Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

04 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого авансу в сумі 33000 грн., нарахуваннь за індексом інфляції за період з 21.03.2014 року по 01.01.2016 року в розмірі 7447,74 грн., трьох відсотків річних з простроченої суми у розмірі 1763,01 грн., а також понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. посилаючись на те, що у серпні 2013 року між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про придбання для нього в Німеччині автомобіля марки «Рено Канго», після 2008 року випуску, пробігом до 100 тис.кілометрів, в робочому технічному стані, строком до вересня 2013 року. На виконання вказаної домовленості 10 серпня 2013 року він передав [PERSON] 33000 грн. в рахунок майбутніх платежів за вартість автомобіля, а [PERSON] дав йому розписку про отримання передоплати за купівлю автомобіля. У вересні 2015 року [PERSON] пропонував йому автомобіль придбаний в Німеччині, однак він відмовився від його купівлі через поганий технічний стан автомобіля. До теперішнього часу [PERSON] не придбав для нього автомобіля та сплачений аванс не повертає. 21 лютого 2014 року він надіслав [PERSON] претензію в письмовому вигляді, яку відповідач отримав 21 березня 2014 року. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки,одна з яких була вручена відповідачеві особисто, інша повернулась до суду як не вручена поштою з відміткою « за закінченням терміну зберігання». Зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає отримувати судові повістки, з»являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не зявився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до тексту розписки, наданої суду, відповідач [PERSON] 10 серпня 2013 року отримав від [PERSON] передоплату за придбання ним автомобіля в Німеччині у розмірі 33\~000 грн. (а.с.7) Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума чи рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані [PERSON] кошти у розмірі 33000 грн. є авансом. На відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс-це лише спосіб платежу і він не є зобов'язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору відповідачеві сума авансу повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалася. Таким чином сума авансу в розмірі 33\~000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Що стосується\~\~позовних вимог\~\~про стягнення з відповідача нарахуваннь за індексом інфляції за період з 21.03.2014 року по 01.01.2016 року в розмірі 7447,74 грн. та трьох відсотків річних з простроченої суми у розмірі 1763,01 грн., то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають,\~\~оскільки аванс не є грошовим зобов'язанням, і до цих\~\~правовідносин не застосовуються\~\~положення ст. ст.\~625,\~611 ЦК України. На підставі ч.ч.1 та 3\~ст.212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім\~\~переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх\~\~сукупності.\~\~ Відповідно до\~ст.214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд також вирішує питання\~\~щодо розподілу між сторонами\~\~судових\~\~витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відносяться і витрати на правовоу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Позивачем надано до суду квитанції про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. та квитанція про оплату правової допомоги в розмірі 2000 грн. Таким чином, судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial