Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

04 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 серпня 1997 року між дідусем позивача - [PERSON] та відповідачем був укладений договір №7107 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого дідусь придбав квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі «Договору купівлі-продажу» від 28 березня 1997 року за реєстр.№6390, посвідченого ПТБ, зареєстрованого БТІ 29 березня 1997 року за р.№19028. В рахунок укладеного договору [PERSON] передав відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав йому у власність нерухомість, а саме квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири. Позивач звернувся до ПН ММНО з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено, оскільки договір №7107 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого «товарною Південною біржею» м.Миколаєва від 15 серпня 1998 року на квартиру [ADDRESS], зареєстрований з порушенням законодавства, а саме вказаний договір в порушення законодавства вчинено представником за довіреністю. Посилаючись вищевикладене, позивач просив визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Третя особа надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 15 серпня 1997 року між дідусем позивача - [PERSON] та відповідачем був укладений договір №7107 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого дідусь позивача [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі «Договору купівлі-продажу» від 28 березня 1997 року за реєстр.№6390, посвідченого ПТБ, зареєстрованого БТІ 29 березня 1997 року за р.№19028. Договір №7107 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №7107 від 15 серпня 1997 року, зареєстрованого в ММ БТІ 03.09.1997 року за р.№19020. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус 12.02.2014 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вищезазначений договір нотаріально не посвідчений. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст.ст.220, 224,328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved