Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

06.01.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною - сином [PERSON], [INFO], трьох років та з позовом про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем від шлюбу, укладеного 15.10.2005 року, мають дітей - сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні, всупереч вимогам статті 180 Сімейного кодексу України відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи та стабільну заробітну плату. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позовні вимоги визнає лише в частині стягнення аліментів на утримання дітей, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини заперечує. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 15.10.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №4 (а.с.2,11). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Стетковецької сільської ради Чуднівського району Житомирською області від 09.12.2013 року, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Стетковецької сільської ради Чуднівського району Житомирською області від 02.11.2006 року (а.с.3-4, 12-13 ). Згідно довідки №498 від 15.12.2015 року, виданої виконавчим комітетом Стетковецької сільської ради Чуднівського району Житомирською області, склад сім`ї позивача: батько - [PERSON], [INFO], чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с. 7,17). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи повне визнання відповідачем позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та наявність у відповідача обов'язків утримувати дітей до їх повноліття, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання її неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, після чого аліменти стягувати у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, [PERSON], з якою проживає неповнолітній син - [PERSON], [INFO], має право на утримання від [PERSON]до досягнення дитиною трьох років, але лише за умови, що [PERSON]може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки, позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано суду доказів, що свідчили б про фактичний розмір та характер доходів відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною - [PERSON] трьох років у розмірі 500 грн. щомісячно, слід відмовити за недоведеністю можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial