Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

07.06.2017 р. Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 33940,50 грн. та судового збору в розмірі 1600,00 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 01 вересня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (нині - Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), далі - Позивач) та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір № 45/к-П-2011 щодо навчання студента в Національному медичному університеті імені О. О. Богомольця за спеціальністю «педіатрія», відповідно до якого визначено, що відповідач навчається в Національному медичному університеті імені О. О. Богомольця за договором від 20 серпня 2010 року № 2010/П-1-12864 укладеним між Національним медичним університетом імені О. О. Богомольця (далі - Університет), позивачем та відповідачем. Пунктом; 2.2.1 Договору від 01 вересня 2011 року № 45/к-П-2011 встановлено, що Позивач сплачує Університету навчання Відповідача протягом 5 років (10 навчальних семестрів) відповідно до Міської цільової програми підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров'я міста Києва на 2011-2017 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 17 лютого 2011 року № 9/5396, в розмірі 61 710, 00 грн. 00 коп. Пунктом 2.2.3 Договору від 01 вересня 2011 року № 20101/П-1-12864 визначено, що семестр навчання коштує 6 171 грн. 00 коп. Пунктом 2.2.5 Договору від 01 вересня 2011 року № 45/к-П-2011 встановлено, що відповідач зобов'язаний відшкодувати у повному обсязі Позивачу у разі невиконання навчального плану. Наказом Університету від 13 червня 2013 року № 1230/л-1 «Про надання повторного курсу навчання 3 курс навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб медичний факультет № 3», Відповідачу надано повторний курс навчання на 3 курсі 6 семестрі 2013-2014 навчального року з 29 січня 2014 року. Відповідно до Положення про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України і Міністерства охорони здоров'я України від 06 червня 1996 року № 191/153, повторне навчання - це повторне проходження працездатним студентом (який не має права на отримання академічної відпустки за медичними показаннями) курсу навчання за певний семестр, навчальний план якого студент не виконав у повному обсязі з поважних причин: через тривалі захворювання, пов'язані, зокрема, з епідеміями, часті захворювання (понад один місяць за семестр); службові відрядження; складні сімейні обставини, зокрема, необхідність догляду за членами сім'ї тощо. Згідно пункту 1 Договору від 01 вересня 2011 року № 20/к-П-2011, навчання Відповідача в Університеті за спеціальністю «педіатрія» здійснюється відповідно до Міської цільової програми підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров'я міста Києва на 2011- 2017 роки, затвердженою рішенням Київської міської ради від 17.02.2011 № 9/5396. Зазначеною Програмою передбачено відбір та навчання студентів в Національному медичному університету імені О.О.Богомольця за кошти міського бюджету. Згідно Програми відповідача зараховано на перший курс навчання з 2011 року (перший етап Програми). Другим етапом Програми передбачено навчання на другому курсі студентів, які набрані на навчання з 2011 року. Третім етапом Програми передбачено навчання на третьому курсі студентів, які набрані на навчання з 2011 року. Четвертим етапом Програми передбачено навчання на четвертому курсі студентів, які набрані на навчання з 2011 року. П'ятим етапом Програми передбачено навчання на п'ятому курсі студентів, які набрані на навчання з 2011 року. Шостим етапом Програми передбачено навчання на шостому курсі студентів, які набрані на навчання з 2011 року. Позивач листом від 13 лютого 2015 року № 061-1238/09 поінформував Відповідача щодо необхідності отримання рахунків-фактур про повернення коштів за навчання та забезпечення їх оплати. Проте кошти за навчання не повернуто. Відповідачем були порушенні зобов'язання встановлені договором, у зв'язку з чим Відповідача було відраховано за невиконання вимог навчального плану, графіка навчального процесу та індивідуального навчального плану. Вказане змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. 19.06.2017 року, ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва у справі відкрито провадження. 12.12.2017 року до суду від відповідача надійшли письмові заперечення, за якими проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та такому, що не ґрунтується на вимогах закону (а.с. 29-34). 13.12.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] (а.с.40-43), за якою позивач за зустрічним позовом просить стягнути з Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради грошові кошти за навчання у розмірі 27769,50 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що відповідно до наказу ректора Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця від 13.06.2013 № 1230/л-1 «Про надання повторного курсу навчання 3 курс навчання за кошти фізичних та юридичних осіб (контракт) медичний факультет № 3» в зв'язку зі станом здоров'я і, відповідно, невиконанням вимог навчального плану 6 семестру: [PERSON] надано повторний курс навчання на 3 курсі 6 семестру із 29.01.2014 р.; [PERSON] надано академічну відпустку для утримання за контингентом студентів з 01.09.2013 р. до 28.01.2014 р; декану медичного факультету № 3 Петренку В.І. доручено повідомити Київську міську державну адміністрацію про надання повторного курсу студентці [PERSON] Листом № 061-1238/09 від 13.02.2015 р. відповідач повідомив про припинення бюджетного фінансування її навчання та запропонував з'явитися для отримання рахунку-фактури про повернення коштів за навчання. Позивач за зустрічним позовом, зверну увагу суду на той факт, що Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти затверджено Наказом Міністерства освіти України № 245 від 15.07.96 р., а Положення про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти затверджено наказом Міністерства освіти України і Міністерства охорони здоров'я України від 6 червня 1996 р. № 191/153. Тобто, законодавцем свідомо розмежовано та врегульовано різними актами порядок переведення, відрахування та поновлення студентів та порядок надання академічних відпусток та повторного навчання. Більше того, пунктом 10 Положення про академічні відпустки та повторне навчання в вищих закладах освіти визначено, що студенти, які не скаржились на стан здоров'я до початку екзаменаційної сесії, отримали під час екзаменів незадовільні оцінки, вважаються невстигаючими. Саме для таких випадків і передбачена можливість відрахування студентів з послідуючою вимогою про компенсацію вартості навчання, що абсолютним чином не стосується її ситуації через поважність причин невиконання навчального плану, що чітко передбачено та гарантовано законодавством з можливістю отримання академічної відпустки та повторного курсу навчання. Підтвердженням успішності позивача на момент відмови відповідача здійснювати подальше фінансування є копія Довідки про її успішність, відповідно до якої вбачається, що вона ніколи не відносилася до категорії невстигаючих студентів. Однак, вВідповідач, в порушення зазначеного положення законодавчого акту, з посиланням на пункт 2.5 Договору № 45/к-П-2011, відповідно до якого «Управління має право на відшкодування коштів за навчання Студентом, зокрема, у разі невиконання навчального плану» протиправно та безпідставно в односторонньому порядку припинив фінансування навчання Студента, чим грубо порушив умови пунктів 3.1-3.4 зазначеного Договору в частині обов'язку врегулювання спірних питань шляхом переговорів та внесення відповідних письмових змін чи доповнень, підписаних сторонами. Пунктом 2.3.4 цього Договору встановлюється імперативний обов'язок студента відшкодувати Управлінню у повному обсязі кошти за навчання у разі якщо його відраховано з університету у випадках, визначених пунктом 2.2.5 Договору. Оскільки, позивач з поважних причин вимушений був скористатися гарантованим законодавством правом лише на перерву у навчанні (Наказ № 1230/Л-1 про надання академічної відпустки у зв'язку зі станом здоров'я), а не був відрахований з підстав, зазначених у п. 2.2.5 Договору, то і підстав для одностороннього порушення умов Договору в частині забезпечення фінансування з боку відповідача не виникало. Відповідно до пункту 2.2.1 Договору № 45/к-П-2011 відповідач зобов'язався протягом 5 років (10 навчальних семестрів) сплатити за навчання Позивача грошові кошти в розмірі 61710 грн. При цьому, до 2014 року сплачено було лише 33940,5 грн. Отже, відповідно до умов Договору, стягненню підлягає 27769,50 грн. На підставі наведеного просила, зустрічний позов задовольнити. Ухвалою суду з занесенням до журналу судового засідання від 13.12.2017 року, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з основним (а.с. 56-57). 29.03.2018 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, які нічим не відрізняються від суті заявлених основних позовних вимог (а.с. 60-61). Ухвалою суду з занесенням до журналу судового засідання від 29.03.2018 року, вищезазначену заяву про уточнення позовних вимог, судом не прийнято до розгляду (а.с. 68-69). 29.03.2018 року до суду від відповідача за зустрічним позовом, позивача за основним надано відзив на зустрічну позовну заяву, за яким вимоги не визнано з підстав незаконності та необґрунтованості. Посилаючись на те, що Наказом Університету від 13 червня 2013 року № 1230/л-1 «Про надання повторного курсу навчання 3 курс навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб медичний факультет № 3», Позивачу за зустрічним позовом надано повторний курс навчання на 3 курсі 6 семестрі 2013-2014 навчального року з 29 січня 2014 року. Крім того, до відповідача за зустрічним позовом надійшов лист Національного медичного університету імені О. О. Богомольця від 28 жовтня 2017 року № 120/2.1410 відповідно до якого Позивача за зустрічним позовом відраховано з 3 курсу, 6 семестру, 10 групи 2013/2014 навчальних років відповідно до наказу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 29 вересня 2014 року № 3049/Л-1 за невиконання вимог навчального плану, графіка навчального процесу та індивідуального навчального плану. Позивачем за зустрічним позовом були порушенні зобов'язання встановлені договором, у зв'язку з чим її було відраховано за невиконання вимог навчального плану, графіка навчального процесу та індивідуального навчального плану. Міською цільовою програмою підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров'я міста Києва на 2011- 2017 роки, затвердженою рішенням Київської міської ради від 17.02.2011 № 9/5396, ні умовами договору від 01 вересня 2011 року № 45/к-П-2011 не передбачено обов'язку Відповідача за зустрічним позовом щодо повернення коштів Позивачу за зустрічна позовом. Крім того, відповідно до Договору від 01 вересня 2011 року № 45/к-П- 2011 кошти за навчання сплачуються Університету, а не Позивачу за зустрічним позовом. На підставі наведено просить у задоволені зустрічного позову відмовити. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. У зв'язку з чим, ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року, продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Справа призначена до розгляду на 02.04.2018 (а.с.71). 02.04.2018 року до суду надійшла заява про уточнення зустрічної позовної заяви (а.с.77-78), за якими позивач за зустрічним позовом [PERSON], просила визнати недійсними положення п. 2.2.4-2.2.7, 2.3.4 Договору про навчання № 45/к-П-2011 від 01.09.2011 р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, з моменту укладення. Стягнути з Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] майнову шкоду у вигляді недоотриманих згідно Договору № 45/к-П-2011 від 01.09.2011, грошових коштів за навчання у розмірі 27769,5 грн. та судовий збір у розмірі 640 грн. Ухвалою суду 21.11.2018 року, основний позов департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в розмірі 33940,50 грн., залишено без розгляду в порядку п. 5 ст. 223 ЦПК України. Проведено розгляд справи за зустрічним позовом [PERSON] до департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради про стягнення коштів та визнання частково недійсними положення п. 2.2.4-2.2.7,2.3.4 договору про навчання № 45/к-П-2011 від 01.09.2011 року з моменту укладання. У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник зустрічну позовну заяву з врахування уточнення підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, направив до суду відзив, за якими вимоги не визнав, та проти задоволення заперечував. Оскільки відповідач подав відзив та враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, постановив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що зустрічнй позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 01 вересня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір № 45/к-П-2011 щодо навчання студента в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, за спеціальністю «педіатрія» (а.с. 7-9), відповідно до якого визначено, що [PERSON] навчається в Національному медичному університеті імені О. О. Богомольця за договором від 20 серпня 2010 року № 2010/П-1-12864 укладеного між Національним медичним університетом імені О. О. Богомольця та [PERSON] (а.с. 4-5). 20.08.2010 р. укладено доповнення до договору № 2010/П-1-12864, згідно якого п. 2.2.1 замовник сплачує за весь час навчання, що залишився до закінчення університету 5 років-10 навчальних семестрів, 61710,00 грн., у тому числі: за навчання в 3 семестрі 2011/2012 навчального року 6171,00 грн. (а.с.6). Позивач листом від 13 лютого 2015 року № 061-1238/09 поінформував Відповідача щодо необхідності отримання рахунків-фактур про повернення коштів за навчання та забезпечення їх оплати (а.с. 10). Наказом Університету від 13 червня 2013 року № 1230/л-1 «Про надання повторного курсу навчання 3 курс навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб медичний факультет № 3», Відповідачу надано повторний курс навчання на 3 курсі 6 семестрі 2013-2014 навчального року з 29 січня 2014 року (а.с.11). Виставлено рахунки-фактури про повернення коштів (а.с.12-14). Також надано академічну довідку № 691, успішності навчання [PERSON] (а.с.38-39). Згідно наказу від 29.09.2014 № 3049/л-1, відраховано [PERSON], студентку 3 курсу 6 семестру 10 групи 2013-2014 навчального року з НМУ за невиконання вимог навчального плану, графіка навчального процесу та індивідуального навчального плану 01.09.2014 року (а.с. 64). Згідно довідки виданої Національним медичним університетом імені О. О. Богомольця № 247/120 від 27.03.2018 року, [PERSON], є студентом 6 курсу медичного факультету №3, денної форми навчання, контракт (а.с.30). Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Згідно із ст. 4 Закону України «Про вищу освіту» кожен має право на вищу освіту. Громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти на конкурсній основі відповідно до стандартів вищої освіти, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за кошти державного або місцевого бюджету. Право на вищу освіту гарантується незалежно від віку, громадянства, місця проживання, статі, кольору шкіри, соціального і майнового стану, національності, мови, походження, стану здоров'я, ставлення до релігії, наявності судимості, а також від інших обставин. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття вищої освіти, крім випадків, встановлених Конституцією та законами України. Статтею 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що підставою для відрахування здобувача вищої освіти є невиконання індивідуального навчального плану. Відповідно до п. 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти України від 15 липня 1996 р. №245, студент може бути відрахований з вищого навчального закладу за академічну неуспішність. Згідно з п. 8.3. розділу 8 Тимчасового положення про організацію навчального процесу в кредитно-модульній системі підготовки фахівців, затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України від 23 січня 2004 р. №48 відрахування за академічну неуспішність здійснюється у разі не зарахованих трьох змістових модулів (дисциплін). При цьому академічні успіхи оцінюються у відповідності до системи, яка використовуються в учбовому закладі та реєструється згідно з прийнятими у ньому правилами, з обов'язковим приведенням оцінок студента до національної шкали і шкали ЕСТS - Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи. За пп. 3 п. 7.1 розділу 7 цього Положення Академічна неуспішність як підстава для відрахування студента полягає у невиконанні ним навчального закладу до завершення навчання за освітньою програмою, одержує академічну довідку, яка містить інформацію про результати навчання, назви дисциплін, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЕСТS, але предмети, з яких студент одержав незадовільні оцінки, до академічної довідки не вносяться. 06.09.2014 Закон України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 № 2984-ІІІ втратив свою чинність, а нова редакція Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VІІ, правову норму про обов'язок випускника вищого навчального закладу відпрацьовувати не менше трьох років не містить. Передбачена пунктом 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою КМ України від 22.08.1996 № 992, норма про те, що випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років, виключена постановою Уряду від 15.04.2015 № 216 «Про внесення змін до постанови КМ України від 22.08.1996 № 992». Указ Президента України від 23.01.1996 № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» був виданий під час дії Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України від 08.06.1995 про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, який втратив чинність 28.06.1996. За умовами частин 1, 2 ст. 25 цього Конституційного Договору Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов'язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів. Указ Президента України від 23.01.1996 № 77/96 не є тим нормативним актом, що встановлює обов'язок для випускників навчальних закладів, які навчаються за кошти державного бюджету, відшкодовувати повну вартість навчання у разі, коли вони після завершення навчання відмовляються працювати в державному секторі народного господарства, оскільки права та обов'язки зазначеної категорії осіб встановлені законами № 1556-VII та № 1060-ХІІ, які не передбачають такого обов'язку, відповідно до правової позиції Верховного суду України (постанова від 07.02.2017 у справі № 21-3072а16). Відповідно до частини 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно положень ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Так, згідно умов укладеного договору Управління сплачує Університету вартість навчання Студента протягом 5 років (10 навчальних семестрів) і відповідно до Міської цільової програми підготовки лікарських кадрів для закладів охорони здоров'я міста Києва на 2011 - 2017 роки, яка затверджені і рішенням Київської міської ради від 17.02.2011 № 9/5396 в розмірі 61710грн. (пункт 2.2.1), а Студент зобов'язується після закінчення навчання в Університеті, за направленням Управління, пройти інтернатуру за спеціальністю «педіатрія» в комунальному закладі охорони здоров'я м. Києві та відпрацювати в цьому ж чи іншому комунальному закладі охоронні здоров'я м. Києва три роки або період, пропорційний періоду оплати Управлінням за навчання в Університеті (пункт 2.2.3). Відповідно до ч. З ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.І Як зазначено в ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або масі намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства (п. З та п. 6 ч.І ст. З ЦК І України). Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захияИ прав споживачів. Відповідно до статей 509, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності я справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, я за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту | або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч.І та 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В ч. З та 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому п. 4 ч.І ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Положення ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору (ч. 7 ст. 18 вказаного Закону). Враховуючи те, що аналіз положень Договору про навчання № 45/к-П- 2011 від 01.09.2011 р. дає підстави вважати про наявність істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві в умовах вказаного договору, вони є несправедливими, непрозорими та оманливими, суд приходить до висновку, що положення п. 2.2.4-2.2.7, 2.3.4 Договору про навчання №45/к-П-2011 від 01.09.2011 р., укладеного між Позивачем та Відповідачем, необхідно визнати недійсним з моменту укладення. На підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно положень ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved