Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

05 жовтня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1999 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності їй - [PERSON] , її чоловіку [PERSON] , доньці [PERSON] та онуку [PERSON] . Усі вказані особи зареєстровані у цій квартирі. Крім того, не є співвласником цієї квартири, але також зареєстрована в ній неповнолітня [PERSON] , 2003 року народження. [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації у 2014 році і повертатися не збираються, комунальні платежі не сплачують,в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають. Відповідачі уповноважили її довіреностями на зняття їх з реєстрації, але з`ясувалося, що зняти їх з реєстраційного обліку на підставі даних документів неможливо, оскільки дане питання вирішується тільки рішенням суду. Просила зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] , як власників квартири, а [PERSON] визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . 08 грудня 2020 року позивачкою [PERSON] надана уточнена позовна заява, в якій вона просила визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Інші позовні вимоги просила залишити без розгляду. Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. Ухвалою суду від 08 грудня 2020 року позовні вимоги [PERSON] в частині зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , залишені без розгляду. Позивачка та її представник адвокат Кравченко Т.В., діюча на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04 лютого 1999 року, зареєстрованого в БТІ 12 березня 1999 року за № 37729, про що свідчить відповідне свідоцтво (а.с. 8). За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09.07.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 20 січня 2012 року (а.с. 16). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 12 листопада 2011 року видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 14). Як вбачається з довіреності, посвідченої 16 червня 2020 року нотаріусом Гусь-Хрустального нотаріального округу Російської Федерації Бегуновою Н.В., [PERSON] , [INFO] , зі згоди своєї матері [PERSON] , уповноважує [PERSON] , бути представником, у тому числі з питань зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації (а.с. 9). Отже, вказану довіреність суд сприймає як визнання вимог [PERSON] та її матір`ю [PERSON] про визнання [PERSON] втратившею право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Отже, враховуючи, що [PERSON] понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, має постійне місце проживання в Російській Федерації з 2014 року, а також визнання відповідачкою позовних вимог, суд вважає можливим постановити рішення про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті.

Outcome: approved