Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

05 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , з господарськими спорудами. [PERSON] спадщину прийняла у встановлений законом строк, проте виконуючою обов`язки держаного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Позивач, посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на будинок, а також оформити спадщину вона не має можливості, просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2019 року Виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.6). З довідки виданої виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області №1092 від 19 листопада 2019 року вбачається, що на день смерті разом з [PERSON] був зареєстрований її чоловік [PERSON] (а.с.17). Згідно фотокопії заповіту, посвідчено 08 листопада 2013 року секретарем Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, [PERSON] належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Проте, з заяв [PERSON] та [PERSON] , посвідчених секретарем Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовилися від свої часток у спадщині, яка залишилася після смерті [PERSON] (а. с. 23, 24). Згідно довідки Барвінківського КПТІ від 30 вересня 2019 року № 192-19/3, станом на 31 грудня 2012 року, зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в реєстровій книзі №1 за реєстром № 158, за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, 09 січня 1993 року посвідченого Другою Іванівською сільською радою (а.с.16). На підставі рішення №27 від 16 вересня 2014 року виконкому Іванівської Другої сільської ради змінено статус квартири [ADDRESS] на житловий будинок з присвоєнням нової адреси (а.с.16, 20). Державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , з господарськими спорудами, [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкодавцем не було здійснено державної реєстрації прав на нерухоме майно, що підтверджено відповіддю на заяву №1357/02-17 від 18 жовтня 2019 року (а.с.21). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно п. п. 4.14, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, якщо до спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Як вбачається зі змісту ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку. Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на житлові будинки підлягає реєстрації у Державному реєстрі. Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не має змоги, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючих документів на майно. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] має право на спадщину, що підтвердилося матеріалами справи, оскільки вона прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, інших спадкоємців немає. Таким чином, судом достовірно встановлено, що померлій [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з господарськими спорудами, тому позивач має право на спадкування зазначеного майна за заповітом. Інших спадкоємців померлої [PERSON] судом не встановлено. А тому, приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved