Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

04 серпня 2016 року позивачка [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті [PERSON] ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що є опікуном неповнолітньої [PERSON], мати якої-Бундюк [PERSON], позбавлена батьківських праві відносно дитини. В подальшому [PERSON] за рішенням суду визнана безвісно відсутньою. Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради за неповнолітньою [PERSON] закріплена квартира [ADDRESS]. Крім неповнолітньої [PERSON] в зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON], яка з 2014 року не проживає в спірній квартирі. Відповідачці не чиняться перешкоди в проживанні та користуванні житловою площею, остання з власної ініціативи залишила житлове приміщення. Просить суд усунути перешкоди у користуванні житловою площею, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Представник третьої особи - виконавчого комітету Жовтневої районної у місті [PERSON] ради надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, підтвердили факт не проживання у [INFO] [PERSON] з 2014 року, їм відомо, що перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинить, також відомо, що остання поїхала проживати до якогось села. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], що підтверджується випискою з фінансового-особового рахунку. (а.с.15). [PERSON] є матірю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 568268 (а.с.21). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради за №462 від 18.11.2015 року, у звязку з перебуванням матері - [PERSON] у розшуку, [PERSON], [INFO], надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. (а.с.19). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті [PERSON] ради за № 18 від 20.01.2016 року, [PERSON] призначено опікуном над [PERSON]. Вирішено: зберегти за [PERSON] житло за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Ватутіна 22/17 Дніпропетровської області, контроль за збереженням житла за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Ватутіна 22/17 Дніпропетровської області покласти на опікуна. (а.с.18). Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, яке набрало законної сили 24.05.2016 року, [PERSON], [INFO] визнано безвісно відсутньою. (а.с.20). Основним квартиронаймачем спірної квартири є [PERSON], яка рішенням суду визнана безвісно відсутньою. Крім [PERSON] в квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.15) Як вбачається з акту, складеному мешканцями будинку №22 по вулиці Ватутіна в місті Кривому Розі, та затвердженому директором ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ»» [PERSON], [INFO], не мешкає за адресою: м. Кривий Ріг вул.Ватутіна 22/17 Дніпропетровської області з 2014 року (а.с.17). Відповідно до вимог ст.\~71, ст.\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз'яснень, наданих у п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., відповідно до ст. 107\~ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або\~ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка залишила житлове приміщення з власної волі, втратила інтерес до спірного житла як до місця свого проживання, не проживає в [INFO] з 2014 року, тобто без поважних причин була відсутня за адресою свого мешкання більш ніж шість місяців, тому визнає відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved