Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

04 лютого 2021 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить: - стягнути з відповідача товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» (далі - ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ», страховик) на свою користь 128000,00 грн. страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200971137; - стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь майнову шкоду у розмірі 49660,70 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; - стягнути солідарно з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] на свою користь вартість проведеного експертного дослідження № 18737 у розмірі 4118,69 грн. та вартість послуг евакуатора у розмірі 1200, 00 грн. Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат у справі. Обґрунтовує вимоги позову [PERSON] тим, що 22 жовтня 2020 року о 12 год. 00 хв. в м. Харкові по вул. Основ?янській, 101 водій автомобіля ГАЗ3302-14, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив на автомобіль Subaru OutBack, д.н.з. [NUMBER] , який перебував у нерухомому стані, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року у справі № 646/6550/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ», що підтверджується полісом № 200971137. Позивач вказує, що в результаті порушення цивільного права власності на транспортний засіб йому завдано збитків, які полягають у витратах, які він мусить зробити для відновлення аварійно пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки Subaru OutBack, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до рахунку № 0000001176 від 07 листопада 2020 року ТОВ «АЛЬФА ЦЕНТР ХАРКІВ» вартість ремонтно-відновлювальних робіт з матеріалами для проведення таких робіт становить 177660,70 грн. З урахуванням тієї обставини, що станом на час розгляду даної справи страхове відшкодування йому взагалі не сплачено, позивач вважає з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» підлягає стягненню на його користь страхове відшкодування у розмірі 128 000 грн., а залишок майнової шкоди, що не покритий сумою страхової виплати у розмірі 49660,79 грн., повинен бути стягнений з [PERSON] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодипро стягнення страхового відшкодування, - прийнята до розгляду та у справі відкрито провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року задоволено клопотання сторони позивача, у відповідача ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» витребувано належним чином завірену копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200971137, на підставі якого застраховано цивільну відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ 330214», д.н.з [NUMBER] , VIN [NUMBER] , [PERSON] . Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на позов відповідач ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» вказує, що 09 листопада 2020 року страховиком проведений огляд транспортного засобу повивача, що оформлений протоколом № 22687 огляду колісного транспортного засобу. Виходячи з того, що позивач надав заяву про виплату страхового відшкодування на його реквізити, страховик зменшив суму виплати страхового відшкодування на суму ПДВ, нараховану на вартість запчастин, та на суму франшизи, відтак, ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 66163,56 грн. Крім того, відповідач зазначає, що у страховика не виникає обов`язку відшкодовувати вартість проведеного експертного дослідження № 18737, оскільки ним проведено огляд транспортного засобу у строки, визначені спеціальним Законом, що регулює зазначені правовідносини. У відповіді на відзив позивач вказує, що строк для виплати страхового відшкодування настав ще 26 січня 2021 року, проте виплати так і не проведено. При цьому він неодноразово звертався до страхової компанії з метою отримання інформації про стан розгляду заяви про страхове відшкодування, на які не отримав жодної відповіді до теперішнього часу. Засобами телефонного зв`язку його повідомлено про те, що виплата страхового відшкодування за його заявою чекає погодження фінансового відділу ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ». Крім того, відповідачем разом із відзивом не надано рішення про виплату страхового відшкодування, а лише долучено копію розрахунку страхового відшкодування, який є не належним та недопустимим доказом у справі, та зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ є протиправним та суперечить нормам чинного законодавства. Також, висновок судового експерта № 18737 від 23 грудня 2020 року складено з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майнових прав», Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах, комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX, типового формуляру AUDATEX по ідентифікації, запчастинам і працезатратам автомобіля, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет. Цей висновок підготовлений для подання до суду або страхової компанії згідно з вимогами діючого законодавства України, експерт попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України, відтак, є належним доказом вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу Subaru OutBack, д.н.з. [NUMBER] . У судове засідання позивач та його представник, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися, подали суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Крім того, просять стягнути з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу, детальний опис яких буде викладено та надано суду у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У судове засідання відповідач ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ» не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином /а.с. 128/, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав. У судове засідання відповідач [PERSON] , що викликався судом у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України /а.с. 76, 79, 108, 109, 126, 129/, не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, враховуючи положення ч. 11 ст. 128, ст.ст. 223, 275 ЦПК України та наявність у справі достатніх даних про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову [PERSON] , об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Преамбулою Закону України 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) унормовано, що цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Відповідно до статті 1 Закону № 85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Частиною 1 статті 3 цього Закону визначено, що страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (ст. 4 Закону № 85/96-ВР). Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону (ст. 5 Закону № 85/96-ВР). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 цього Закону в Україні, зокрема, здійснюються такі види обов`язкового страхування: < > страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Частиною 2 статті 8 Закону № 85/96-ВР визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За визначенням, наведеним у ч.ч. 16-18 ст. 9 Закону № 85/96-ВР страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 85/96-ВР договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (ч. 3 ст. 18 Закону № 85/96-ВР). Відповідно до ч. 1 ст. 20 цього Закону страховик, окрім іншого, зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Частиною 1 статті 25 Закону № 85/96-ВР визначено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Частинами 1 та 2 статті 26 Закону № 85/96-ВР визначені підстави для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), що спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України урегульовані нормами Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 1 у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 1.1. страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; 1.2. страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом № 85/96-ВР; 1.3. потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; 1.4. особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; 1.5. наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. 1.6. власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; 1.7. забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; 1.8. страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору; 1.10. Уповноважений орган - Національний банк України; 1.12. дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно п. 2.1. статті 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом № 85/96-ВР, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону № 1961-IV). Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (ст. 4 Закону № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п. 12.1. ст. 12 Закону № 1961-IV). Страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ (ст. 11 Закону № 1961-IV). Порядок здійснення страхового відшкодування на території України унормований положеннями розділу ІІІ цього Закону. Так, відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу < > (ст. 28 Закону № 1961-IV). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону № 1961-IV). Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 30 Закону № 1961-IV). Статтею 32 цього Закону унормовано випадки, коли шкода не відшкодовується. Після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (ст. 34 Закону № 1961-IV). Відповідно до п.п. 35.1., 35.2. статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються відповідні (за переліком) документи. Пунктами 36.1. - 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик,

Outcome: approved