Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

06 липня 2017 року представник банку звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 23 травня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір, згідно якого банк передає позичальнику на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошовими коштами в сумі 131\~963.47 дол США зі сплатою 11.9 відсотків; в забезпечення виконання зобовязань між банком та відповідачам був укладений іпотечний договір від 23 травня 2008 року реєстр. № 692 за умовами яких банк у випадку не виконання або неналежного виконання позичальником кредитного договору, має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки, у вигляді трьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається: загальна площа 68.9 кв.м., житлова 44.1 кв.м., коридор, ванної, вбиральні, кладової лоджії, балкону, кухні (далії по тексту спірне нерухоме майно). Свої зобовязання ні позичальник ні відповідачі щодо виконання умов кредитного договору не виконували, а тому банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В ході судового засідання представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] з позовом не згодний та просить відмовити в задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] до суду повторно не зявилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Відповідачка [PERSON] до суду повторно не зявилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.33 ч. 1 Закону «Про іпотеку» у разі не виконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так судом встановлено, що 23 травня 2008 року між Банком та [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір № 00010R41, згідно якого банк передає позичальнику на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошовими коштами в сумі 131\~963.47 дол. США зі сплатою 11.9 відсотків ( а.с.32-41). 23 травня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань між банком та позичальником [PERSON] та відповідачкою [PERSON],[INFO] (код [NUMBER]) та відповідачкою [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) був укладений іпотечний договір від 23.05.2008 року реєстр. № 692 за умовами яких банк у випадку не виконання або неналежного виконання позичальником кредитного договору, має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки, у вигляді спірного нерухомого майна (а.с.45-51): Відповідачам спірне нерухоме майно належить на підстві рішення Овідіопольського суду Одеської області від 15.08.2006 року, згідно якого за відповідачами визнано на праві приватної спільно часткової власності, а саме ? частина [PERSON], ? частина [PERSON], ? частина [PERSON],на час розгляду справи рішення суду є чинним. Заборгованість за кредитним договором № 00010R41 від 23.05.2008 року складає в розмірі 88\~577.43 дол.США та 899\~842.85 грн. (на 01.03.2016 року ), а саме: -заборгованість за тілом кредиту в розмірі 72\~890.11 дол. США; -заборгованість за процентами в розмірі 15\~687.32 дол. США -заборгованість за пенею за неповернення кредиту в розмірі 416\~906.21 грн. -заборгованість за пенею за не сплату відсотків за користуванням кредитом в розмірі 420\~020.20 грн. -заборгованість по сплаті штрафу за невиконання прийнятих зобовязань 62\~916.43 (а.с.15-20); Свої зобовязання ні позичальник [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] будучи іпотекодавцями не виконували. Вартість спірного нерухомого майна складає 1\~061\~566.00 грн., що підтверджується звітом про оцінку нерухомого майна від 06.02.2017 року. Виходячи з вищевказаного та звязку з тим, що відповідачі, не виконували свої зобовязання щодо повернення грошей, суд приходить до висновку, що у банка виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки тим шляхом які зазначені в позовних вимогах. При поданні позову позивачем було сплачено державне мито в сумі 1600 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.1). Позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому відповідно до ст.133-141ЦПК України судові витрати підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів.

Outcome: approved