Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

05 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просила суд визнати її дочку [PERSON] недієздатною. В обгрунтування заяви вказувала про те, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує постійної опіки, сторонньої допомоги, нагляду та догляду, оскільки страждає хронічним, психічним розладом, глибокою розумовою відсталістю, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила визнати [PERSON] недієздатною. Згідно посвідчення № 146785 від 05.03.2004 року [PERSON] є інвалідом дитинства першої групи безстроково. Представник об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області у судове засідання не з'явилась про дату час та місце повідомлена належним чином, що за змістом ст.223 ЦПК України є підставою для розгляду заяви за його відсутності. На час проведення судово-психіатричної експертизи ухвалою суду провадження у справі було зупинено з 17 вересня 2018 року до 22 січня 2019 року. Заслухавши пояснення учасників справи, які зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з таких підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Заявниця [PERSON] є належним заявником у цій справі, оскільки є матірю [PERSON], фактично опікується та доглядає за нею. Частиною 1 ст. 39 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 26 листопада 2018 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно з поданням органу опіки та піклування, виконавчого комітету Серницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, заявницю [PERSON] можливо призначити опікуном [PERSON], у разі визнання судом її недієздатною. Рішенням Дібрівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 30 березня 2007 року № 31 призначено піклувальником над недієздатним інвалідом з дитинства [PERSON], [INFO] її мати [PERSON] Наявність визначених ст. 64 ЦК України обставин, які перешкоджають заявниці [PERSON] бути опікуном [PERSON], судом не встановлено. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Висновок експертизи суд вважає достовірним, виходячи з результатів досліджених доказів, з яких беззаперечно вбачається, що особа хворіє на хронічне психічне захворювання, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, і її відповідно до ст. 39 ЦК України слід визнати недієздатним та призначити заявника опікуном. Оскільки недієздатність [PERSON], та можливість заявниці бути її опікуном доведена належними та допустимими доказами, суд вважає за можливе визнати [PERSON], недієздатною з встановленням над нею опіки та призначенням опікуна.

Outcome: approved