Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

05.06.2014 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов [PERSON] (т. 1 а.с. 3-5), в якому заявлено вимоги про визнання відмови [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] 31.05.2013 р. недійсною. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись у письмових поясненнях (т.1 а.с. 204-205) та у виступі в судовому засіданні на ті обставини, що [PERSON] 29.11.2013 р. підписав відмову від спадщини, знаходячись у тяжкому емоційному стані після смерті батьків, не витримавши натиску та погроз відповідача [PERSON], що цей правочин вчинений проти справжньої волі [PERSON] внаслідок застосування до нього тиску з боку відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись у письмових запереченнях (а.с. 29-31, 51-52 т. 1) та у виступі в судовому засіданні на ті обставини, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованними і недоведеними, що не надано жодного доказу факту фізичного та психологічного тиску з боку відповідача до підписання позивачем заяви про відмову від спадщини, що висновки експерта-психолога ґрунтуються на помилкових припущеннях, т.я. і під час проведення експертизи позивач надав пояснення із яких слідує, що він помилився у визначенні обсягу спадщини. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], експерта [PERSON], з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], яка є матірю сторін, померла 31.05.2013 р. (а.с. 6 т. 1) і після її смерті відкрилась спадщина, стосовно якої 16.10.2013 р. відкрито Іллічівською міською державною нотаріальною конторою Одеської області спадкову справу №242/2013 (а.с. 78-147 т.1). Із вказаних матеріалів спадкової справи та повідомлення державного нотаріуса [PERSON] (а.с. 76 т.1) слідує, що спадкова справа №242/2013 заведена на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 16.10.2013 р.; що 29.11.2013 р. надійшла заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]; що 29.11.2013 р. надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON]; що 14.01.2014 р. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. К.Маркса, 114 [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.05.2014 р. встановлено, що батько сторін [PERSON], який помер 20.06.2012 р., залишив заповіт, яким заповів [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований в м. Іллічівську Одеської області по вул. Виноградна, буд. №57 «Б», та земельну ділянку площею 0,0324 га, яка розташована по вул. Виноградній, 57 м. Іллічівська Одеської області; що після смерті матері сторін [PERSON] 31.05.2013 р. спадкоємцями за законом є сторони, в тому числі і на обовязкову частку [PERSON] в спадковому майні після смерті [PERSON] (а.с. 32-36 т. 1). Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою визнання недійсною відмови від спадщини позивач зазначив те, що цей правочин вчинений ним проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього фізичного та психічного тиску (ст. 231 ЦК України). Із ч. 5 ст. 1274 ЦК України слідує, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст. ст. 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Відповідно до ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем надано копію повідомлення Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 37 т.1) та копію талону-повідомлення (а.с. 38 т. 1), в яких не зазначено хто, із якого приводу звертався до органів міліції, однак дати повідомлень 28.04.2014 р. та 06.08.2014 р., тобто після заяви про відмову від прийняття спадщини 29.11.2013 р. Докази, подані стороною відповідача (а.с. 181-183 т. 1), свідчать про конфлікт 05.08.2014 р. між [PERSON] і [PERSON] Із медичної довідки на а.с. 15 т. 2 слідує, що станом на 03.09.2015 р. у позивача під час психіатричного огляду хвороб та психіатричних протипоказань до роботи не виявлено. Із письмових пояснень нотаріуса [PERSON] (а.с. 76 т. 1) вбачається, що під час підписання заяви про відмову від прийняття спадщини 29.11.2013 р. вх. №692 будь-якого тиску з боку інших осіб на [PERSON] у присутності нотаріуса не було; що у вищевказаній заяві [PERSON] підтвердив, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, що мають для нього істотне значення, без впливу насильства (фізичного та психічного тиску) з боку інших, за своєю справжньою волею цією заявою відмовляється від належного йому спадкового майна за законом, яке залишилось після смерті матері [PERSON] на користь сина померлої [PERSON] Аналогічні пояснення [PERSON] надала суду під час опитування у якості свідка. Сторони визнали, що у день підписання вищезазначеної заяви з ініціативи позивача відвідали приватного нотаріуса [PERSON], з якою позивач навчався в школі, і у якої отримали консультацію. [PERSON] під час опитування у суді у якості свідка підтвердила зазначену обставину та пояснила, що позивач приходив до неї на консультацію разом зі своїм рідним братом (відповідачем), що сторони вели себе спокійно, ніяких протиправних дій по відношенню до неї чи між собою не вчиняли і не намагались цього зробити, що позивач цікавився питанням щодо можливості варіантів розподілу спадщини між ним та відповідачем, та можливостей мінімізації потенційних грошових витрат з цього приводу, і наслідками такої відмови. Свідок [PERSON] дружина позивача суду пояснила, що 29.11.2013 р. відбувся конфлікт з відповідачем, з приводу якого було звернення до міліції, що чоловік поїхав з братом до нотаріуса у пригніченому стані. Суд критично відноситься до цих пояснень, т.я. не надано доказів щодо звернення до міліції 29.11.2013 р. Свідок [PERSON] син позивача суду пояснив, що зі слів батька йому відомо про тиск на нього з боку відповідача в день подання заяви про відмову від спадщини, що був напад на його будинок, побиття батька, погрози всім членам сімї. Суд вважає, що як і [PERSON], свідок [PERSON] є зацікавленою особою, і що його покази не доведені іншими доказами (в т.ч. зверненням до правоохоронного органу). Свідок [PERSON] подруга дружини позивача пояснила, що зі слів [PERSON], з якою вона спілкувалась за телефоном, їй відомо, що останні 10 років між сторонами скандали, конфлікти з приводу спадщини після смерті батьків. Копія повідомлення на а.с. 14 т. 1 підтверджує, що 22.03.2014 р. було розпочато досудове розслідування по факту завдання тілесних ушкоджень [PERSON] [PERSON] 18.03.2014 р. Із висновків судової психологічної експертизи (т. 2. а.с. 26-33) вбачається, що [PERSON] під час подачі заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] перебував у емоційному стані, який можливо охарактеризувати наступним чином: емоційна напруга, тривога, страх, втома, емоційна виснаженість, пригніченість, невпевненість у правильності свого рішення, недовіра до відповідача, бажання відгородити себе і близьких від взаємодії з відповідачем; що [PERSON] дійсно сприймав присутність 29.11.2013 р. відповідача в кабінеті у державного нотаріуса як психологічний тиск; що [PERSON] був здатний повною мірою усвідомлювати фактичний зміст власних дій (відмови від прийняття спадщини після смерті матері), але повною мірою не розумів їх наслідків (а саме, що в результаті його дій він може втратити частину спадщини батька згідно заповіту останнього); що [PERSON] був здатний повною (відповідно до власної волі), усвідомлено прийняти рішення. Цей висновок експерт підтримала в судовому засіданні. Суд погоджується з доводами сторони відповідача, що із висновку експерта, із пояснень позивача (а.с. 32 об.-33 т. 2) слідує, що позивач помилився у визначенні обсягу спадкової маси,т.я. не врахував, що до складу спадщини після смерті матері входить і її обовязкова доля у спадщині батька її чоловіка. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 р. при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою від впливом насильства (ст. 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних діях. Суд критично оцінює висновок експертизи в частині психологічного тиску присутності відповідача в кабінеті у нотаріуса, т.я. законом це не заборонено, позивач не заперечував проти присутності брата під час складання заяви у нотаріуса. Крім того, в позові позивач не посилався на дану обставину як психологічний тиск, а ті обставини, на які він посилався, не є доведеними, і не визначені експертом як прояви тиску, насильства, які б вплинули на волю позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що позивач добровільно позбавив себе права на частку в спадщині батьків, що такі дії відповідали його волевиявленню, що позивачем не надано доказів застосування щодо нього фізичного, психічного тиску з боку відповідача станом на 29.11.2013 р.

Outcome: dismissed