Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

04 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Заяву мотивує тим, що 20 квітня 2011 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] «Ірокс» було укладено Договір № 010/6 передачі обєкта незавершеного будівництва та Договір № 10/6 підряду будівництва (завершення) «Обєкта» незавершеного будівництва. За цими договорами замовник позивач [PERSON] передає грошові кошти, а підрядник відповідач [PERSON] «Ірокс» приймає грошові кошти, проводить будівельно-монтажні роботи і передає «Об'єкт» (завершене будівництво квартири № 189 загальною площею 85,54 кв.м. 3-го поверху 6-ї секції житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418) у власність замовника. Згідно п. 1.2 Договору будівництва за умови виконання Замовником своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі Замовник отримує право власності на Об'єкт інвестування. Позивач сплатив повну вартість житла, однак до сьогоднішнього часу в нього немає правовстановлюючого документу щодо права власності на квартиру [ADDRESS] та відповідач не визнає право власності на спірну квартиру. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові, просив позов задовольнити, крім цього просив стягнути з відповідача суму судового збору та суму витрат повязані з наданням юридичних послуг. Представник відповідача ПАТ «Ірокс» в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 квітня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] «Ірокс» було укладено Договір № 010/6 передачі об'єкта незавершеного будівництва та Договір № 10/6 підряду будівництва (завершення) «Обєкта» незавершеного будівництва. За цими договорами замовник, позивач [PERSON] передає грошові кошти, а підрядник, відповідач [PERSON] «Ірокс» приймає грошові кошти, проводить будівельно-монтажні роботи і передає «Обєкт», завершене будівництво квартири № 189 загальною площею 85,54 кв.м. 3-го поверху 6-ї секції житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418 у власність замовника. Згідно п. 1.2 Договору будівництва за умови виконання замовником своїх інвестиційних зобовязань у повному обсязі замовник отримує право власності на обєкт інвестування. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що загальна договірна вартість квартири була встановлена у сумі 470470,00 грн. з ПДВ, в тому числі згідно п. 5 Попереднього Договору 141130,00 грн., та згідно п. 2.1 Договору будівництва 329340,00 грн., яка була скоригована відповідно до зміни фактичної загальної площі квартири та зміни вартості 1 кв.м. площі і склала 536877,00 грн. Вказана сума була повністю оплачена частинами через касу [PERSON] «Ірокс»: а саме відповідно до долучених квитанцій з прибуткового касового ордера позивачем сплачено: 20 квітня 2011 р. - 94094,00 грн.; 14 липня 2011 р. - 47.036,00 грн.; 17 жовтня 2011 р. - 40.000,00 грн.; 10 лютого 2012 р. - 40.000,00 грн.; 11 квітня 2012 р. - 25.000,00 грн.; 11 травня 2012 р. - 75.000,00 грн.; 26 червня 2012 р. -18.000,00 грн.; 02 серпня 2012 р. - 66.000,00 грн.; 12 вересня 2012 р. - 24.000,00 грн.; 30 листопада 2012 р. - 18.600,00 грн.; 07 червня 2013 р. - 20.000,00 грн.; 13 червня 2013 р. - 30.000,00 грн.; 30 серпня 2013 р. - 16.202,00 грн.; 16 вересня 2013 р. - 22.945,00 грн. Дана обставина також підтверджується долученою до матеріалів справи Довідкою від 30 липня 2015 р., якою відповідач [PERSON] «Ірокс» підтвердив про сплату повно вартості обєкту будівництва площею 91,1 кв. м. позивачем [PERSON] Згідно п. 4.1.2 Договору будівництва відповідач [PERSON] «Ірокс» зобов'язався закінчити виконання будівельно-монтажних робіт по завершенню будівництва об'єкта в 4-й квартал 2011 р. Згідно п. 4.1.3 Договору будівництва відповідач зобов'язався після закінчення будівництва передати об'єкт інвестування у власність позивача. 10.07.2014 р. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській обл. зареєструвала «Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації» першої черги (секції 1-2,5,6,7-8) багатоквартирного житлового будинку у м. Львові по вул. Шевченка, 418 і внесла до єдиного державного реєстру зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації за № ЛВ 143141910418. У відповідності з частиною 1 ст. 4 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, а згідно частини 13 ст.15 перелік документів для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлює Кабінет Міністрів України. Відповідач не виконує своїх обов'язків, передбачених абзацами 15-20 частини 50 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., що є підставою для прийняття рішення реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації права власності на квартири по вул. Шевченка, 418 у м. Львові, а отже, у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи про право власності на квартиру. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 13 Закону України «Про власність» громадяни мають право набувати у власність нерухоме майно, у тому числі квартири. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Оскільки відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до квитанції № 2_5 від 27 жовтня 2015 року, що долучена до матеріалів справи, позивачем було оплачено 500 грн. за надання юридичних послуг. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved