Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

06.09.2021 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищезазначена позовна заява. Свої вимоги мотивує тим, що 03.05.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленість щодо купівлі-продажу автомобіля Vokswagen Polo д.н. [NUMBER] . Одночасно, позивачем в якості попередньої оплати було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 2500 доларів США, а відповідачем було передано позивачу автомобіль та розписку складену власноруч. Відповідно до змісту розписки від 03.05.2021 року [PERSON] , [INFO] , прийняв грошові кошти в розмірі 2500 доларів США за автомобіль Volkswagen Polo д.н. [NUMBER] від [PERSON] та зобов`язався протягом місяця видати довіреність. Проте, після того як відповідачем були отримані кошті в якості попередньої оплати, він постійно уникав зустрічі із позивачем, мотивуючи це занятістю у власних справах. Тому довіреність на переоформлення автомобіля відповідачем видана так і не була. Згодом, 02.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., під час проведення виконавчих дій було арештовано та описано вищезазначений автомобіль. Так, відповідно до відповіді приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., від 27.08.2021 року № 6242 на адвокатський запит представника позивача адвоката Шкабуро О.В., від 27.08.2021 року, на виконані у Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С., перебуває виконавче провадження № 66344002 по виконанню виконавчого напису № 1703, що видав 28.07.2021 року приватний нотаріус Дніпровського МНО Лозенко В.В., про звернення стягнення на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Polo, номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , 2003 року випуску, тип легковий-загальний хетчбек - В, колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ТЦС 6542 від 12.11.2019 року, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що проживає/зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно передане в заставу за договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького МНО Саламатовою М.В. від 02.03.2021 року, за реєстровим № 287, в якості забезпечення зобов`язань за Договором позики № 3020321-02, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги [PERSON] в сумі 93 773,99 грн. Проведенням виконавчих дій 02.08.2021 року, біля комбінату ПАТ «Запоріжсталь» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, буд.72, було арештовано та описано зазначений автомобіль - реєстраційний номер [NUMBER] , який було скеровано до спеціального майданчику перебування транспортних засобів ЗФ ДП «СЕТАМ» (м. Запоріжжя, вул. Виборзька, буд.8). Позивач вважає, що таким чином відповідач не виконав взятий на себе обов`язок щодо видачі довіреності на переоформлення автомобіля, а тому грошова сума в розмірі 2500 доларів США, що передана відповідачу в якості авансу, підлягає поверненню. На підставі вищезазначеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму, що за офіційним курсом складає 67 507,25 гривень. Ухвалою від 10.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримують у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. В судові засідання, призначені на 11.10.2021, 16.11.2021, 13.12.2021, відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи в порядку, передбаченому ЦПК України, не з`являвся, про причини неявки не повідомив. Копії ухвали про відкриття провадження разом із позовом з додатками, а також судові повістки повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» або ж «адресат відсутні за вказаною адресою». Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 03.05.2021 року відповідно розписки [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2500 доларів США за автомобіль та зобов`язувався протягом місця видати довіреність на автомобіль.( а.с. 6). Вказане зобов`язання відповідач не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 зазначено, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/1084/18, за яким аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Як зазначає ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов до висновку про задоволення вимог щодо стягнення грошових коштів. Щодо розподілу судових витрат суд приходить до таких висновків. Позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). На підтвердження надання правової допомоги позивач надав суду: договір про надання правничої (правової) допомоги від 11.08.2021, що укладений між адвокатом Шкабурою О.В. та Дідик Є.М., ордер що виданий на підставі вказаного договору ( а.с. 13), додаткову угоду № 1 від 10.09.2021, відповідно до якої був викладений у новій редакції Додаток № 1 до Договору про надання послуг з правничої (правової) допомоги, а саме була визначена вартість наданих адвокатом послуг в суді першої інстанції, акт приймання-передачі послуги від 16.11.2021. За наведеного витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved