Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

06 травня 2021 року АТ «Альфа-Банк» засобами поштового зв`язку направило до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 20 травня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 червня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 500818050, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 89 140 гривень 62 коп. на строк до 13 червня 2026 року зі сплатою 23 % річних. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 02 квітня 2021 року складає 109\~147 гривень 59 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 109\~147 гривень 59 коп., яка складається із тіла кредиту у розмірі 85 914 гривень 38 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 22 087 гривень 13 коп., штрафу у розмірі 1 146 гривень 08 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 червня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500818050 шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання кредиту, що складає між банком і нею кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав споживчий кредит у розмірі 89\~140 гривень 62 коп., а відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти до 13 червня 2026 року і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 23 % річних, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів і комісії за кредитним договором № 500818050 від 12 червня 2019 року, внаслідок чого станом на 02 квітня 2021 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 109 147 гривень 59 коп. (а.с. 12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.\~551\~ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Тому позовні вимоги банку в частині стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 1\~146 гривень 08 коп. задоволенню не підлягають. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 500818050 від 12 червня 2019 року у розмірі 108\~001 гривні 51 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 85 914 гривень 38 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 22 087 гривень 13 коп. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 246 гривень 16 коп. (108 001 гривня 51 коп. х 2 270 гривні : 109 147 гривень 59 коп. = 2 246 гривень 16 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк», складає 110\~247 гривень 67 коп. (108 001 гривня 51 коп. + 2 246 гривень 16 коп. = 110\~247 гривень 67 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial