Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

05.01.2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2016 року між орендарем - ФОП [PERSON] та орендодавцем [PERSON] було укладено договір оренди приміщення [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №1666, за яким орендодавець передає приміщення орендарю для ведення останнім господарської діяльності. Строк дії договору 35 календарних місяців. Зазначено, що після завершення орендарем ремонту в приміщенні орендодавець відмовився підписувати акт прийому передачі приміщення за договором оренди та змінив в приміщенні замок, стверджуючи, що позивач більше не має відношення до приміщення. Оскільки позивач та відповідач [PERSON] є сусідами позивач певний час намагався врегулювати дану ситуацію проте, це не дало результатів. Вподальшому позивачу стало відомо, що [PERSON] відчужила приміщення на користь відповідача [PERSON] . З урахуванням положень статей 770, 776 ЦК України та умов договору оренди, згідно яких у випадку продажу або відступлення приміщення орендодавцем будь-якій іншій особі, всі права та обов`язки орендодавця за договором оренди переходять до нового власника, при цьому договір оренди зберігає всі умови попередньо погоджені між орендодавцем та орендарем, позивач просить зобов`язати [PERSON] , [PERSON] передати позивачу приміщення [ADDRESS] на підставі договору оренди 05.09.2016 року. Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 11.01.2017 року справу передано судді Гуменюк А.І. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2017 року позовну заяву ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії залишено без руху для усунення недоліків, які було усунуто 30.01.2017. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 09.11.2017 року справу передано судді Малинникову О.Ф. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.11.2017 року прийнято до провадження позовну заяву ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. 27.02.2018 року в судовому засіданні судом було прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] до ФОП [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору оренди приміщення та залучено до участі в справів якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунову Л.В. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 29.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу приміщення площею 110,5 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за ціню 850 000 грн. Вказано, що до оформлення договору купівлі-продажу приміщення [PERSON] повністю погасив заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 15.06.2016 року та отримав від іпотекодержателя заяву від 27.09.2016 року про припинення договору іпотеки від 15.06.2016 року. 05.10.2017 року договір купівлі-продажу приміщення було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] зазначає, що в квітні 2017 року він отримав ухвалу суду про порушення провадження у справі № 761/768/17 та копію позовної заяви ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії з додатками до неї, серед яких був договір оренди спірного приміщення. За умовам договору іпотеки від 15.06.2016 року іпотекодавець не вправі протягом строку дії цього договору укладати будь-які договори, що приводять до виникнення права користування предметом іпотеки, а іпотекодавець [PERSON] свою згоду на укладання договору оренди спірного приміщення не надавав, про що також підтвердила [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом вважає, що [PERSON] та [PERSON] не мали права укладати договір, що призвів до виникнення права користування предметом іпотеки у [PERSON] оскільки договір оренди приміщення протирічить вимогам ст. 9 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.5 договору іпотеки від 15.06.2016 року позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним договір оренди нежитлового приміщення №05 від 05.09.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2018 року цивільну справу за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Л.В. про визнання недійсним договору оренди приміщення продовжено за правилами загального позовного провадження та почато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. 16.03.2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив. У відзиві представник відповідача [PERSON] зазначив, що на момент укладання спірного договору, приміщення належало на праві власності [PERSON] . Відповідач планувала використати приміщення для здачі його в оренду, але для того, щоб здати його в оренду в ньому було необхідно зробити ремонт. У зв`язку з літнім віком [PERSON] їй було важко самостійно займатися цими питаннями і вона доручила їх вирішення своєму синові [PERSON] , який повинен був організувати ремонт приміщення, знайти орендаря та організувати укладення договору оренди. З травня 2016 року [PERSON] розпочав ремонт приміщення. В кінці травня 2016 року до [PERSON] звернувся [PERSON] з пропозицією здати йому приміщення в оренду за 20 000 грн. на місяць, на що [PERSON] погодився. На початку червня 2016 року [PERSON] познайомився з [PERSON] та [PERSON] , які шукали приміщення для розміщення бару та планували розпочати роботу з вересня 2016 року. Обов`язковою умовою оренди приміщення має бути відповідний дизайн, потужна витяжка та електрична проводка. Крім того, [PERSON] повідомив їм, що він є власником даного приміщення. [PERSON] попросив [PERSON] закінчити ремонт приміщення до 01.09.2016 року та обладнати приміщення потужною витяжкою та електричною проводкою, яка витримує високе навантаження. 15.06.2016 року для своєчасного закінчення ремонту приміщення [PERSON] отримала у [PERSON] позику в розмірі 838 320 грн. і в якості її забезпечення передала приміщення в іпотеку. Зазначено, що в серпні 2016 року [PERSON] направив [PERSON] та [PERSON] проект договору оренди приміщення, в якому в якості орендаря була зазначена [PERSON] , на що [PERSON] повідомив, що це його мати і вона без його відома передала приміщення в іпотеку та запевнив, що це ніяк не вплине на їх домовленості щодо передачі приміщення в оренду. [PERSON] та [PERSON] погодилися підписати договір оренди. 05.09.2016 року [PERSON] зателефонував [PERSON] та повідомив, що оскільки до 01.09.2016 року ремонт приміщення закінчити не вдалося, то йому потрібна нотаріальна заява від [PERSON] про її згоду передати йому приміщення в оренду для розміщення бару. 05.09.2016 року [PERSON] в приміщенні приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Горбунової Л.В. підписала даний документ. В цей же день [PERSON] передав Апаршину та [PERSON] нотаріальну заяву [PERSON] про її згоду на передачу приміщення в оренду та згоду іпотекодержателя від 26.08.2016 року на укладання договору оренди з ТОВ «Алоха Київ». Після передачі цих документів між ТОВ «Алоха Київ», власниками якого є [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , від імені якої за довіреністю діяв [PERSON] , було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 09/05. Про підписання цього договору [PERSON] не повідомив ні [PERSON] , ні [PERSON] . Також вказується на ту обставину, що 29.09.2016 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу спірного приміщення. Задовго до підписання договору купівлі-продажу приміщення [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що [PERSON] планує орендувати приміщення за 20 000 грн. на місяць. На початку липня 2016 року відбулась зустріч [PERSON] та [PERSON] на якій вони попередньо домовились про здачу приміщення в оренду [PERSON] на декілька місяців за ціною 20 000 грн. на місяць, після чого умови оренди мали бути переглянуті. На початку жовтня 2016 року [PERSON] познайомився з [PERSON] та [PERSON] , які повідомили йому про намір укласти з [PERSON] договір оренди приміщення та його умови. Після того, як виявилося, що [PERSON] вів в оману [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вирішили продовжити співпрацю без [PERSON] . В кінці жовтня 2016 року [PERSON] та [PERSON] повідомили [PERSON] про те, що їм стало відомо хто є насправді власником приміщення і що вони мають намір співпрацювали з [PERSON] . Після цього [PERSON] зустрівся з [PERSON] та повідомив, що в нього є нотаріальний договір оренди приміщення від 05.09.2016 року терміном на 35 місяців за ціною 100 грн. на місяць і якщо приміщення буде передано в оренду іншим особам, то вони мають укласти з ним договір суборенди приміщення з орендною оплато 30 000 грн. на місяць. У відповідь [PERSON] повідомив, що йому не відомо про існування цього договору. Зазначено, що 21.10.2016 року [PERSON] у приватного нотаріуса Горбунової Л.В. анулювала довіреність видану [PERSON] та отримала копії тих документів, що підписала для нього 05.09.2016 року, серед цих документів був і договір оренди № 05. Зі змісту цього договору [PERSON] стало відомо, що вона передала [PERSON] в оренду приміщення строком на 35 місяців за ціною 100 грн. на місяць.При цьому, в день укладання договору оренди № 05 [PERSON] уклав від імені [PERSON] договір оренди цього приміщення № 09/05 з ТОВ «Алоха Київ» за ціною 50 000 грн. на місяць. [PERSON] вважає, що договір оренди № 05 було укладено внаслідок введення її в оману, оскільки [PERSON] видав себе за орендатора приміщення, насправді приміщення орендують [PERSON] та [PERSON] . При цьому, якби [PERSON] знала, що орендаторами приміщення будуть інші особи, а не [PERSON] , з яким вона знайома близько 20 років і який є її сусідом, то орендна плата була б іншою, через що орендна плата була погоджена нижче ринкової для економії його ж грошей з метою якнайскорішого становлення його бізнесу у вигляді успішної роботи бару. [PERSON] , укладаючи договір оренди № 05, не вклавши в приміщення жодної власної гривні мав намір отримати надприбуток в розмірі 30 000 грн., навіть не погодивши це ні з власником приміщення, ні з орендаторами. У відзиві представник відповідача також зазначив, що в договорі оренди № 05 містяться неточності, а саме: в договорі зазначено, що приміщення має площу 108,7 кв.м, але приміщення має площу 110,5 кв.м., що підтверджується технічним паспортом від 26.08.2016 року. Така ж площа приміщення вказана і в договорі оренди №09/05. Іпотекодержатель за договором іпотеки від 15.06.2016 року надав згоду на укладання договору №09/05 і не надав згоди на укладання договору оренди №05. З огляду на зазначене [PERSON] просить суд задовольнити зустрічний позов [PERSON] 27.03.2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва від представникавідповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов. У відзиві представник відповідача за зустрічним позовом зазначає, шо позивач [PERSON] не стверджує, що будь-які його права будь-ким з відповідачів порушені. Звертає увагу суду, що відповідно до документів, наданих позивачем за зустрічним позовом, а саме відповідно до посвідченої нотаріальної заяви позикодавця/іпотекодержателяПустильника О.С. від 27.09.2016 року останній підтвердив, що станом на дату складання даної заяви всі зобов`язання [PERSON] є погашеними. Оскільки договір купівлі-продажу приміщення був укладений з позивачем за зустрічним позовом 29.09.2016 року, то позивачем за зустрічним позовом було набуто право орендаря лише 29.09.2016 року через два дні після того як договір позики та договір іпотеки припинили свою дію. Відповідно, за договором купівлі-продажу до позивача за зустрічним позовом від [PERSON] перейшли права лише за договором оренди. Як наслідок відсутні підстави для звернення до суду. Також представник відповідача за зустрічним позовом вважає, що відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним, оскільки договір був посвідчено нотаріально, і при його посвідченні нотаріусом було перевірено його відповідність вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України, про що зазначено в п. 8.11 договору оренди. Також нотаріусом було враховано існування договору іпотеки при перевірці договору оренди на відповідність вимог ст. 203 ЦК України. Вважає, що в діях позивача за зустрічним позовом та попереднього власника приміщення [PERSON] наявні ознаки спільного зловживання своїми правами та спільної зацікавленості в результаті справи. Орієнтовано в квітні 2016 року власник приміщення на той час повідомив [PERSON] про зацікавленість у передачі приміщення в оренду. Оскільки приміщення було в зруйнованому стані позивач запропонував власнику приміщення [PERSON] , що він візьме приміщення в оренду для ведення господарської діяльності - організації бару, а власник приміщення зарахує витрати на підготовку/ремонт приміщення для оренди/суборенди, купівлю обладнання та меблів, облаштування в ньому бару за рахунок основної частини орендної плати. Оскільки домовленість була досягнута позивачем було знайдено суборендаря на дане приміщення та розпочато проведення підготовки/ремонту приміщення для оренди/суборенди. Крім того вказує, що проведення відповідних робіт та вкладання [PERSON] коштів на облаштування приміщення було підтверджено власником приміщення нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 05.09.2016 року. Крім того, для ведення позивачем за первісним позовом господарської діяльності, а саме надання приміщення в суборенду, [PERSON] було надано позивачу нотаріальнопосвідчену довіреність від 17.08.2016 року. Оскільки знайдений суборендар повинен був організувати в приміщенні бар, що передбачає продаж алкоголю, було прийнято рішення, щоб суборендар зареєстрував товариство з обмеженою відповідальністю і вже після цього укласти нотаріальні договори оренди/суборенди. В серпні 2016 року суборендар зареєстрував ТОВ «Алоха Київ». В подальшому 05.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди, а між [PERSON] та ТОВ «Алоха Київ» укладено договір суборенди. На виконання вимог закону до підписання договору суборенди [PERSON] надав [PERSON] такий договір на ознайомлення. Вона з ним ознайомилась, про що зазначила в нотаріальній заявівід 05.09.2016 року, але нажаль свій договір суборенди не повернула. Вказує, що після завершення орендарем ремонту в приміщенні [PERSON] відмовилася підписувати акт прийому-передачі приміщення за договором оренди та змінила в приміщенні замок, стверджуючи, що [PERSON] немає відношення до приміщення. Вподальшому позивачу стало відомо, що [PERSON] відчужила приміщення на користь [PERSON] . Після звернення [PERSON] з позовом до суду, [PERSON] 20.01.2017 року надіслала на адресу [PERSON] заяву про розірвання договору оренди. В даній заяві [PERSON] повідомляє, що заднім числом, а саме 05.09.2016 року вона вже безпосередньо сама уклала договір оренди з ТОВ «Алоха Київ», і що [PERSON] начебто намагався привласнити її кошти за договором оренди з ТОВ «Алоха Київ». Проте, на думкупредставника позивача за первісним позовом, такі твердження спростовуються виданою [PERSON] довіреністю від 17.08.2016 року і нотаріально посвідченою заявою від 05.09.2016 року. У відзиві на зустрічний позов представник [PERSON] просить суд винести ухвалу про закриття провадження у справі відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору, так як позивач за зустрічним позовом зазначає.що його права не порушені. 30.03.2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва від представника третьої особи приватного нотаріуса КМНО Горбунової Л.В. надійшли письмові пояснення з приводу обставин посвідчення нотаріусом договору оренди №05. У пояснення зазначено, що робоче місце приватного нотаріуса Горбунової Л.В. розташоване на другому поверсі будинку [ADDRESS] , тобто офіс нотаріуса знаходиться в одному будинку з спірним приміщенням. Навесні 2016 року всім мешканцям цього будинку, в тому числі і нотаріусу, були відомі обставини, що у приміщенні ведеться ремонт, оскільки неодноразово особи,що зверталися до нотаріуса за вчиненням нотаріальних дій звертали увагу на те, що ремонт проводиться дуже гучно, постійно чути стукіт, гуркіт і т. і. Нотаріусу, як і іншим мешканцям будинку, було добре відомо, що ремонтні роботи проводились під наглядом [PERSON] . Нотаріус неодноразово спостерігала зі свого балкону, або якщо перебувала в дворі будинку, що саме [PERSON] керує роботою будівельників, дає їм вказівки, здійснює доставку будівельних матеріалів. В кінці літа до нотаріуса звернувся [PERSON] для отримання консультації щодо нотаріального посвідчення договору оренди нерухомого майна. Консультація надавалась без огляду будь-яких документів та стосувалась термінів укладання договорів, необхідності їх нотаріального посвідчення. 17.08.2016 року нотаріусом було посвідчено нотаріальну довіреність [PERSON] щодо вчинення [PERSON] дій з приводу спірного приміщення. 05.09.2016 року нотаріусу зателефонував [PERSON] і повідомив, що йому потрібно в цей день до 12-00 год. посвідчити договір оренди приміщення. В цей день у нотаріуса було дуже багато роботи і вона попросила перенести таке посвідчення на інший день. Але [PERSON] попросив оформити договір саме 05.09.2016 року і до 12-00 год., оскільки йому потрібно було отримувати відповідну ліцензію і для цього йому потрібно договір оренди. Також повідомив, що в нього все готово для підписання договору та направив нотаріусу на електронну пошту текст договору оренди та заяви, яку мала підписати [PERSON] . Зважаючи на давні відносини, що склались між нотаріусом та [PERSON] і [PERSON] , вона погодилась оформити необхідні документи. При перевірці інформації за даними державного реєстру речових прав, нотаріус виявила наявність зареєстрованої заборони та іпотеки на приміщення, про що повідомила [PERSON] та повідомила, що їй крім інших документів щодо права власності потрібен договір іпотеки та згода іпотекодержатедя для перевірки. [PERSON] повідомив, що в нього всі ці документи є, і взагалі він раніше завіряв у нотаріуса копію згоди іпотекодержателя і попросив якнайшвидше посвідчити договір оренди та заяву [PERSON] . Крім того вказує, що оскільки [PERSON] повідомив про те, що умови договору оренди вже погоджено між сторонами, нотаріус в текст договору внесла лише пункти 8.9, 8,10 та 8.11 та роздрукувала договір та заяву для підписання, після чого [PERSON] повідомила, що можна підписувати. Майже одразу прийшов [PERSON] з документами і через деякий час підійшла [PERSON] , вони підписали договір оренди приміщення, а [PERSON] ще і заяву. Пізніше [PERSON] розповів нотаріусу, що, як виявилося, [PERSON] підписала не ті документи, що він погоджував з [PERSON] 21.10.2016 року [PERSON] у нотаріуса було анульовано довіреність, видану нею на [PERSON] щодо вчинення дій по приміщенню. Після того як нотаріус дізналась про те, що договір оренди №05 було укладено внаслідок обману, вона звернулась до учасників договору з метою скасування нотаріальноїдії щодо реєстрації договору на підставі абз. 3 ст. 51 Закону України «Про нотаріат». Зазначені дії мали відбутися 22.03.2018 року, але ФОП [PERSON] не з`явився до нотаріуса для вчинення дій щодо скасування нотаріальної реєстрації договору оренди №05. Третя особа приватний нотаріус Горбунова Л.В. просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову та задовольнити зустрічний позов [PERSON] 21.05.2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва від позивача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що договір оренди №05 є обов`язковим для нього, оскільки безпосередньо зачіпає його права та обов`язки як для нового власника приміщення і всі його умови безпосередньо стосуються його. Отже він має право на звернення до суду з позовом про визнання недійсним зазначеного договору оренди. Вважає, що твердження позивача за первісним позовом, що нотаріально посвідчений договір оренди №05, автоматично відповідає всім нормам чинного законодавства, спростовуються самим нотаріусом, який посвідчував договір оренди №05. Щодо ознак спільного зловживання своїми правами та спільної зацікавленості у результаті справи, про які зазначає представник позивача за первісним позовом у відзиві на зустрічний позов, позивач [PERSON] вважає припущенням, а обставини на яких воно зроблено не відповідають дійсності, а саме: [PERSON] ніколи не вів жодних переговорів щодо приміщення з [PERSON] , всі переговори велись [PERSON] ; [PERSON] жодної власної копійки не вклав в ремонт приміщення, ні в придбання обладнання для приміщення, оскільки ремонт проводився за рахунок грошових коштів [PERSON] , коштів взятих [PERSON] в позику від [PERSON] в розмірі 838 310 грн. та коштів власників ТОВ «Алоха Київ»; [PERSON] ніколи не підтверджувала вкладання [PERSON] коштів в ремонт приміщення, бо таких фактів не було, нотаріальна заява, підписана нею 05.09.2016 року, не відповідає дійсності та була зроблена внаслідок введення її в оману [PERSON] . Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 11.06.2018 року справу передано судді Рибаку М.А. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Л.В. про визнання недійсним договору оренди приміщення прийнято до свого провадження та призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року у даній справі закрито підготовче провадження. Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 31.01.2019 року справу передано судді Пономаренко Н.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2019 року прийнято до розгляду дану цивільну справу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Л.В. про визнання недійсним договору оренди приміщення до набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі №761/39146/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Постановою Київського апеляційного суду від 04.02.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 01.10.2020 року в судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] та його представник не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. При цьому, представником позивача адвокатом Василенко Ю.В. 01.10.2020 електронною поштою направлено клопотання про відкладення судового засідання через її зайнятість в іншому процесі, при цьому, не повідомляє в якому саме та не долучає жодного підтвердження щодо причини поважності своєї неявки. В даному випадку слід зазначити, що судом неодноразово оголошувалась перерва під час розгляду справи саме через відсутність сторони позивача та на задоволення клопотань представника позивача по первісному позову. Разом із тим, вимогами п. 3 ч.1 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Суд вважає за необхідне в даному випадку зазначити, що неможливість представника позивача взяти участь у судовому засіданні не позбавляє позивача можливості брати участь у судовому процесі особисто, а згідно з вимогами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином, враховуючи тривалість розгляду даної справи, а також те, що представник позивача за первісним позовом надав відзив на зустрічний позов, звертався до суду із вступним словом, приймав участь в судовому засіданні під час допиту свідків та дослідження доказів, суд вважає, що неявка сторони позивача за первісним позовом не перешкоджає вирішенню даного спору по суті заявлених вимог. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] та третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Л.В. в судовому засіданні заперечували проти первісного позову, просили задовольнити зустрічний позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено тв. Сторонам не заперечувалось, що нежитлове приміщення [ADDRESS] , на момент виникнення спірних правовідносин належало на праві власності [PERSON] 15.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С., зареєстрований в реєстрі за №209. Відповідно до умов даного договору [PERSON] , як позичальник, отримала від позикодавця [PERSON] в позику грошову суму в розмірі 838 320 грн, що відповідає еквіваленту 33 600 доларів США за курсом продажу доларів США ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дату укладання договору строком до 15.10.2016 року. (а.с 57 т.1). Для забезпечення зобов`язання щодо повернення позики, сплати штрафних санкцій, а також відшкодування збитків у зв`язку з порушенням договору позики, 15.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С., зареєстрований в реєстрі за №210 (а.с. 61 т.1). За даним договором іпотекодавець [PERSON] передала іпотекодержателю [PERSON] в іпотеку нерухоме майно, а саме: групу приміщень [ADDRESS] , загальною площею 108,7 кв.м. Як зазначено в п. 7.1 договору іпотеки, цей договір вступає в силу у момент його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов`язань за основним договором та додатковими угодами до нього. При цьому, вимогами пунктом 4.5 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець не вправі протягом строку дії цього договору укладати будь-які договори, що призводять до виникнення права користування предметом іпотеки. 17.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. було посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в усіх державних та недержавних підприємствах, установах, організаціях, органах влади та управління, нотаріальних органах, перед юридичними та фізичними особами з питань управління та здачі в оренду(суборенду) належного на праві приватної власності приміщення [ADDRESS] ,загальною площею 108,7 кв.м. (а.с. 146 т.1). Крім того, 05.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою В.В. було посвідчено заяву [PERSON] в якій остання підтверджувала, що вона, як власниця приміщення [ADDRESS] , ознайомлена з умовами договору суборенди №09/05 від 05.09.2016 року, підписаного орендарем приміщення ФОП [PERSON] з одного боку та ТОВ «Алоха Київ» - суборендарем з іншого боку. З метою виконання умов договору та договору суборенди, а саме домовленості сторін щодо розміру штрафних санкцій, вона гарантує, що у випадку дострокового розірвання договору оренди №5 від 05.09.2016 року та договору суборенди №09/05 від 05.09.2016 року з її вини, в тому числі не виключно, спричинене зміною власника приміщення, компенсувати [PERSON] (залученим останнім інвестором) витрати та підготовки/ремонт приміщення для оренди/суборенди, купівлю обладнання та меблів, облаштування в ньому бару в розмірі 49 890 доларів США про курсу НБУ на день відповідного розірвання. При цьому у випадку, якщо у зв`язку з невиконанням/не належним виконанням нею взятих на себе обов`язків на [PERSON] буде подано позов, вона гарантує війти до судового розгляду на боці [PERSON] (а.с. 145 т.1). 05.09.2016 року між [PERSON] , як орендодавцем, та ФОП [PERSON] , як орендарем, було укладено договір оренди нежитлового приміщення №05, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №1666 (а.с. 4 т.1). Відповідно до умов цього договору орендодавець передає орендарю, а орендар приймає в тимчасове платне користування для ведення господарської діяльності, а самдля здачі в суборенду приміщення [ADDRESS] , загальною площею 108,7 кв.м, що належить орендодавцю на праві власності і зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2016 року. Відповідно до п.п. 4.1, 8.3 зазначеного договору оренди, термін оренди приміщення за цим договором встановлюється в 35 календарних місяців, що розпочинається з дати підписання акту прийому - передачі приміщення,з орендною оплатою 100 грн. за один календарний місяць. В п. 2.2 договору оренди нежитлового приміщення №05 від 15.09.2016 року зазначено, що на момент оформлення цього договору приміщення передано в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 15.06.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . А положеннями п.1.1. договору передбачено, що орендодавець, підписавши даний договір підтверджує надання згоди орендарю на проведення в приміщенні ремонтних робіт, перепланування приміщення, облаштування в приміщенні бару, ведення в приміщенні господарської діяльності та сдачу приміщення в суборенду. 05.09.2016 року між ТОВ «Алоха Київ», як орендар, та [PERSON] , що діє на підставі довіреності від імені [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Горбуновою Л.В. 17.08.2016 року за реєстрованим номером №1530, як орендодавець, було укладено договір оренди нежитлового приміщення №09/05, відповідно до якого [PERSON] передав ТОВ «Алоха Київ» в тимчасове платне користування для ведення господарської діяльності приміщення [ADDRESS] , загальною площею 108,7 кв.м, що належить орендодавцю на праві власності, строком на 2 роки, який розпочинається з дати підписання акту прийому-передачі приміщення, з орендною оплатою за перші три місяці 20 000 грн. на місяць, а з четвертого місяця орендна плата становить 50 000 грн. на місяць (а.с. 118 т.1). За змістом п. 2.2 цього договору на момент оформлення договору оренди приміщення передано в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 15.06.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Згода [PERSON] , іпотекодержателя за договором іпотеки, визначеним п. 2.2 договору, на передання приміщення в оренду надана відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку», засвідчена приватним нотаріусом Пірієвою О.С. від 26.08.2016 року. 07.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. було посвідчено заяву [PERSON] , відповідно до якої останній підтверджує про повне виконання позичальником [PERSON] договору позики, укладеного 15.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , через що вважати договір іпотеки, укладений між цими сторонами і посвідчений нотаріусом Пірієвою О.С. 15.06.2016 року за реєстровим №210 - припиненим (а.с. 67). 29.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав у [PERSON] спірне приміщення за ціною 850 000 грн.(а.с. 72 т.1). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його давнім знайомим. Однак сталась неприємна ситуація, оскільки [PERSON] обманним шляхом заставив його матір [PERSON] підписати договір оренди №05. На початку 2016 року [PERSON] розпочав ремонтні роботи в спірному приміщенні з метою здавати його в оренду. В той час до нього звернувся [PERSON] та запропонував здати йому в оренду дане приміщення для того, щоб в ньому розмістити бар. Для того, щоб швидше вирішити дане питання він запропонував [PERSON] видати довіреність на його ім`я. 05.09.2016 року в приміщенні приватного нотаріуса Горбунової Л.В. [PERSON] , будучи давно знайома з [PERSON] та довіряючи йому, підписала заяву про її згоду передати йому приміщення в оренду та договір оренди №05, не читаючи їх. [PERSON] фінансово не приймав участі в ремонті приміщення. Для проведення ремонту в спірному приміщенні [PERSON] отримала кошти на підставі договору позики, який уклала з [PERSON] . Свідок [PERSON] , який є директором ТОВ «Алоха Київ», пояснив, що він познайомився з [PERSON] , коли той запропонував йому та [PERSON] орендувати спірне приміщення для організації в ньому бару, в результаті чого він передав йому 4000 доларів США. Однак через певний час вони дізналися, що приміщення належить не [PERSON] а [PERSON] , і, що приміщення знаходиться в іпотеці, про що повідомили [PERSON] . На зазначене [PERSON] повідомив, що йому про це не відомо, що це сталося без його відомо і він це питання з`ясує. Свідок попросив дати гарантію, що вони зможуть організувати в приміщенні бар. Судом встановлено, що [PERSON] , з`ясувавши, що нею було підписано договір оренди №05 в якому містяться умови, які [PERSON] не погоджувала з [PERSON] , а саме щодо передачі приміщення в суборенду, вона звернулася до нотаріуса про анулювання довіреності, якою уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з питань, пов`язаних здачі в оренду спірного приміщення. 21.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. на підставі заяви [PERSON] від 21.10.2016 року припинено дію довіреності від 17.08.2016 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси, що пов`язані з питань управління та здачі в оренду(суборенду) належного на праві приватної власності приміщення [ADDRESS] (а.с. 127-129 т.1). Після того як приватному нотаріусу Горбуновій Л.В. стало відомо, що договір оренди №05 було укладено з поданням стороною або однією із сторін неправдивої інформації щодо будь-якого питання, пов`язаної із вчиненням нотаріальної дії, вона звернулася до учасників договору з метою скасування нотаріальної дії щодо реєстрації договору на підставі абз. 3 ст. 51 Закону України «Про нотаріат», оскільки вважає, що вчинена нею нотаріальна дія - договір оренди від 05.09.2019 за реєстровим номером 1666, не відповідає законодавству (а.с. 160 т.1). Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Із досліджуваного в судовому засіданні договору оренди №05, укладеного 05.09.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , вбачається, що в ньому містяться дані про те, що приміщення перебуває в іпотеці, однак відсутні дані щодо письмової згоди іпотокодержателя на передачу приміщення в оренду. В судовому засіданні було встановлено, що іпотекодержатель [PERSON] не надав дозволу на передачу спірного приміщення в оренду і такий дозвіл в матеріалах справи не міститься. Доводи представника позивача [PERSON] , що в п. 2.2 договору оренди зазначено існування договору іпотеки, як наслідок, нотаріусом було враховано існування договору іпотеки при перевірці договору оренди на відповідність вимог, встановленим ст. 203 ЦК України, суд не приймає до уваги, оскільки вказане не підтверджує, що іпотекодавець надавав письмову згоду на передачу приміщення в оренду, в даному пункті договору нотаріус лише констатує факт, що приміщення в іпотеці. Таким чином, судом встановлено, що договір оренди №05 від 05.09.2016 року протирічить вимогам ст. 9 Закону України «Про іпотеку», за змістом якої іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Аналогічні положення містяться і в п. 4.5 договору іпотеки, укладеного 15.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , на підставі якого в іпотеку передано спірне приміщення (а.с.114-117 т.1). Окрім того, твердження представника позивача, що оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства, спростовується письмовими поясненнями нотаріуса [PERSON] , яка засвідчувала цей договір, а також письмовим зверненням нотаріуса № 03 від 15.03.2018 року до учасників договору з метою скасування нотаріальної дії щодо реєстрації договору на підставі абз. 3 ст. 51 Закону України «Про нотаріат», яким передбачено, що у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Не заслуговують уваги твердження представника позивача [PERSON] щодо відсутності доказів, що оспорюваний договір будь-яким чином порушує права позивача за зустрічним позовом [PERSON] , оскільки договір оренди № 05 від 05.09.2016 року є обов`язковим для [PERSON] , як власника спірного приміщення і всі умови цього договору стосуються саме його, виходячи із змісту положень п. 6.4 оспорюваного договору оренди, яким визначено, що у випадку продажу або відступлення приміщення орендодавцем будь-якій іншій особі, всі права та обов`язки орендодавця за цим договором переходять до нового власника, при цьому договір зберігає всі умови попередньо погоджені в цьому договорі між орендодавцем та орендарем. Враховуючи, що іпотекодержатель приміщення [ADDRESS] , [PERSON] не надавав згоди на укладення спірного договору оренди №05 від 05.09.2016 року, що є порушенням ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», яка містить пряму заборону на передачу в оренду відповідного майна без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя, суд дійшов висновку про наявність підстави з якими Закон України «Про іпотеку» пов`язує недійсність даного спірного договору, зокрема ч. 3 ст. 12 Закон України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки оспорюваний договір оренди був укладений з порушенням вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку», а саме без письмової згоди іпотекодержателя, суд вважає що зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним договору оренди № 05, укладеного 05.09.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1666, підлягає задоволенню. А відтак, задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору оренди виключає задоволення позову ФОП [PERSON] про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] передати спірне приміщення на підставі договору оренди № 05 від 05.09.2016 року ФОП [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються і судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для захисту своїх прав відповідач [PERSON] звернулась до АО «Яр.ВАЛ», уклавши 31.03.2017 року договір про надання правової допомоги №31-03-17/ф (а.с. 105 т.1). Разом із тим, представник позивача по первісному позову [PERSON] надано клопотання в порядку ст. 137 ЦПК України про зменшення суми витрат на правову допомогу, а саме відмовити в такому стягненні у зв`язку із неспівмірністю. Приписами ч.ч. 3 - 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що за надання правової допомоги відповідачем [PERSON] за час розгляду даної справи на рахунок АО «Яр.ВАЛ» сплачено всього 77 500 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт від 30.05.2019 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 20.06.2019 року на суму 62 500 грн. (а.с. 55-57 т.2), Актом приймання-передачі виконаних робіт від 06.11.2019 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 01.11.2019 року на суму 15 000 грн (99-100 т. 2). Також представник відповідача долучив до справи розрахунок розміру правової допомоги у даній цивільній справі. В даному випадку суд погоджується з посиланням представника позивача [PERSON] , що відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженою Постановою Правління НБУ 29.12.2017 за №148 фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою: 1) із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами - у розмірі до 50000, 00 грн. Платежі, що перевищують 50000,00 грн. проводяться через банки або небанківські фінансові установи. Таким чином, надана відповідачем [PERSON] квитанція до прибуткового касового ордеру №2 від 20.06.2019 року на суму 62 500 грн. не являється доказом оплати надання правничої допомоги у вказаному розмірі, а тому не підлягає стягненню з позивача по первісному позову ФОП [PERSON] на користь відповідача [PERSON] (а.с. 55-57 т.2). Щодо сплати відповідачем [PERSON] за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 01.11.2019 року 15 000 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до акту приймання - передачі виконаних робіт АО «Яр. ВАЛ» (а.с.99 т.2), вбачається, що виконавцем вказано види робіт із зазначенням витраченого часу разом 6 годин. Однак, судом встановлено, що за період, вказаний в акті, а саме: з 01.06.2019 по 06.11.2019 АО «Яр. ВАЛ» за договором про надання правової допомоги №31-03-17/ф було витрачено не 6 годин, що відповідно до умов договору коштує 15000,00 грн. (6 годин х 2500,00 грн.), а фактично відповідно до протоколів судових засідань: 12 хв.+ 2 год. 27 хв. + 5 хв., а підтверджень витраченого часу 6.11.2019 на ознайомлення із матеріалами справи часу, а саме 0,5 год. - суду надано не було. Таким чином, суд прийшов до висновку, враховуючи, що вартість години правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн. за годину роботи, так і зазначена в акті вартість за весь перелік робіт - не є співмірними в розумінні ч.4 ст. 137 ЦПК України, тому суд прийшов до висновку про стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved