Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

04 серпня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою, звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06 серпня 2011 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис №8. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. З відповідачем спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, шлюбні відносини припинені, проживають окремо один від одного, шлюб існує формально. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про проведення судового засідання без їх участі, відповідач проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що сторони уклали шлюб, який було зареєстровано 06 серпня 2011 року у виконавчому комітеті Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.08.2011. (а.с.7) За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року, від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.6) Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві просила суд залишити прізвище без змін. На підставі викладеного та

Outcome: approved