Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

05.06.2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, яка станом на 01.03.2013 року складає 3.055.293 грн. 47 коп., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 1.303.762 грн. 21 коп., заборгованість по відсотках в розмірі 692.668 грн. 90 коп., а також пеня в розмірі 1.058.862 грн. 36 коп., - шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 3.441 грн. При цьому позивач вказує на те, що 28.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2619/0808/71-081, з подальшим внесенням змін та доповнень до нього. Відповідно до умов вказаного договору, Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 165.000 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, згідно умов якого відповідачка передала в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 90,80 кв.м., житловою площею 46,80 кв.м., яка на праві власності належить [PERSON] При цьому, сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 976.095 грн. 00 коп. Позивач також зазначає, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір Факторингу. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також було укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору Клієнт відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладання вказаних договорів відбулася заміна кредитора та саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора /стягувача за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, позичальником якого є [PERSON] Як зазначає позивач, Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши кредит [PERSON] в розмірі 165.000 доларів США. В свою чергу, відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 01.03.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 163.113 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1.303.762 грн. 21 коп., а також заборгованість по процентам в розмірі 86.659,44 доларів США або 692.668 грн. 90 коп. Крім того, у зв'язку із систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору, [PERSON] було нараховано пеню в розмірі 132.473,71 доларів США або 1.058.862 грн. 36 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, яка станом на 01.03.2013 року складає 3.055.293 грн. 47 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачці [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Під час розгляду справи в суді 22.11.2013 року представник позивача Герасимчук І.А. звернувся до суду із заявою, в якій просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по відсоткам в розмірі 692.668 грн. 90 коп., а також пені в розмірі 1.058.862 грн. 36 коп. (а.с.87). Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти залишення без розгляду позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по відсоткам в розмірі 692.668 грн. 90 коп., а також пені в розмірі 1.058.862 грн. 36 коп. не заперечували. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2013 року позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року по відсоткам в розмірі 692.668 грн. 90 коп. та пені в розмірі 1.058.862 грн. 36 коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, - залишено без розгляду (а.с. 92-93). В судовому засіданні 31.03.2014 року представник позивача Кузик Т.С. уточнені позовні вимоги підтримав. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки: належну відповідачці [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, яка станом на 01.03.2013 року складає в 163.113 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1.303.762 грн. 21 коп., - шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та зазначила, що на даний час вона має заборгованість за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року в розмірі 163.113 доларів США, що еквівалентно 1.303.762 грн. 21 коп. Однак, сплатити заборгованість за кредитним договором в зазначеному позивачем розмірі вона не має можливості. При цьому, відповідачка неодноразово просила суд надати їй час для вирішення спору мирним шляхом. Одночасно із цим, відповідачка та її представник [PERSON] проти позову заперечують. При цьому, в своїх запереченнях від 11.11.2013 року відповідачка вказує на те, що під час укладання Кредитного договору № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, надавши кредит у іноземній валюті - доларах США Банком було порушено вимоги ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, ст. 35 Закону України «Про Національний банк України», ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до яких грошовою одиницею України є гривня, тому грошове зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, а валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензій НБУ (а.с. 88-91). Крім того, відповідачка зазначає, що на день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив 100 USD=484,62 грн. та на сьогоднішній день становить 100 USD=799,3 грн. Отже, існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто, із підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу значно зросла, у зв'язку з чим значно погіршився її (відповідачки) матеріальний стан. Також, [PERSON] вважає несправедливими умови кредитного договору, який вона уклала з ПАТ «Сведбанк», вказуючи на те, що кредит наданий їй в доларах США, і згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та погашення відсотків за користування кредитом у доларах США всі ризики знецінення національної валюти України банк покладає виключно на позичальника, що порушує її права як споживача кредитних послуг, передбачені ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник відповідачки [PERSON] вважає, що позивач не надав до суду належних доказів, які б підтверджували законність прав його вимоги до відповідачки [PERSON], та не підтвердив жодним документом саму суму нарахованої ним заборгованості, а також підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, що у свою чергу, порушує право відповідачки та її неповнолітніх дітей на користування предметом іпотеки. При цьому [PERSON] вказує на те, що будь-яких повідомлень про відступлення права грошової вимоги від ПАТ «Сведбанк», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (фактор/клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) [PERSON] ніколи не отримувала, і на сьогоднішній день позивач не довів, що саме він є кредитором і саме перед ним [PERSON] має погашати грошові зобов'язання, які виникли між нею та ВАТ «Сведбанк». Зокрема, надані позивачем документи не дають можливості встановити факт оплати фактором ціни продажу, що передбачено п. 2.3 Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», і відповідно факт здійснення переуступки прав новому кредитору. Також, представник відповідачки зазначає, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутня генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, що унеможливлює відкриття позичальнику рахунку для внесення грошових коштів в іноземній валюті, як це передбачено умовами кредитного договору. Крім того, [PERSON] вказує на те, що відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов»язку. Посилаючись положення цієї статті, а також на те, що позивачем не надано належних доказів щодо здійснення заміни у правовідносинах, які виникли на підставі Кредитного договору, а також не здійснено належних дій для того, щоб позичальник мав можливість погашати заборгованість за кредитним договором, до вчинення яких боржник не мав достатніх правових підстав виконати свій обов'язок щодо сплати кредитної заборгованості, представник відповідачки [PERSON] вважає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» прострочило прийняття виконання зобов'язань за кредитним договором. Представник відповідачки також зазначає, що позивачем не доведено та не надано суду доказів дійсної заборгованості відповідача по кредитному договору, а тому вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідають вимогам Закону України «Про іпотеку». Як зазначає [PERSON], позивачем не надано Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей боржників за Договором факторингу від 28.11.2012 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ ФК «Вектор Плюс», який є Додатком до даного договору та який би вказував на розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Сведбанк». Надана позивачем довідка про розрахунок суми заборгованості підписана аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи», а не першими особами або особами, уповноваженими на підписання договорів та додатків до них, у зв'язку з чим дана довідка не може вважатися належним доказом заборгованості [PERSON] Також, представник відповідача вважає, що відповідно до ст. 1083 ЦК України відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи» є незаконним. Як стверджує представник відповідачки, позов про звернення стягнення на майно з підстав порушення позичальником строків повернення кредиту, порушує вимоги ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та є передчасним, так як кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» було укладено строком до 28.08.2030 року. Крім того, жодних повідомлень від будь-якої із сторін, між якими виникли правовідносини, [PERSON] не отримувала. Попередження, на яке посилається позивач, як на доказ повідомлення відповідачки про порушення умов зобов'язання, не є належним повідомленням, так як остання такого повідомлення не отримувала. Зокрема, вказане повідомлення викладено не на фірмовому бланку, не містить печатки та підписане представником за дорученням, однак, копії доручення до повідомлення не надано. Крім того, повідомлення датоване 25.04.2013 року, а фактично направлене лише 29.04.2013 року. Однак, вже 25.04.2013 року відповідно до платіжного доручення був сплачений судовий збір за позовом до [PERSON] та підготовлена позовна заява, датована 30.04.2013 року. На думку [PERSON], зазначена обставина, додатково підтверджує факт порушення позивачем вимог Цивільного законодавства України та Закону України «Про іпотеку». Також, представник відповідачки [PERSON] [PERSON] зазначає, що на даний час в квартирі, звернути стягнення на яку просить позивач, зареєстровані та проживають відповідачка, її чоловік та п'ятеро їхніх неповнолітніх дітей, і дана квартира є єдиним їх місцем поживання. Представник відповідача вказує, що всупереч положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Закон України «Про іпотеку», ст.203 ЦК України, при укладанні Договору іпотеки квартири, де проживає [PERSON] та її неповнолітні діти, без дозволу органу опіки та піклування було порушено права та інтереси неповнолітніх дітей на користування житлом. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідачки [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача Кузика Т.С., відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON], оглянувши оригінал Реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28.11.2012 року, який є Додатком до Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 28.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2619/0808/71-081, згідно умов якого Банк надав останній грошові кошти в сумі 165.000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк з 28.08.2008 року по 28.08.2030 року (а.с. 24-30). Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу між Позичальником та [PERSON] та [PERSON] з метою придбання квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок [NUMBER] щомісяця, через касу банку згідно Додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього договору, якщо інше не передбачено цим договором. Згідно п. 3.3 даного Договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті Позичальником через касу Банку на рахунок нарахованих відсотків [NUMBER] щомісяця в період з 01 по 10 число включно, за попередній календарний місяць; проценти, нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з погашенням кредиту. Відповідно до п. 3.8 Кредитного договору, сторони за взаємною згодою домовилися без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобов'язань позичальника щодо строку виконання позичальником зобов'язань за цим договором та відповідних прав Банку вимагати від позичальника виконання зобов'язань за цим договором при настанні наступних обставин: якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.3 цього договору ... При настанні зазначених вище обставин, які за згодою сторін визнаються такими, що свідчать про суттєве порушення позичальником умов цього договору, Банк має право надіслати позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору у будь-який час з моменту настання вказаних обставин. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов'язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав на десятий календарний день з дня направлення Банком позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення, або дата, зазначена у повідомленні, яке отримане позичальником особисто у Банку. Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. При розрахунку суми пені за кількість днів у році приймається - 360. Судом також встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.08.2008 року між банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 2619/0808/71-081-Z-1, зареєстрований в реєстрі за № 1828, згідно умов якого відповідачка передала в іпотеку позивачу нерухоме майно, яким є трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 90,80 кв.м., житловою площею 46,80 кв.м. При цьому, інвентаризаційна оцінка Предмета іпотеки згідно з довідкою-характеристикою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 1356057 від 31.07.2008 року становить 962.583 грн. (а.с.35-40). Згодом, на засіданні спостережної Ради АТ «Сведбанк» 12.11.2012 року (Протокол № 17) було прийнято рішення, зі змінами, внесеними відповідно до Протоколу № 19 від 20.11.2012 року, про продаж (відступлення) Портфеля простроченої кредитної заборгованості за забезпеченими кредитними договорами фізичних осіб (а.с. 133-136). Відповідно до п. 2 Протоколу № 19 Спостережною Радою АТ «Сведбанк» прийнято рішення про відступлення компанії, що входить до складу групи компаній «Укрборг» (ТОВ «Факторингова компанія «Укрборг», ТОВ «Глобал Інфініті Україна», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») права вимоги (в тому числі права вимоги за договорами забезпечення) за забезпеченими кредитними договорами фізичних осіб станом на 29.10.2012 рік. На виконання вищевказаного рішення Спостережної ради АТ «Сведбанк», 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір Факторингу № 15 (а.с. 10-12). Згідно умов даного договору, Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним договором. На виконання п.п. 2.3, 3.1 Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ ФК «Вектор Плюс» уклали Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей Боржників, Акт прийому-передачі Персональних даних в електронному вигляді, також Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 15 від 28.11.2012 року. (а.с. 140, 141, 142). Також, 28.11.2012 року було укладено Договір факторингу між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 13-21). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору Клієнт відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Згідно п. 2.3 зазначеного Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладання цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Сторони в день укладання цього договору також складають та скріплюють своїми печатками акт прийому-передачі реєстру заборгованості за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього договору. Реєстр заборгованості боржників надається фактору в двох оригіналах, а також у електронному вигляді за формою, що буде визначена сторонами окремо, про що сторони підписують акт прийому-передачі, що є додатком № 5 цього договору. На виконання п.п. 2.3, 3.1 Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованостей Боржників, Акт прийому-передачі Персональних даних в електронному вигляді, також Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей Боржників в електронному вигляді за Договором про надання факторингу від 28.11.2012 року. (а.с. 137, 138, 139). Крім того, як вбачається з витягу з реєстру Заборгованостей боржників № 1-Б від 28.11.2012 року, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах, передбачених Договором факторингу від 28.11.2012 року, зокрема, за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року боржника [PERSON] (а.с. 73, 126). Крім того, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за іпотечним договором, згідно п.п. 1.1 якого сторони домовилися, що разом із відступленням Прав вимоги Заборгованостей по кредитним договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між Сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим Договором (а.с. 121-127). Відповідно до п.1.2 даного договору, Іпотекодержатель передає Новому Іпотекодержателю права за Іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього Договору. Як вбачається із Додатку № 1 до Договору про передачу прав за іпотечним договором, під № 1077 значиться іпотечний договір, укладений з [PERSON] за № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованим в реєстрі за № 1827 (а.с. 124-125). Як стверджує представник позивача Кузик Т.С., на час звернення позивача до суду відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 01.03.2013 року становить 163.113 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1.303.762 грн. 21 коп. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконує свої зобов'язання, передбачені кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, представник позивача просить звернути стягнення вищевказаної заборгованості на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. Суд вважає вказані доводи представника позивача обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, який вона уклала з позивачем, через що у неї утворилася заборгованість, яка станом на 01.03.2013 року складає 163.113 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1.303.762 грн. 21 коп. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором, яку визнає і сама відповідачка (а.с. 41, 42). Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника [PERSON] по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає іпотека Об'єкта нерухомості, що придбавається Позичальником за договором купівлі-продажу - квартирою [ADDRESS], визначеного в Іпотечному договорі. Правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, передбачені ст.589 ЦПК України. Відповідно до положень цієї статті у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з пояснень відповідачки [PERSON], на даний час вона має заборгованість за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2007 року в розмірі 163.113 доларів США, що еквівалентно 1.303.762 грн. 21 коп. Однак, сплатити заборгованість за кредитним договором в зазначеному позивачем розмірі вона не має можливості. Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на передане в іпотеку майно обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги наступні доводи відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON] Так, [PERSON] посилається на те, що під час укладання Кредитного договору № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, надавши кредит у іноземній валюті - доларах США Банком було порушено вимоги ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, ст. 35 Закону України «Про Національний банк України», ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до яких грошовою одиницею України є гривня, тому грошове зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, а валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензій НБУ (а.с. 88-91). Крім того, відповідачка зазначає, що на день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив 100 USD=484,62 грн. та на сьогоднішній день становить 100 USD=799,3 грн. Отже, існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто, із підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу значно зросла, у зв'язку з чим значно погіршився і її (відповідачки) матеріальний стан. [PERSON] вважає несправедливими умови кредитного договору, який вона уклала з ПАТ «Сведбанк», вказуючи на те, що кредит наданий їй в доларах США, і згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та погашення відсотків за користування кредитом у доларах США всі ризики знецінення національної валюти України банк покладає виключно на позичальника, що порушує його права як споживача кредитних послуг, передбачені ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд вважає вказані доводи [PERSON] та її представника необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Частина 4 ст.11 вказаного Закону визначає умови, які мають бути зазначені в договорі про надання споживчого кредиту, а саме: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом та інші умови, визначені законодавством. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Однак, згідно ч. 2 цієї статті сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. При цьому, як вбачається з ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відподно до ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України», офіційний курс гивні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України. Згідно ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Положення «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 496 від 12.11.2003 року, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Крім того, відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. Як встановлено судом, [PERSON] при укладенні кредитного договору № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року була обізнана про всі його умови та погодилася з ними, в тому числі і з умовами повернення Кредиту, зазначеними в Кредитному договорі, де зазначено, що кредит повертається лише в тій валюті, в якій він був наданий. Даний договір був підписаний обома сторонами, що свідчить про погодження ними всіх умов, викладених в ньому. Таким чином, відповідачка на час підписання кредитного договору визнавала його умови розумними та справедливими. Крім того, укладаючи договір в іноземній валюті та беручи на себе обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, [PERSON] повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Доказів того, що на час укладання даного договору існували будь-які обставини, які б примусили її прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах, відповідачка суду не надала. Враховуючи викладені відповідачкою обставини, суд прийшов до висновку, що саме зі зміною обставин, а саме: зростанням курсу долара по відношенню до гривні та погіршенням її фінансового стану, якими керувалася [PERSON] при укладанні кредитного договору, відповідачка зараз не погоджується з його умовами. Також, суд не приймає доводи представника відповідачки [PERSON] про те, що будь-яких повідомлень про відступлення права грошової вимоги від ПАТ «Сведбанк», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (фактор/клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) [PERSON] ніколи не отримувала, і на сьогоднішній день позивач не довів, що саме він є кредитором і саме перед ним [PERSON] має погашати грошові зобов'язання, які виникли між нею та ВАТ «Сведбанк». Зокрема, на думку представника відповідачки, надані позивачем документи не дають можливості встановити факт оплати фактором ціни продажу, що передбачено п. 2.3 Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», і відповідно факт здійснення переуступки прав новому кредитору. Суд вважає, що зазначені твердження представника [PERSON] спростовуються зібраними по справі доказами. При цьому суд враховує, що 14.12.2012 року на адресу [PERSON]: [ADDRESS], було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року ПАТ «Сведбанк» на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс», яке в свою чергу за Договором факторингу від 28.11.2012 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 127-129). Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідачки про те, що позивачем не доведено та не надано суду доказів дійсної заборгованості відповідача по кредитному договору, а тому вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідають вимогам Закону України «Про іпотеку», оскільки судом встановлено, що 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за іпотечним договором. Згідно п.п. 1.1 вказаного договору сторони домовилися, що разом із відступленням Прав вимоги Заборгованостей по кредитним договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між Сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим Договором (а.с. 121-127). Відповідно до п.1.2 даного договору, Іпотекодержатель передає Новому Іпотекодержателю права за Іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього Договору, згідно якого під № 1077 значиться іпотечний договір, укладений з [PERSON] за № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1827 (а.с. 124-125). Також, суд не приймає до уваги доводи [PERSON] про те, що на даний час в квартирі, звернути стягнення на яку просить позивач, зареєстровані та проживають відповідачка, її чоловік та п'ятеро їхніх неповнолітніх дітей, і дана квартира є єдиним їх місцем поживання. Всупереч положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Закон України «Про іпотеку», ст.203 ЦК України, при укладанні Договору іпотеки квартири, де проживає [PERSON] та її неповнолітні діти, без дозволу органу опіки та піклування було порушено права та інтереси неповнолітніх дітей на користування житлом. Суд вважає вказані доводи [PERSON] необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 160 Сімейного Кодексу України, ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Як вбачається з ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає,…якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ч.2 цієї ж статті фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як вбачається зі ст.13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 16-річного віку. Разом з тим суд враховує, що відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Статтями 12, 18 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладені права, обов»язки та відповідальність за виховання та розвиток дитини. Діти - члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення, мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Як вбачається з довідки ЖЕКу № 319 за № 496/10 від 04.10.2013 року, на даний час у квартирі [ADDRESS], на яку просить звернути стягнення позивач, зареєстровані 12 осіб: відповідачка [PERSON], її чоловік [PERSON], їх п'ятеро неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також фізичні особи [PERSON], [PERSON] та малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 101). Судом також встановлено, що на час укладання Іпотечного договору 28.08.2008 року малолітні сини відповідачки [PERSON] права власності на житло, яке передавалось в іпотеку, не мали, тому їх право власності на квартиру [ADDRESS] при укладанні їх матір'ю [PERSON] Іпотечного договору не порушувалось. При цьому суд враховує, що на момент укладання Кредитного договору [PERSON] засвідчила своїм підписом, що вона зобов'язується не допускати протягом дії цього договору випадків набуття дитиною права власності або користування щодо Об'єкту нерухомості. Якщо протягом дії цього договору дитина набуває право власності або право користування щодо Об'єкту нерухомості, [PERSON] зобов»язується протягом двадцяти календарних днів з дня настання такого факту отримати згоду Органу опіки та піклування на вчинення щодо Об'єкту нерухомості, як предмету іпотеки, будь-яких дій, передбачених законодавством чи Іпотечним договором, зазначеним у п. 2.1 цього Договору, а також протягом зазначеного строку надати оригінал такої згоди до Банку (п. 5.1.11 Кредитного договору) (а.с.24-27). Суд також враховує, що на час укладання Іпотечного договору № 2619/0808/71-081-Z-1 від 28.08.2008 року в квартирі [ADDRESS], власником якої є відповідачка [PERSON], малолітні діти відповідачки не проживали, тому при передачі вказаної квартири в іпотеку дозволу органу опіки та піклування не було потрібно. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 2619/0808/71-081-Z-1 від 28.08.2008 року - квартиру [ADDRESS], загальною площею 90.80 кв.м., житловою площею 46.80 кв.м., що належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2619/0808/71-081 від 28.08.2008 року в сумі 1.303.762 грн. 21 коп., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну для реалізації зазначеного майна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Так як суд задовольняє вимоги позивача, то відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3.441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved