Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

06 січня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], яке належить їй на праві власності, обґрунтовуючи це тим, що відповідач зареєстрована за вказаною адресою, але фактично у будинку не проживає з 2013 року, кошти на оплату комунальних послуг не надає, чим порушує її права як власника. До судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності, задовольнити позовні вимоги та провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач не з'явилась у судове засідання без поважних на те причин. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце засідання повідомлялась за місцем реєстрації, відповідно до положень ст.ст.74, 76 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з'явилась, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали і докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав та міркувань. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За змістом ч.1 ст.405 ЦК, яка прямо вказує на наявність права користування житлом лише у членів сім'ї власника, які проживають разом з ним, а згідно частини 2 названої статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є одноосібним власником будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] і таке право вона набула 09.10.2014 року придбавши нерухоме майно, згідно договорів купівлі-продажу у [PERSON] /а.с.5-9/ З довідки виконавчого комітету Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно рахується зареєстрованою по [ADDRESS], що також підтверджується і даними адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області. /а.с.10, 14/ Однак, комісійний акт сільської ради свідчить, що [PERSON] з 2013 року за вказаною адресою не проживає і в будинку відсутні її особисті речі. /а.с.18/ Отже, достовірно встановлено факт непроживання відповідача з 2013 р. у будинку [PERSON] Оскільки між сторонами не було іншої домовленості то відповідач втратила право користування житлом, що належить на праві власності позивачу. Відповідно ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. При таких встановлених судом обставинах справи, з наведених вище підстав та міркувань, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту прав [PERSON] і задоволення її позову у повному обсязі. Згідно вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача. /а.с.1/

Outcome: approved