Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема: земельна ділянка на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району загальною площею 1,0779 га (державний акт серії [NUMBER]) кадастровий номер [NUMBER]. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його мати [PERSON], яка спадщину прийняла, як така, що постійно проживала та була зареєстрована за однією адресою в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області зі спадкодавцем. [INFO] [PERSON] померла. До спадкового майна, крім спадщини прийнятої після смерті [PERSON] належить земельна ділянка на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району загальною площею 1,4034 га (державний акт серії [NUMBER]) кадастровий номер [NUMBER]. Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 01 листопада 2009 року за № 15 на його ім'я. Після смерті [PERSON] він єдиний спадкоємець за заповітом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Спадщину прийняв, як такий, що постійно проживав за однією адресою зі спадкодавцем. Однак у Мурованокуриловецькій державній нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому він звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності (а.с. 5). Представник відповідача Жванської сільської ради також в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.25). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить право власності на земельну ділянку на території Жванської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0779 га, кадастровий номер [NUMBER]. Факт належності земельної ділянки [PERSON] підтверджується довідкою Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району за № 215 від 18.05.2016 року (а.с.12), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 14), копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 9), довідкою Жванської сільської ради № 215 від 18.05.2016 року (а.с 12), стверджується, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була його мати - [PERSON], яка прийняла спадщину як така, що постійно проживала та була зареєстрована за однією адресою в [ADDRESS], зі спадкодавцем. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №46118779 та 46118782 від 12.12.2016 року слідує, що спадкова справа на ім'я померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, тобто спадкові права ніким не оформлялися (а.с.26,27). [INFO] в с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 8). При житті, 02 листопада 2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.10). [PERSON] належала прийнята у спадщину після смерті [PERSON] земельна ділянка на території Жванської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0779 га, кадастровий номер [NUMBER] та належна їй на праві власності земельна ділянка на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району загальною площею 1,4034 га (державний акт серії [NUMBER]) кадастровий номер [NUMBER]. Факт належності останньої земельної ділянки [PERSON] підтверджується довідкою Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району за № 214 від 18.05.2016 року (а.с.13), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 15), копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 17). Заповітом (а.с. 10), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 8), довідкою Жванської сільської ради № 214 від 18.05.2016 року (а.с 13), стверджується, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] був позивач [PERSON], який прийняв спадщину як такий, що постійно проживав за однією адресою в [ADDRESS] зі спадкодавцем. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи на ім'я померлої [INFO] [PERSON] слідує, що [PERSON] 18.08.2011 року подав заяву до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини залишеної після смерті [PERSON] Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Проте 14.09.2016 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів необхідних для її вчинення (а.с. 18) Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністров'я» від 02 вересня 2016 року, слідує, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки виданих на ім'я [PERSON] та [PERSON] втрачено (а.с. 11), а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON]

Outcome: approved