Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

07.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в якому просив суд стягнути з Тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» та Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на його користь кошти згідно договору № 328823/38446/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 28 травня 2014 року: - заборгованість по вкладу згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 28 травня 2014 року у розмірі 23 858,00 грн.; - відсотки за період дії договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 28 травня 2014 року - з 28.05.2014 р. по 02.06.2015 р. у розмірі 59 067,23 грн.; - відсотки за вкладом за період з 02.06.2015 р. по 04.11.2015 р. у розмірі 4 085,93 грн.; - інфляційні витрати у розмірі 5 266,51 грн.; - пеню у розмірі 1 212 001,56 грн. Ухвалою суду від 23 листопада 2016 року провадження по даній справі в частині вимог щодо стягнення заборгованості по вкладу згідно договору № 328823/38446/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 28.05.2014 р. у розмірі 23858,00 гривень; відсотків за час користування вкладом після закінчення строку дії договору-заяви 02.06.2015 р. по час повернення вкладу в розмірі 26,10 % річних в сумі 19528,96 гривень; інфляційних витрат у розмірі 22341,38 гривень; пені в розмірі 2244,71 гривень - закрито у зв'язку з тим, що відповідно до рішення Приморського районного суду м.Одеси 29.10.2015 р. по справі № 522/18252/15-ц, судом розглядалися вимоги [PERSON] щодо стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь не повернуті грошові кошти з його рахунку, відкритого на підставі договору-заяви №328823/38446/370-14 від 28.05.2014 р. у розмірі 223858,00 грн. з процентами та відшкодувати завдані збитки виплатою процентів за час користування вкладом після закінчення строку дії договору-заяви 02.06.2015 р. по час повернення вкладу в розмірі 26,10 % річних в сумі 19528,96 грн. з обліком установленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 22341,38 грн. а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 2244,71 грн., а всього 267973 грн. та в задоволенні позову було відмовлено. 21.11.2017 року позивач надав суду заяву в порядку ст. 31 ЦПК України, якою було уточнено позовні вимоги та якою просив суд стягнути з Тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь кошти згідно договору № 328823/38446/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 28 травня 2014 року: - заборгованість по вкладу згідно договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 28 травня 2014 року у розмірі 23858,00 грн.; - відсотки за період дії договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 28 травня 2014 року - з 28.05.2014 р. по 02.06.2015 р. у розмірі 59067,23 грн.; - відсотки за вкладом за період з 02.06.2015 р. по 04.11.2015 р. у розмірі 24811,44 грн.; - відсотки за залишком вкладу у розмірі 23858,00 грн. за період з 04.11.2015 р. по 01.12.2017 р. у розмірі 12914,61 грн.; - інфляційні витрати у розмірі 9632,41 грн.; - пеню у розмірі 1604227,08 грн.; - моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. (а.с. 130 - 134) В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наступні обставини. 28 травня між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 328823/38446/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, згідно якого ним було внесено на вкладний рахунок № 2635.9.043860.007 грошові кошти у розмірі 223858,00 грн. строком до 02 червня 2015 року під 26,10% річних. Після укладення договору позивач неодноразово звертався на адресу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявами про дострокове повернення суми вкладу на умовах укладеного договору та повідомляв про незгоду з продовженням договору, однак вклад йому повернуто не було. 02.06.2015 р. строк договору закінчився, після чого позивач звернувся на адресу банку з заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків у зв'язку з закінченням строку вкладу. Однак, вклад йому повернуто не було. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачів, яку він обґрунтовує приниженням його честі, гідності та моральними та фізичними стражданнями, які виникли у зв'язку з неможливістю отримати належні йому кошти. В судовому засіданні позивач та його представник уточнений позов підтримали та просили його задовольнити. В судовому засіданні представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Колеснікова Ю.С. проти позову заперечувала, підтримала надані відповідачем заперечення, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» пояснила, що постановою НБУ №898 від 17.12.2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Чинним законодавством передбачено інший, спеціально встановлений порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; задоволення таких вимог здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми у відповідності з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, [PERSON] Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено гарантовану суму 200000,00 грн. 04.11.2015 р. через відділення № 15-44 банку АБ «Південний», що підтверджується заявою про видачу готівки від 04.11.2015 р. на суму 199788,96 грн., заявою про видачу готівки № 51094 від 04.11.2015 р. на суму 89,68 грн., заявою про видачу готівки № 510054 від 04.11.2015 р. на суму 80,12 грн., заявою про видачу готівки № 510038 від 04.11.2015 р. на суму 41,24 грн. Також, відповідно до довідки банку № 1132 від 27.07.2016, до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» включені кредиторські вимоги [PERSON] на загальну суму 24440,00 грн. Іншого порядку та процедури для виплати цих коштів законодавством не передбачено. Представник банку також заперечувала проти вимог позивача щодо стягнення відсотків та пені, оскільки ст.ст. 36, 46 Закону України «Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» така вимога є незаконною. Крім того, стосовно позовних вимог до інших відповідачів зазначила, що позивачем не наведено, які саме правовідносини між ними виникли з позивачем. Заперечувала також проти вимог позивача щодо відшкодування завданої йому моральної шкоди, відзначила, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються положенням Закону України «Про банки і банківську діяльність», загальними нормами зобов'язального права та укладеними між сторонами договорами, за якими не передбачено відшкодування моральної шкоди. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазнання ним моральної шкоди внаслідок дій відповідачів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, з урахуванням пояснень, наданими сторонами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2014 року між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 328823/38446/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті, згідно якого позивачем було внесено на вкладний рахунок № 2635.9.043860.007 грошові кошти у розмірі 223858,00 грн. строком до 02 червня 2015 року під 26,10% річних. (а.с. 6) Після укладення договору позивач неодноразово звертався на адресу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявами про дострокове повернення суми вкладу на умовах укладеного договору та повідомляв про незгоду з продовженням договору, однак вклад йому повернуто не було. 02.06.2015 р. строк договору закінчився, після чого позивач звернувся на адресу банку з заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків у зв'язку з закінченням строку вкладу. Однак, вклад йому повернуто не було. (а.с. 7 - 18) 17 вересня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 612 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року за № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» призначено Чернявську Олену Степанівну. (а.с. 34) Постановою НБУ № 898 від 17.12.2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит». (а.с. 35) Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 18.12.2015 р. № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком з 18.12.2015 р. по 17.12.2017 р. призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Чернявську Олену Степанівну. (а.с. 36) Інформація про ліквідацію Банку була розміщена 23 грудня 2015 року на офіційному сайті Фонду за адресою: www. fg.gov.ua. Відомості про ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» опубліковано у газеті «Голос України» (№242 (6242) від 23 грудня 2015 року). Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 01.09.2016 р. №1703 «Про зміну уповноваженої особи на ліквідацію та делегування повноважень ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсторонено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. з 4 вересня 2016 року, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюку Владиславу Сергійовичу з 5 вересня 2016 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2017 р. № 5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на два роки по 17.12.2019 р. включно. Продовжено повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюку Владиславу Сергійовичу строком на два роки по 17.12.2019 р. включно. (а.с. 153) Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2017 р. № 5429 відкликано повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» делеговані провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Валендюку В.С. З 19.12.2017 р. призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Валендюка В.С. уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме пунктами 1, 2, 3, 4, 6, 7, 9 частини другої статті 37, статтею 38, пунктами 1, 3, 5, 6, 7 частини першої, частиною другою статті 48, статтями 49, 52, 52(1), 53 Закону та інші повноваження, що виходять з мети та суті Закону, відповідно до розподілу обов'язків. З 19.12.2017 р. призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Ірклієнка Ю.П. уповноваженою особою Фонду та делеговано повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом, а саме пунктами 3, 5, 7, 8, 9 частини другої статті 37, пунктами 2, 4, 5, 6, 9 частини першої, частиною другою статті 48, статтями 50, 51, 53 Закону та інші повноваження, що виходять з мети та суті Закону, відповідно до розподілу обов'язків. Правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений закон є спеціальним відносно даних правовідносин та встановлює окремий порядок задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. Пунктом 16 ст. 2 вказаного Закону визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. При цьому, за змістом ч. 5ст. 36 зазначеного Закону, під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно в межах процедури ліквідації банку. Відповідно до зазначеного та ч. 1, 2 ст. 26 та ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Ст. 27 зазначеного Закону визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Відповідно до положень ч. 6 ст. 49 вказаного закону Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Задоволення вимог кредиторів здійснюється у черговості, встановленій положеннями ст. 52 вищезазначеного закону. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже, чинним законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Таким чином, іншого порядку задоволення вимог кредитора, ніж у встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спосіб, чинним законодавством не передбачено. Відповідно до положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. З матеріалів справи суд вбачає, що [PERSON] за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб отримав гарантовану суму 200000,00 грн. 04.11.2015 р. через відділення № 15-44 банку АБ «Південний», зокрема: - Заява про видачу готівки від 04.11.2015 р. на суму 199788,96 грн. - Заява про видачу готівки № 51094 від 04.11.2015 р. на суму 89,68 грн. - Заява про видачу готівки № 510054 від 04.11.2015 р. на суму 80,12 грн. - Заява про видачу готівки № 510038 від 04.11.2015 р. на суму 41,24 грн. Всього - 200000 грн. (а.с. 20 - 23) Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Згідно з положеннями ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Відповідно до ч. 6 ст. 49 вказаного закону Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. За договорами, строк яких настав, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону фізичним особам - вкладникам перераховується 200 тис. грн. Отже, позовні вимоги не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають, оскільки інші вимоги, які не стосуються гарантованої державою суми в 200000 грн. вирішуються та погашаються в порядку ліквідаційної процедури шляхом затвердження реєстру кредиторів та виплати з рахунок проданого майна банку в межах ліквідації. Відомості про ліквідацію ПАТ «банк «Фінанси та Кредит» були опубліковані у газеті «Голос України» 23 грудня 2015 р. і відповідно 21 січня 2016 р. сплив останній день щодо пред'явлення вимог кредиторів. Позивач - [PERSON] - заявив кредиторську вимогу на загальну суму 24440,00 грн., яка акцептована і включена до реєстру четвертої черги вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит». (а.с. 37) Згідно зі ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2015року у справі № 6-2001цс15; у постанові від 12.04.2017 року у справі за № 6-350цс17. Крім того, відповідно до ч. 5ст. 36 закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що позивач отримав гарантовану Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суму виплати у розмірі 200000 грн., його вимоги включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», то стягнення залишку коштів за депозитним вкладом, суми відсотків за користування банківським вкладом та пені регулюються виключно спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, позивачем суду не наведено, а за розглядом справи судом не встановлено, що [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебували у будь-яких зобов'язальних відносинах. Суд вбачає, що договір банківського вкладу був укладений між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», у свою чергу відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стороною договору не виступали та жодних договірних відносин з відповідачем не мали. З огляду на відсутність між зазначеними сторонами договірних відносин, суд вважає, що зазначеними відповідачами не порушувались права позивача у зв'язку з невиплатою коштів за депозитним вкладом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] У частині вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди суд зазначає наступне. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України вiд 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З огляду на те, що відшкодування моральної шкоди є похідними від первісних позовних вимог, та враховуючи положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку про відмову з цих підстав у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи,

Outcome: dismissed