overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

05.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 03.09.2008 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, вони з відповідачем уже більше чотирьох років проживають окремо, кожен з них створив нову сім'ю, тому вирішила розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, але надіслав суду заяву, якою просив вирішити спір у його відсутності, проти позову не заперечив. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Сторони одружилися 03.09.2008 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 438 у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобич Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, залишивши кожен дошлюбне прізвище. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Дослідженими судом документами (а.с.6, 21-22) встановлено, що сторони тривалий час - з 2009 року проживають окремо: позивач - по [ADDRESS], а відповідач - по [ADDRESS]. Позивач створила нову сім'ю, чекає дитину. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, як встановлено судом, сім'я сторін розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить їх інтересам із-за невизнач-ності їх соціального статусу, неможливості влаштувати особисте життя і викликаного цим психологічного дискомфорту, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

05.02.2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із заявою про надання права на шлюб. Вказують, що на даний час вони є неповнолітніми та не досягнули віку на укладення шлюбу. Станом на дату подання заяви, [PERSON] знаходиться на 4-му тижні вагітності та перебуває на обліку в Торчинській районній лікарні. У зв'язку із наміром виховувати спільну дитину в повноцінній сім'ї, вони звернулися до Торчинської селищної ради, для реєстрації шлюбу, так як це відповідає їхнім спільним інтересам, однак шлюб не зареєстрували, оскільки вони не досягли шлюбного віку. Просять надати їм право на шлюб одне з одним. У судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали та просили її задовольнити, зазначили, що укладення шлюбу відповідає їхнім інтересам. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] та представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, з врахуванням наступного. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO], їй виповнилося 17 років, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого Луцьким РС УДМС України у Волинській області від 30.04.2014 року (а.с. 4) ). Заявник [PERSON] народився [INFO], на даний час йому виповнилося 17 років, що вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] виданого Кузнецовським МС УДМС України у Рівненській області від 19.08.2013 року (а.с. 5). Таким чином, обоє заявників не досягли шлюбного віку. Водночас ч. 2 ст. 23 СК України передбачено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. У судовому засіданні встановлено, що укладення шлюбу відповідає інтересам заявників, їх намір укладення шлюбу є добровільним та не є результатом примусу з боку батьків чи інших осіб. В той же час, із копії довідки Торчинської районної лікарні вбачається, що заявник [PERSON] перебуває на 4-му тижні вагітності (а.с. 4-зворот). На підставі викладеного, з врахуванням вагітності заявниці [PERSON], відсутності заперечень щодо вимог заяви зі сторони її батьків, Торчинської селищної ради, суд приходить до висновку, що укладення шлюбу відповідає інтересам обох заявників, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

05.02.2015 року, до суду надійшла позовна заява ПАТ«КИЇВЕНЕРГО» (далі-Товариство) до [PERSON], в якій просить: -« Стягнути на користь ПАТ»КИЇВЕНЕРГО» з Відповідача [PERSON] 1 788,96 грн. боргу за не обліковану електричну енергію за актом порушень №36258 та зарахувати на рахунок зі спеціальним режимом використання №26038301201 у ГУ по м.Києву та Київській області ВАТ»Ощадбанк», МФО 322669, код ЄДРПОУ 00131305.» (а.с.3) Свою вимогу мотивує тим, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з Договором про користування електричною енергією №50476-64-11 від 16.06.2006 року, укладеним між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та [PERSON], Товариство зобов»язалося постачати у кв.[ADDRESS] електричну енергію, а остання зобов»язалася оплачувати її вартість. Актом про порушення №36258 від 03.07.2014 року (далі - Акт), складеного ПАТ»Київенерго», було встановлено факт самовільного підключення, у вищевказаній квартирі, електричної проводки до електричної мережі поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії, а тому на засіданні комісії по розгляду вищевказаного Акту, оформленого протоколом №4112 від 19.08.2014 року, прийняте рішення про стягнення з відповідачки коштів в сумі 1 788,96 грн., які в добровільному порядку сплатити вона відмовляється, а тому Товариство вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.57). Відповідачка також не з»явилася в судові засідання, призначені на 10.04.2015 року, 02.06.2015 року, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

05.02.2015 року до суду надійшов позов [PERSON], яким вона просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають з серпня 2011року, між ними втрачені фізичні та духовні зв'язки, сімейне життя не склалося через різні погляди на спільний побут та втрату порозуміння, від шлюбу дітей не мають, спір про майно відсутній, відповідач не з'являється до органу РАЦС для реєстрації розірвання шлюбу. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач надав суду заяву про слухання справи за її відсутністю. Відповідач також надав заяву про слухання справи за його відсутністю, стверджуючи, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 23.07.2011р. Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER], видане 23.07.2011р., актовий запис №305 ( а.с.4). Позивачка стверджує у позові, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я фактично розпалась, оскільки вони разом вже не проживають протягом тривалого часу, миритися не бажають, відновлення шлюбних стосунків неможливе. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, дійсні причини розірвання шлюбу, наполягання позивача на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки позивач на момент розгляду справи наполягає на розірванні шлюбу і продовжувати дані шлюбні відносини не бажає, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, тому, незгода позивачки продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і розірвати цей шлюб, що не суперечить вимогам ст.ст.104,105,110,112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

05.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він має брата [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства в зв'язку з хронічним психічним розладом. [PERSON] встановлена 2 група інвалідності, оскільки він не може себе самостійно обслуговувати, потребує стороннього догляду. Опікуном [PERSON] була його мати [PERSON], але вона померла [INFO] року. В зв'язку з тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просить визнати його недієздатним, встановити опіку над ним та призначити його опікуном. За заявою [PERSON] справу розглянуто без його участі. Представники Управління соціального захисту населення Апостолівської РДА та УПФУ в Апостолівському районі в судове засідання не з»явилися, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, подали заяву про слухання справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. ст. 39, 60 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Батьками [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Ленінською сільською радою 11.03.2014 року. З довідки, виданої виконкомом Ленінської сільської ради, встановлено, що заявник проживає в [ADDRESS], разом з [PERSON], за яким він здійснює догляд. З довідки Нікопольської МСЕК від 15.01.2013 встановлено, що [PERSON] встановлена перша група інвалідності з дитинства. Згідно акту судово-психіатричного експерта № 128 від 05.05.15 року [PERSON] страждає стійким психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості і за станом здоров»я не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості, внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним. Приймаючи рішення про визнання недієздатним [PERSON], суд вважає за необхідне встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON], який являється рідним братом [PERSON], на підставі клопотання виконкому Ленінської сільської ради.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

05.02.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 20676,25 грн. та 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 11.01.2006 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.12.2014 року становить 20676,25 грн. і складається з наступних сум: 14921,84 грн. заборгованість за кредитом; 4041,54 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 252,10 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 960,77 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.01.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.9-15. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 20676,25 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 14921,84 грн. заборгованість за кредитом; 4041,54 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 252,10 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 960,77 грн. штраф (процентна складова), - а.с.5-8. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20676,25 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

05.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що [INFO] померла його дружина [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], 1940 року побудови, спадкоємцем на яке за законом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та первинної державної реєстрації права власності на дане домоволодіння. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] після його дружини [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача, Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, в судове засідання не з`явився, однак сільський голова [PERSON] подав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.4), яка доводилася дружиною [PERSON] (а.с.11), після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с. 5-7,9). Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та первинної державної реєстрації права власності на дане спадкове майно, нотаріусом відмовлено позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

05.02.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 03.07.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, незважаючи на те , що працездатним і має можливість надавати таку допомогу, просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх видів доходу , починаючи з дня подачі позову до досягнення дитини повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем по справі 03.07.2010 року укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 531 ( а.с. 2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 3). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки позивачці не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, та стан його здоров»я дозволяє нести аліментні зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Доказів стосовно непрацездатності відповідача а також його стану здоров»я, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

05.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою вона зареєструвала свого співмешканця [PERSON], який з червня 2013 року за вказаною адресою фактично не проживає, його місцезнаходження невідомо, своїх речей в належному їй будинку не залишив. Реєстрація відповідача в будинку тягне за собою додаткові витрати на оплату комунальних платежів, тому вона просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягала, просила його задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.1970 року (а.с.19-21) є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS], в якому крім неї зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.3). Відповідно до довідки Красноармійської міської ради від 22.01.2015 року складеної за участю свідків-сусідів (а.с.3) відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з червня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадах і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і5 частини 3 і частиною 4 статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами зберігається протягом 6 місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та підлягає зняттю з реєстрації, оскільки відповідач відсутній в жилому приміщенні понад встановлені строки, тобто більше 6 місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

05.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 07.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 349. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з січня 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 349 ( а.с.3 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( а.с. 4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved