Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

07.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Вінницяобленерго» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди (а.с. 1-2, 58-59). Ухвалою суду від 18.01.2018 року прийнято заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог (а.с. 102) та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON]\~ «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 103). Позов мотивований тим, що відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2017 року, 05.04.2017 року, о 15.30 год. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 143, водій [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ 5327, держномер АВ 5398 АВ, у стані алкогольного сп`яніння, при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 21033, держномер 4811 ВИШ, який керував водій [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, в розмірі 10\~200 грн. на користь держави з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Внаслідок ДТП позивачеві заподіяні тілесні ушкодження, він перебував на стаціонарному лікуванні, витратив кошти на придбання ліків, обстеження в сумі 4\~857 грн. З 05.04.2017 року по 20.05.2017 року (47 днів) позивач знаходився на лікуванні і не працював за місцем своєї основної роботи. Згідно довідки АТП 0128, його середньоденний заробіток становить 209,21 грн. Таким чином, за вказаний період втрачений заробіток складає 9\~832 грн. Внаслідок ДТП позивачеві також спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10\~000 грн. Через ушкодження здоров`я він майже 2 місяці не міг активно та продуктивно працювати, множинні забійні рани тіла, струс головного мозку, супроводжувались фізичним болем, головним болем, запамороченнями, особливо при зміні атмосферного тиску, болем у хребті, що позбавляло його можливості довгий час керувати транспортним засобом. Позивача обурює, що ні [PERSON], ні представник відповідача не поцікавились станом його здоров`я, не надали жодної матеріальної допомоги, що посилило моральні страждання позивача. Просив врахувати, що він є єдиним годувальником в сім`ї, дружина має інвалідність 2-ї групи з дитинства, власного заробітку не має, знаходиться на його утриманні. На підставі ст.ст. 1172, 1167, 1187, 1195 ЦК України позивач просив стягнути з ПАТ «Вінницяобленерго», як власника джерела підвищеної небезпеки, яким керував працівник [PERSON], матеріальну шкоду, що полягає у витратах на ліки 4\~857 грн., втрачений заробіток - 9\~832 грн. та моральну шкоду - 10\~000 грн. . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин, викладених у ньому, наголосив, що водій [PERSON] при вчиненні ДТП був у стані алкогольного сп`яніння, він навіть не міг говорити і не надав йому першої допомоги. Своїми діями він завдав шкоди його здоров`ю, тому 5-6 квітня він проходив обстеження у МКЛ ШМД, в нього були численні рани, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, сильний головний біль, він не міг виконувати трудові обов`язки, оскільки також працює водієм. Працівники поліції не дали йому направлення на СМЕ і кримінальне провадження не порушене. Він лікувався дома, тривалий час не міг піднятись з ліжка, проте через тиждень його стан значно погіршився. «Швидкою» був доставлений в лікарню і з 18.04.2017 року до 04.05.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у Вінницькій центральній районній лікарні, з 05.05.2017 року до 19.05.2017 року продовжував амбулаторне лікування. Він витратив значні кошти на лікування і відновлення, не міг працювати і забезпечувати сім`ю, переніс душевні страждання внаслідок ушкодження здоров`я, до цього часу відчуває біль, тому просив стягнути моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з урахуванням збільшених вимог, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позов, надала письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 42-47). Суду пояснила, що шкода позивачеві була завдана водієм [PERSON]В, який на той час перебував у трудових відносинах з ПАТ «Вінницяобленерго», однак саме в момент ДТП він не виконував трудових обов`язків і скористався службовим автомобілем без дозволу. Тому вважає, що саме [PERSON] повинен нести відповідальність за завдану матеріальну та моральну шкоду на підставі п. 3 ст. 1187 ЦК України. Також заперечила щодо стягнення коштів на лікування, оскільки позивач не надав доказів наявності у нього тілесних ушкоджень, отриманих саме в результаті ДТП та витрат на лікування. Просила врахувати, що позивач слідчому повідомив про відсутність претензій щодо тілесних ушкоджень, тому кримінальне провадження не порушене. Також вважає, що позивач не надав доказів втрати загальної або професійної працездатності, тому підстав для стягнення втраченого заробітку немає. Враховуючи наведені обставини і те, що автомобіль ГАЗ 5327 був застрахований ПрАТ «Арсенал Страхування» на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник відповідача [PERSON] вважала, що відповідальність за завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду слід покласти на страховика або на винну особу [PERSON], а не на ПАТ «Вінницяобленерго», тому просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] підтримав пояснення представника [PERSON] і просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надходило клопотання про участь в режимі відеоконференції, проте 12.12.2017 року на зв`язок не вийшов (а.с. 79, 80). До зміни позовних вимог позивачем і пред`явлення позову лише до ПАТ «Вінницяобленерго», представник ПрАТ СК «Арсенал Страхування» надав письмові заперечення проти позову (а.с. 74-76, 83-85). Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 78, 79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.04.2017 року о 15.30 год. водій [PERSON] керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем [NUMBER], в м. Вінниці по вул. Пирогова, 143, при виїзді з прилеглої території, не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 21033, держномер 4811 ВИШ, під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 3). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2017 року № 127/7667/17 [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10\~200 грн. на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Вина [PERSON] доведена належними доказами і в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Автомобіль марки ГАЗ 5327, д.н АВ5398АВ, зареєстрований за ВАТ «АК «Вінницяобленерго» (а.с. 4). Водій [PERSON] станом на момент ДТП перебував в трудових відносинах з ПАТ «Вінницяобленерго». Наказом ПАТ «Вінницяобленерго» від 10.05.2017 року № 180-к водія (спец.автомобіля ГАЗ-53 в/п 4,5т) [PERSON] 1 класу автоколони служби транспорту і логістики звільнено 10.05.2017 року за появу на роботі в нетверезому стані згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с. 101). Згідно даного наказу 05.04.2017 року водій автотранспортних засобів (спец.автомобіля ГАЗ-53 в/п 4,5т) 1 класу автоколони служби транспорту і логістики [PERSON] у робочий час о 15.30 годині керував службовим транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і скоїв правопорушення (ДТП). Медичний огляд проводився за допомогою алкотесту Драгер 6820. По даному факту складені протоколи про адміністративне правопорушення від 05.04.2017 року № 247875 та № 267327. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2017 року № 127/7667/17 [PERSON] позбавлений права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Також в судовому засіданні було встановлено, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПАТ «Вінницяобленерго» 14.02.2017 року був укладений Генеральний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 014/17-ОЦПВ/Ц7 (а.с. 37-39). На автомобіль ГАЗ 5327, держномер АВ5398АВ, оформлений поліс № АК/5836607 відповідно до Додатку 1 до Генерального договору від 14.02.2017 року (а.с. 37-41). Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження і 05.04.2017 року був доставлений в МКЛ ШМД. Згідно виписки стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], до МКЛ ШМД він поступив 05.04.2017 року і знаходився в стаціонарі до 06.04.2017 року з діагнозом: множинні забійні рани правого надбрів`я, садна, синці носа, забої інших частин тіла. Згідно анамнезу травми настали в результаті ДТП по вул. Пирогова 05.04.2017 року о 15.30 год. (зворот а.с. 6), призначене лікування. Листок непрацездатності був виданий [PERSON] з 06.04.2017 року до 15.04.2017 року (а.с. 9). Згідно виписки стаціонарного хворого [PERSON] № 2324 (а.с. 5) за направленням лікаря з 18.04.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Вінницькій центральній районній лікарні до 04.05.2017 року з діагнозом: стан після перенесеної ЗЧМТ, струсу головного мозку (05.04.2017 року), стійкий цефалгічний синдром, гіпертонічна хвороба І ст. тощо. При виписці рекомендовано обмежене фізичне навантаження, призначено лікування. Листки непрацездатності були видані [PERSON] з 18.04.2017 року до 04.05.2017 року (перебував у стаціонарі, а.с. 8), а також з 06.05.2017 року до 19.05.2017 року (перебував на амбулаторному лікуванні, а.с. 9). Таким чином, суд вважає, що позивач належними доказами довів, що внаслідок ДТП з вини водія [PERSON] йому були завдані тілесні ушкодження, в зв`язку з чим він проходив лікування і в цей період здійснював витрати на медичні послуги та придбання лікарських засобів. Причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та ушкодженням здоров`я [PERSON] підтверджені виписками з медичних карт, в яких також зазначені причини отримання травм і діагнози хворого. Твердження представника відповідача про відсутність тілесних ушкоджень у позивача, оскільки це не вказано в постанові про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а також відсутнє кримінальне провадження, є безпідставними. Суд враховує, що підставою для притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КУпАП стало порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень, проте, як визнав позивач в судовому засіданні, відповідну експертизу він не проходив. Таким чином, між сторонам виникли недоговірні зобов`язальні правовідносини, в зв`язку з завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню норми глав 67, 82 ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. За загальним правилом відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, проводиться особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, ордени тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1178 ЦК України). Разом з тим, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа може бути притягнута до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 1187 ЦК на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контакту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю в зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно. Факт наявності між [PERSON] і ПАТ «Вінницяобленерго» трудових відносин підтверджується наданими доказами. Під час вчинення ДТП водій [PERSON] в робочий час виконував трудові обов`язки на службовому автомобілі ГАЗ 5327, ввіреному йому, що також підтверджено наказам про його звільнення (а.с. 101). Твердження представника відповідача про те, що саме в цей час [PERSON] без дозволу власника, в особистих справах скористався автомобілем, не підтверджено належними доказами. Представник надала письмові пояснення громадян [PERSON], [PERSON], в яких вони повідомили обставини вчинення правопорушення, а саме, що [PERSON] без дозволу майстра разом із слюсарем [PERSON] поїхали в магазин для придбання хомутів для закінчення сантехнічних робіт на об`єкті по вул. Пирогова (а.с. 48, 49). Такі пояснення не є належним і допустимим доказом у справі в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки дані особи не були допитані в якості свідків. Також суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача [PERSON] щодо відсутності підставі для відшкодування шкоди ПАТ «Вінницяобленерго», оскільки транспортний засіб, яким керував [PERSON] був застрахований. Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга\~статті 14 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є\~ абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.\~Таку правову позицію висловив Верховний Суду України в постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15. Відповідну позицію також висловив Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року у справі № 344/10730/15ц. Враховуючи наведені обставини, норми Закону, суд вважає, що шкоду, завдану працівником [PERSON] потерпілому [PERSON] повинен відшкодувати роботодавець ПАТ «Вінницяобленерго». Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування позивач надав чеки, квитанції на придбання лікарських засобів і оплату медичних послуг. Разом з тим, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають суми в розмірі 150 грн. за проведення ехокардіографії 03.05.2017 року (а.с. 7, квитанція на а.с. 11), в розмірі 700 грн. за проведення СКГ головного мозку ТОВ «Слаомед» (а.с. 12), оскільки проведення таких медичних досліджень саме в період лікування [PERSON] підтверджено випискою з медичної карти [PERSON] (а.с. 5 зворот), а витрати доведені відповідними квитанціями. Також стягненню підлягають витрати за послуги евакуатора в сумі 500 грн. (а.с. 12). Решта квитанцій на придбання в мережах аптек різних лікарських препаратів, на придбання бензину, на внесення благодійної допомоги (а.с. 10-13) суд не може прийняти до уваги як належний доказ, оскільки жодного медичного висновку із призначенням саме таких препаратів, які зазначені в квитанціях, для лікування травм, позивач [PERSON] не надав. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення заробітку (доходу) за період перебування на лікарняних з 05.04.2017 року по 20.05.2017 року в сумі 9\~823 грн., позивач посилався на ст. 1195 ЦК України, відповідно до якої фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (доход), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбанні ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя\~ фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Аналіз даних норм вказує на те, що позивач повинен довести факт каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. В судовому засіданні позивач підтвердив, що висновку МСЕК щодо втрати професійної (загальної) працездатності, її ступеня немає. Судом було також встановлено, що позивач офіційно працевлаштований і йому офіційно були видані листки непрацездатності, які підлягали оплаті у встановленому законом порядку. Таким чином, підстав для відшкодування втраченого заробітку в сумі 9\~832 грн. немає. \~ \~ \~ Відповідно до положень ст.ст.\~23,\~1167 ЦК України\~позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Суд вважає, що внаслідок винних дій [PERSON] позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у порушенні нормальних життєвих звязків та стосунків, у душевних хвилюваннях та стражданнях, перенесеному болі, що пов'язаний з отриманими травмами, тривалим перебуванням на лікуванні тощо. З урахуванням характеру правопорушення, вчиненого відносно потерпілого [PERSON], глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення його можливості працювати на певний час і забезпечувати сім`ю, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. Таким чином, з відповідача ПАТ «Вінницяобленерго» підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода в сумі 1350 грн. та моральна шкода в сумі 10 000 грн. \~ \~ \~ \~ Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 11\~913 грн. та надані угода з адвокатом [PERSON] на правову допомогу (а.с. 16), квитанція про сплату адвокату [PERSON] гонорару в сумі 11 913 грн., акт про виконання послуг адвокатом від 14.02.2018 року і розрахунок витрат. \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача та на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки позов в частині відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволений на 45% (заявлено до стягнення 24 689 грн., задоволено на суму 11\~350 грн., тобто 45%) витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню на суму 5 360,85 грн. При зверненні до суду з позовом мінімальна ставка судового збору за подання позивачем позову майнового характеру та немайнового характеру відповідно до Закону України «Про судовий збір» становила 640 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача також пропорційно задоволеним позовним вимогам і становить по 288 грн. за вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру (640:45%:100=288 грн.). \~ \~ \~

Outcome: dismissed