Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

04 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», сараю - літньої кухні «Б», сараю прибудови «б», сараю прибудови «б-1», сараю «В», сараю прибудови «в», навісу «в-1», погребу «в-2», сараю «Г», господарські споруди №1,3 - 5 після смерті [INFO] [PERSON] . Обґрунтовуючи позов посилалася на те, що в [ADDRESS] , який належав на праві приватної власності її батькові - [PERSON] , який помер [INFO] . На вказаний будинок батько за життя отримав правовстановлюючий документ, свідоцтво про право на спадщину і зареєстрував його належним чином на себе, як власника нерухомого майна. Однак, перед смертю батька, останній загубив оригінал свідоцтва про право на спадщину на будинок і не поновив правовстановлюючий документ. Є лише світлокопія цього документу. Після смерті батька вона звернулася до нотаріуса по питанню оформлення спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. За викладених обставин вона змушена звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ухвали судді від 09 липня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, не заперечував проти рішення суду (а.с. 59). Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2018 року (а.с. 5). Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14.01.1958 та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.05.1987, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 8). [PERSON] відповідно до заповіту від 03.01.2006 року заповідав житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 36). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно померлого, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 09.08.2000 року посвідченого державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори (а.с. 10). Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02 квітня 2019 року право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 09.08.2000 року виданого Першою Миргородською держаною нотаріальною конторою (а.с. 9). Відповідно до технічного паспорта від 02 квітня 2019 року зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а», сараю - літньої кухні «Б», сараю прибудови «б», сараю прибудови «б-1», сараю «В», сараю прибудови «в», навісу «в-1», погребу «в-2», сараю «Г», господарські споруди №1,3 - 5 (а.с.56-7). 13 березня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбана Є.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Постановою від 13 березня 2019 року приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбана Є.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.3). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: свідоцтвом про право на спадщину по заповіту від 09.08.2000 року посвідченого державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори, довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02.04.2019 року (а.с. 9,10). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме міська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарським спорудами та будівлями підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після його смерті. Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлому батьку [PERSON] , вчинила дії по прийняттю спадщини, тому вона набула право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав на житловий будинок померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved