overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає та надалі буде мешкати з відповідачем. На даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними, з липня 2015 року мешкають окремо, стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Абрамова) [PERSON], про що зроблено актовий запис № 499 (а.с. 5). Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що 10 листопада 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав останньому кошти в сумі 5200 доларів США, що еквівалентно 136240 грн., які той мав повернути 24 листопада 2016 року. На даний час відповідач коштів не повернув, на його прохання це зробити відповів відмовою. У звязку з наведеним, просить стягнути із [PERSON] в свою користь заборгованість по договору позики в розмірі 136240, а також стягнути судовий збір. Позивач при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що відповідач на даний час борг не повернув. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав і пояснив, що дійсно позичав у позивача кошти раніше, як зазначено в договорі, які на даний час не повернув, оскільки немає і поверне при їх наявності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом установлено, що 10 листопада 2016 року сторони уклали договір позики (а.с. а.с. 4-5), згідно якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 136240 грн., еквівалент в доларах США за домовленістю становить 5200 грн., які останній зобовязувався повернути не пізніше 24 листопада 2016 року. Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається із вищезгаданого договору відповідач зобовязувався провернути борг до 24 листопада 2016 року. На час розгляду справи відповідач. добровільно борг не повернув. Відповідач, порушивши зобовязання перед позивачем, доводів на відсутність своєї вини у цьому суду не представив. Таким чином суд вважає, що є підстави для стягнення боргу з відповідача в користь позивача у примусовому порядку. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач зобовязаний сплатити позивачу борг в розмірі 136240 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує із відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1362 грн. 40 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд витребувати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання [PERSON]; визнати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання [PERSON] недійсним. Представник позивача [PERSON] у судове засідання зявився, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,10 га в с.Мізікевича, ж/м «Чорноморка» по вул.Крутоярська,22/1, що підтверджено Рішенням №3 Таїровської селищної ради від 24.12.1999 року. 06 вересня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,050 га. 2016 року позивач дізнався, що відповідач склав Акт приватизації земельної ділянки. Серед документів, які необхідно подати для складання Акту приватизації, є акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Згідно п.б ч.2 ст.198 Земельного Кодексу України кадастрова зйомка включає погодження меж земедьної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Позивач, посилаючись на те, що не надавав згоду на проведення кадастрової зйомки звернувся до суду. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому вона зазначає, що є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідачі добровільно виїхали з квартири та більше там не проживають понад рік. З урахуванням того, що деякі комунальні платежі сплачуються з розрахунку кількості осіб, які проживають в приміщенні позивач зазначає, що несе додаткові витрати по утриманню квартири через не зняття відповідачів з реєстрації. Позивач зверталась до відповідачів з проханням добровільно знятися з реєстрації в зазначеній квартирі, проте відповідачі зараз проживають та знаходяться територіально не в м. Одесі, тому приїхати їм важко, а тому вони добровільно не знімаються з реєстрації. В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], проживає та зареєстрована в [INFO]. Разом зі нею зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується копією довідки по формі Ф1 від 08.08.2016 року № 1928. Вказана вище квартира належить [PERSON] на праві власності. Вказане підтверджується копією договору купівлі-продажу, що міститься в матеріалах справи. Зараз відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають в іншій країні більше року та повертатись не збираються. Невістка та онук не сплачують комунальних платежів за користування квартирою. Всі вищевказані обставини справи також були визнані сторонами по справі, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доведенню не підтягають. За правилами ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 червня 2009 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю з чоловіком не проживають на протязі останніх 4-х років, з цього часу припинили подружні відносини і стали проживати окремо один від одного, спільне господарство між ними не ведеться. Основою розпаду сімї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Посилаючись на викладене, а також на те, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, [PERSON] просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, на розлученні наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 12 червня 2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 8). Як вбачається із позовної заяви, причинами розпаду сімї позивач зазначила те, що вони з чоловіком мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали сварки. Подружні стосунки між ними припинені з 2012 року. Відповідач своєї думки з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловив. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 23 лютого 2001 року по 26 червня 2015 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягнути зі [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 грудня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження, а.с.4), сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с.2) та сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с.3), які проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради Миргородського району (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, визнання цього позову ним не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 30 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоногвардійського районного управління юстиції м. Макіївки Донецької області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 142. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 2013 року не підтримують сімейні стосунки, не проживають спільно та не ведуть сумісного господарства, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різними поглядами на побут, сімейні обовязки, що призвело до конфліктів, сварок, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 30 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоногвардійського районного управління юстиції м. Макіївки Донецької області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 142, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 12 жовтня 2013 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. На теперішній час вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до постійних сварокта втрату взаємопорозуміння між ними. На примирення не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище\~«Куропятнікова». На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. На примирення не згоден. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 12 жовтня 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом № 227, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 4). Від шлюбних відносин мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. № 5). Шлюбне життя подружжя не склалося. На час розгляду справи в суді вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до постійних сварокта втрату взаємопорозуміння між ними. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав, сторонами не було здійснено будь-яких заходів для збереження сімї.\~ Дослідивши матеріали справи, враховуючи правові позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вищевказаної заяви позивача, вона виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Куропятнікова». Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді\~\~судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останнім при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 1996 року Великодолинською Селищною радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області, за актовим записом № 40, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 054631. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ЖД №217396 за актовим записом №102, виданий Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 02 вересня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя і обов'язки. Це призвело до того, що в жовтні 2015 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Спору про поділ спільного майна та місце проживання доньки [PERSON], яка проживає з нею, позивачем, немає. Між ними відсутні почуття взаєморозуміння та любові, шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив та підтвердив, що вони з дружиною дійсно тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Після укладення шлюбу сторони міцної сім'ї не створили через різні погляди на життя і різні характери. З жовтня 2015 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved