Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

04 січня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював гірником підземним у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля». 19 жовтня 2017 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства умов колективного чи трудового договору. У день звільнення роботодавець не виплатив заробітну плату належну йому при звільненні в сумі 28467,08 грн. Враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 347,02 грн., просить суд стягнути з відповідача в свою користь 28969,26 грн. невиплаченої заробітної плати, 17845,58 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 19 жовтня 2017 року по день звернення до суду. Крім того, просив стягнути з відповідача в свою користь витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 02 лютого 2018 року позивач [PERSON], на підставі ст.49 ЦПК України, зменшив розмір позовних вимог, про що подав письмову заяву. У заяві, просив суд стягнути з ДП «Волиньвугілля» в свою користь 17609,22 грн. заборгованості по заробітній платі та 26324,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року по 07 лютого 2018 року (а.с.26). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до вищезазначеної норми процесуального права, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки та виписки з наказу ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» №175/к від 18 жовтня 2017 року позивач [PERSON] був звільнений з підприємства 19 жовтня 2017 року на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку) (а.с.2-3). Відповідно до довідок ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» №1656/7.2.5/01-19, №1657/7.2.5/01-19 від 27 листопада 2017 року заборгованість підприємства на день видачі довідки, тобто станом на 27 листопада 2017 року по заробітній платі [PERSON] становила 28467,08 грн., а його середньоденний заробіток становив 347,02 грн. (а.с.4-5). Однак, згідно довідки ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» №154/7.2.5/01-19 від 01 лютого 2018 року станом на 01 лютого 2018 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] становила 17609,22 грн. ( а.с.27), а тому, з огляду на вищезазначені норми закону, саме ці суми підлягають стягненню з ДП «Волиньвугілля» в користь позивача [PERSON] Суд, беручи до уваги розрахунок наданий позивачем (а.с.28), також задоволює позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь позивача [PERSON] 26324,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 жовтня 2017 року по 07 лютого 2018 року включно, з розрахунку 347,02 грн. (середньоденний заробіток [PERSON]О.) х 78 (робочі дні за вищевказаний період) 743,46 грн. (отримана останнім допомога по безробіттю за вищевказаний період). Суд, при вирішення питання про розподіл судових витрат, у відповідності до вимог ст.137, ст.141 ЦПК України, враховує обґрунтованість та пропорційність до предмету спору витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, тривалість часу витраченого адвокатом на виконання відповідних послуг, обсяг наданих послуг та виконаних робіт та те, що справа є малозначною, а відтак, стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджуються документально (а.с.16-19). Також, з врахуванням вищезазначених норм, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved