overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

05.01.2021 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з січня 2016 року по грудень 2019 року. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.02.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2ст.247ЦПКУкраїни фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] , та яка мешкає разом з позивачкою, знаходячись на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров`я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а останній добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 05.01.2021 року та до повноліття дитини, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно дост.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

05.02.14 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановлених законодавством України, до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстровано шлюбі з 13.06.2003 року. Від цього шлюбу є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мешкають з позивачкою. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дітей, брати участь в утриманні та вихованні дітей. Брати участь в грошовій або натуральній формі не бажає. У судове засідання з'явилися позивачка та відповідач. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, та просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1286 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON],[INFO] року народження, до досягнення нею повноліття та у розмірі 1032 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON],[INFO] до досягнення нею повноліття. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, заслухав позивачку та відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 СК України передбачає в разі, якщо платник аліментів має мінливий дохід, за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача, з урахуванням матеріального стану відповідача та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO] року народження у розмірі 1286 грн., до досягнення нею повноліття та у розмірі 1032 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Відповідно вимогам ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

05.02.16 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження. Як на підставу своїх вимог посилається на те, що [INFO] у неї народилась дочка [PERSON]. Дитина народилась у шлюбі з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 28.09.11р. у міському відділі РАЦСу Львівського МУЮ. Однак [PERSON] не є батьком дитини, а фактичним її батьком являється [PERSON]. Про даний факт відомо відповідачу [PERSON] Фактичний батько дитини визнає себе батьком. Однак, оскільки дитина народилась під час перебування у шлюбі з [PERSON], останній і записаний батьком її дочки. В зв'язку з наведеним, для внесення змін в актовий запис дитини, вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просила такий задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі. Крім того зазначають, що позов визнають, [PERSON] визнає себе фактичним батьком дитини, [PERSON] даного факту також не заперечує, а відтак просять позов задовольнити, встановити факт батьківства та внести зміни до актового запису про народження дитини. Представник міського відділу РАЦСу Львівського МУЮ подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши письмові заяви відповідачів, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у позивача [INFO] року народилась дочка [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER]. Дитина народилась за час перебування позивача у шлюбі з [PERSON], який вони уклали 28.09.11р. у міському відділі РАЦСу Львівського МУЮ, актовий запис № 2080. Відтак, останнього записано батьком дитини у свідоцтві про народження. Проте як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не являється батьком даної дитини, а фактичним її батьком є [PERSON]. Даний факт відомий усім сторонам по справі, не заперечувався а ні чоловіком позивача [PERSON], а ні [PERSON]. Відповідно до ст. 138 Сімейного Кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так як відповідачі по справі позов визнали, а тому, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним т таким. що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

05.02.1999 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану міської ради м.Запоріжжя, актовий запис № 37. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2013 року з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про розподіл майна не має. Позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явилася, причину неявки суду не сповістила, про день і час слухання справи завчасно повідомлялася, у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без здійснення фіксування судового процесу. У відповідності зі ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з січня 2013 року, сумісне господарство не ведеться, спору про розподіл майна не має. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

05.02.2014 заявник звернулася до суду з заявою про надання дозволу на обов'язкову госпіталізацію в протитуберкульозний заклад [PERSON], [INFO], мотивуючи це тим, що він спостерігається у лікаря-фтизіатра і знаходиться на диспансерному обліку з 2009 року з приводу наявної у нього тяжкої форми туберкульозного захворювання з бактеріовиділеннями. Він неодноразово лікувався у різних стаціонарних та амбулаторних протитуберкульозних закладах, останній раз - у Лисичанському протитуберкульозному диспансері з 13.08.2012 по 14.09.2013, який самовільно покинув. На неодноразові виклики лікаря-фтизіатра Марківського РТМО, з метою обстеження та лікування, [PERSON] не з'являється та відмовляється від стаціонарного лікування. Заявник, лікар-фтизіатр Марківського РТМО [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала заяву в котрій прохала справу розглянути у її відсутність. Свої вимоги підтримує. За даними Марківського РТМО, [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби, а тому суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 285 ЦПК України, дійшов до висновку про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2009 року знаходиться на диспансерному обліку в лікаря-фтизіатра Марківського РТМО у зв'язку з наявністю в нього туберкульозного захворювання з бактеріовиділеннями та відповідно до висновку потребує обов`язкової госпіталізації до протитуберкульозного закладу, так як від проходження лікування в добровільному порядку відмовляється. Відповідно до частин 1,3 статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Враховуючи, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу та становить загрозу розповсюдження хвороби, що стверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ТБ 09, а також при проходженні лікування в Лисичанському протитуберкульозному диспансері самовільно покинув відділення також відмовлявся від лікування у лікаря-фтизіатра Марківського РТМО та на виклики не з`являється, суд вважає, що хворий підлягає обов`язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу строком на три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

05.02.2014р. [PERSON], звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що у посвідці про народження його матері за [NUMBER] від 01.01.1940 року мати записана по імені [PERSON]. У свідоцтві про шлюб матері серії [NUMBER], виданого 15.12.2005 року відділом РАЦС Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області мати записана по імені [PERSON]. У свідоцтві про народження заявника серії [NUMBER], виданого Адамівською сільською радою 03.01.1954 року його мати записана як [PERSON]. У свідоцтві про смерть матері серії [NUMBER], актовий запис 133 від 23.10.2012 року, виданого відділом РАЦС Погребищенського районного управління юстиції, та у паспорті мати заявника записана як [PERSON]. Внаслідок розбіжностей у записах у правовстановлюючих документах, в теперішній час заявник не може реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, в зв'язку з відсутністю доказів, що підтверджували б родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] та є рідною матір'ю заявника. Заявник в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав відповідну заяву. Представник Погребищенської міської ради Вінницької області, просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні, зокрема, посвідкою про народження [PERSON] (а.с. 7), свідоцтвом про шлюб [PERSON] (а.с. 8), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 9), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 6), паспортом серії [NUMBER] (а.с. 5), достовірно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO], то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

05.02.2014 р. [PERSON] звернувся з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 06.02.2010 року в Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 21. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 06.02.2010 року. Від шлюбу мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені в квітні 2013 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.02.2010 року - а.с.6. Шлюбні відносини припинені в квітні 2013 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

05.02.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21.07.2012 року в Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 401, а також стягнути з [PERSON] судові витрати понесені нею при подачі позову до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 21.07.2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в липня 2013 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними не було згоди та взаєморозуміння, виникали постійні сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.07.2012 року - а.с.6. Шлюбні відносини припинені в липня 2013 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами не існує. За таких обставин, суд вважає, що в порядку заочного провадження, у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Також, згідно зі ст.ст. 79,88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

05.02.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2012 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтв про народження - а.с.4. Згідно довідки про склад сім'ї від 04.02.2014 року позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] за однією адресою.-а.с.6. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави, а також на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 150 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved