Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

05 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0, 0746 га, кадастровий номер 4810300000:04:011:0008, яка розташована по вулиці Курортній, 24 в м. Очакові Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 жовтня 2014 року [PERSON] на підставі рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Очаків, вул. Курортна, 24. 26 грудня 2014 року позивач зареєстрував своє право власності на обєкт нерухомості. Оскільки земельна ділянка, на якій розташований належний позивачу житловий будинок, залишається у власності відповідачки, [PERSON] звернувся з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачка проти позову заперечувала з тих підстав, що право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано у 2013 році, тобто після укладення договору іпотеки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 липня 2008 року між кредитною спілкою (надалі КС) «Надія» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 330\~000 грн зі сплатою 50 % річних та кінцевим терміном повернення 02 липня 2011 року. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між КС «Надія» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку житловий будинок №24 по вул. Курортній та житловий будинок №54 по вул. Чижикова в м. Очакові Миколаївської області. 28 лютого 2012 року між КС «Надія» та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 02 липня 2008 року, відповідно до якого позивач набув всі права вимоги за вказаним договором іпотеки (а.с. 10-12). Вказані обставини були встановлені рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 11 листопада 2014 року, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказування. Крім того, зазначеним судовим рішенням було звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок №24 по вул. Курортній в м. Очакові, шляхом визнання за [PERSON] права власності на вказаний будинок на підставі договору про відступлення права вимоги від 28 лютого 2012 року, укладеного між КС «Надія» та [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 липня 2008 року, укладеним між КС «Надія» та [PERSON]. Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на житловий будинок №24 по вул. Курортній в м. Очакові. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2010 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного з [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], набула право власності на земельну ділянку відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №130904, виданого [PERSON] 03 вересня 2008 року (а.с. 42, 44). Право власності [PERSON] було зареєстровано 17 квітня 2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с. 43). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК в редакції, що була чинною на момент виникнення у позивача права власності на житловий будинок, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Суд погоджується та, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує висновок Верховного Суду України у справі №6-2цс15 від 11 лютого 2015 року щодо застосування ст. 120 ЗК, а саме. Аналіз змісту норми статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи викладене, а також той факт, що позивач на підставі рішення суду набув право власності на житловий будинок і вказане право зареєстрував, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок, оскільки таке його право оспорюється відповідачкою. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Як вказує\~ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 450 (чотириста пятдесят) гривень 13 коп., що підтверджується квитанцією, доданою до матеріалів справи (а.с.1). Крім того, визначаючи ціну позову, [PERSON]В, сплатив вартість послуг з надання експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки в розмірі 600 (шістсот) гривень, що підтверджується договором №150126-007 від 26 січня 2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №150126-007 від 26 січня 2015 року (а.с. 20, 21). Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~ З урахуванням викладеного,

Outcome: approved