Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

06.09.2018 позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №248; стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правничу допомогу. Позов аргументувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років стосунки між ними погіршились. Відповідач невірно став розуміти свою роль в сім'ї, він став демонструвати свою незалежність від сімейних обов'язків, вони перестали спільно вирішувати питання ведення домашнього господарства, свої доходи він став витрачати виключно на себе, при цьому самоусунувшись від виховання та утримання дитини. Спілкування між ними часто зводилось до з'ясування стосунків, що призводило до сімейних скандалів. В квітні 2018 року їм стало зрозуміло, що подальше спільне проживання не має сенсу, вони фактично припинили шлюбні відносини, а в травні 2018 року відповідач залишив сім'ю і переїхав жити до своїх батьків. За пів року окремого проживання він лише одного разу навідав дитину. Наміру про примирення з відповідачем позивач немає. 14.09.2018 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.10.2018. 16.10.2018 позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позов підтримала, просив справу розглянути у її відсутність. 16.10.2018 відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, включаючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу та справу просив розглянути у його відсутність. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 248 (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7), який зареєстрований з позивачем та відповідачем (а.с.8). Позивач та відповідач як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до частини 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути 50 % сплаченого судового збору, також з державного бюджету слід повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу (а.с.11) На підставі викладеного,

Outcome: approved