Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

05.02.2018 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з в період з 2013 року по 2015 рік вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Від спільного проживання народилась дитина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені, дитина проживає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У звязку з цим, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з заявою до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Зазначила, що особисто по телефону повідомляла відповідача і про подачу нею позову до суду і про дату, час та місце розгляду справи. На цей час вона від [PERSON] не отримує матеріальної допомоги, а її доходу, так як вона працює швачкою, не вистачає для належного утримання дитини. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями. Про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив, клопотання та заперечення не надав. З урахуванням вказаних обставин, а також положення, передбаченого ч.2 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити дану справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони у період з 2013 по 2015 р.р. знаходились у фактичних шлюбних відносинах, від яких 14.09.2014 року народився [PERSON]. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, виданим 23.09.2014 року (актовий запис № 919). Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоровя та матеріальне становище дитини, позивача, можливість відповідача сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати ? частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved