Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

06 січня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що незважаючи на досить тривалий час шлюбу у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки в силу психологічної несумісності характерів, внаслідок чого шлюб носить формальний характер. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка двічі належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, але в судове засідання не з'явилася. Заперечень на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності, доказів поважності неявки до суду, не надала. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 12 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 12 травня 2007 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 44. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу в сторін дітей немає. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивача та відповідачки не склалося в силу психологічної несумісності їхніх характерів. Як виявилося з часом, в кожного з них зовсім різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов'язки. Наслідком таких відносин стало те, що з вересня 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Відповідачка пішла з квартири і проживає з іншим чоловіком, але де саме йому невідомо. Від оформлення розірвання шлюбу в органах РАЦСу відповідачка ухиляється, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про розлучення до суду. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Письмову заяви про відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу відповідачка [PERSON] до суду не подавала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved