Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

05.09.2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначив, що з 22.03.2008р. він перебував у шлюбі з відповідачкою, але з 15.06.2012р. шлюб розпався, і з того часу інтимних стосунків вони не підтримували, а 25.12.2012р. шлюб було розірвано. Але, [INFO]. відповідачка народила сина [PERSON], батьком якого при реєстрації народження в органах РАЦС зазначили позивача в силу ч.2 ст.22 СК України, оскільки минуло менше 10 місяців з моменту розірвання шлюбу. В позові просить виключити запис про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що батьком дитини себе не вважає, наразі йому відомо, що біологічним батьком є третя особа по справі - [PERSON] Просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно з червня 2012 року вона не підтримувала інтимних стосунків з позивачем, біологічним батьком дитини є [PERSON], просила позов задовольнити. Третя особа [PERSON] в особі представника [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що позивач на момент народження дитини знав, що батько не він, а тому в силу ч.5 ст.136 СК України позивач не вправі оспорювати своє батьківство. Представник [PERSON] відділу ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 22.03.2008р. позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, але з 15.06.2012р. шлюб розпався, і з того часу інтимних стосунків вони не підтримували, а 25.12.2012р. шлюб було розірвано. [INFO]. відповідачка народила сина [PERSON], батьком якого при реєстрації народження в органах РАЦС зазначили позивача в силу ч.2 ст.22 СК України, оскільки минуло менше 10 місяців з моменту розірвання шлюбу. Зазначені обставини були визнані відповідачкою в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Окрім того, як вказано в позові та визнано відповідачкою, наприкінці травня 2013 року відповідачка зателефонувала позивачу та повідомила, що [INFO] року вона народила сина [PERSON]. При цьому вона повідомила позивача, що оскільки дитина народилася до сплину 10 місяців після припинення шлюбу, то батьком народженої дитини згідно ч. 2 ст. 122 СК України було записано позивача (актовий запис №203). В зв'язку з цим відповідач звернувся до суду з відповідним позовом про виключення відомостей з актового запису про народження позивача як батька. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.07. 2013 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] та виключено [PERSON] з актового запису з графи «батько». В липні 2014 року позивач дізнався, що [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання батьківства дитини за [PERSON]. [PERSON] отримавши відповідний позов та намагаючись уникнути відповідальності подав апеляційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15. 07.2013 року. Рішенням апеляційного суду Запорізької області було скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, наступного змісту: «у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини відмовити». Таким чином, повинен бути відновлений скасований раніше актовий запис про народження дитини, в якому позивач записаний як батько, згідно з ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України. Однак, позивач не є батьком цієї дитини та фізично не може бути батьком цієї дитини, оскільки з весни 2012 року позивач не мав із відповідачкою жодних інтимних стосунків. На теперішній час позивачу стало відомо, що батьком цієї дитини є [PERSON]. Про це позивачу повідомила відповідачка, яка пояснила, що звернулася до суду із позовом про визнання за ним батьківства своєї дитини. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. На день реєстрації народження дитини відповідачкою, позивачу не було відомо про запис її походження від позивача і згоду реєструвати його батьком сина відповідачки позивач не надавав. Відповідно до висновку судової генотипоскопічної експертизи № 481 від 22.10.2014р. «[PERSON], [INFO] не може бути біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO]». Доводи представників третьої особи [PERSON] про те, що позивач на момент народження дитини знав, що батько не він, а тому в силу ч.5 ст.136 СК України позивач не вправі оспорювати своє батьківство, суд вважає необґрунтованими, оскільки належних доказів цього твердження суду надано не було. Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги зазначені обставини суд вважає, що актовий запис про народження дитини, в якому позивача записано батьком [PERSON], не відповідає дійсності. Враховуючі викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved