Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

07.08.2019 року Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позов мотивований тим, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2018 р. діти відібрані у відповідачки без позбавлення батьківських прав. 07.03.2019 р. дітям надано статус позбавлених батьківського піклування та поміщено до державних закладів. Під час роботи психолога з дітьми встановлено, що діти піддавались психологічному і фізичному насиллю з боку матері. Розвитком дітей мати не займалася, що призвело до затримки психо-мовного розвитку у Софії та [PERSON] . Діти поступили в Центр неадаптованими до життя у соціумі, відмовлялися йти на контакт з іншими дітьми та персоналом. В житлі де проживали діти антисанітарія, безлад, бруд, таргани, квартира потребує капітального ремонту, умови не придатні до проживання дітей. Мати ніде не працювала. На цей час мати не усунула причини, які призвели до відібрання дітей, продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, не утримує їх, до теперішнього часу бажання повернути дітей не виявила. Також вона злісно ухиляється від сплати аліментів. [PERSON] періодично відвідувала дітей, однак вони відмовлялися виходити до неї, не приймали від неї гостинці, поводились по відношенню до неї байдуже. на цей час діти влаштовані під опіку в сім`ю громадян України. На підставі ст.ст. 150,164, 165, 166 СК України, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2019 року по даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 13.11.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву до суду не надіслала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у статті 80 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Батько дітей записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2018 року діти відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради за № 167, № 166, № 168 дітям надано статус позбавлених батьківського піклування та поміщено до державних закладів: Вікторію до міської дитячої лікарні №2, [PERSON] і [PERSON] до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». На цей час [PERSON] не усунула причини, які призвели до відібрання у неї дітей, не виявила бажання повернути дітей, не сплачує аліменти. Згідно висновку Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр №2» [PERSON] має недостатній рівень формування пізнавальних комплексів; увага нестійка. Загальне недорозвинення мовлення ІІІ рівня. Спостерігається підвищений рівень тривожності. Темп роботи повільний, працездатність невисока. Дрібна моторика потребує подальшого розвитку. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя. Отже зазначені вище фактори, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своїх дітей, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Також, вищезазначене підтверджуються витягом з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 16.07.2019 року, згідно якого комісія з питань захисту прав дитини вирішили рекомендувати службі у справах дітей адміністрації Заводського району підготувати проект позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з інтересів дітей. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved