Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

06.03.2013 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, придбане під час шлюбу (а.с.4-6). 07.05.2013 року [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності, поділ майна, припинення права власності на частку в спільному майні, стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної власності на квартиру (а.с.38-42). [PERSON] просить суд: Визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2005 року; Скасувати право власності на ? частину квартири [ADDRESS] [PERSON]. Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що в період шлюбних відносин з [PERSON] у 2005 році вони купили спірну квартиру і оформили право власності на цю квартиру на [PERSON] і їх доньку [PERSON] З 2012 року він не проживає в спірній квартирі, а в 2013 році він розірвав з [PERSON] шлюб. Він претендує на ? частину квартири, так як ? частина квартири оформлена на їх доньку. [PERSON] в своєму зустрічному позові просить суд: Визнати за [PERSON] і [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частку квартири [ADDRESS]; Поділити в натурі між [PERSON] і [PERSON] зазначене майно; Виділити у власність [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на ? частку в такому майні; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість ? частки квартири [ADDRESS], в сумі 36000,00 грн. в рахунок компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру. В задоволені позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09.11.2002 року по 10 квітня 2013 року. За час спільного проживання у спільну сумісну власність вони купили ? частку спірної квартири Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісти власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно із ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. І лише у тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд може визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. Саме такі правові позиції викладені у п.25 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка с незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналізуючи вказані вимоги, вважає, що є всі підстави для застосування грошової компенсації та припинення права власності [PERSON] на ? спірної квартири за наступними підставами. В спірній квартирі вона проживає разом із малолітньою донькою [PERSON], [INFO], якій і належить решта ? частина квартири. Зауважує, що перед покупкою спірної квартири, цього ж числа, тобто 07 вересня 2005 року, у того ж приватного нотаріуса Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], укладено, посвідчено і зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 5754 договір купівлі-продажу за участю малолітньої дитини, згідно якого [PERSON] - і їх з відповідачем спільна дитина - [PERSON], [INFO], продали кожна по 1/3 частці квартири [ADDRESS]. Загальна вартість квартири склала 67100,00 грн. На відчуження 1/3 частки цієї квартири, що належала малолітній дитині, був наданий дозвіл органом опіки та піклування з обов'язковою умовою придбання на її ім'я іншого житла. Таким чином, придбання на ім'я малолітньої дитини [PERSON] ? частки спірної квартири було виконанням обов'язку, покладеного на батьків органом опіки та піклування, з метою збереження майнових і житлових прав дитини. Отже, ствердження [PERSON] про те, що спірна квартира була придбана подружжям за спільні кошти, але право власності лише було оформлено на [PERSON] та нашу малолітню доньку, не відповідає дійсності, оскільки ? частка вказаної квартири однозначно була придбана для малолітньої доньки за кошти, вилучені від продажу іншого нерухомого майна, що належало їй на праві власності. Решта ? частки квартири фактично була придбана за кошти від продажу її частки в квартирі [ADDRESS] та частини їхніх із [PERSON] спільних коштів. Відповідач в спірній квартирі не мешкає з жовтня 2012 року. Виселення з квартири було його добровільним рішенням, оскільки через розірвання шлюбу та погіршення між ними стосунків, непорозуміннями, пов'язаними з питаннями виховання нашої дитини, спільне володіння і користування квартирою стало неможливим. Вони перестали бути членами однієї сім'ї, не ведуть спільного господарства, не мають щодо один до одного взаємних прав та обов'язків. Через конфлікти, які виникали між нами після припинення шлюбних відносин, погрози з боку [PERSON], приниження та психологічний вплив на неї та на їх доньку, вона вимушена була звертатися до Іллічівського МВ ГУ МВС України в Одеській області, а також за допомогою психологів - до Центру соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді. Користуватися квартирою спільно з відповідачем в теперішній час також неможливо, оскільки стосунки між ними не налагодилися. Також, наявна житлова площа в квартирі для проживання двох сімей просто недостатня. Спірна квартира є двокімнатною квартирою. Загальна площа квартири складає 48,9 кв.м., житлова - 27,3 кв.м. Квартира є неподільною, що може бути підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи. Частка [PERSON] є незначною і, з урахуванням плану квартири, не може бути виділена в натурі. Більш того, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам останнього, оскільки він має право власності на частку квартири [ADDRESS], де він проживав разом із своїми батьками та сестрою до реєстрації шлюбу з нею. Тобто житлом відповідач забезпечений. Вказані вище обставини підтверджуються наступними доказами: свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про народження дитини, договором купівлі-продажу квартири за участю малолітньої дитини від 07.09.2005 р. № 5760, технічним паспортом на кватиру, виготовленим станом на 11.09.2005 р., реєстраційним посвідченням БТІ від 09.09.2005 р., договором купівлі-продажу від 07.09.2005 р. № 5754, розпорядженням № 718 від 06.09.2005 р. тощо. Відповідно до п.22 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. [PERSON] вважає можливим і таким, що відповідає принципам виваженості, справедливості та моралі в даній ситуації, з урахуванням стану квартири (відсутність ремонту, цвітіння стелі, відсутність каналізації в належному робочому стані, аварійний стан будинку в цілому (будинок старої забудови з дерева і глини, стягнутий скобами в результаті створення тріщини), а також проживання зі мною малолітньої дитини, сплатити відповідачу грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру в сумі 36000,00 грн. У випадку незгоди відповідача з сумою грошової компенсації, після проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи та визначення дійсної вартості ? частки спірної квартири, вона ([PERSON]) негайно внесе цю вартість частки [PERSON] в спільному майні на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні [PERSON] і його адвокат підтримали вимоги позову, просять задовольнити їх. [PERSON] пояснив суду, що він не збирається мешкати у спірній квартирі, а хоче передати свою частку в квартирі їх дочці, відмовляється від грошової компенсації за свою частку. [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги зустрічного позову, просить їх задовольнити, а в задоволені позовних вимог [PERSON] - відмовити. Представник третьої особи заявив в судовому засіданні, що з любим рішенням суду буде згодна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.11.2002 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб (а.с.11). Рішенням Іллічівського міського суду від 10.04.2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с.148-151). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилась донька - [PERSON] (а.с.12). 07.09.2005 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбали спірну квартиру і зареєстрували власником квартири по ? частині на [PERSON] і [PERSON] (дочка) (а.с.16). 11.09.2005 року на спірну квартиру було оформлено технічний паспорт, в якому власником квартири записані [PERSON] і [PERSON] (а.с.13-15). У суду немає потреби доказувати, що ? частина спірної квартири є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON], так як вони цей факт визнають, і обоє просять встановити цей факт судовим рішенням. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в тій частині щодо визнання за [PERSON] і [PERSON] права спільної сумісної власності на ? частку квартири [ADDRESS]. Вимога [PERSON] щодо поділу в натурі між нею і [PERSON] зазначеного майна не підлягає задоволенню, так як позивачка не пояснила суду якого саме майна. Якщо це квартира, то вона не може бути розділена в натурі згідно висновків експертів (а.с.98-101). Не може бути задоволено вимогу [PERSON] щодо виділення їй ? частки спірної квартири, так як ця ? частка їй належить. Не може бути задоволено [PERSON] щодо стягнення з неї на користь [PERSON] вартості ? частки спірної квартири в сумі 36000,00 гривень, в рахунок компенсації його частки в спірній квартирі, тому що [PERSON] 13.05.2014 року внесла на депозит суду 89600 грн. (а.с.145), при цьому не уточнила свої позовні вимоги. [PERSON] не має права власності у спірній квартирі, а тому у суду не має підстав для «припинення права власності [PERSON] на ? частку в такому майні». Норма ст. 365 ЦК України регламентує припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, але [PERSON] не є співвласником спірної квартири, і крім того присудження грошової компенсації завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON], оскільки він не має іншого житла, а це виключає можливість застосування норми ст. 365 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial