Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

04 червня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути на його користь з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти за договором банківського вкладу від 19.01.2015р. за №307231/33850/1-15 у сумі 2608,29 доларів США, з яких сума депозитного вкладу - 2500 доларів США, сума процентів за договором банківського вкладу - 87,33 доларів США, 3% річних - 20,96 доларів США та стягнути на його користь з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти за договором банківського вкладу від 26.01.2015р. за №307231/34796/07-15, у сумі 2540,76 доларів США, з яких сума депозитного вкладу - 2508,60 доларів США, сума процентів за договором банківського вкладу - 24,74 доларів США, 3% річних - 7,42 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.01.2015р. між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №7 філії «Дніпропетровського регіонального управління» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» строком на 1 місяць, в іноземній валюті за №307231/33850/1-15. Відповідно до п.1 вказаного договору [PERSON] було внесено до установи банку 2500,00 доларів США. Відповідно до цього ж пункту вклад вносився на строк до 19.02.2015р. Грошові кошти після закінчення строку вкладу установою банку повернуті не були. 24.04.2015р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми вкладу у розмірі 2500,00 доларів США з усіма належними процентами готівкою. 13.05.2015р. позивач повторно звернувся з вимогою аналогічного змісту. Втім, кошти повернуто не було. Також 26.01.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США за №307231/34796/07-15. Згідно з п.1.1 договору позивач вніс в банк 2508,60 доларів США. Відповідно до п.п.1.1.13 договору останнім днем строку, на який вноситься вклад є 26.04.2015р. 24 .04.2015р. позивач звернувся до банку з вимогою повернути суму вкладу у розмірі 2508,60 доларів США готівкою після закінчення строку вкладу. 13.05.2015р. позивач повторно звернувся до банку з вимогою аналогічного змісту. Проте, банк всупереч вимогам законодавства та договору не виплатив позивачу суму вкладу у передбачений договором термін. Позивач у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 19 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №7 філії «Дніпропетровського регіонального управління» [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №307231/33850/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на І місяць в іноземній валюті на суму 2500 доларів США строком з 19 січня 2015 року по 19 лютого 2015 року за ставкою 12,50% річних (а.с.8). 26 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі заступника начальника відділення №7 філії «Дніпропетровського регіонального управління» [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №307231/34796/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті на суму 2508 доларів США 60 центів строком з 26 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року за ставкою 10% річних (а.с.21). 24 квітня 2015р. та 12 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовими вимогами про повернення йому сум вкладу (а.с.9,23). Листом від 24 квітня 2015р. вих.№10/030-01-767 позивачеві було повідомлено, що відповідач має право повернути йому кошти у готівковій формі в національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції або у безготівковому порядку в іноземній валюті на рахунок за реквізитами, наданими клієнтом Банку (а.с.10). Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої та третьої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно зі ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У відповідності до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Необхідно зазначити, що відмова банку у видачі суми вкладу, з посиланням на обмеження встановлені Постановою Правління НБУ, є такою, що протирічить чинному законодавству, оскільки позбавляє вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо неповернення позивачу сум вкладів за вищезазначеними договорами є неправомірними, у зв'язку із чим позовні вимоги про зобов'язання відповідача виплатити позивачу належні йому грошові кошти на загальну суму 5149,05 доларів США є законними та обґрунтованими, а сума депозитів має бути визначена у гривні за офіційним курсом НБУ, на момент ухвалення рішення. Враховуючи вищевикладене, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved