Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Вінницького районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, інфляційних втрат та 3 % річних. Позов мотивовано тим, що 05 жовтня 2012 року за договором позики позивач передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000 грн. , строком до 05 червня 2013 року, без нарахування процентів. Даний договір позики нотаріально посвідчений приватним нотаріусом. У вказаний в договорі строк - до 05 червня 2013 року - відповідач позику не повернула. 07 лютого 2016 року відповідач передала 998 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики, шляхом поповнення позивачу карткового рахунку у ВАТ КБ «Приватбанк». У подальшому в добровільному поверненні залишку заборгованості в розмірі 49 000 грн. відповідач категорично відмовляється, тому позивач вимушена звернутися до суду для захисту порушеного права. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь за договором позики від 05 жовтня 2012 року - основну суму боргу в 49 000 грн., інфляційні втрати - 27 000 грн., 3% річних - 4 965,52 грн. та у рахунок повернення сплаченого судового збору - 809,65 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явилась, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином. У зв*язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез*явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] 50 000 грн. Даний договір позики нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №2511. (а.с.6). Відповідно до п. 3 вищезазначеного договору позики [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] суму позики (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані їй) без сплати відсотків згідно умов цього договору у строк до п'ятого червня дві тисячі тринадцятого року. Згідно п. 6 договору позики, у випадку коли [PERSON] не поверне суму позики в строк, вона зобов'язана сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки. 07.02.2016 року [PERSON] отримала від [PERSON] 998 грн. в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним договором позики, що підтверджується довідкою з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19.09.2016 року (а.с.7). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки, в тому числі з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що в обумовлений строк у договорі позики відповідач [PERSON] кошти (позику) не повернула. Враховуючи викладене, те, що відповідач взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконала в повному обсязі та не повернула всіх отриманих грошових коштів за договором позики у сумі 49 000 гривень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі основного боргу - 49 000 (сорок дев?ять тисяч) гривень; інфляційних витрат - 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень; 3% річних в розмірі - 4 965 (чотири тисячі дев'ятсот шістдесят п?ять) грн. 52 коп., що разом становить в сумі 80 965 (вісімдесят тисяч дев'ятсот шістдесят п?ять) гривень 52 копійки підлягають задоволенню, виходячи із наступного розрахунку: суми інфляційних втрат за період з 05.06.2013 року по 06.02.2016 року використовується формула:50 000 грн. х 1,54 = 77 000 - 50 000 грн. = 27 000 грн. Тому , до стягнення підлягає сума в 27 000 грн. Для розрахунку 3% річних за період з 05.06.2013 року по 06.02.2016 рокувикористовується формула: 50 000 грн. х 3 х 977 днів : 365: 100 = 4015,06 грн. До стягнення підлягає сума 4015,06 грн. Для розрахунку 3% річних за період з 07.02.2016 року по 30.09.2016 року використовується формула:49 000 грн. х 3 х 236 днів: 365: 100= 950,46 грн. До стягнення підлягає сума 950,46 грн. Таким чином, згідно договору позики загальний розмір інфляційних втрат - 27 000 грн. та 3% річних за період прострочення платежу складає 4 965,52 гривень. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, які підтвердженні документально, а саме -відповідною квитанцією, на суму 809 грн. 65 коп.

Outcome: approved