Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. від його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 07.02.2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу в них народився син [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом не з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Інших дітей на утриманні він немає, стягнень по виконавчим документам також немає. Тому, оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, з нього необхідно стягувати аліменти. З цих підстав вона і звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від неї надійшла заява в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте також надав заяву в якій зазначив, що проти позовних вимог він не заперечує і просить справу слухати у його відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, проаналізував та оцінив у сукупності всі наявні письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи та дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що з 07.02.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час існування якого [INFO] в них народився син [PERSON]. Достовірність цих обставин підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Статтею 181 Сімейного Кодексу України, врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідки Вороньківської сільської ради, Бориспільського району від 29.04.2014 року (а.с.6), дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі у вихованні дитини. Зазначені обставини відповідачем не заперечуються, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, та інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надані докази щодо наявності у відповідача інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти та щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Статтею 184 СК України врегульовано, що у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, а також за наявності інших обставин що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сума аліментів заявлених позивачем у розмірі 2000 гривень підпадає під вимоги частини 2 статті 182 СК України та не є меншою за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд вважає, що аліменти слід стягувати у заявленому розмірі 2000 грн.00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved