overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 жовтня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції міста Дніпропетровської області, актовий запис №848. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] 08.12.2016 в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що заперечує проти розірвання шлюбу та просив надати йому строк для примирення. Крім того, 10.03.2017 відповідач також в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 118999 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Судом встановлено, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в наданий судом строк для примирення сторони не примирилися, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер, \~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачці, яка доводиться позивачеві сестрою, матір сторін заповіла ? частину квартири [ADDRESS]. Решта квартири належить позивачеві. Відповідачка від 1999 року постійно мешкає у [PERSON] Федерації і є її громадянкою. Від 1999 року позивач сам безперервно володіє та користується усією квартирою, сплачує комунальні витрати, утримує її та здійснює поточний ремонт. Відповідачка в Україну повертатися не збирається. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним права власності на квартиру за набувальною давністю (а.с.а.с. 2 4). У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином шляхом направлення судового доручення про надання правової допомоги (виконання окремих процесуальних дій) у порядку Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року і просила розглянути справу за її відсутності. Згідно з матеріалами виконаного Сиктивкарським міським судом Республіки Комі судового доручення відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою від 31.05.2017 року визнання відповідачкою позову було прийнято судом. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що позивач є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Співвласницею решти квартири є матір сторін ([PERSON]), яка заповіла належне їй майно відповідачці (а.с.а.с. 6, 9). Від 1999 року відповідачка у спірній квартирі не мешкає, є громадянкою [PERSON] Федерації, де постійно мешкає, про що свідчать матеріали виконаного Сиктивкарським міським судом Республіки Комі судового доручення. Від 1999 року і дотепер позивач сам постійно й безперервно володіє та користується спірною квартирою, сплачує комунальні витрати, утримує її та здійснює поточний ремонт, про що свідчать письмові докази, долучені судом до матеріалів справи за клопотанням позивача (чеки, квитанції тощо). Відповідачка свої права спадкоємця за заповітом після смерті матері не реалізувала, і право власності на спірне майно дотепер зареєстровано за спадкодавцем. Відповідно до частини першої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач добросовісно заволодів спірним майном (1/2 частина квартири, що належала матері) і від 1999 року (сімнадцять років) продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Таким чином, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.10.2004 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] В зазначеному будинку зареєстрована [PERSON] З липня 2014 року відповідач в зазначеному будинку не проживає, але з реєстраційного обліку не знялась. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням [ADDRESS] В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 29.10.2004, житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до договору найму житлового приміщення, укладеного 12.01.2009 між [PERSON] власником житлового будинку по [ADDRESS] який належить на правах особистої власності та [PERSON] наймача, власник житлового будинку з дозволу членів сім'ї здає під найм житлову площу в своєму будинку строком на 5 років (а.с. 7). Згідно карточки прописки, [PERSON] зареєстрована за адресою[ADDRESS] жовтня 2016 року комісія у складі Стависького сільського голови [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], склали акт обстеження матеріально-побутових умов проживання домогосподарства [PERSON] При обстеженні встановлено, що в будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Остання в даному домогосподарстві не проживає з липня 2014 року, особистих речей в будинку не має (а.с. 8). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст.72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~та його представник надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 02 вересня 1994 року, від якого мають сина [PERSON], 03лютого [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з 11 листопада 2003 року по 07 жовтня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Після розірвання шлюбу [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не зявилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вжив всіх можливих заходів щодо інформування відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено матеріалами справи, сторони з 11 листопада 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2009 року,(а.с.7) від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 11.10.2010 року серії І-НО № 234713 позивач одружилася із [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище з «Приймак» на «Філь» (а.с. 20). У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 191 Сімейного Кодексу України Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, у звязку з тим, що дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 20 жовтня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2468. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що 13 грудня 2015 року відповідач несподівано зібрав свої особисті речі та пішов з дому, у звязку із чим шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство вони не ведуть, сім`я розпалася остаточно. Спору про місце проживання дитини між ними немає, дочка проживає з нею. У звязку з наведеним просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 551,20 грн. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі (а.с. 27). Суд, врахувавши думку позивача, відповідача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу І-ВЛ № 050566 виданого 20 жовтня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2468, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 04). Відповідно до свідоцтва про народження І-ВЛ № 210868, виданого 14 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3252, сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 05). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказаний шлюб не може бути збережений, оскільки сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може, спільне господарство вони не ведуть, спору про місце проживання дитини між сторонами немає, подальше сумісне життя подружжя неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 12.11.2011 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №652. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Відносини у сімї погіршилися, виникали постійні сварки. Шлюбні відносини припинені з травня 2014 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №652, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 264506 (а.с.22). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.7). Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачем не ставиться питання щодо зміни прізвища, тому суд залишає їй прізвище «Вдовенко». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до \~ст.88 ЦПК України \~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

04 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 16 січня 2002 року, від якого неповнолітніх дітей не мають, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17 березня 2017 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16 січня 2002 року. Сторони неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини та сімейні стосунки не підтримують через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Згідно зі ст.ст.56,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved