Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

07.04.2017 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є матір'ю відповідача та 28.03.2017 р. вона звернулася до Шостої криворізької нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO]., яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та яка за життя склала на її ім'я заповіт на все її майно. 28.03.2017 р. державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки титульним власником спадкового майна, а саме на житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], померлий [INFO]., тому вказане спадкове майно було придбане ним у шлюбі з дружиною [PERSON], яка померла [INFO]., у зв'язку з чим подружжю, кожному з них, належить шлюбна доля у вказаному майні. Тому не відомо, чи визначалися за життя спадкодавців частки у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, , та чи укладався договір про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, отже встановити обсяг спадкового майна, яке підлягає успадкуванню не можливо. Крім того, відповідно до довідки від 24.03.2017 р. виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, спадщину після смерті [PERSON], прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], який помер [INFO].. Спадщину після смерті [PERSON], прийняв син померлого - [PERSON], заяву про прийняття спадщини від його імені подала вона - мати [PERSON] - [PERSON] та мати померлого [PERSON], яка померла [INFO].. Крім того, в наданому документі, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок, прізвище власника вказано російською [PERSON], тоді як у свідоцтві про смерть прізвище вказано українською як [PERSON]. Факт належності померлому [PERSON] Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового дому на праві особистої власності від 27.06.1972 р., підтверджується свідоцтвом про народження останнього з зазначеним прізвищем на російській мові [PERSON], свідоцтвом про смерть де його прізвище українською мовою вказано як [PERSON]. Крім цього, аналогічні помилки в написанні прізвища [PERSON] були допущені в реєстраційному посвідчені [ADDRESS] та у рішенні виконкому Тернівської районної ради народних депутатів № 228/1 від 28.08.1992 р. про прийняття вказаного будинку до експлуатації. У вказаних документах прізвище власника вказано російською як [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON], вступили в шлюб 23.02.1977 р., а отже на момент реєстрації новоствореного майна, кожен мав право спільної сумісної власності на майно. На момент придбання будинку [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], тому спадкове майно, а саме домоволодіння [ADDRESS], є спільною сумісною власністю. Жодних домовленостей за життя між подружжям не було, ні законом, ні рішенням суду частки співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя змінені не були, тому відповідно кожному з них за законом належало по 1/2 частці спільної сумісної власності. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку спадкового майна померлого, яку прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], а саме кожен прийняв по 1/4 частки спадкового майна померлого. [INFO]. помер [PERSON], спадщину розміром 1/4 частки спадкового майна, яку він успадкував після смерті [PERSON], прийняли по 1/8 частки кожний - син померлого - [PERSON] та мати померлого - [PERSON]. В свою чергу [PERSON], з урахуванням своєї 1/2 частки від спільної сумісної власності, 1/4 частки успадкованої після смерті [PERSON] та 1/8 частки успадкованої після смерті [PERSON], має право на 7/8 частки житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Просить встановити факт належності правовстановлюючих документів [PERSON], а саме: - договору від 27.06.1972 р. про надання в безстрокове користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], для будівництва індивідуального житлового дому на праві особистої власності; - реєстраційного посвідчення, виданого 29.09.1992 р. Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації про реєстрацію російською мовою за [PERSON] на праві особистої власності, на підставі договору про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою житлового будинку [ADDRESS]; - рішення № 228/1 прийнятого 28.08.1992 р. виконкомом Тернівської районної ради народних депутатів про прийняття до експлуатації житлового будинку а також просить визнати за нею право власності на 7/8 частки житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом. Відповідач [PERSON], який є внуком померлих - [PERSON] і [PERSON] та сином померлого [PERSON], а також сином позивача, надав до суду зустрічний позов, в якому просить визнати за ним право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті його батька - [PERSON]. Мотивуванням зустрічного позову зазначив ті ж самі підстави, які були викладені у первісному позові [PERSON]. [PERSON] - представник позивача [PERSON],в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримку первісного позову, визнання зустрічного позову та про розгляд справи у його та позивача відсутності. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], надав суду заяву про підтримку зустрічного позову та про розгляд справи у його відсутності. Також в заяві зазначив, що первісний позов визнає в повному обсязі. Відповідач за первісним та зустрічним позовом - Виконком Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав заяви про те, що не заперечує проти задоволення первісного та зустрічного позовів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: заповіту [PERSON]; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії; свідоцтва про народження [PERSON].; свідоцтва про народження [PERSON].; свідоцтв про укладення шлюбу; свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва про встановлення батьківства; свідоцтва про розірвання шлюбу; свідоцтва про народження [PERSON]; Договору від 27.06.1972 р. про надання [PERSON] в безстрокове користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], для будівництва індивідуального житлового дому на праві особистої власності; реєстраційного посвідчення, виданого 29.09.1992 р. Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації про реєстрацію за [PERSON] на праві особистої власності, на підставі договору про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою житлового будинку [ADDRESS]; рішення № 228/1 від 28.08.1992 р. виконкому Тернівської районної ради народних депутатів про прийняття до експлуатації житлового будинку [ADDRESS]; технічного паспорту; домової книги; довідок від 24.03.2017 р. відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради; звіт про оцінку майна ( а.с. 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23-24, 25, 26, 27-30, 31-35, 36, 37, 38, 39-49), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. 28.03.2017 р. [PERSON], звернулася до Шостої криворізької нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO]., яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та яка за життя склала на ім'я [PERSON] заповіт на все її майно. 28.03.2017 р. державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, оскільки титульним власником спадкового майна, а саме на житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], який помер [INFO]., тому вказане спадкове майно було придбане ним у шлюбі з дружиною [PERSON], яка померла [INFO]., у зв'язку з чим подружжю, кожному з них, належить шлюбна доля у вказаному майні. Тому не відомо, чи визначалися за життя спадкодавців частки у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, та чи укладався договір про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, отже встановити обсяг спадкового майна, яке підлягає успадкуванню не можливо. Крім того, відповідно до довідки від 24.03.2017 р. виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, спадщину після смерті [PERSON], прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], який помер [INFO].. Спадщину після смерті [PERSON], прийняв син померлого - [PERSON] та мати померлого [PERSON], яка померла [INFO].. Крім того, в наданому документі, що підтверджує право власності на вказаний житловий будинок, прізвище власника вказано російською [PERSON], тоді як у свідоцтві про смерть прізвище вказано українською як [PERSON]. Факт належності померлому [PERSON] - Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового дому на праві особистої власності від 27.06.1972 р., підтверджується свідоцтвом про народження останнього з зазначеним прізвищем на російській мові [PERSON], свідоцтвом про смерть де його прізвище українською мовою вказано як [PERSON]. Крім цього, аналогічні помилки в написанні прізвища [PERSON] російською були допущені в реєстраційному посвідчені [ADDRESS] та у рішенні виконкому Тернівської районної ради народних депутатів № 228/1 від 28.08.1992 р. про прийняття вказаного будинку до експлуатації. У вказаних документах прізвище власника вказано російською як [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON], вступили в шлюб 23.02.1977 р.. На момент придбання будинку, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], тому спадкове майно, а саме домоволодіння [ADDRESS], є спільною сумісною власністю. Жодних домовленостей за життя між подружжям не було, ні законом, ні рішенням суду частки співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя змінені не були, тому відповідно кожному з них за законом належало по 1/2 частці спільної сумісної власності. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку спадкового майна померлого, яку прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON], а саме кожен прийняв по 1/4 частки спадкового майна померлого. [INFO]., після смерті [PERSON] спадщину розміром 1/4 частки спадкового майна, яку успадкував [PERSON], після смерті [PERSON], прийняли по 1/8 частці кожний - син померлого - [PERSON] та мати померлого - [PERSON]. В свою чергу [PERSON], з урахуванням своєї 1/2 частки від спільної сумісної власності, 1/4 частки успадкованої після смерті [PERSON] та 1/8 частки успадкованої після смерті [PERSON], мала право на 7/8 частки житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на день своєї смерті. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або Законом. Згідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно, виникає з моменту завершення будівництва, прийняття його в експлуатацію і державної реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані сторонами відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог. Таким чином, визнання відповідачами, позовів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 328, 331, 368, 370, 1218, 1220, 1223, 1226, 1261-1265, 1268, 1278 ЦК України,

Outcome: approved