Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

07.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Премєр Плюс» про компенсацію втрати частини заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.03.2011 року по 31.07.2013 року [PERSON] працював торговим агентом в ТзОВ «Премєр Плюс». Заробітна плата йому не виплачувалася. 21.01.2015 року Сихівським районним судом м. Львова на користь [PERSON] стягнуто заробітну плату в розмірі 30044 грн. Оскільки грошей [PERSON] не отримав, він просить стягнути передбачену ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсацію втрати частини заробітної плати з дня звільнення за період з 31.07.2013 року по 31.07.2015 року в розмірі 22653 грн. 18 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити та стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заперечення та пояснення, в яких відповідач позов не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що він не грунтується на законі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В період з 01.03.2011 року по 31.07.2013 року позивач працював в ТзОВ «Премєр Плюс» на посаді торгового представника та був звільнений 31.07.2013 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України всі належні до виплати суми в день звільнення виплачені не були та заборгованість складала 30044 грн. Ці обставини встановлені рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.01.2015 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість із заробітної плати у вищезазначеному розмірі. Рішенням суду про стягнення заборгованості по заробітній платі виконано та 21.10.2015 року грошові кошти зараховано на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби. Позивач просить стягнути з відповідача передбачену законодавством компенсацію втрати частини заробітної плати за період з 31.07.2013 року по 31.07.2015 року. Вирішуючи позовну вимогу, суд виходить з наступного. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України\~\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Факт порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України встановлено рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.01.2015 року, яке набрало законної сили та на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказування в цьому судовому засіданні. Відповідно до ст. 85 КЗпП України та ст. 34 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Оскільки в день звільнення 31.07.2013 року виплата всіх сум, що належать позивачу від підприємства, здійснена не була, на суму невиплаченої заробітної плати, що становить 30044 грн., слід нарахувати компенсацію відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, відповідно до якого сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Однак, суд вважає, що позивачем помилкового нараховано компенсацію в розмірі 22653 грн. 18 коп. Як вбачається з розрахунку компенсації, що викладений в позовній заяві, такий розрахунок зроблений із суми 30044 грн. В той же час, в рішенні суду від 21.01.2015 року зазначено, що стягненню підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 30044 грн. з відрахуванням від цієї суми передбачених законодавством податків і зборів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація нараховується виходячи із суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць після утримання податків і обовязкових платежів. Із заробітної плати стягується податок на доходи з фізичних осіб в розмірі 15% та єдиний соціальний внесок в розмірі 3,6%. Таким чином, сума, з якої повинна нараховуватися компенсація, становить 24455 грн. 82 коп. та розраховується наступним чином: 30044 грн. х 15% = 4506 грн. 60 коп. (єдиний соціальний внесок) 30044 грн. х 3,6% = 1081 грн. 58 коп. (податок з доходів фізичних осіб) 4506 грн. 60 коп. + 1081 грн. 58 коп. = 5587 грн. 18 коп. (загальна сума відрахувань) 30044 грн. 5587 грн. 18 коп. = 24455 грн. 82 коп. Компенсація встати частини заробітку становить 17485 грн. 91 коп. та розраховується наступним чином: - період прострочення виплати заробітної плати з 31.07.2013 року до 31.07.2015 року; - індекси інфляції 2013-2015 роки: січеньлютийбере-зенькві-теньтра-веньчер-веньлипеньсер-пеньвере-сеньжов-теньлисто-падгру-день 2013 99,3100,0100,4100,2100,5 2014100,2100,6102,2103,3103,8101,0100,4100,8102,9102,4101,9103,0 2015103,1105,3110.8114,0102,2100,499,0 - величина приросту споживчий цін: 0,993 х 1,000 х 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,002 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,004 х 0,990 = 1,750 х 100 = 175 100 = 75; - компенсація втрати частини заробітку: 75 х 24455 грн. 82 коп. (сума заборгованості після сплати податків та обовязкових платежів) / 100 = 17485 грн. 91 коп. Суд вважає, що компенсацію слід нараховувати за період з 31.07.2013 року, оскільки сума 30044 грн. належала позивачу на день звільнення і повинна була йому бути виплачена саме у день звільнення 31.07.2013 року. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Будь-яких належних та допустимих доказів для спростування позовних вимог про право позивача на отримання компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, передбачених ст.ст. 57-59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, які можуть бути підставою для відмові в задоволенні позову, відповідачем не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial