Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

05 грудня 2018 року позивач звернулась в суд з наведеним позовом до відповідача мотивуючи тим, що з 01.08.2001 року по 31.01.2003 року проходила інтернатуру на посаді лікаря-інтерна в Івано-Франківській обласній дитячій клінічній лікарні, а з 17.02.2003 року по даний час працює на посаді лікаря-анестезіолога дитячого відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні. В квітні 2018 року, на підставі колективного звернення працівників відділення інтенсивної терапії новонароджених дітей Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні було проведено інспекційне відвідування Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області, за результатами якого було виявлені численні порушення трудового законодавства та складено припис про усунення виявлених порушень від 18.04.2018 року, який станом на момент звернення до суду не є усунутим. Так приписом встановлено, що в порушення вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП України, що полягає в не проведенні індексації заробітної плати працівників\~ Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, в тому числі і позивачу за період січень серпень 2015 року та 2016 рік. Також позивач вказала, що 27.07.2018 року Управління Держпраці в Івано-Франківській області провело повторне інспекційне відвідування, за результатами якого 09.08.2018 року було складено припис про усунення виявлених порушень, яким встановлено, що в порушення вимог ст. 98 КЗпП України та ряду нормативно-правових актів позивачу не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки у 2013 році, хоча позивач мала на неї право, а також виявлено, що відповідачем не проводилась індексація заробітної плати позивачу у 2004 році, у 2006 році, 2008-2010 роках, у 2014-2016 роках. Окрім того приписом встановлено порушення строків нарахування та виплати індексації. Позивач, з урахуванням наведеного просив про задоволення позову та про зобов'язання Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні (місцезнаходження: вул. Євгена Коновальця, 132, м. Івано-Франківськ, 76010, код ЄДРПОУ 01993256) нарахувати та виплатити [PERSON], [INFO], (місце проживання: [INFO]/66 в м. Івано-Франківськ, ідентифікаційний номер: [NUMBER]) індексацію заробітної плати за 2004 р., січень-березень, липень - жовтень, грудень 2006 р., січень-червень, вересень-грудень 2008 р., 2010 р., 2014 р., січень-серпень 2015 р. та 2016 р., а також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати в розмірі 1580,22 грн. і допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. Відповідачем - Івано-Франківською обласною дитячою клінічною лікарнею, - подано письмовий відзив на позов, в яких відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмовому відзиві на позов, а також заяву про розгляд справи без участі відповідача. Стороною позивача в судовому засіданні підтримано позов в повному обсязі, а надалі\~ подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій також позовні вимоги сторона просила задовольнити. Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, як роботодавцем позивача, всупереч вимогам чинного трудового законодавства України у 2004 році, у 2006 році, 2008-2010 роках, у 2014-2016. не виплачувалася індексація заробітної плати, що підтверджується також приписом управління Держпраці, яким проводилася відповідна перевірка (а.с. 28-29). В той же час, як випливає зі змісту відзиву на позов, відповідач не погоджується із позовом та вважає, що у різні періоди право на індексацію у позивача не відбулося у зв'язку з перевищенням розміру підвищення зарплати суми індексації, перебування у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань. Заперечував відповідач і щодо задоволення позову в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати, з підстав того, що надання допомоги на оздоровлення відбувається суто за заявою працівника, а позивачем відповідачу у 2013 році така заява не подавалася. Позивачем також подано суду відповідь на відзив, в яких позивач заперечила щодо викладених у відзиві на позов пояснень відповідача, а до суду через канцелярію надійшли доповнення до відзиву від відповідача та в судовому засіданні заперечення проти прийняття до уваги судом доповнення до відзиву відповідача від позивача. Заслухавши представника позивача, проаналізувавши викладені в адресованих суду письмових заявах пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали\~ справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.\~ Згідно до копії трудової книжки (а.с. 13-16) [PERSON] вбачається, що позивач працює в Івано-Франківській обласній дитячій клінічній лікарні з 01.08.2001 року по даний час. Посилаючись на те, що протягом вказаних вище періодів їй не виплачувалася сума індексації заробітної плати позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом про зобов'язання відповідача індексацію заробітної плати за 2004 р., січень-березень, липень - жовтень, грудень 2006 р., січень-червень, вересень-грудень 2008 р., 2010 р., 2014 р., січень-серпень 2015 р. та 2016 р., а також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати в розмірі 1580,22 грн. і допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; а згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 5 ст. 95 КЗпП України\~ визначено, що заробітна плата підлягає індексації в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~ індексація грошових доходів населення - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі\~ ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч.1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Згідно до ч.1-2 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація є складовою частиною заробітною плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яки строком (Інформаційний лист ВССУ № 708/0/4-13 від 07.05.2013 року). Як вбачається з п.п. 2.2 рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обовязок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема шляхом державного регулювання оплати праці. Крім того, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу яка еквівалентна вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положенням ч. 5 ст. 95 КЗпП України, ст. 33,34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення строків її виплати. Як випливає із матеріалів справи, листом №16-07/15-10/2526 від 16 квітня 2018 року (а.с. 17-18) Управління Держпраці в Івано-Франківській області повідомило позивача про те, що індексація заробітної плати працівникам в межах прожиткового мінімуму Івано-Франківською обласною клінічною лікарнею з січня по серпень 2015 року та у 2016 році не проводилась. У період з вересня по грудень 2015 року індексація заробітної плати працівникам лікарні виплачувалася. У зв'язку із зазначеним, за результатами інспекційного відвідування складено акт, головному лікарю внесено припис з вимогою усунути виявлені порушення законодавства про працю (а.с. 19-20). 09 серпня 2018 року Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області головному лікарю Івано-Франківської ОДКЛ скеровано Припис про усунення виявлених порушень №ІФ 1431/343/АВ/П (а.с. 28-29), зі змісту якого вбачається, що … «згідно розрахункових листків лікарів дитячих анестезіологів … [PERSON] … індексацію заробітної плати не проводили: у 2004 році, у 2006 році, у 2008-2010 роках, 2014-2016 роках. Крім того, як встановлено з відомостей нарахування заробітної плати в Івано-Франківській ОДКЛ нарахування індексації заробітної плати працівникам за період з 2006 по 2014 роки не відповідає встановленому порядку». Такожу у приписі вказано, що: «лікарю дитячому анестезіологу Івано-Франківської ОДКЛ [PERSON] згідно розрахункових відомостей за 2013 рік допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу у 2013 році не виплачено». Доказів на підтвердження того, що вищевказані приписи головному лікарю про усунення порушень було оскаржено відповідачем та скасовано у встановленому чинним законодавством порядку, суду відповідачем не надано і таких обставин не встановлено. При цьому, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Зі змісту Припису Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області про усунення виявлених порушень №ІФ 1431/343/АВ/П від 09 серпня 2018 року вбачається, що індексація заробітної плати позивача не проводилась у 2004 та 2006 році. Відтак суд приходить до переконання, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати за 2004 рік та січень-березень, липень- жовтень, грудень 2006 року є обґрунтованими та підлягають до задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію заробітної плати за січень-червень, вересень-грудень 2008 р., 2010 р., 2014 р., січень-серпень 2015 р. та 2016 р., то суд звертає увагу на наступне. До задоволення в повному обсязі підлягають вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати за січень-червень, вересень-грудень 2008 р., 2010 р., 2014 р. Щодо вимог про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати за січень-серпень 2015 р. та 2016 р., то відповідно до матеріалів справи, зокрема особової справи позивача\~ (а.с. 41) вбачається, що з 15.06.2015 року позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років і до роботи позивач приступила 01.05.2016 року, а 01.10.2016 року позивачу знову надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, однак в той же день позивач приступила до роботи на умовах неповного робочого дня.\~\~ Відтак слід зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати не за січень-серпень 2015 р. та 2016 р., а за період 01.01.2015 р.-15.06.2015р. та травень грудень 2016 р. Обґрунтованість вимог щодо здійснення виплати індексації заробітної плати за вищевказані періоди підтверджується Приписом Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області про усунення виявлених порушень №ІФ 1431/343/АВ/П від 09 серпня 2018 року і що відповідачем не спростовано належними засобами доказування. Також підставними рахує суд і вимогу про стягнути з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати в розмірі 1580,22 грн. В контексті зазначеного Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Кечко проти України» (заява № 63134/00), рішення від 8 листопада 2005 року), в якому Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними… Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Бурдов проти Росії», № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-ІІІ). За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити позивачу індексацію заробітної плати є частково обґрунтованими, підтверджуються належними засобами доказування, а тому позов підлягає до часткового задоволення і слід зобовязати Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати за 2004 р., січень-березень, липень- жовтень, грудень 2006 р., січень-червень, вересень-грудень 2008 р., 2010 р., 2014 р., 01.01.2015 р.-15.06.2015р. та 01.05.2016 31.12.2016 р., а також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати в розмірі 1580,22 грн. і допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні частини позовних вимог про зобов'язання Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію заробітної плати за період з 15.06.2015р. по 31.08.2015р. та з 01.01.2016р. по 01.05.2016р. слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю таких вимог, адже в цей період позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Крім того, суд приходить до висновку про те, що зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію за відповідні періоди є повним та належним способом захисту порушених трудових прав позивача. Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial