Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

05.11.2018 [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, права і обов'язки чоловіка, а також по багатьом іншим, життєво важливим питанням. Відповідач є наркотично залежною людиною, неодноразово лікувався від наркотичної залежності, але продовжує зловживати наркотичними засобами, сім'ю не утримує. При зазначених обставинах між сторонами постійно виникали конфлікти. Сторони намагалися зберегти родину, але не змогли і припинили подружні відносини. Відновлення сімейних стосунків позивач вважає неможливим. З жовтня 2018 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують і відновляти їх не мають наміру. Син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати із позивачем. Суперечок майнового характеру між сторонами немає. На підставі викладеного позивач просила позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у зв'язку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні. Як встановлено у судовому засіданні, 26.08.2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, права і обов'язки чоловіка, а також по багатьом іншим, життєво важливим питанням. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову 704,80 грн.

Outcome: approved