Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

04 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до умов кредитного договору № 9/2005-0280ФО, укладеного 19 серпня 2005 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в сумі 5000,00 дол. США строком до 19 серпня 2020 року зі сплатою 13,4% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] 19 серпня 2005 року між ПАТ «Кредипромбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 9/2005-0280ФО/2, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на добровільних засадах на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконувала передбачені договором зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, станом на 06 квітня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 67673 грн. 41 коп., а саме: тіло кредиту - 51932 грн. 65 коп., відсотки - 15740 грн. 76 коп. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та позивачем було укладено купівлі-продажу прав вимоги, згідно з умовами якого ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року в розмірі 67673 грн. 41 коп., судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача - ПАТ «Дельта Банк» - в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 серпня 2005 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 9/2005-0280ФО (а.с. 11-14). Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.4 кредитного договору № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року позичальник [PERSON] отримала від ПАТ «Кредитпромбанк» кредит у вигляді невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії у національній валюті України та/або в іноземній валюті в межах загальної суми 5000,00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на дату надання кожного кредиту на такі цілі: купівлю нерухомості, споживчі цілі, з кінцевою датою повернення 18 серпня 2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,40% річних. Згідно п. 4.1.1 позичальник зобов'язується починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту на купівлю нерухомості забезпечити погашення отриманого кредиту таким чином, щоб починаючи з відповідного числа кожного календарного місяця заборгованість за кредитом не перевищувала суми, що визначена графіком, який міститься в п. 4.1.1 договору. Згідно п.п. 5.1, 5.2, 5.3 кредитного договору № 9/2005-0280ФО розрахунок процентів за кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом, починаючи з дня його надання позичальнику. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісяця в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредиту позичальником, але не пізніше терміну, вказаного у пункті 1.1 договору. При розрахунку процентів враховується фактична кількість днів в розрахунковому періоді та році, якщо кредит наданий у національній валюті України, або фактична кількість днів в розрахунковому періоді та 360 днів у році, якщо кредит наданий в доларах США або євро. При розрахунку процентів враховується перший день та не враховується останній день користування кредитом. 19 серпня 2005 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 9/2005-0280ФО/2 (а.с. 15-16). У відповідності до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору поруки № 9/2005-0280ФО/2 від 19 серпня 2005 року поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року, укладеним між банком та позичальником; поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору; поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. 26 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., за реєстром № 1441 (а.с. 3-8), відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами. Як вбачається із Витягу з Додатку до Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Кредипромбанку на користь Дельта Банку від 26.06.2013 року (а.с. 9) ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги до [PERSON], [PERSON] за кредитним договором № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року. Відповідачка [PERSON] не виконала належним чином зобов'язань як щодо поетапного, так і щодо остаточного повернення кредитних коштів. Як вбачається з довідки від 06 квітня 2015 року про стан заборгованості за кредитним договором № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року (а.с. 10) заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року станом на 06 квітня 2015 року складає 2903,84 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 67673 грн. 41 коп., в тому числі: тіло кредиту - 2228,41 дол. США, що в еквіваленті складає 51932 грн. 65 коп., відсотки 675,43 дол. США, що в еквіваленті складає 15740 грн. 76 коп., з них прострочена заборгованість станом на 06 квітня 2015 року складає: тіло кредиту 380,15 дол. США, що в еквіваленті складає 8859 грн. 32 коп., відсотки 618,83 дол. США, що в еквіваленті складає 14421 грн. 71 коп. Пунктом 6.3 кредитного договору № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року передбачене право банку відмовитися від надання позичальнику передбачених договором кредитів частково або в повному обсязі, вимагати дострокового повернення наданих кредитів, сплати нарахованих процентів за фактичний термін користування ними, а також відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями; - операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; - ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; - залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; - залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; - інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. В силу ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя. Статтею 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов'язанні, однією з яких згідно п. 1 частини першої є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] не виконала належним чином зобов'язань щодо своєчаного повернення кредитних коштів за договором № 9/2005-0280ФО від 19 серпня 2005 року, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 06 квітня 2015 року становить 67673 грн. 41 коп., а саме: тіло кредиту - 51932 грн. 65 коп., відсотки - 15740 грн. 76 коп., право вимоги за даним кредитним договором передано позивачеві, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 67673 грн. 41 коп. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 676 грн. 73 коп., а також, на користь позивача, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів, в розмірі 420 грн. 00 коп. (а.с. 46).

Outcome: approved