Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

05.05.2016 позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» (далі Відповідач) на її користь втрат від інфляції в сумі 388852 грн 86 коп., у звязку з невиконанням: - рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2010 про стягнення на її користь відсотків за користування вкладом в сумі 51019 грн 03 коп., - заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2014 про стягнення на її користь відсотків за неправомірне користування вкладом в сумі 53190 грн 20 коп., - заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.03.2015 про стягнення на її користь відсотків за неправомірне користування вкладом в сумі 12334 грн 45 коп. та відсотків за користування вкладом в сумі 83506 грн 50 коп. Сторони в судове засідання не зявилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2010 (справа № 2-1683/10) стягнуто з Відповідача на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу від 10.10.2008 № ДС2N012124, в тому числі й зі сплати відсотків за користування вкладом в сумі 51019 грн 03 коп. (а. с. 6, 7). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2014 (справа № 750/1253/14) стягнуто з Відповідача на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу від 10.10.2008 № ДС2N012124, в тому числі й три відсотки річних за порушення грошового зобовязання в сумі 53190 грн 20 коп. (а. с. 10, 11). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.03.2015 (справа № 750/270/15-ц) стягнуто з Відповідача на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу від 10.10.2008 № ДС2N012124, а саме: три відсотки річних за порушення грошового зобовязання в сумі 12334 грн 45 коп. та відсотки за безпідставне користування вкладом в сумі 83506 грн 50 коп. (а. с. 12). Посилаючись на норми статей 22, 623, 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача втрати від інфляції в звязку з невиконанням ним вказаних вище рішень судів щодо стягнення відсотків. Суд не погоджується з доводами позивача, виходячи з наступного: [PERSON] 22 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) визначає загальні засади відшкодування збитків та способи відшкодування майнової шкоди. Так, за частиною другою цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). [PERSON] 623 Кодексу визначає засади відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання. Інфляційні втрати, які просить стягнути позивач, визначають ступінь втрати особи від знецінення грошових коштів, внаслідок інфляційних процесів в Україні і, в розумінні частини другої статті 22 Кодексу, не вважаються збитками. За таких обставин, положення статей 22, 635 Кодексу на спірні правовідносини не поширюються. ІІ. Згідно із положеннями частини другої статті 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 509 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу, статтею 11 Кодексу встановлено, що: 1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 3. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. 4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. 5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. 6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Правовідносини, що виникли між позивачем і Відповідачем, врегульовані договором банківського вкладу від 10.10.2008 № ДС2N012124, а тому підставою для нарахування інфляційних може бути лише порушення Відповідачем грошового зобовязання, що виникло на підставі цього Договору, а не на підставі рішень судів у цивільних справах № 2-1683/10, № 750/1253/14 та № 750/270/15-ц, оскільки вказані рішення суду не породжують нових грошових зобовязань, а лише підтверджують право позивача на отримання грошових коштів за договором банківського вкладу від 10.10.2008 № ДС2N012124, та є актами судового захисту прав позивача від порушень з боку відповідача. За таких обставин, позивач не має права вимоги стягнення інфляційних у звязку з невиконанням відповідачем рішень судів у цивільних справах № 2-1683/10, № 750/1253/14 та № 750/270/15-ц про стягнення відсотків за користування грошовими коштами за договором банківського вкладу від 10.10.2008 № ДС2N012124. ІІІ. На теперішній час Відповідач перебуває в стадії ліквідації. Частиною третьою статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. За змістом положень частини другої статті 625 Кодексу нарахування інфляційних є економічною санкцією за порушення боржником грошового зобовязання, яка не може бути застосована до Відповідача з огляду на те, що на даний час він перебуває в стадії припинення юридичної особи. ІV. Хоча товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» і залучено позивачем до участі в справі в якості співвідповідача, втім, позивач не предявляє до цієї особи жодної матеріально-правової вимоги. Крім того, співвідповідач не перебуває з позивачем у договірних правовідносинах, а тому не може бути належним відповідачем в цій справі. Виходячи з вищевикладеного, даний позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed