Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

06 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2006 року. Мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені, проживають окремо через несумісність характерів, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не вбачають можливим. З моменту припинення подружніх стосунків діти фактично проживають та знаходяться з нею. Вона піклується та забезпечує нормальне виховання дітей, створює всі необхідні умови для їх проживання та нормального розвитку. Просить шлюб розірвати, визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Позивач [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, в письмовій заяві позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір`ю не заперечує (а.с.59). Представник служби у справах дітей Сумської міської ради до суду не з`явився, надав висновок про можливість визначення місця проживання дітей з матір`ю (а.с.47). В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 14.02.2006 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконкомі Великосамбірської сільської ради Конотопського району Сумської області , актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Подружжя має неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Подружні стосунки між сторонами припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, з втратою почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, сторони проживають окремо з 2018 року. Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 24 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, приходить до переконання, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Стаття 160 ч.1 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 ч.1 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан і здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради № 430/27.1-26 від 20.02.2019 року Служба у справах дітей СМР вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] (а.с.47) В письмовій заяві відповідач [PERSON] не заперечує проти проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Таким чином, на підставі ст. 112 СК України, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Виходячи з інтересів малолітніх дітей, суд вважає також позовні вимоги позивача про визначення місця мешкання дитини разом з матір`ю обґрунтованими та такими, що підлягаючими задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved