Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

06 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих доповнень зазначила, що 07 серпня 2013 року вона в присутності свого сина - [PERSON] уклала з віповідачем договір № 11/08 про продаж, доставку та встановлення трьох пластикових вікон у належному їй будинку. Представники приватного підприємця [PERSON] здійснили замір віконних пройомів та пояснили, що сума договору становить 4000 гривень, при цьому вона мала внести 2000 гривень в якості попередньої оплати, після чого протягом 10 днів вікна мали бути встановлені, а залишок грошових коштів мав бути сплачений після виконання робіт. На прохання сина - [PERSON] представники відповідача погодились встановити пластикові вікна із затемненим склом, у зв*язку з чим до змісту укладеного договору були внесені виправлення: загальна суму договора становила 5400 гривень, сума передплати - 2700 гривень, які вона цього ж дня передала представникам відповідача по справі. В обумовлений термін відповідач вікна не встановив, на її вимоги реагував обіцянками виконати свої зобов*язання за договором. Згодом дізналась, що [PERSON] здійснює свою підприємницьку діяльність за іншою адресою, яка не збігається з адресою, зазначеною в договорі від 07 серпня 2013 року, що свідчить на її думку про шахрайські дії відповідача, спрямовані на заволодіння грошовими коштами без виконання зобов*язань з доставки та встановлення пластикових вікон. Укладений між нею та [PERSON] договір не відповідає вимогам законодавства, зокрема, п 2,4,5 ч.2 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки фактичне місцезнаходження продавця не збігається із адресою, зазначеною в договорі; строк виконання договорору фактично не визначений, оскільки п.4.1 договора суперечить п.4.2. і цих суперечностей [PERSON] припустився виключно з метою ввести її в оману. Вона не мала можливості виконаті обов*язкі, передбачені п.4.1 договору, оскільки відповідач переховується від неї, на письмові та усні вимоги розірвати договір та повернути суму сплаченої нею передоплати не реагує. Внаслідок нечесної підприємницької практики відповідача їй заподіяно моральну шкоду, душевні страждання; крім того, 18 жовтня 2013 року з нею стався ішемічний інсульт. Позивач просить скасувати в цілому як недійсний та незаконний договір купівлі-продажу № 11/08 від 07 серпня 2013 року, укладений між нею та відповідачем по справі про продаж, доставку та встановлення трьох пластикових вікон; стягнути з відповідача на її користь сплачені нею в якості передплати грошові кошти в сумі 2700 гривень; стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень; у зв*язку із зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, стягнути із [PERSON] на її користь з 01 січня 2014 року в якості компенсаційної суми 156 гривень 47 копійок за кожний місяць до момента виконання відповідачем рішення суду в повному обсязі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2014 року [PERSON] відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди на підставі п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.56). З наявних у матеріалах справи письмових пояснень [PERSON] вбачається, що вона не ознайомившись із змістом договору купівлі-продажу пластикових вікон, підписала його, та передала представникам фізичної особи-підприємця [PERSON] в якості попередньої оплати 2700 гривень (а.с.13-14). Представники позивача - [PERSON] та [PERSON] підтримали позов, посилаючись на викладені в ньому обставини, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з*являвся, про час і місце їх проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України у зв*язку з чим суд зі згоди позивача та її представників ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Допитаний в якості свідка в порядку ст.184 ЦПК України представник позивачки [PERSON] пояснив, що позивачка по справі є його матір*ю. В серпні 2013 року вони із матір*ю замовили у відповідача [PERSON] пластикові вікна, при цьому мати підписала договір та сплатила в якості попередньої оплати грошові кошти у розмірі 2700 гривень. Договір ані [PERSON], ані він не читали, оскільки повірили представникам відповідача. За домовленістю вікна мали доставити та встановити протягом 10 днів, але [PERSON] не виконав зобов*язань посилаючись на завантаженість. Свідок [PERSON] пояснила, що разом із позивачкою по справі вона їздила за зазначеним в договорі місцем розташування офісу [PERSON], з метою спонукання останнього до виконання своїх обов*язків із встановлення пластикових вікон, але відповідача за зазначеною адресою не було. У виконавчому комітеті Костянтинівської міської ради дізнались про те, що приватний підприємець [PERSON] змінив адресу здійснення підприємницької діяльності. В жовтні 2013 року вони із [PERSON] їздили до офісу відповідача, де спілкувались із працівниками, які пояснили, що заказ не виконано своєчасно у зв*язку з відсутністю необхідних матеріалів, при цьому повертати сплачені позивачкою в якості попередньої оплати грошові кошти відмовились. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після того, які із [PERSON] стався перший інсульт, її син - [PERSON] попросив її навідуватися до позивачки по справі у його відсутність. Від самої [PERSON] їй стало відомо про те, що вона замовила пластикові вікна, сплативши за них певну суму, а виконавець затримував їх встановлення в будинку. З кінця серпня 2013 року [PERSON] дзвонила та просила встановити вікна або повернути гроші, але її вимоги виконані не були. Прийшовши одного дня додому до позивачки, вона побачила, що в неї стався інсульт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 24 вересня 2013 року у відділ торгівлі та захисту прав споживачів Костянтинівського міськвиконкому звернулась [PERSON] з приводу того, що [PERSON], отримавши попередню оплату за встановлення пластикових вікон, не виконав своїх зобов*язань. Позивачці по справі були дані рекомендації звертатися за захистом прав до суду та міліції. Представники відділу торгівлі та захисту прав споживачів виходили за місцем здійснення підприємницької діяльнисті [PERSON] по [ADDRESS] і спілкувались з ним з приводу виконання зобов*язань за договором про встановлення вікон. Згодом [PERSON] змінив адресу здійснення підприємницької діяльності. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON] та [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 07 серпня 2013 року фізична особа -підприємець [PERSON] та [PERSON] уклали договір № 11/08, відповідно до п.1.1 та пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні, [PERSON] зобов*язався передати у власність позивачки по справі товар, аналогічний обраному зразку, придатний для цілей, для яких товар такого роду використовується - пластикові вікна, а покупець зобов*язалась сплатити та прийняти товар (а.с.8). Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу передбачено, що вартість ПВХ конструкції та загальна вартість робіт становить 5400 гривень. Згідно п.4.1 укладеного сторонами договору покупець зобов*язаний сплатити вартість заказу, яка складає 4000 гривень. Пунктом 4.2 договору передбачено, що після виконання п.4.1 продавець зобов*язаний виготовити та/чи встановити товар протягом 30 днів з моменту підписання договору. На зазначеному договорі є позначка про внесену [PERSON] попередню оплату в розмірі 2700 гривень, і залишок до сплати у розмірі 2700 гривень (а.с.8 на звороті). Крім того, факт сплати [PERSON] попередньої оплати вартості пластикових вікон у розмірі 2700 гривень встановлено рішенням Клостянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2014 року (а.с.31-32), яке набрало законної сили. 02 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулась із заявою до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу № 11/08 від 07 серпня 2013 року та повернення їй суми попередньої оплати в розмірі 2700 гривень (а.с.22). Зазначений лист отриманий [PERSON], про свідчить поштове повідомлення (а.с.23). Листом № 6 від 17 лютого 2014 року (а.с.20) начальник відділу торгівлі та захисту прав споживачів Виконкому Костянтинівської міської ради повідомила [PERSON] про зміну адреси здійснення підприємницької діяльності [PERSON] та режим його роботи. З листа начальника відділу торгівлі та захисту прав споживачів Виконкому Костянтинівської міської ради № 11/1 від 03 березня 2014 року (а.с.21) вбачається, що на момент звернення [PERSON] (24 вересня 2013 року) приватний підприємець [PERSON] здійснював свою діяльність за адресою: [ADDRESS] На заяву [PERSON] від 30 вересня 2014 року (а.с.24) перший заступник міського голови листом № К-193-1.7 від 02 жовтня 2014 року повідомила, що станом на 01 жовтня 2014 року [PERSON] не є фізичною особою-підприємцем згідно державної реєстрації припинення підприємницької діяльності від 31 липня 2014 року (підстава - заява). Торгівельну діяльність на території міста [PERSON] не здійснює (а.с.25). Станом на 09 жовтня 2014 року зареєстроване припинення державної реєстрації підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] 31 липня 2014 року за власним рішенням, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.29). Листом від 31 жовтня 2014 року № 12618/09-08-17 (а.с.45) Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області повідомило представника позивачки по праві [PERSON] - [PERSON] про розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та розмір мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2014 року - 949 гривень. Листом від 23 жовтня 2014 року № Ф-209-1.7 (а.с.57) перший заступник міського голови м.Костянтинівки повідомила представника позивача про розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 01 серпня 2013 року - 894 гривні та станом на 01 серпня 2014 року - 949 гривень. Як вбачається з листа від 11 листопада 2013 року № 4069 вих-13 (а.с.74) за результатами розгляду заяви [PERSON] щодо шахрайських дій [PERSON] прийнято рішення про внесення даних до ЄРДР за № 4201305066000158 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Матеріали кримінального провадження направлені до СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Постановою слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 31 грудня 2013 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 42013050660000158 закрито у зв*язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.97-98). Відповідно до п.п.1), 6) ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; Частиною1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою статті 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Позивачем не ставилось питання про визнання договору купівлі-продажу № 11/08 від 07 серпня 2013 року недійсним з підстав, передбачених діючим законодавством, а таким спосіб захисту порушеного цивільного права як скасування договору, який обрано [PERSON], не передбачений законом. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати, зокрема, і повернення суми попередньої оплати. Згідно ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов*язаннями, пов*язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернене стягнення. Оскільки договором купівлі-продажу № 11/08 від 07 серпня 2013 року не встановлено строку внесення покупцем залишку попередньої оплати в розмірі 2700 гривень і фізичною особою-підприємцем [PERSON] відповідно до вимог ст. 530 ЦК України ані в усній, ані в письмовій формі не пред*являлась [PERSON] вимога сплатити залишок суми попередньої оплати як умова здійснення доставки та встановлення пластикових вікон, які не поставлені до теперішнього часу; до того ж, як встановлено судом, позивачка була позбавлена можливості зробити це через припинення відповідачем по справі підприємницької діяльності, тому позов в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 2700 гривень підлягає задоволенню. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсаційної суми у розмірі 156 гривень 47копійок за кожний місяць у зв*язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність задоволенню не підлягають, оскільки не грунтується на законі - ані ЦК України, ані Законом України «Про захист прав споживачів» чи іншими актами діючого законодавства це не передбачено. Суд не вбачає підстав для застосування в даному випадку ст.217 ЦПК України в рамках клопотання позивача про встановлення порядку, строку та звіту виконання рішення (а.с.56). В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід державного бюджету слід стягнути судовий збір. На підставі ст.ст. 16, ч.1 ст.52, 530, 655, ч.1 ст.693 ЦК України, ст.ст.4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial