Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

06.05.2019р. ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Новоодеського районного суду Миколаївської області із вказаним позовом до [PERSON] , де в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами 15.10.2014р. був укладений договір № 767673 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно умов якого відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», а також надано платіжну картку типу «MasterCard Debit Standard» та Пін-конверт до неї. Вподальшому, 26.08.2015р. сторонами укладено Додатковий договір № 1, відповідно до умов якого, банк встановив позичальнику кредит в сумі 10490,00грн., із процентною ставкою, яка є фіксованою, складає 28 % річних та сплачується щомісячно, а також процентною ставкою за несанкціонованим овердрафтом у розмірі 40 % річних. У порушення умов договору відповідач вказані зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку із чим станом на 18.04.2019р. виникла заборгованість у розмірі 29156,57грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 10490,00грн., заборгованості за відсотками в розмірі 10514,69грн., пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 5640,83грн., заборгованості за РКО в розмірі 7,59грн., втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 1968,63грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 534,83грн. На підставі ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.06.2019р., матеріали цивільної справи № 482/818/19 передано за підсудністю до Калинівського районного суду Вінницької області, для розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019р., матеріали даної справи передано на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 12.07.2019р., відкрив провадження за позовом за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із письмовим поясненням від 22.10.2019р., де в прохальній частині просить відмовити позивачу у стягнені з нього заборгованості за відсотками в розмірі 10514,69грн., пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 5640,83грн., заборгованості за РКО в розмірі 7,59грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 534,83грн., мотивуючи дану позицію тим, що будучі військовослужбовцем, на нього розповсюджується дія ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї», за змістом якої з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед банком, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. На підставі звернення відповідача [PERSON] , позивачем ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» здійснений відповідний перерахунок кредитної заборгованості у зв`язку із проходженням ним військової служби, та 22.09.2020р. надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути в судовому порядку заборгованість за Договором № 767673 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 15.10.2014р., яка станом на 16.09.2020р. становить 27637,99грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (основним боргом) у розмірі 10490,00грн., заборгованості за відсотками в розмірі 6831,96грн., пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 7982,60грн., заборгованості за РКО в розмірі 7,59грн., 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 270,73грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 1040,41грн., втрат від інфляції на суму прострочених процентів у розмірі 2363,75грн. Уповноважений представник позивача у судове засідання не з`явися, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку. Представник позивача [PERSON] , отримавши 22.09.2020р. в суді копію заяви про уточнення позовних вимог, про що свідчить відповідний засвідчуваний напис на цьому процесуальному документі, зауважень чи заперечень з приводу правильності розрахунку заборгованості не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору № 767673 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, укладеного 15.10.2014р. між позивачем та відповідачем, останньому відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», а також надано Платіжну картку типу «MasterCard Debit Standard» та Пін-конверт до неї. Додатковим договором № 1 до Договору № 767673 від 15.10.2014р., укладеним 26.08.2015р. між сторонами, відповідачу встановлено кредит в сумі 10490,00грн., із процентною ставкою, яка є фіксованою, складає 28 відсотків річних та сплачується щомісячно, а також процентною ставкою за несанкціонованим овердрафтом у розмірі 40 відсотків річних. В силу вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідач в порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 526, 549, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, своїх зобов`язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 16.09.2020р. становить 27637,99грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (основним боргом) у розмірі 10490,00грн., заборгованості за відсотками в розмірі 6831,96грн., пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 7982,60грн., заборгованості за РКО в розмірі 7,59грн., 3% річних на суму простроченого кредиту в розмірі 270,73грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 1040,41грн., втрат від інфляції на суму прострочених процентів у розмірі 2363,75грн., яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Доказами відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.3, 4 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Виходячи з вимог процесуального закону, саме на відповідача покладено обов`язок довести, що перерахунок заборгованості за договором № 767673 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 15.10.2014р., який було проведено у зв`язку із продовженням військової служби, на підставі поданої ним заяви, проведений неправильно. Отримавши заяву про уточнення позовних вимог із розрахунком заборгованості, відповідач жодних зауважень чи заперечень з приводу його правильності не надав, та перед судом не довів жодними належними та допустимими доказами цієї обставини. Згідно ч.ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи із викладеного,

Outcome: approved