Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

05.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання її доньки [PERSON] , [INFO] , разом з нею. В обґрунтування позову зазначила, що з 24.07.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] , шлюб розірвано 04.11.2014 року рішенням Суворовського районного суду м.Херсона. З моменту припинення шлюбу, донька постійно проживає з матір`ю. Позивач змушена була звернутись до суду. Ухвалою від 07.12.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 22.01.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 11.03.2019 року ухвалою залучено службу у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Представник третьої особи в судове засідання надала висновок та заяву про розгляд справи за її відсутності. 16.12.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.11.2014 року рішенням Суворовського районного м.Херсона шлюб між сторонами розірвано (а.с.11, 17). [PERSON] народилась [INFO] , у графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки, виданої 27.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З 05.10.2015 року [PERSON] навчається у Херсонській дитячо-юнацькій спортивній школі №6 на відділенні художньої гімнастики, що підтверджується довідкою від 05.09.2018 року № 158/02-12. Дівчина проходить дворічне навчання у школі усного рахунку «Соробан», як вбачається з довідки від 07.09.2018 року. З довідки від 05.09.2018 року вбачається, щр [PERSON] відвідує заняття у Дитячій художній школі Херсонської міської ради. Згідно з довідкою від 06.09.2018 року № 230/230, виданою Херсонською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 44 Херсонської міської ради, за час навчання [PERSON] у зазначеному закладі, вихованням доньки займалися мати, баба [PERSON] та прабаба [PERSON] . Батько, гр. [PERSON] , до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, не спілкувався з вчителями, не цікавився шкільним життям дочки. З довідки наданої завідувачем ясла-садка № 39 [PERSON] убачається, що за час відвідування [PERSON] вищевказаного дитячого закладу батька малолітньої співробітники не бачили: гр. [PERSON] до ясла-садка не приходив, з вихователями не спілкувався, не цікавився життям дитини, батьківські збори не відвідував. Дитиною опікувалися мати, баба [PERSON] та прабаба [PERSON] . Відповідно акту обстеження умов проживання від 05.03.2019 року для дитини створені задовільні умови для проживання. З висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-199-25 від 05.12.2019 року вбачається, що Орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради вважає доцільним визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved