Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

06.12.2018 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON], на обґрунтування якої вказала, що в червні 2018 року вона розірвала шлюб із [PERSON], у звязку з чим, разом з їх спільною малолітньою дитиною - донькою [PERSON], [INFO], переїхала проживати до своїх батьків в смт. Торчин. Однак, незважаючи на це, [PERSON] переслідує її (заявницю), систематично вчиняє психологічне насильство та погрожує фізичною розправою. Він неодноразово приїжджає за місцем її проживання та вчиняє домашнє насильство відносно неї та членів сімї. При кожній наступній зустрічі, [PERSON] поводить себе більш агресивно. Зазначила, що вона дуже занепокоєна психофізичним розвитком своєї доньки, оскільки конфлікти з [PERSON] можуть негативно вплинути на їх дитину в майбутньому. Її неодноразові звернення в органи поліції не дали жодного позитивного результату, оскільки виявити [PERSON] не виявилося за можливе. Вважає, що є всі обґрунтовані підстави для задоволення її заяви, а тому просить суд, видати обмежувальний припис стосовно [PERSON], яким визнати заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обовязки, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування; заборонити вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Вказаний обмежувальний припис просить видати строком на 6 місяців. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені нею вимоги підтримала, додатково суду пояснила, що необхідність видання обмежувального припису викликано подіями, які мали місце 21.08.2018 року. Так, 21.08.2018 року [PERSON] приїхав до неї додому, щоб побачитися з дитиною, хоча зустріч була запланована в іншому місці. [PERSON] висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тобто вчинив щодо неї насильство психологічного характеру. Крім того, [PERSON] вчинив насильство щодо дитини шарпав за ручку коляску, через що дитина плакала. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, суду пояснив, що пояснення заявниці не відповідають дійсності, між ним та заявницею існує спір щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Вважає, що такими діями заявниця намагається зібрати докази для позбавлення його батьківських прав. Будь-яке насильство щодо заявниці та їх малолітньої дитини він не вчиняв. Просить у задоволенні заяви відмовити. Представник заінтересованої особи Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, вважає заяву такою, що підлягає до задоволення (а.с.17). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2016 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2018 року. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 9-10). За час шлюбу в [PERSON] та [PERSON] 03.02.2017 року народилася спільна дитина донька [PERSON] (а.с. 8). Як з пояснень заявниці, так і з пояснень заінтересованої особи [PERSON], наданих в судовому засіданні, вбачається, що між ними склалися особисті неприязні стосунки та існують суперечки, які відбуваються з приводу участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON]. Вказані вище обставини також знаходять своє обєктивне підтвердження у зверненні [PERSON] до органів місцевого самоврядування (а.с. 18-19). У своїй заяві про видачу обмежувального припису [PERSON] зазначила, що [PERSON] після розірвання шлюбу, переслідує її, систематично вчиняє психологічне насильство та погрожує фізичною розправою. Він неодноразово приїжджав за місцем її проживання та вчиняв домашнє насильство відносно неї та членів сімї. При кожній наступній зустрічі, [PERSON] поводить себе все більш агресивно, через що вона турбується за психофізичний розвиток малолітньої доньки та безпеку своєї сімї. На підтвердження вищевказаних обставин заявниця надала висновок Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 10.10.2018 року за результатами її звернення, в якому остання просить провести з колишнім чоловіком [PERSON] профілактичну бесіду, у звязку з тим, що останній приїжджає за місцем її проживання, виражається в її сторону та членів родини нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою (далі Висновок). З вищевказаного висновку вбачається, що в ході розгляду звернення [PERSON] було встановлено, що після розірвання укладеного між [PERSON] та [PERSON] шлюбу, останній став приїжджати до [PERSON] додому по вул. Сосновій, 2, в смт. Торчин Луцького району, та влаштовувати сварки, під час яких ображав заявницю нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою в присутності їхньої спільної малолітньої доньки. Останній факт мав місце 21.08.2018 року в смт. Торчин по вул. Сосновій. З Висновку також слідує, що опитати з вищезазначеного приводу [PERSON] та притягнути до відповідальності за домашнє насильство не виявилось за можливе, оскільки при відвідуванні його місця проживання за адресою: [INFO], з пояснень батька останнього було встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає. На неодноразові виклики [PERSON] до Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області для надання пояснень останній не зявлявся, встановити його місце проживання чи перебування також не виявилось за можливе (а.с. 11). Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон). Пунктами 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Заявницею [PERSON] не надано суду жодних доказів, щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності чи внесення до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, відомостей щодо неї чи малолітньої [PERSON]. Не підтверджені будь-якими доказами і посилання заявниці [PERSON] про те, що неправомірна поведінка [PERSON] щодо неї мала місце у присутності їх малолітньої дитини. Таким чином, суд вважає, що беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~заявницею суду не надано, а тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника чи малолітньої дитини у зв'язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису відсутні. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису слід відмовити за необгрунтованністю. На підставі\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»,\~

Outcome: dismissed