Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

04 липня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] та [PERSON] по ? частці на кожну право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії [NUMBER]. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] року померла мати позивачів - [PERSON], після якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку [ADDRESS] та права на земельну частку площею 6,18 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Промінь», з яких за позивачами було оформлено право власності на житловий будинок шляхом прийняття відповідної спадщини фактично у рівних частинах, а право на земельну частку оформлено не було, оскільки до теперішнього часу позивачі не знали про її наявність. Оскільки оформлення вказаних спадкових прав у позасудовому порядку неможливе, з причини відсутності у позивачів оригіналу вказаного сертифікату, останні звернулися до суду із вказаними вимогами. Під час розгляду справи суд, за клопотанням представника, ухвалою суду від 09 липня 2018 року витребував від: приватного нотаріуса Великоолександрівського району [PERSON] відомості про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року; РАЦС Великоолександрівського РУЮ Херсонської області витяг з актового запису про народження відносно [PERSON], [INFO]; відділу Держземгеокадастру у Великоолександрівському районі Херсонської області копію сертифікату на ім'я [PERSON], серія [NUMBER]. Відзив на позов не подано. В судове засідання представник позивачів не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судового рішення на стадії підготовчого судового провадження. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши зазначені сторонами обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом № 27 зробленого 09 грудня 1994 року Малоолександрівською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 09 грудня 1994 року). Згідно з актовим записом № 2 зробленого 19 січня 1980 року (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 14 квітня 1981 року) та актовим записом № 3 зробленого 22 лютого 2003 року (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 22 лютого 2003 року) [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]) є донькою [PERSON]. Згідно з актовим записом № 21 зробленого 26 липня 1975 року (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 20 травня 1976 року) та актовим записом № 54 зробленого 1 жовтня 1994 року (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 1 жовтня 1994) [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON]) є донькою [PERSON]. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) від 03 вересня 2001 року серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 31 серпня 2001 року № 443 встановлено, що на підставі вищевказаного рішення за померлою було визнано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь» розміром 6,18 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю). Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 квітня 1997 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського бюро технічної інвентаризації від 01 вересня 2003 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 1997 року, серія ААВ № 748554 за позивачами, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері, визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] за кожною по ? частці. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані статтями 9, 525, 527, 529, 548, 549, 561 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до пунктів чотири та п'ять Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК) ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина відкрилася до вказанні дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв'язку зі смертю. Суд установив, що позивачі, будучи віднесеними до спадкоємців першої черги за законом, прийняли спадщину, що відкрилась після смерті матері шляхом набуття у власність спадкового майна у виді вказаного житлового будинку, а отже вони вважаються такими, що прийняли спадщину в цілому та мають право вимагати визнання за ними права на спадщину, що не була оформлена, при тому, що здійснення останнього не обмежено будь-якими строками. Померлій на момент смерті належало право на вказану земельну частку (пай), яке вона за життя набула в результаті внесення її до списку осіб за якими таке право було визнано. З огляду на те, що нотаріальним органом позивачам було відмовлено в оформленні спадкових прав правомірно, за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину, суд констатує невизнання прав позивачів, за захистом яких мало місце звернення до суду, які можуть бути захищені в судовому порядку. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які прийняли спадщину у виді права, що належало їх матері, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивачі будучи спадкоємцями першої черги за законом прийняли спадщину у встановленому законом порядку після смерті матері, у виді права на земельну ділянку (пай), яке належало останній на момент смерті та не припинилось у зв'язку з цим. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України) судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору суд покладає на позивачів, враховуючи при цьому, що право останніх не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування, представником відповідача позовні вимоги не заперечувалися та учать відповідного органу обумовлена встановленими законом повноваженнями та особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved