Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

06.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 17 березня 2006 року шлюбі виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що складено актовий запис за №8. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач також добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення господарства, виховання дитини. Відповідач постійно має необґрунтовані претензії, ганьбить, ображає, принижує її честь і гідність, що робить спільне життя нестерпним. Від постійних суперечок та скандалів самопочуття позивача погіршилось, вона перебуває у стані постійного стресу, має порушення сну та працездатності. Спільне господарство подружжя не веде. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Вважає, що збереження сімї на сьогодні є неможливим і суперечить їх інтересам, окрім того, позивач має намір створити нову сімю. Спору щодо місця проживання дитини та поділ спільного майна відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, вирішити питання про стягнення з відповідача судового збору. До початку підготовчого судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «Цвігун», розгляд справи здійснювати без її присутності. До початку підготовчого судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 17 березня 2006 року виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] 1-КИ №033145, про що в Книзі реєстрації шлюбів 17 березня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №8 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження [PERSON] 1-КИ №054755, виданим 08 червня 2006 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.6). Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що фактично подружжям припинено сімейні стосунки, примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України уразі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відпов ідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В звязку із зазначеним, позивачу [PERSON], якою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 320 грн. 00 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 320 грн. 00 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved