Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

06 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги мотивував тим, що квартира [ADDRESS] належить йому на підставі договору дарування квартири від 22 квітня 1998 року. У спірній квартирі зареєстрований [PERSON] Відповідач у квартирі не проживає понад п'ять років, витрати на комунальні послуги не сплачує. Вважає, що він втратив право користування цим житлом, оскільки не проживає в квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. 29 січня 2016 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову та з урахуванням цієї заяви просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з наведених в позові підстав. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом виклику в суд через оголошення у пресі відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 58). Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 22 квітня 1998 року (а.с. 7). У зазначеній квартирі зареєстровані: позивач та [PERSON] - відповідач у справі, що підтверджується довідкою форми № 3 від 14 серпня 2015 року № 3060 (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо непроживання відповідача у квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази. У довідках ЖЕД № 904 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 15 травня 2015 року, 11 вересня 2015 року, 11 грудня 2015 року, вказано, що [PERSON] по [ADDRESS] не проживає, протягом тривалого часу, з вересня 2014 року по грудень 2015 року, його речей у квартирі немає (а.с. 47-49). З наданої на запит суду відповіді Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30 жовтня 2015 року вбачається, що з приводу перешкоджання у користуванні квартири [ADDRESS] відповідач не звертався (а.с. 31). У довідці ЖЕД № 904 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 28 жовтня 2015 року вказано, що [PERSON] з заявою про перешкоджання йому у користуванні квартирою по [ADDRESS] не звертався (а.с. 32). З наданої відповіді Управління логістики та матеріально-технічного заезпечення ГУ НП у м. Києві від 11 грудня 2015 року вбачається, що з приводу перешкоджання у користуванні квартирою [ADDRESS] відповідач не звертався (а.с. 45). З наданої на запит суду відповіді Солом'янського УП ГУНП України в місті Києві від 06 січня 2016 року вбачається, що з будь-якими заявами до Солом'янського УП ГУНП України в місті Києві щодо перешкоджання у користуванні квартирою [ADDRESS] відповідач не звертався (а.с. 46). Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом ґрунтується на законі та підтверджується матеріали справи. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 487 гривні 20 копійок судового збору та 420 гривень оплати за публікацію оголошення в пресі.

Outcome: approved