Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

04 січня 2018 року [PERSON] ([INFO]; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER]) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] ([INFO]; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER]) про стягнення із нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] ([INFO]; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER]). 12 березня 2018 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог та просив суд також позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], а також залучити до участі у справі у якості третьої сторони яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. В обґрунтування вищезазначених позовних вимог [PERSON] та її представник посилаються на наступні обставини: 04 вересня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Палаці урочистих подій Виконкому Одеської міськради народних депутатів та про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04 вересня 1993 року був зроблений актовий запис № 1250 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER]. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі записів актів громадянського стану про народження 19 травня 2004 року зроблено актовий запис № 429 та видано Свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. 04 вересня 2009 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2009 року у цивільній справі № 2-8068/2009 за наслідками розгляду позовної заяви [PERSON] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано про, що Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції у Книзі реєстрації розірвань шлюбів актовий запис 04 вересня 2009 року було зроблено № 214 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Із січня 2009 року [PERSON] усупереч ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - «СК України») та положень інших законодавчих актів України повністю ухиляється від покладених на нього у відповідності до положень чинного законодавства України обов'язків виховувати та утримувати свою неповнолітню дитину [PERSON], а саме: припинив спілкування із [PERSON]; припинив будь-яке утримання [PERSON]; припинив зустрічатися із [PERSON]; припинив цікавитися справами [PERSON], зокрема його здоров'ям, розвитком і долею; не виявляє бажання спілкуватися із [PERSON] та брати участь у його вихованні та утриманні; веде аморальний та протиправний спосіб життя, скоює кримінальні правопорушення чим створює поганий приклад моделі майбутньої поведінки для [PERSON] В зв'язку із чим [PERSON] не сприймає [PERSON] як батька та не має бажання підтримувати із ним родинні стосунки. [PERSON] на даний момент проживає разом із [PERSON] та виховується і утримується виключно [PERSON] [PERSON] на утримання [PERSON] не отримує будь-якої державної допомоги. З урахуванням викладеного вище [PERSON] і звернулась до суду із зазначеним позовом. Представник позивачки надав суду заяву, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю позивачки. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради також надав суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутністю, позовну заяву підтримує та просить при винесенні судового рішення врахувати висновок Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Відповідач та його представники до судового засідання не з'явилися, були сповіщені про дату час та місце судового засідання належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» та «Одеські вісті», причини неявки суду не повідомили. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Палаці урочистих подій Виконкому Одеської міськради народних депутатів та про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 04 вересня 1993 року був зроблений актовий запис № 1250. Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER]. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] ([INFO]; ідентифікаційний номер [NUMBER]), про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі записів актів громадянського стану про народження 19 травня 2004 року зроблено актовий запис № 429. Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. 04 вересня 2009 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2009 року у цивільній справі № 2-8068/2009 за наслідками розгляду позовної заяви [PERSON] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано про, що Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції у Книзі реєстрації розірвань шлюбів актовий запис 04 вересня 2009 року було зроблено № 214 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Із січня 2009 року [PERSON] повністю ухиляється від покладених на нього у відповідності до положень чинного законодавства України обов'язків виховувати та утримувати свою неповнолітньої дитину [PERSON], а саме: припинив спілкування із [PERSON]; припинив будь-яке утримання [PERSON]; припинив зустрічатися із [PERSON]; припинив цікавитися справами [PERSON], зокрема його здоров'ям, розвитком і долею; не виявляє бажання спілкуватися із [PERSON] та брати участь у його вихованні та утриманні; веде аморальний та протиправний спосіб життя, скоює кримінальні правопорушення чим створює поганий приклад моделі майбутньої поведінки для [PERSON] Вищезазначені обставини підтверджуються змістом наступних документів, які містяться у матеріалах справи: - Довідка-характеристика, видана 27 вересня 2017 року ТОВ «ФІТАКВА» у якій зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Довідка-характеристика, видана 27 вересня 2017 року Одеською середньою спеціалізованою музичною школою-інтернатом імені професора П.С. Столярського у якій зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Довідка про склад сім'ї [PERSON], видана ОСББ «ПРЕСТИЖ-9» 05 жовтня 2017 року у якій зазначено, що разом із [PERSON] проживають тільки її сини [PERSON] та [PERSON]; - Акт про встановлення осіб, що проживають у житловому приміщенні, складеного за участю сусідів [PERSON] та ОСББ «ПРЕСТИЖ 9» 05 жовтня 2017 року у якій зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Характеристика на [PERSON], видана ОСББ «ПРЕСТИЖ 9» 22 грудня 2017 року у якій зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Характеристика на [PERSON], видана ОСББ «ПРЕСТИЖ 9» 22 грудня 2017 року у якій зазначено, що виключно [PERSON] займається вихованням [PERSON]; - Свідчення [PERSON] (сусід [PERSON]) від 22 грудня 2017 року у яких зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Свідчення [PERSON] (сусід [PERSON]) від 22 грудня 2017 року у яких зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Свідчення [PERSON] (дідусь [PERSON]) від 22 грудня 2017 року у яких зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Пояснення [PERSON] (старший брат [PERSON]) від 24 січня 2018 року у яких зазначено, що [PERSON] вихованням [PERSON] не займається; - Витяг від 27 березня 2017 року з ЄДРДР № 12017160500001434 у якому зазначено, що відносно [PERSON] 16 березня 2017 року подана заява про скоєння ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України; - Окрема ухвала Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2017 року у справі № 520/1081/17 у якій зазначено, що [PERSON] були подані до суду підроблені документи, що може містити склад кримінального правопорушення; - Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року у кримінальній справі № 522/19561/17 у якій зазначено що [PERSON] підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2-4 ст. 190 КК України та на даний час переховується від слідства на території Російської Федерації; - Роздруківка з веб-сайту «Розшукові обліки МВС України» [INFO] про розшук [PERSON] Приморським ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області. [PERSON] станом на дату винесення рішення у справі проживає разом із [PERSON] та утримується виключно [PERSON] [PERSON] на утримання [PERSON] не отримує від [PERSON] будь-яких коштів та будь-якої державної допомоги. Вищезазначені обставини окрім вищезазначених документів підтверджуються змістом наступних документів, які містяться у матеріалах справи: - Копія листа Першого Приморського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області від 05 грудня 2017 року № 10819 де зазначається, що [PERSON] не отримує якої-небудь допомоги на утримання [PERSON] Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини. Статтями 150, 157 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по виконанню дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів. Згідно ст. 188 ЦПК України дані вимоги підлягають одночасному розгляду. Статтею 180 СК України, якою встановлено, що батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, ч.2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено вимогами ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 також наголошується, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських прав має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також у в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Оскільки [PERSON] повністю ухиляється від покладених на нього у відповідності до вищезазначених положень чинного законодавства України обов'язків щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] у [PERSON] у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165, п. 3 ст. 181 СК України виникає право звернутися до суду із вимогою про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини [PERSON] та присудження аліментів на утримання [PERSON] у частці від доходу [PERSON] або у твердій грошовій сумі за вибором [PERSON] Наявність у [PERSON] вищезазначеного права також підтверджується змістом п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 де зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає (у даному випадку [PERSON]), вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно Висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 березня 2018 року № 01-11/282/2вих визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] Дослідивши зміст Висновку Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 березня 2018 року № 01-11/282/2вих суд вважає його обґрунтованим та таким що відповідає інтересам [PERSON] Все викладене вище є належними фактичними та правовим підставами задля прийняття судом рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення із нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 (одна четверта) частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову, тобто із 04 січня 2018 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. В частині позовних вимог, заявлених [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у щомісячному розмірі, що буде у будь-якому випадку становитиме не менш ніж 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та стягнення аліментів за минулий період то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із наступним: - Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Але при цьому позивачем не було належними та допустимими доказами доведено чому розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача повинен становитиме не менш ніж 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, зокрема не були належно підтверджені обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, що могли вплинути на визначення судом відповідного розміру аліментів. Але при цьому суд враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню своєї неповнолітньої дитини на позивача та зміст останніх новел у законодавчому забезпеченні права дитини на достатній рівень життя (ч. 2 ст. 182 СК України) згідно з яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (зміни до СК України внесені згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року N 2037-VIII). Також суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте позивачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження звернення позивача до відповідача у минулі періоди із вимогами про виплату аліментів або здійснення інших заходів щодо одержання ним аліментів від відповідача, а також про подальше ухилення відповідача від їх сплати. Також згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. та на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial