Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

06 серпня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що з початку серпня 2015 року між нею та відповідачем припинено будь-які відносини, вони проживають окремо. Відповідач в добровільну порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, донька проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надав заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення викладених у ньому вимог. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлене наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER], 11 червня 2011 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 20 (а.с. 3). Відповідач [PERSON] в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], зазначений батьком (а.с. 4). Згідно до довідки КП «Жилсервіс-2» про склад сім'ї та місце реєстрації №03/275 від 06.08.2015 року [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с. 5). На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 243, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved