Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

06.10.2015 року заявник звернулася до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що 27.08.2005 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 604. Від шлюбу вони мають доньку, Злату, [INFO], яка постійно проживає з нею та знаходиться на її, заявника, утриманні. Заявник зазначає, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року вищезазначений вирок було змінено і призначено [PERSON] покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років. Заявник зазначає, що сімейні відносини з [PERSON] були припинені ще до засудження останнього через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та виховання дитини та через агресивну поведінку [PERSON] Спору про поділ майна та виховання дитини між ними немає. Тому просила шлюб між ними розірвати. Заявник в судове засідання не зявилася, завчасно письмово сповістила суд про можливість розгляду справи за її відсутності та просила заяву задовольнити (а.с. 33). Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не зявився, на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення йому копії позовної заяви з додатками та повістки про виклик до суду на 27.11.2015 року (а.с. 32). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.08.2005 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між заявником та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 604 (а.с. 34). Від шлюбу вони мають доньку, Злату, [INFO], яка постійно проживає з заявником та знаходиться на її утриманні (а.с. 11). Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі (а.с. 12-16). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року вищезазначений вирок було змінено і призначено [PERSON] покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років (а.с. 17-21). Сімейні відносини між сторонами були припинені ще до засудження [PERSON] через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та виховання дитини та через агресивну поведінку останнього. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved