Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

06 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача Козельщинської селищної ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у порядку спадкування за законом, у якій просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,30 гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Козельщинської селищної об`єднаної територіальної громади. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: грошові вклади та право на земельну частку (пай), яка розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, площею 3,30 умовних кадастрових гектари. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . За життя [PERSON] заповіт не складав, інші спадкоємці за законом відсутні. 18 березня 2021 року постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. відмовлено позивачці [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування після померлого [INFO] її батька - [PERSON] , за відсутністю документів, які засвідчують право власності [PERSON] на земельну частку (пай). Позивачка зазначала, що спадкодавець - її батько [PERSON] мав право на земельну частку (пай), але за життя не оформив сертифікат. КСП «Бреусівка» був виданий державний акт про право колективної власності на землю серії ПЛ №000850 від 13.11.1995 р. за №5, додатком №1 до якого є список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, в якому значиться [PERSON] за №135 (с.Бреусівка). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 17 листопада 2021 року (а.с.35). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.42). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги уточнила та просила визнати за нею право на земельну часту (пай) розміром 3,26 га (а.с.40). Відповідач Козельщинська селищна рада належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечила, через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи без представника Козельщинської селищної ради, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення (а.с.39). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України дозволяє кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.09.1995 року Бреусівською сільською радою Козельщинського району (а.с. 46). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Позивач [PERSON] є дочкою та спадкоємицею [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.11.1951 року Бреусівською сільською радою депутатів трудящихся (а.с.47). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - прізвище [PERSON] до державної реєстрації шлюбу було - [PERSON] (а.с.48). Оскільки [PERSON] помер [INFO] , то спадкові відносини регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року, чинного станом на дату відкриття спадщини. 14 травня 1996 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Гурою Л.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] (реєстровий № 966) [PERSON] на грошові кошти з належними відсотками, що знаходяться у філії Козельщинського відділення Ощадбанку №3071/015 в с.Бреусівка Козельщинського району на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , належних промерлому на підставі ощадних книжок, виданих на його ім`я та перевірених нотаріусом. (а.с.23-24). 18.03.2021 позивач звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, яку вона прийняла (а.с.18). Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 березня 2021 року (а.с. 19) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, у порядку спадкування після померлого [INFO] її батька - [PERSON] за відсутністю документів, які засвідчують право власності [PERSON] на цю земельну ділянку. Також з постанови нотаріуса вбачається, що Козельщинською держнотконторою 14 травня 1996 року заведена спадкова справа № 116/1996 на майно померлого [INFO] [PERSON] , єдиною спадкоємницею, яка прийняла спадщину та оформила на своє ім`я частину його спадкового майна, є його дочка - [PERSON] , що підтверджується наданим нею свідоцтвом про право на спадщину на грошові вклади, виданим Козельщинською державною нотаріальною конторою Полтавської області 14 травня 1996 року за реєстровим №966, та записом в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 1995-1996 роки від 14 травня 1996 року. Згідно інформації, отриманої зі Спадкового реєстру, - заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. [PERSON] має всі підстави для успадкування земельної частки (паю), наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, у порядку спадкування після померлого [INFO] її батька - [PERSON] , але за умови, коли будуть подані документи, які засвідчують право власності [PERSON] на цю земельну частку (пай). З довідки, виданої відділом у Козельщинському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 12.11.2020 року №566/108-20, вбачається, що на громадянина [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області не видавався (а.с.17). З довідки, виданої відділом у Козельщинському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 02.07.2020 року №319/108-20, вбачається, що 13.11.1995 року видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ 000850 КСП «Бреусівка», додатком до якого є список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Бреусівка» Козельщинського району, відповідно до якого здійснювалась видача сертифікатів на земельну частку (пай), і в даному списку [PERSON] не значиться. Також додатково повідомлено, що у відділі є список громадян - членів колективного сільськогосподарського кооперативу або товариства (додаток 1 до державного акту № 5), у якому значиться [PERSON] за №135 (а.с.10). Рішенням Козельщинської районної ради народних депутатів IV сесії двадцять другого скликання від 11.05.1995 року вирішено видати Державний акт на право постійного користування землею та на право колективної власності на землю КСП «Бреусівка» (а.с.11). У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства (додаток 1 до Державного акта №5), під № 135 значиться [PERSON] (а.с.12-13). Розпорядженням голови Козельщинської районної державної адміністрації від 21.09.2000 № 368 «Про затвердження розміру земельних часток (паїв) учасників СТОВ «Хліб і люди» затверджено уточнений розмір земельної частки (паю) у розмірі 3,26 кадастрових гектари вартістю 25271 грн. (а.с.30). Згідно довідки ТОВ «Агрофірма «Добробут» від 02.11.2020» № 35 (а.с. 15) рішенням загальних зборів членів КСП від 05 травня 1993 року (протокол № 3) колгосп «Ленінський шлях» реорганізовано у КСП «Бреусівка». Рішенням загальних зборів членів КСП від 05.07.1997 (протокол № 1) КСП «Бреусівка» реорганізовано в агрофірму «Бреусівка». Рішенням зборів уповноважених членів АФ «Бреусівка» від 14.03.2000 (протокол № 2) агрофірму «Бреусівка» реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хліб і люди». Рішенням зборів засновників (протокол № 32 від 23.12.2008) ТОВ «Хліб і люди» реорганізовано в ВП Агрофірма «Хліб і люди» ТОВ Агрофірма «Добробут» шляхом приєднання до ТОВ АФ «Добробут». Рішенням зборів від 14.03.2000 (протокол № 2) мінімум вихододнів у господарстві відмінено. З довідки ТОВ «Агрофірма «Добробут» від «02.11.20120» № 36 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , працював у господарстві, був членом колгоспу «Ленінський шлях» з 1951 по 05.05.1993 роки , членом КСП «Бреусівка» з 05.05.1993 по 05.07.1997, членом «Агрофірми «Бреусівка» з 05.07.1997 по 27.09.1995 і виробив наведену у довідці кількість трудоднів/вихододнів. Довідка видана на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника (а.с. 16). У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (тут та надалі - у редакції, чинній станом на 27.09.1995, - дату смерті [PERSON] ) (надалі - ЦК УРСР) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Із змісту ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.» Право позивача на майно (земельний пай) гарантоване державною не може ставитися в залежність від факту отримання чи не отримання сертифікату, зважаючи на той факт, що таке право виникло на підставі Державного акту на право колективної власності на землю та списку до нього. На даний час отримання позивачем сертифікату як документу, що підтверджував би набуте спадкодавцем право на земельну частку, неможливо, оскільки змінився порядок оформлення юридичних прав на землю, але це не означає, що особою втрачено право на отримання земельного паю в натурі, оскільки відповідно до діючого на даний час законодавства таке право може бути особою реалізоване до 01.01.2025 шляхом отримання відповідного рішення органу місцевого самоврядування про виділення особі в натурі належної земельної частки (паю). Пленум ВСУ вказав, що, навіть, особи, не внесені до списку пайовиків, не позбавляються права на земельну частку (пай). Відсутність же у особи сертифікату взагалі не може вважатися законною підставою для відмови у виділенні земельної частки (паю) в натурі, за умови, що особа, що претендує на земельну частку (пай), була включена до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 274/3394/20 (постанова від 13.07.2021) зробив такий висновок: особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] (батько позивачки) перебував у числі членів КСП на час паювання, включений до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, КСП одержало такий акт, а позивачка є спадкоємицею спадкового майна [PERSON] , яка прийняла спадщину, то всі є законні підстави для визнання права позивачки на успадковану нею земельну частку (пай), тому суд приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 908,00 грн, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. Разом з тим, позивачка у письмовій заяві від 13.12.2021 просила не стягувати судовий збір з відповідача та покласти судові витрати на неї. З врахуванням того, що позов позивачка не наполягала на стягненні судового збору зі відповідача,

Outcome: approved