Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

05 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, будинком 204 по вулиці Радянській у селі Виноградне міста Маріуполя. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником будинку 204 по вулиці Радянській у селі Виноградне міста Маріуполя на підставі договору дарування від 09 червня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори [PERSON] В будинку зареєстрований його син, [PERSON], який у 2011 році виїхав за межі України і на даний час звязок з ним втрачено, місце його перебування не відоме. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг та перешкоджає йому як власнику житла у повному обсязі здійснювати своє право власності. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким. Позивач до зали суду не прибув, надавши заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомих причин. За наведених обставин, зважаючи на наявність згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок № 204 по вулиці Радянській в селі Виноградне міста Маріуполя Донецької області належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 09 червня 2004 року державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 404, що підтверджується доданим до позову договором дарування та витягом Новоазовського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3845706 від 14 червня 2004 року. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16, 386, 391 ЦК України. Так, відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з довідки виконкому Виноградненської сільської ради міста Маріуполя Донецької області № 1022 від 29 серпня 2016 року, в будинку 204 по вулиці Радянській у селі Виноградне міста Маріуполя зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідача в будинку створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг та перешкоджає у повній мірі здійснювати право власності на житло. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті\~405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту Виноградненської сільської ради міста Маріуполя, складеного 29 серпня 2016 року, вбачається, що [PERSON] в будинку 204 по вулиці Радянській в селі Виноградне міста Маріуполя не проживає з 2011 року. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів предявленого позову, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач, будучи членом сімї позивача, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши предявлений позов. На підставі наведеного,

Outcome: approved