Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

05 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою та просила встановити факт смерті її мачухи [PERSON], померлої 13 жовтня 2018 року в м. Краснодон Луганської області. В обґрунтування заяви зазначила, що 13 жовтня 2018 року померла її мачуха [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території України. Отримати документи, що підтверджують факт смерті, здійснити реєстрацію факту смерті не може, оскільки на таке звернення Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області надало письмову відмову. Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити заяву про встановлення факту смерті. Заінтересована особа - Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог ст.ст.223, 247 ч. 2ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.10.2000 року Мологвардійською міською радою м. Краснодона Луганської області, актовий запис 121, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України \~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5\~(зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. На підтвердження факту смерті заявником надано суду свідоцтво про смерть [PERSON], видане 16.10.2018 року відділом запису актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції, медичну довідку форми № 106/у № 248 про причину смерті, відповідно до якої [PERSON] померла 13.10.2018 року, причина смерті: хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба. Для отримання свідоцтва про смерть заявник [PERSON] звернулася до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, однак їй було відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗУ від 08.08.2006 № 545. Пунктом 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно п.2 ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі наведеного, суд приймає в якості доказів надані заявником документи, та у сукупності з іншими письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Оскільки реєстрація смерті громадянки [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] в м. Краснодон Луганської області 13 жовтня 2018 року.

Outcome: approved