Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

05.03.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є її батьком. З 01.09.2019 року вона навчається на 1 курсі в Навчально-науковому інституті менеджменту та психології ДЗВО «Університет менеджменту освіти» за спеціальністю 073 «Менеджмент» спеціалізації «Менеджмент» освітнього рівня бакалавр, на контрактній формі навчання. Оскільки вона продовжує навчання, то не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробітну плату, а тому змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти на своє утримання, на період навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення нею 23 років. Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони у судове засідання не викликалися, але були повідомлені про дату та час розгляду справи. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про часткове визнання позову, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, на період навчання, у твердій грошовій сумі 1100 грн. щомісячно до досягнення нею 23 років. У відповідності з вимогами ст.ст. 178, 279 ЦПК України, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області 01.03.2002 року. Згідно з довідкою №20-05/1683 від 06.11.2019 року [PERSON] є здобувачем вищої освіти 1 курсу (групи МОБ-19-Д2) Навчально-наукового інституту менеджменту та психології ДЗВО «Університет менеджменту освіти» за спеціальністю 073 «Менеджмент» спеціалізації «Менеджмент» освітнього рівня бакалавр, строк навчання з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р., форма навчання - денна, навчається за кошти фізичних та юридичних осіб. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням доньки, не надає. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу донці на період навчання, оскільки вона не має доходу і знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно до положень ст. 200 СК України , суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на проїзд до місця навчання, на проживання, придбання підручників та інших навчальних посібників. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу у заявленому нею розмірі, оскільки, як встановлено судом, на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого він сплачує аліменти відповідно до судового наказу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.11.2018 року., що підтверджується наданими відповідачем документами: розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з листопада 2018 р. по березень 2020 р., довідкою ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» від 31.03.2020 р. щодо утримання аліментів з грошового забезпечення відповідача, довідкою про розмір сплачених аліментів від 02.04.2020 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим вона потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отримані матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, а також обставини справи та виходячи із принципів розумності і справедливості, суд вважає можливим призначити аліменти у твердій грошовій сумі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2020 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років та при умові продовження навчання Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial