Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

05.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який заявою від 04.12.2017 року уточнила та просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам на утримання їх сина [PERSON], [INFO], станом на 01.12.2017 року в сумі 6132 гривні 00 коп., також стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з 01.04.2017 року по 01.12.2017 року в сумі 2299 гривень 60 коп., стягнути додаткові витрати на навчання дитини в сумі 28100 гривень 00 коп., вартість форменого одягу в сумі 2300 гривень 00 коп. та харчування в сумі 1125 гривень 00 коп., стягнути неустойку за прострочення сплати додаткових витрат, за період з 08.07.2017 року по 07.12.2017 року в сумі 298 гривень 15 коп., мотивуючи тим, що дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 11.09.2001 року відповідач зобоязаний сплачувати аліменти на користь позивачки, однак він ухиляється від виконання своїх обовязків у звязку з чим матеріальне становище позивачки значно погіршилось та вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сімї, тому вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74, 77 ЦПК України, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, починаючи з 11.09.2001 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.03.2018 року. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 26.09.2001 року на підставі виконавчого листа №2а-98-01 від 13.09.2001 року відкрито виконавче провадження ВП №5934476. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 01.12.2017 року сума заборгованості по аліментам станом на 01.12.2017 року складає 6132,00 грн. Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за №606-ХІV (далі Закон №606-ХІV), а також у статтях 194 - 197 СК України. Так, відповідно до ст.74 Закону №606-ХІV розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України . Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Статтею 180 СК України встановлено батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.199 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. За змістом ч.1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова ПВСУ №3), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості на той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не виплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №6-94цс15, яка відповідно до приписів ЦПК України є обовязковою для застосування судами. Таким чином, неустойка (пеня) за період з 01.04.2017 року по 01.12.2017 року має бути стягнута з відповідача у розмірі 2299 гривень 60 копійок, виходячи з наступного розрахунку: № з/пРік та місяцьРозмір аліментів в грн. нарахованоРозмір аліментів в грн. виплаченоЗалишок боргу в місяць 1 % від розміру аліментів в грн. Кількість днів в місяці Розмір пені в грн. 2017 1.квітень973,00-937,009,3730291,9 2.травень1020,00450,00570,005,731176,7 3.червень1020,00- 1020,0010,230306,0 4.серпень1250,00-1250,0012,531387,5 2.вересень1250,00-1250,00 12,530375,0 3.жовтень1250,00-1250,0012,531387,5 4.листопад1250,00-1250,0012,530375,0 ВСЬОГО 2299,60 Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Сторона, що звертається до суду з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їх попереднє фінансування, повинна надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їх розрахунки та обґрунтування. Згідно договору №3570-17/СМДІ про надання освітніх послуг за денною формою навчання від 14 серпня 2017 року плата за навчання за освітнім ступенем бакалавр на весь термін навчання складає 112400,00 грн., у тому числі: за 1-й курс 28100,00 грн., за 2-й курс 28100,00 грн., за 3-й курс 28100,00 грн., за 4-й курс 28100,00 грн. Як вбачається з квитанції № 27 від 14.08.2017 року [PERSON] сплачено за навчання [PERSON] 14050.00 грн. та відповідно до квитанції № 148 від 02.12.2017 року сплачено 14050,00 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №37 від 14.08.2017 року [PERSON] сплатив 4600,00 грн. за форму, та відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №370 від 14.07.2017 року [PERSON] сплатив 2250,00 грн. за харчування. Враховуючи наявність доказів на підтвердження понесених витрат на навчання [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 196 СК України - у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобовязаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 11.04.2017 року з [PERSON] було стягнуто додаткові витрати на дитину в сумі 279 (двісті сімдесят девять) гривень 90 копійок. Згідно довідки № В-10/77 від 01.12.2017 року виданої Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заборгованість у розмірі 279,90 грн. за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду № 500/6674/16-ц [PERSON], станом на 01.12.2017 року, не сплачена. Виходячи за наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати додаткових витрат, за період з 08.07.2017 року по 07.12.2017 року, підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 гривень із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved