Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] пред`явив позов до відповідача, і просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житлом по [ADDRESS] .\~ Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане будинковолодіння належить йому згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок. В будинку зареєстрований, але вже більше 18 років, не проживає відповідач [PERSON] , його зять. Фактично за даною адресою він не проживає з 2001 року і по теперішній час, оскільки спільне життя у його дочки з відповідачем склалося. Будь-яких витрат на утримання будинку та оплати комунальних послуг не несе. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте його представником Саврич С. Г. скеровано заяву, в якій просить справу розглядати у відсутність позивача та її, представника. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує щодо заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 10.05.19, не повідомив причини неявки, ним не подано відзив на позов. Тому зі згоди представника позивача, яка викладена у клопотанні, суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі\~ст. 33 Конституції України\~вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на жилий будинок від 21. 10.1988 року, який знаходиться в [ADDRESS] власником є [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки Більшівцівської селищної ради об`єднаної територіальної громади № 2 від 03.01.2019 року [PERSON] проживає і зареєстрований в [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстровані) входять: [PERSON] дружина, [INFO] , [PERSON] дочка, [INFO] , [PERSON] зять, [INFO] , [PERSON] онук, [INFO] , [PERSON] онук, [INFO] (а.с.6). Як вбачається з довідки Більшівцівської селищної ради об`єднаної територіальної громади № 3 від 03 січня 2019 року [PERSON] , 1964 р.н., в житловому будинку по [ADDRESS] не проживає на протязі 18-ти років (а.с.7). Згідно акта обстеження житлово - побутових умов сім`ї [PERSON] від 28.01.2019 року - [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , проте не проживає (а.с.8). Згідно зі\~ст. 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з\~реєстрації\~місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч.1\~ст.156 ЖК України\~з урахуванням ч. 1\~ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Цивільним Кодексом України\~передбачена спеціальна норма для визнання членів сім`ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2\~ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин. Згідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав. Враховуючи викладене, оскільки відповідач в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає та відсутній, тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житлом. На підставі\~викладеного, відповідно до ст.ст.\~71, 72, 150, 156 ЖК України, ст. ст.\~29,\~383,\~405 ЦК України,

Outcome: approved