Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

05.02.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обгрунтування вимог зазначали, що 14.03.2013 року року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №NK09F915041837 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 14475,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення 13.03.2016 року. Крім того 13.09.2012 року між Банком та [PERSON] укладено договір б/н , відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті позичальника утворилась заборгованість по сплаті кредиту за договором від 14.03.2013 року та за договором від 13.09.2012 року у загальному розмірі 13416,15 грн. Спадкоємцем, яка постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] , яка протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] від спадщини не відмовилась, а тому до неї перейшов обов`язок погасити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитними договорами. У відповідності до ст.1281 ЦК України, 13.08.2014 року банком була направлена претензія до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори. 25.05.2018 року позивачем до спадкоємця було направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості, яку залишено без виконання. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача, як спадкоємця, заборгованість по сплаті кредитів у розмірі 13416,15 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 26.02.2019 року провадження у справі було відкрито і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 14.03.2013 року року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №NK09F915041837 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 14475,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення 13.03.2016 року. Крім того 13.09.2012 року між Банком та [PERSON] укладено договір б/н , відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер ( копія Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] . Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість перед Банком за кредитним договором №NK09F915041837 від 14.03.2013 року становить 12533,93 грн., з яких: 12320,96 грн. заборгованість за кредитом, 33,89 грн. заборгованість з комісії, 179,08 грн. заборгованість з пені. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість перед Банком за кредитним договором від 13.09.2012 року становить 882,22 грн. 13.08.2014року позивач направив претензію кредитора до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори , в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. Згідно з копією спадкової справи, порушеної Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Миколаївській області (Спадкова справа №521/2014) спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. 25.05.2018 року банк направив спадкоємцю лист-претензію з вимогою погасити борг, однак її не було виконано. Права та обовязки спадкоємців боржника регулюються загальними нормами зобовязального та нормами спадкового права (Книга шоста ЦК). За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так, відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина 3 статті 1223 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом встановленого законом строку (стаття 1270 ЦК) подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом цього ж строку він не заявив про відмову від неї. За правилами статті 1282 ЦК спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Статтею 1281 ЦК передбачено порядок предявлення кредитором вимог до спадкоємців. За правилами цієї норми кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже для визначення підстав та обсягу відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця позивачу необхідно довести, а суду встановити, факт прийняття спадкоємцем спадщини, обсяг цієї спадщини та дотримання кредитором строку предявлення вимог до спадкоємця. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Обґрунтовуючи звернення з позовом до [PERSON] , банк посилався на те, що за паспортними даними, відповідач на час відкриття спадщини зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Проте ці відомості, не можуть бути достатнім доказом того, що саме на час смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON] Не надано позивачем доказів і того, що [PERSON] перебувала у родинних відносинах з померлим та є його спадкоємцем. Відсутні і відомості про обсяг спадкового майна, що належало [PERSON] , та було успадковане відповідачем, що позбавляє суд можливості встановити межі відповідальності спадкоємця. Таким чином, надані позивачем докази не дозволяють встановити істотні обставини, а саме належність відповідача до кола спадкоємців померлого, факт прийняття нею спадщини, наявність цієї спадщини. Суд приходить до висновку, що банком недоведено підстав та обсягу відповідальності [PERSON] , а тому позовна заява підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed