overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

06 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що 15 грудня 1994 року у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області померла її мати [PERSON]. Оскільки мати, як член колгоспу, мала право на земельну частку, лише у 1996 року на її імя було виготовлено відповідний сертифікат. Так як у свідоцтві про смерть матері, вона значиться під дівочим прізвищем «Купка», заявник вказує, що у неї відсутня можливість успадкувати вказану земельну ділянку. Тому, просила суд встановити факт належності її матері під прізвищем [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0129404, виданого на підставі рішення Липоводолинської РДА №369 від 11 вересня 1996 року. У судове засідання заявник, її представник та представник заінтересованої особи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У своїх заявах просили розглядати справу без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON], 24 вересня 1910 року народилася у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Із витягу державного архіву Сумської області від 24 лютого 2016 року, вбачається, що 04 червня 1931 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після чого змінила своє прізвище на «Левченко» (а.с.5). [PERSON], 13 серпня 1933 року народилася у с.Лучка Липоводолинського району Сумської області, її матірю значиться [PERSON] (а.с.4). 15 грудня 1994 року померла [PERSON] (а.с.7). 22 жовтня 1996 року на імя [PERSON] виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0129404, належний їй як члену КСП «Нове Життя» (а.с.6). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 травня 2016 року встановлено факт того, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Векла Кузьмівна, яка померла 15 грудня 1994 року, є матірю [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку може бути встановлено факт належності особі правовстановлюючого документу. Звернутись до суду із заявою про встановлення факту за правилами окремого провадження особа вправі лише у випадку, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів. Із матеріалів справи вбачається та встановлено рішенням суду від 06 травня 2016 року той факт, що матірю заявниці є [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Векла Кузьмівна, [INFO], у свідоцтві про смерть якої фактично було допущено помилу, а саме не вірно вказано прізвище, яка вона мала до укладеного 04 червня 1931 року шлюбу [PERSON]. У зв`язку з цим, не потребують окремому встановленню факти належності вказаній особі того чи іншого документу, не залежно від того на прізвище [PERSON] чи [PERSON] він виданий. Тому, враховуючи викладене, суд вважає заяву такою, що не підлгає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

06 червня 2016 року [PERSON], яка зареєстрована та мешкає у місті Горлівка Донецької області, звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], який також зареєстрований та мешкає у місті Горлівка Донецької області, пред'явивши позов за підсудністю справ, визначеною розпорядженням голови Вищого Спеціалізованого Суду України від 02.09.2014 року № 2710/38-14, в якому просила розірвати їх шлюб, зареєстрований 31 серпня 2013 року в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 603, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у травні 2016 року та не ведуть спільного господарства, сумісних неповнолітніх дітей вони не мають, майнові спори між ними відсутні. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем і проти заочного ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про розірвання їхнього шлюбу та просив слухати справу без його участі. Суд, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31 серпня 2013 року, зареєстрували його в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що свідчить актовий запис за № 603. Від сумісного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у травні 2016 року. Подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть, обидва наполягають на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

06 червня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, Амур-Нижньодніпровський р-н, вул. Калинова, 70/101. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.06.2016р. о 05 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора становить небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Суд не може погодитись з доводами викладеними в заяві, оскільки згідно приписів ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», наявність в особи психічного захворювання чи психічного розладу не може слугувати підставою для госпіталізації в примусовому порядку. Єдиними підставами для госпіталізації особи є вчинення нею чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Так, в судовому засіданні встановлено, [PERSON] не створює небезпеку для себе та оточуючих, а наявність в неї психічного захворювання не є підставою для її примусової госпіталізації. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

06 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 18 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 464. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2002 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають разом, але спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, представник позивача направив до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, судом встановлено наступне. 18 липня 2002 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 464 (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП №115074 (а.с.4). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявка належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, є свідченням того, що вона також втратила будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

06 червня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 вересня 2015 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Підгородненської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №3. Неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилась, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 вересня 2015 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Підгородненської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

06 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 11.10.2013 року в сумі 14 182,43 гривень, що складає 6 6694,40 грн. тіло кредиту, 1\~501,75 грн. заборгованість за відсотками, 4\~175, 09 грн. пеня, 500 грн. штраф фіксована частина, 651,54 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 11.10.2013 року відповідач отримала кредит в сумі 6 300 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором від 11.10.2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 14 182,43 гривень, що складає 6 6694,40 грн. тіло кредиту, 1\~501,75 грн. заборгованість за відсотками, 4\~175, 09 пеня, 500 грн. штраф фіксована частина, 651,54 грн. штраф (процентна складова). Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснювала, чим порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустила істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Але, як вбачається з матеріалів справи за порушення позичальником відповідачем [PERSON] - строків за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штрафи. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме порушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому, суд в частині стягнення пені в сумі 4\~175, 09 грн. відмовляє. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

06 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 20.11.1993 року шлюбу, в якому вони мають повнолітню доньку [PERSON], яка народилась 14.06.1996 року, та неповнолітніх дітей синів [PERSON], який народився 11.12.2000 року, [PERSON], який народився 27.02.2009 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з січня 2013 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

06 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 13.02.2012 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ЧН № 0075801 від 25.09.1996, виданого Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області. Позивач являється єдиним спадкоємцем пятої черги за законом, проте, на даний час не може прийняти спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, який, як він вважає пропустив з поважної причини, тому за захистом свого права вимушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового розгляду без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 13.02.2012 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 198207, видане повторно 02.11.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції) /а.с. 7/. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ЧН № 0075801 від 25.09.1996, виданого Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимічного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

06 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачем з 01 червня 2002 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Мар'янівською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені півроку тому через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 01 червня 2002 року Мар'янівською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №3, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved