Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

06.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 19.08.2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач зазначає, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що одруження виявилося невдалим через несумісність характерів, втрати поваги та любові один до одного. Їх фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Намагання зберегти сім`ю не мало успіху. Позивач [PERSON] в судове засідання 24.10.2018 року не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечила. Зазначила, що бажає залишити прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, що передбачено ст. 280 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 19 серпня 2002 року зареєстрували шлюб в виконкомі Красногорівської міської ради Мар'їнського району Донецької області, актовий запис № 46, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2002 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.07.2004 року у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2009 року у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач однією сім'єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Отже, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] визначити з матір'ю - [PERSON], [INFO], що не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дітьми і не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов'язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір'ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 704 (сімсот чотири гривні) 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved