Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

06.05.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням(а.с.4-6). Позивача було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі(а.с.49), підтримав заявлені позовні вимоги, наполягає на їхньому повному задоволенні. Відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи (а.с.44); але відповідачі в судове засідання не прибули, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю(а.с.48). Третю особу - Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи (а.с.46); але представник в судове засідання не прибув, клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось згідно зі ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON], на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 17.12.2005 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстровим F 6113, зареєстрованого в КП «БТІ» м. СловFянська 03.01.2006 за F 6492, є власником житлового будинку F 3 по вул. Левадній(колишня назва Ленінградській), в м. Лиман, Донецької області(а.с.34-37). Відповідачі по справі: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], 01.06.2005 р.н.(а.с.а.с.15-30), зареєстровані за місцем проживання в цьому житловому будинку, що підтверджено записами у домовій книжці для прописки громадян та довідкою виконкому Лиманської міської ради Донецької області від 10.05.2019(а.с. 38-40, 47). Відповідачі за вказаною адресою з 2015 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно. Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Позивач, як власник здійснює виконання обовFязків щодо утримання зазначеного житлового будинку в належному стані, сплачує комунальні платежі, виконує інші обовFязки, повFязані з використанням нерухомості(а.с.20). Не скасована реєстрація відповідачів за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивача відповідно до ст. 383 ЦК України. З огляду на це, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.» Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу відповідачі, які не проживають за адресою вул. Левадна(колишня назва Ленінградська), буд.3, в м. Лиман, Донецької області втратили право на користування будинком, внаслідок їх відсутності без поважних причин понад 3 років. Статтею 7 Закону України FПро свободу пересування та вільний вибір місця проживання в УкраїніF, встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року F 207, зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На підставі п.8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України FПро адміністративні послугиF. Згідно з п. 26 зазначених Правил, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 17.12.2005 у позивача виникло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Левадна, буд.3, на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 17.12.2005 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстровим F 6113, що є чинним і сторонами не оспорюється. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше трьох років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.

Outcome: approved