Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

05 грудня 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. В своїй заяві позивачі зазначили, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вони є спадкоємцями за законом, проте прийняти спадщину не мають можливості через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд, визнати за ними в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , по 1/2 частині за кожною. У підготовче засідання позивачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представники відповідача та третіх осіб, третя особа - [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 19 лютого 2019 року, актовий запис № 4 (а.с. 16). Згідно із виписки з погосподарської книги Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області №1382 від 02 грудня 2019 року, за померлим [PERSON] згідно із записом №020197-1 в погосподарській книзі №2 сільської ради значиться нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га (а.с. 23). [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с. 8,9,13,14). [PERSON] та [PERSON] звернулися до Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] на зазначений житловий будинок. 27 листопада 2019 року нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва, оскільки позивачами не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.19). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№128 за 2019 рік, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подали його доньки - [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями за законом. Дружина померлого - [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, подавши нотаріусу відповідну заяву. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні (а.с. 49-60). Згідно довідки виконавчого комітету Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області №901 від 21 червня 2019 року [PERSON] на день смерті - [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 16 вересня 2019 року та висновку по будівництву №749/02-04 від 02 листопада 2019 року, житловий будинок літ. «А», загальна площа 60,5 кв. м; основна площа 24,8 кв. м; допоміжна площа 24,6 кв. м; погріб літ. «Вп» площею 11,60 кв. м, прибудова літ. «а» площею 13,10 кв. м, сарай - літня кухня літ. «Б» площею 42,40 кв. м, сарай літ. «В» площею 11,10 кв. м, сарай літ. «Г» площею 8,90 кв. м, гараж літ. «Д» площею 18,30 кв. м, убиральня літ. «Е» площею 1,00 кв. м, ганок літ. «аг», водогін літ. «к», огорожа №1, ворота №2 - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с.20-22,26). Згідно довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» №61/4124 від 06 вересня 2019 року, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року відомості про власника нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутні, нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 18). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документу на ім`я померлої. На час будівлі будинку , який є спадковим майно (у 1969 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в ч. ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до п.1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право пред`явлення позову про визнання права власності на майно, у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину після померлого батька у встановленому законом порядку, спадкоємець першої черги [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні, а отже позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved