Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

06 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 3-5) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що 12.11.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір оренди квартири, за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримав у користування квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу, при цьому зобов’язався сплачувати комунальні послуги та орендну плату у розмірі 4050 грн.,строк дії договору до 01.11.2014 року. Свої зобов’язання за договором відповідач належним чином не виконав, здавав квартиру в суборенду, не сплачував комунальні послуги, жодного разу не сплатив орендну плату, без попередження в квітні звільнив квартиру, не передав ключі від квартири, меблі та побутову техніку, не попередив про намір звільнити квартиру та припинити дію договору, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість, яку відповідач добровільно не погашає, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] у рахунок погашення заборгованості по договору – 24 300 грн., та стягнути судові витрати (а.с. 3-5) У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову посилаючись на те, що він сплатив позивачу кошти за оренду квартири та вимоги позивача є безпідставними. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 12.11.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди квартири, за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримав у користування квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності, при цьому відповідач зобов’язався кожного 1 (першого) числа місяця сплачувати комунальні послуги та орендну плату позивачу у розмірі 4050 грн., строк дії договору до 01.11.2014 року, що підтверджується копією зазначеного договору та не запереченням вказаного факту сторонами (а.с. 6-7). Встановлено, що 12.11.2013 року відповідач прийняв фактично в користування квартиру [ADDRESS] та в квітні 2014 року звільнив вказану квартиру без попередження власника, що підтверджується поясненнями самого відповідача у судовому засіданні та умовами договору. Також встановлено, що у відповідача [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість за договором оренди, яка станом на 12.04.2014 року становила 20 250 грн. (4 Х 4 050 грн.), ці обставини підтверджуються відсутністю доказів того, що позивач отримував оплату оренди та поясненнями сторін. Судом встановлено, що по квартирі [ADDRESS] за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року виникла заборгованість по комунальним послугам у розмірі 2 957 грн., що підтверджується копією листа-попередження ОСМД «МОСТ СЕРВИС» про відключення квартири від водо та електропостачання № 46 від 10.03.2014 року (а.с.15) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Згідно ст.. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Статтею 810 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму, а ч. 3 ст. 820 ЦК України передбачено, що наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла, якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Відповідно до ч.1 ст. 825 ЦК України якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Дострокове розірвання договору оренди житла з викупом до моменту набуття орендодавцем права на житло здійснюється у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги свідчення свідка [PERSON] допитаного у судовому засіданні 08.10.2014 року, оскільки свідок підтвердив того, що [PERSON] передав позивачу грошові кошти у рахунок погашення заборгованості за оренду квартири, він особисто не бачив грошових коштів які передавались відповідачем, не знає яка сума за словами відповідача передавалась [PERSON], не пам’ятає коли він бачив позивача разом з відповідачем, не знає причину їх зустрічі. Отже, суд при розгляді справи виходить з того, що у судовому засіданні дійсно знайшов підтвердження факт того, що позивач належно виконав свої обов’язки згідно договору оренди від 12.11.2013 року, при цьому позивач порушив його умови та не сплачував комунальні послуги (п.15 Договору), жодного разу не сплатив орендну плату (п. 13, 16 Договору), без попередження звільнив квартиру не попередив про намір звільнити квартиру та припинити дію договору (п. 12), а тому позовні вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що у відповідача виникла заборгованість за 4 місяці і відповідач звільнив квартиру без попередження, що спричинило позивачу збитки в розмірі місячного платежу, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок повернення заборгованості за договором оренди житлового приміщення від 12.11.2013 року – 24 300 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с.1) покласти на відповідача. Щодо інших витрат заявлених позивачем, суд вважає їх не доведеними, оскільки надані матеріали не підтверджують здійснення позивачем витрат пов’язаних з розглядом даної справи, крім того, позивач мав можливість мати представника в Україні та зменшити витрати для своєї участі у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved