Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

05.08.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №158 від 04.03.2014 року в сумі 1076,64 грн, а також судового збору в розмірі 1378,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачами умов вказаного кредитного договору та договорів поруки до нього. 06.09.2016 року представник позивача надіслав до суду заяву про зміну позовних вимог, оскільки 29.08.2016 року відповідачем було повністю сплачено заборгованість в сумі 1076,64 грн, а також частково було сплачено судовий збір у розмірі 23,36 грн, тому представник позивача просила зменшити розмір позовних вимог на суму 1076,64 грн по заборгованості по кредиту та на 23,36 грн по судовому збору, та остаточно стягнути з відповідачів у рівних частинах судовий збір розміром 1354,64 грн (а.с.41-42). В судове засідання представник позивача не зявився, але подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримання змінених позовних вимог у повному обсязі та не заперечення проти заочного розгляду справи (а.с.39). Відповідачі до суду також не з'явилися, однак про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та вчасно (а.с.28-30, 33-35), заперечень від останніх проти позову не надходило. За таких обставин суд на підставі ст.224 ЦПК України визнав можливим розглядати справу заочно у відсутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. З копії кредитного договору №158 (а.с.5-6) вбачається, що 04.03.2014 року між районною кредитною спілкою Гетьман в особі голови правління [PERSON] (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) був укладений договір, згідно з яким Кредитодавець зобовязувався надати Позичальнику кредит в сумі 20000,00 грн, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором, що також підтверджується копією заяви про надання кредиту (а.с.7). Відповідно до підпункту б) п.5.4.3 кредитного договору №158 у випадку затримання сплати Позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту. Згідно з копією видаткового касового ордеру від 04.03.2014 року (а.с.10) [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн. На забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №158 від 04.03.2014 року були укладені договори поруки №217 та №218 від того ж 04.03.2014 року (а.с.8-9), згідно з копіями яких [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обовязок відповідати за зобовязаннями [PERSON], що випливають із кредитного договору №158 від 04.03.2014 року, а п.2.1, 2.2 вказаного Договору поруки передбачена солідарна відповідальність [PERSON] та [PERSON] (Поручителі) та [PERSON] (Боржника) перед районною кредитною спілкою Гетьман (Кредитором). Однак відповідачі своєчасно не сплачували грошові суми по кредиту та проценти за користування ним, у звязку з чим РКС «Гетьман» неодноразово надсилала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] нагадування, попередження, претензію та повідомлення про необхідність сплати заборгованості (а.с.11-15), але жодних заходів щодо повернення заборгованості боржниками вжито не було. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми боргу по кредитному договору №158 від 04.03.2014 року (а.с.42) вбачається, що станом на 06.09.2016 року заборгованість по сплаті кредиту відсутня, але залишилася заборгованість по сплаті судового збору в розмірі 1354,64 грн. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарний обовязок перед позивачем за невиконання зобовязання відповідачем [PERSON] за договором про надання кредиту №158 від 04.03.2014 року, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь позивача залишок заборгованості по сплаті судового збору, сплаченого позивачем за подання даної позовної заяви в сумі 1354,64 грн. На підставі наведеного та ст.526, 530, 543, 554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved