Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

05.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про вселення її в жиле приміщення (квартиру [ADDRESS]), яке було їй надано на підставі ордеру на право зайняття службового жилого приміщення. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що позивачу, яка працює суддею Дарницького районного суду м. Києва, видано ордер №011855 на право зайняття службового приміщення, яке складається з однієї кімнати, жилою площею 12,4 кв. м., у квартирі [ADDRESS]. Службове приміщення обслуговує відповідач, з яким 03.12.2013 року укладено договір найму жилого приміщення. Позивач виконує умови договору, сплачує житлово-комунальні послуги. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, не передає приміщення для проживання позивачу. При неодноразових зверненнях до відповідача про передачу житлового приміщення для проживання, відповідач на звернення не реагує, приміщення позивачу не передає. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05.02.2014 року визначено підсудність даної справи Святошинському районному суду м. Києва. Справу передано головуючому судді 12.02.2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлялася в установленому законом порядку, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку, причин неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26.11.2013 року Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація видала [PERSON], яка працює суддею Дарницького районного суду м. Києва ордер №011855 на право зайняття службового приміщення, сім'я якої складається з 1 особи, в тому, що їй на час роботи на даній посаді надається службове приміщення з 1-єю кімнатою, жилою площею 12,4 кв. м. у квартирі (ізольованій) [ADDRESS]. Ордер виданий на підставі розпорядження Дарницької РДА від 04.11.2013 №578 (а. с. 7 - копія ордеру). Згідно довідки форми №3, виданої КП «ДЗУЖГ» від 04.03.2014 року №201, [PERSON] з 03.12.2013 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS], є власником особового рахунку (а. с. 29 - копія довідки). Адреса реєстрації позивача у квартирі [ADDRESS] підтверджується відміткою в паспортних даних (а. с. 10). 05.12.2013 року між КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва (Виконавець) і [PERSON](Споживач) укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а. с. - 30 - 31). 05.02.2014 року між [PERSON] (Споживач) та ПАТ «Київенерго» (Енергопостачальник) укладено договір №14464006805 про користування електричною енергією (а. с. 36). 11.02.2014 року між [PERSON] і ПАТ «Укртелеком» укладено договір № 6100005931 про надання телекомунікаційних послуг. Позивач виконує умови договорів, сплачує кошти за нараховані житлово-комунальні послуги, що підтверджується квитанцією №13019.4 від 09.01.2013 року, чеком № 19022014100052 від 19.02.2014 року (а. с. 32 - 35). Спір виник на підставі того, що відповідач не передає позивачу приміщення для проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації (ч. 2 ст. 121 ЖК Української РСР). Частина 1 ст. 122 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Статтею 132 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що після призначення на посаду суддя Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду, апеляційного, місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду. В силу наведених норм, позивач набула право на вселення до службового житла, яке їй надане в установленому житловим законодавством порядку. [PERSON] отримала ордер, що є підставою для вселення у надане службове жиле приміщення, проте відповідач не передає їй для проживання квартиру [ADDRESS]. Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48. Конституції України). За відсутності будь-яких правових підстав відповідач не передає [PERSON] для проживання квартиру [ADDRESS], внаслідок чого порушуються конституційні права позивача на житло та на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вони знайшли підтвердження в ході судового розгляду та належним чином доведені. Право позивача на вселення підтверджується ордером №011855, який в силу ч. 1 ст. 122 ЖК Української РСР є підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Outcome: approved