overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

07.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13375,78 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.10.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Далі в позові зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «[PERSON] Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, згідно доданих до позовної заяви копій Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». Позивач в позові зазначає про те, що при встановленні та зміні кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.5.7 [PERSON]. Овердрафт (п. 1.1.1.63 [PERSON]) це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються [PERSON] про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього [PERSON], так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua)або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

07.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 220,65 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.03.2015 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Далі в позові зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «[PERSON] Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, згідно доданих до позовної заяви копій Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». Як зазначається в позовній заяві, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

07.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 682,05 грн., в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.12.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Далі в позові зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «[PERSON] Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, згідно доданих до позовної заяви копій Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». Позивач в позові зазначає про те, що при встановленні та зміні кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.5.7 Договору. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua)або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

07.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів у сумі 2000 грн. позивач обґрунтовувала тим, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти у такому розмірі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав частково, просив стягнути аліменти в мінімальному розмірі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд, за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року N 2246-VIII встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, виходячи з обовязку батьків утримання неповнолітніх дітей, а також із того, що відповідач є працездатний, працює неофіційно, його обовязок по утриманню неповнолітньої дитини є абсолютним, а також з огляду на те, що позивач несе додаткові витрати на виховання та дошкільний догляд та стан здоров'я дитини, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1300 грн. щомісяця. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

07.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] та просила стягнути, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, в розмірі 1/4 частина заробітку відповідача щомісяця на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів позивач обґрунтовувала тим, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, працює, а тому може сплачувати аліменти у такому розмірі, також зазначає, що даний розмір аліментів буде відповідаати інтересам дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд, за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із вищенаведеним, суд вважає, що позов підлягає задовленню та стягненню з відповідача підлягає судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

07.02.2018 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивується тим, що відповідач є батьком дитини, яка мешкає разом із своєю матірю. Відповідач працює, має регулярний доход, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає, аліментів нікому не платить, інших дітей у нього немає. Ухвалою суду від 23.02.2018 провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та не надав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини за а.з. № 37 від 22.01.2013 р. (а.с. 6), відповідно до довідки з місця проживання від 05.02.2018 р (а.с. 7) малолітня дитина проживає разом з матірю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини згідно ст. 182 СК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

07.02.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 13 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1451 від 13 вересня 2013 року. Позивач зазначила, що [INFO] у даному шлюбі народилася дитина [PERSON]. В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 23.02.2018 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання. На дату розгляду справи позивачка надала до суду заяву, в якій позов підтримала, та просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій висловив згоду щодо розірвання шлюбу, просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з цим судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 13 вересня 2013 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1451, від 13 вересня 2013 року. Під час перебування у шлюбі народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

07.02.2018 року ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р25.116.73040. Згідно із кредитним договором відповідачка отримала кредит у розмірі 39986 грн. зі сплатою 5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачці кредитні кошти. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана\~ нею згода фізичної особи субєкта кредитної історії та заява, які\~ є невідємною частиною договору, складає між\~ нею та Банком кредитний\~ договір,\~ що підтверджується підписом відповідача\~ у заяві. Однак станом на 30.09.2015 р. відповідачка не повернула банку отриманий кредит та не сплатила нараховані відсотки та комісію. 30.09.2015 р. між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 30/09-1, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» права вимоги за кредитним договором №Р25.116.73040 від 17.09.2013 р. 28.02.2017 р. між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» було укладено договір факторингу № 28/02-1, згідно якого ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» відступило ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» права вимоги за кредитним договором №Р25.116.73040 від 17.09.2013 р. Таким чином у ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» існують всі підстави для стягнення заборгованості. Своїх зобовязань згідно кредитного договору відповідачка належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 11.01.2018 р. виникла заборгованість у розмірі 49004,71 грн., з яких:\~33834,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15170,23 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

07.02.2018 року ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 24.07.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р30.116.72868. Згідно із кредитним договором відповідач отримав кредит у розмірі 17344 грн. зі сплатою 11,4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана\~ ним згода фізичної особи субєкта кредитної історії та заява, які\~ є невідємною частиною договору, складає між\~ ним та Банком кредитний\~ договір,\~ що підтверджується підписом відповідача\~ у заяві. Однак станом на 30.09.2015 р. відповідач не повернув банку отриманий кредит та не сплатив нараховані відсотки та комісію. 30.09.2015 р. між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 30/09-1, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» права вимоги за кредитним договором №Р30.116.72868 від 24.07.2013 р. 28.02.2017 р. між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» було укладено договір факторингу № 28/02-1, згідно якого ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» відступило ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» права вимоги за кредитним договором №Р30.116.72868 від 24.07.2013 р. Таким чином у ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» існують всі підстави для стягнення заборгованості. Своїх зобовязань згідно кредитного договору відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 11.01.2018 р. виникла заборгованість у розмірі 21\~713,37 грн., з яких:\~13629,74 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8083, 63 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

07.02.2018р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 04.09.2012р., по якому [PERSON] отримав кредит у розмірі 4600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач вказані зобовязання належним чином не виконав у звязку із чим станом на 31.12.2017р. виникла заборгованість у розмірі 117000грн., яка складається з тілу кредиту у розмірі 4580,20грн., заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 112419,80грн. Представник позивача у судове засідання не зявися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. У звязку із чим, судом ухвалене рішення про заочний розгляд справи. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 04.09.2012р. укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 4600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобовязань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 31.12.2017р. становить 117000грн., яка складається з тілу кредиту у розмірі 4580,20грн., заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом у розмірі 112419,80грн., яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved