявника, у зв`язку з чим, їм відомо, що [PERSON] десь з 2010 року до день смерті проживав однією родиною з [PERSON] , яка була його співмешканкою. Заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо (далі Постанова). У п. 23 Постанови роз`яснено, що у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи з положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом п.п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстрованого 22.02.2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вишнювате Розівського району Запорізької області, у віці 76 років померла [PERSON] (а.с. 5). Померлій [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 035214, виданого згідно рішення Вишнюватської сільської ради від 25.01.2001 року № 4, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 361, належала земельна ділянка площею 8,15 га, яка розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). Вказану земельну ділянку померла [PERSON] заповідала заявнику [PERSON] згідно заповіту, посвідченого 30.07.2012 року секретарем виконавчого комітету Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області Бондаренко С.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 15 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на зазначену вище земельну ділянку, внаслідок чого заявник [PERSON] звернувся до Розівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, листом державного нотаріуса від 11.08.2020 року за № 269/01-16, [PERSON] , було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, оскільки на підтвердження постійного проживання з останньою на момент смерті, заявником було надано документи, в яких зазначені різні адреси реєстрації місця проживання померлої та заявника (а.с. 10). Місце проживання заявника та померлої (на час її смерті) за однією адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області за № 339 від 04.08.2020 року (а.с. 11). Виходячи з листа державного нотаріуса від 30.10.2020 року за № 341/02-14, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , не заводилась (а.с. 21). Тобто, спір про право відсутній. Аналізуючи наведені докази, у тому числі і надані в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] , показання, суд доходить висновку, що факт постійного проживання заявника [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини є доведеним, враховуючи при цьому відсутність спору про право з огляду на матеріали справи. З урахуванням наведеного, суд задовольняє заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved