overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

05 січня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 17.10.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2014 року має заборгованість - 13822,63 грн., що складається з 5213,19 грн. - заборгованість за кредитом, 6063,12 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1650,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штраф - 896,32 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13822,63 грн. та судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 17.10.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.11.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 13822,63 грн. (а.с. 5-7). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 13822,63 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

05 січня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 23 листопада 2006р. відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2014 року має заборгованість - 17662,91 грн., що складається з 10373,10 грн. - заборгованість за кредитом, 5472,53 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штраф - 1317,28 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17662,91 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 23.11.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-16). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.11.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 17662,91 грн. (а.с. 5-9). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17662,91 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

05 січня 2015 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 26 червня 2013р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 7600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2014 року має заборгованість - 12011,03 грн., що складається з 7278,66 грн. - заборгованість за кредитом, 3584,23 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 100,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штраф - 1048,14 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7278,66 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 26.06.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 7600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.4-6). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.10.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 12011,03 грн. (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 12011,03 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

05 січня 2015 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 10 липня 2008 р. відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2014 року має заборгованість - 46919,74 грн., що складається з 14869,16 грн. - заборгованість за кредитом, 27135,78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4914,8 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штраф - 1484,17 грн. Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.12.2010 року з відповідача було стягнуто заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 27236,35 грн. Таким чином, заборгованість становить 21167,56 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21167,56 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 10.07.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-16). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.11.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 46919,74 грн. (а.с. 6-8). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.12.2010 року з відповідача було стягнуто заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 27236,35 грн. (а.с. 4-5). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» залишок заборгованості за кредитним договором у сумі 21167,56 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

05 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельну ділянку площею 0,0703 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0725785601:01:001:0410, що розташовані по вул. Набережна, 33 у с. Світязь Шацького району Волинської області. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 12 лютого 2015 року помер [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельну ділянку, що розташовані по вул. Набережна, 33 у с. Світязь Шацького району Волинської області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно [PERSON]. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняв шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємців, які мають право на обовязкову частку, немає. У звязку з відсутністю правовстановлювальних документів про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON] відмовлено в нотаріальному оформленні його спадкових прав. Тому він просить суд визнати його право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач в попереднє судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1233, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

05 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що 23.05.2004р. помер його батько [PERSON], а 17.01.2006р. померла його мати [PERSON]. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в свідоцтві про його народження прізвища батька та матері зазначені як «Боднар», що не відповідає запису в свідоцтвах про смерть, згідно з якими вони [PERSON]. Окрім того, 30.06.2003р. Шаргородською районною державною адміністрацією [PERSON] та [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ВН №004319 та серії ВН №004321 відповідно, у яких запис прізвища батьків позивача також помилково було зазначено як «Боднар». В судовому засіданні представник заявника - адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив встановити факт, що [PERSON], який помер 23.05.2004р., був його рідним [PERSON], а [PERSON], яка померла 17.01.2006р., була його рідною матірю, та те, що державні акти серії ВН №004319 та серії ВН №004321 видані 30.06.2003р. Шаргородською районною державною адміністрацією на імя [PERSON] та [PERSON] відповідно, належать [PERSON], який помер 23.05.2004р., та [PERSON], яка померла 17.01.2006р. Представник Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області до суду не з`явився, подав заяву, в якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала, справу просила розглянути у її відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про народження (а.с. 10), свідоцтвами про смерть (а.с.8-9) та державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с.11-12), беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 23.05.2004р., та [PERSON], яка померла 17.01.2006р., були рідними батьком та матірю [PERSON], [INFO], та те, що державні акти серії ВН №004319 та серії ВН №004321 видані 30.06.2003р. Шаргородською районною державною адміністрацією на імя [PERSON] та [PERSON] відповідно, належать [PERSON], який помер 23.05.2004р., та [PERSON], яка померла 17.01.2006р., іншого порядку встановлення цих фактів законом не передбачено, то їх необхідно встановити на підставі п. п. 1, 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

05 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 27 листопада 1999 року в Нововолинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має доньку: [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на відносини у сім'ї та сімейне життя. Вказує, що з 27 червня 2015 року шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться, подальше спільше проживання та збереження шлюбу неможливе, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає, щодо утримання та проживання дитини досягнуто згоди. Тому позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

05 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, син повністю перебуває на її утриманні. Вона сама не може забезпечити дитині належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання сина. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певний мінливий дохід, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задовільнити. Заявила клопотання про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача по 600 грн аліментів щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають від нього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копією ріщення суду від 06.02.2016 року про розірвання шлюбу та копією свідоцтва про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, відповідно його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.198-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

05 січня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 21 липня 1995 року у Нововолинському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 214. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 липня 1995 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, декілька років тому припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. За таких обставин примирення і подальше збереження сім'ї неможливе. Просить позов задоволити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши наявні письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копію свідоцтва про народження дитини (а.с. 6), копію паспорта [PERSON] (а.с. 7), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінюється. До стягнення з відповідача на користь позивача належить 487,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved