Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

04 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - визнати за [PERSON] та [PERSON], [INFO], право на користування житловою кімнатою площею 17,5 кв.м в квартирі [ADDRESS], а кухню, площею 6,0 кв.м, вбиральню, площею 1,2 кв.м, ванну кімнату, площею 2,1 кв.м, коридор, площею 6,5 кв.м, залишити в загальному користуванні; - зобовязати КП «ЖЕК-10» ЧМР укласти з [PERSON] окремий договір на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та відкрити на імя позивача окремий особовий рахунок на житлову кімнату площею 17,5 кв.м у квартирі [ADDRESS], виділивши її у користування [PERSON] та [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просили задовольнити. Відповідач, представник третьої особи до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи оповіщалися, про причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу та договору міни, які вона уклала 06.11.2006. Відповідно до довідки № б/н від 03.08.2016 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON] та її син [PERSON] З копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], що квартира складається з трьох ізольованих кімнат площею 17,4 кв.м, 17,5 кв.м та 10,6 кв.м. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 018369 від 11.01.2006 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.10.2015 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 25.02.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення особистого сервітуту права користування квартирою № 19 в будинку № 1 по вулиці Космонавтів у місті Чернігові, та виселення відповідачів із зазначеної квартири з підстав, встановлених пунктом 4 частини першої статті 406 та статті 391 Цивільного кодексу України. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.03.2016 було відмовлено [PERSON] в задоволенні вищевказаного позову. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки зі змісту позову убачається, що фактично його предметом є визначення порядку користування житловим приміщенням шляхом визнання права користування окремою кімнатою у квартирі [ADDRESS], а саме житловою кімнатою площею 17,5 кв.м, а згідно закону житлове приміщення, яке позивач та її син мають право займати, визначається його власником, тобто відповідачем, вимоги позивача щодо визнання права проживання в зазначеній нею кімнаті не підлягають задоволенню. У задоволенні вимоги про зобовязання КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради укласти з позивачем окремий договір про надання послуг також слід відмовити, оскільки вона є похідною від першої вимоги. Крім того, вимагаючи зобовязати КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради укласти окремий договір, позивач в якості відповідача вказала лише [PERSON], яка не має повноважень на вчинення таких дій, що також є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed