Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

06 липня 2021 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява ТОВ «Харківгаз збут», в якій позивач, в особі свого представника за довіреністю, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму основного боргу у розмірі 7609,18 грн, крім цього просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 144,05 грн та інфляційні втрати у розмірі 468,81 грн і сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно з Постановою № 1588 від 21.05.2015 (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015), та з 11.05.2017 - згідно з Постановою № 633 від 11.05.2017, виданої на постачання природного газу на території України. На ТОВ «Харківгаз збут» було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно з Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018). Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут». Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khaaszbut. 104.ua). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до пункту 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Боржник приєдналася до умов Типового договору шляхом сплати рахунку (квитанції) за поставлений природний газ та фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Харківгаз Збут». За даними Оператора ГРМ за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] .. TOB «Харківгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги з газопостачання відповідно до договору, однак, споживач систематично порушувала зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати за надані послуги з газопостачання, що в результаті призвело до заборгованості за вказані послуги за період з 01.09.2019 по 01.06.2021 в розмірі 7609 грн 18 коп. Крім цього, представник позивача просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 144,05 грн та інфляційні втрати у розмірі 468,81 грн і сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погасила вказану заборгованість, позивач був вимушений звернутися до суду з цим позовом, сплативши судовий збір. Ухвалою судді від 14.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] про залучення як третьої особи АТ «Харквігаз». Клопотання представника відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] про забезпечення позову шляхом заборони проводити будь-які дії по припиненню газопостачання за адресою: [ADDRESS] , до прийняття остаточного рішення судом, залишено без руху. Ухвалою суду від 11.10.2021 заяву [PERSON] про забезпечення позову було повернуто відповідачу через не усунення недоліків вказаної заяви. У судове засідання з`явився представник позивача за довіреністю від 30.12.2020 №Др-59-1220 адвокат Хом`як Р.В., який позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, зазначивши, що позивачем було надано послугу з газопостачання відповідачу за адресою: [ADDRESS] , яку вона отримала, проте до теперішнього часу не оплатила. При цьому у відповіді на відзив представник відповідача наголосив на тому, що ТОВ «Харківгаз Збут» здійснює свою діяльність на підставі ліценції на постачання природного газу, видану НКРЕКП, яка є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, до повноважень якої серед інших належить також ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. Крім того, відповідачем, на думку представника позивача, не надано до суду належних та допустимих доказів того, що їй необхідно встановити плату за житло і комунальні послуги не більше 15% фактично отриманого сукупного доходу сім`ї. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечували у повному обсязі. У своєму відзиві та уточненні до нього зазначила, що вважає позов не обґрунтованим з тих підстав, що відсутні договірні відносини між позивачем та відповідачем як відсутній і договір, що відповідає Конституції та Законам України, у позивача відсутня ліцензія на здійснення газопостачання. Крім того, відповідач наголосила, що під час карантинних обмежень значно зросли тарифи на газ, а в неї не стало джерела доходу. При цьому вона є співвласником природних ресурсів, а позивач не долучив до позовної заяви ліцензії, на підставі якої він здійснює господарську діяльність з постачання природного газу. Вказані позивачем постанови, на думку відповідача, не є легітимними, оскільки не зареєстровані в Мін`юсті та не мають відповідної експертизи. При цьому між позивачем та відповідачем взагалі не укладався договір про надання послуг з газопостачання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного. ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно із Постанови № 1588 від 21.05.2015 (переоформлена на безстрокову Постановою № 2283 від 08.09.2015), та з 11.05.2017 - згідно із Постанови № 633 від 11.05.2017, виданої на постачання природного газу на території України. На ТОВ «Харківгаз збут» було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно із Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018). Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Порядок постачання природнього газу споживачам в Україні регламентується Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил постачання природного газу» від 30.09.2015 № 2496 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1382/27827). Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України В абз. 4 цього ж пункту зазначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 24 Розділу III Правил закріплено, що розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць, крім випадку зміни постачальника відповідно до розділу V та VІ цих Правил, коли для попереднього постачальника розрахунковий період має визначатися як сума газових діб місяця, що передували даті зміни постачальника, а для нового - як сума газових діб місяця, наступних за датою зміни постачальника. Пункт 27 Розділу III Правил встановлює, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право, з урахуванням положень пункту 25 цього розділу, здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення. Відповідно до п. 32 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Внаслідок систематичного невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати, послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з 01.09.2019 по 01.06.2021 у розмірі 7 609,18 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином було виконано свої обов`язки з надання послуг по постачанню природного газу. Відповідач [PERSON] скористалася наданими послугами, однак не розрахувалася за їх споживання, а тому має сплатити заборгованість. Доводи відповідача та її представника щодо хибності розрахунку використаного газу не спростовуються будь-якими належними та допустимими доказами. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями. Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, Товариством нараховані 3% річних - 144,05 грн, інфляційні втрати - 468,81 грн, які підлягають стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved