Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

06.03.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яка в подальшому була уточнена до [PERSON] , заінтересована особа: орган опіки та піклування при Ізюмській міській раді Харківської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей та призначення опікуна. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка по справі її донька. [INFO] відповідачка народила доньку [PERSON] , [INFO] народила сина [PERSON] . Актовий запис про народження доньки та сина відповідачки із зазначенням відомостей про батька виконано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка хоча зареєстрована разом з ними в одній квартирі, вона мешкає окремо. Раз на тиждень вона може прийти додому змінити одяг або переночувати, а потім знов уходить. Де вона перебуває їй не відомо. Вона не піклується про навчання своєї доньки, не займається підготовкою дітей до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається їх лікуванням, не створює умов для отримання ними освіти. Матеріально дітей не утримує, вона не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Вихованням дітей повністю займається позивачка та її чоловік [PERSON] . Їх онуки [PERSON] та [PERSON] постійно мешкають з ними і находяться на їх утриманні. З огляду на зазначене позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та призначити опікуном неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач - [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідач [PERSON] повідомлена про дату судового засідання, до суду не надходило заяв про відкладення розгляду справи, зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає з`являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської область Мартинова Т. К. у судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 листопада 2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . (а.с.4) Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00016555354 від 15.04.2016 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до частини першої ст. 135 СК України. (а.с. 6) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 березня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) Відповідно до повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00026067341 від 27.03.2020 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до частини першої ст. 135 СК України. (а.с. 34-35) Згідно інформаційного повідомлення Ізюмської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 Ізюмської міської ради № 01-25/51 від 06.02.2020 року [PERSON] є ученицею 3-Б класу, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Макти дівчинки [PERSON] мешкає окремо за адресою: [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON] . Зі слів бабусі утриманням та вихованням [PERSON] займаються бабуся та дідусь. Мати веде аморальний спосіб життя (зловживає спиртними напоями, не працює) не цікавиться своєю донькою. (а.с.7-8) Відповідно до висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради № 1479 від 18.05.2020 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти. (а.с. 45). Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи встановлено та ні ким не спростовано, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у їх вихованні. Ізюмська міська рада Харківської області вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, а сам відповідач в свою чергу не надав до суду заперечень щодо позбавлення його батьківських прав. Тому, суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] та її сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з позбавленням [PERSON] батьківського піклування, та призначення опікуном позивача [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Відповідно до ст. 243 СК України та ст. 59 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що [PERSON] мати відповідачки знаходився у шлюбі з батьком відповідачки [PERSON] з 30.06.1981 року, займається вихованням онуків, утримує, створює дітям всі належні умови для нормального розвитку та виховання, піклується про стан здоров`я дітей, сприяє їх інтелектуальному розвитку та навчанню. Відповідно висновку служби у справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області № 961 від 25.08.2020 року є доцільним встановити опіку над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та призначити ім. опікуна [PERSON] , [INFO] . (а.с. 70) Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені позивача піклувальником дослідженими судом доказами встановлено не було. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] та її сина [PERSON] , суд приходить до висновку, що встановлення піклування над останніми, буде захистом їх законних прав та інтересів передбачених законодавством, а тому вважає необхідним та доцільним встановити піклування над [PERSON] , [PERSON] та призначити [PERSON] піклувальником останніх. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 183 СК України, приймає до уваги майновий стан відповідача, який є працездатною особою, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, а саме з 06.03.2020 року і до повноліття дітей. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягнення судовий збір у розмірі 1681,60 гривень за одну позовну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру . Суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved