Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

04 травня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося засобами поштового зв`язку до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24 жовтня 2011 року у розмірі 73435,74 грн. станом на 22 квітня 2021 року, яка складається з наступного: 51782,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 51782,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 21652,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 24 жовтня 2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач ознайомлений з умовами та приписами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме, згідно з п. 2.1.1.12.3 погашення кредиту - поповнення картрахунку Держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а так само, шляхом договірного списання коштів в інших рахунків клієнта на підставі Договору. Відтак, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Згідно з п. 1.1.1.49 Договору, мінімальний обов`язковий платіж - це розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії картки. Мінімальний обов`язковий платіж розраховуються в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. В процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. Відповідач зобов`язався відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку, виконати зобов`язання з повернення кредиту. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Договору, у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Договору, клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх обов`язків за договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно з п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим, станом на 22 квітня 2021 року має заборгованість у сумі 73435,74 грн., з яких: 51782,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 51782,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 21652,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. До позову додано клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. 29 липня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник [PERSON] - адвокат Лисенко А. О. просив відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПрваитБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування відзиву зазначив, що між сторонами правовідносини не оформлені належним чином, а тому не можна вважати, що між сторонами було укладено кредитний договір; позивачем надано до суду документи, які надто відрізняються між собою, а тому не можуть бути належними доказами у справі; позивачем не надано доказів підтвердження факту передачі грошових коштів саме як кредиту; відповідачем фактично виконано зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Також зазначив, що з анкети-заяви слідує, що правовідносини між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] зводяться до приєднання останнім до правил, обслуговування, з виникненням обов`язків загального характеру, які можуть створюватися у будь-якої особи при обслуговуванні, будь-яких намірів [PERSON] щодо отримання кредиту за певних умов, якими позивач обґрунтовує суму стягнення, анкета не містить. Оскільки в анкеті-заяві не зазначено жодних умов отримання кредиту, а інших документів [PERSON] не підписував, всі позовні вимоги щодо відсотків, пені, комісії, є безпідставними та не відповідають вимогам ст. 1055 ЦК України. Тарифи, які надав банк як на підставу розрахунку, передбачають обслуговування для різних видів карток з різними відсотками за користування, пенею, штрафами тощо, а позивач не визначився з вихідними даними, внаслідок чого запропонований розмір стягнення є необґрунтованим. Надані позивачем Правила надання банківських послуг мають мінливий характер, а тому їх не можна вважати складовою кредитного договору. Крім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нараховує різні розміри процентної ставки, які є непогодженими з відповідачем. Зазначене порушує права [PERSON] на належне дотримання банком своїх обов`язків. Також зазначив, що наданий банком розрахунок заборгованості не відповідає чинному законодавству, проте з нього можна прослідкувати витрати позичальника та погашення позичальника. Крім цього, матеріали справи не містять відповідного платіжного документа, який є єдиним доказом здійснення платежу як факту передачі банком грошових коштів. У зв`язку з порушеннями зі сторони банку щодо процедури укладення кредитного договору, позивачем не надано доказів про право стягнення з [PERSON] відсотків за використання кредитного ліміту, тому вони нараховані незаконно. 30 серпня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла відповідь на відзив АТ КБ «ПриватБанк», у якій представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з посиланням на положення ЦК України та договору про надання банківських послуг, які підтверджують правомірність заявлених вимог. 03 вересня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшли заперечення на відповідь банку, в яких представник відповідача зазначив, що у відповіді АТ КБ «ПриватБанк» не наведені достатні обґрунтування правомірності позовних вимог. Зокрема, зазначив, що загальна сума внесених [PERSON] на банківський рахунок грошових коштів становить 700700,33 грн., сума фактично витрачених [PERSON] грошових коштів - 721985,34 грн., сума незаконно нарахованих та автоматично списаних процентів, пені, штрафів - 52150,73 грн. 01 жовтня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшли пояснення, в яких представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у заявах по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 24 жовтня 2011 року [PERSON] в присутності представника АТ КБ «ПриватБанк» надав представнику банку інформацію про себе і підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В даній анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомився з умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку. У зазначеній Анкеті-заяві не зазначено яку саме платіжну картку відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я, лише зазначено «Ідентифікація з паспортом». Також не зазначено кредитного ліміту. Відповідач погодився, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Вказана Анкета-заява була підписана і представником банку. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , 02 жовтня 2018 року було змінено кредитний ліміт до 50000,00 грн. (а. с. 15) За розрахунком банку станом на 22 квітня 2021 року за [PERSON] утворилася заборгованість в загальному розмірі 73435,74 грн., яка складається з наступного: 51782,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 51782,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 21652,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Водночас, у заяві позичальника від 24 жовтня 2011 року не зазначена сума кредитного ліміту, процентна ставка, пеня та штраф. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу з ЄДРПОУ, Банківській ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, Статуті Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», затвердженому постаново КМУ від 05 червня 2019 року № 594. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у Рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З розрахунку вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 51782,94 грн. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. У заяві-анкеті від 24 жовтня 2011 року базова процентна ставка за кредитом не визначена. Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження№ 14-131цс19). Суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17, оскільки спірні правовідносини та правовідносини, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, хоча і стосуються іншого відповідача, проте за характером є тотожними. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором. За таких обставин, суд вважає що нарахування відсотків суперечить умовам договору. Щодо суми основної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне зазначати таке. Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості за договором та виписки по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості. Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів. З аналізу розрахунку заборгованості (а. с. 4 - 13) та виписки по рахунку відповідача (а. с. 54 - 74), наданих банком, слідує, що банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості: списував з рахунка відповідачки відсотки за використання кредитного ліміту та відносив їх на заборгованість за тілом кредиту. Отже, списуючи вказані нарахування з кредитного ліміту, банк штучно збільшував заборгованість відповідача за тілом кредиту. З досліджених судом розрахунків заборгованості за договором б/н від 24 жовтня 2011 року станом на 22 квітня 2021 року та виписки по рахунку вбачається, що за період з 24 жовтня 2011 року по 01 березня 2020 з відповідача були неправомірно списано відсотків на загальну суму 51136,02 грн. Приймаючи до уваги, що позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом у розмірах, які не відповідають умовам укладеного кредитного договору, погашення відсотків відбувалося за рахунок тіла кредиту, внаслідок чого тіло кредиту безпідставно збільшено банком на суму нарахованих відсотків, розмір списаних відсотків перевищує розмір кредитного ліміту, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту. Відтак, суд доходить висновку про недоведеність порушення прав позивача й відсутність підстав для задоволення позовних вимог. За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed