Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

06.08.2018 позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення Підгірцівської сільської ради щодо надання у довічне користування [PERSON] земельної ділянки, державний акт на його ім`я, свідоцтво про право на спадщину та договір купівлі продажу та скасувати рішення про державну реєстрації права власності і запис у Державному земельному кадастрі відносно земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог, позивач вказала, що право власності на спірну земельну ділянку було передано рішенням Підгірцівської сільської ради її батьку [PERSON] 29.06.1999, та ним в подальшому був отриманий державний акт. Таким чином, [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку незаконно. В подальшому третя особа [PERSON] успадкувала дану земельну ділянку та продала [PERSON] В зв`язку з цим, просить позов задовольнити в повному обсязі. Також відповідачем подану заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач направив відзив на позовну заяву, де вказав, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки набув право власності на спірну земельну ділянку законно шляхом укладення договору купівлі-продажу, під час його було перевірені правовстановлюючі документи на землю, тому відповідач є добросовісним набувачем. Крім того, позивач не надала належних доказів, щодо набуття її батьком спірної земельної ділянки, а також не надано доказів місця розташування земельної ділянки, яку позивач вважає належить їй. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області надав пояснення по справі, та просив відмовити від задоволення позову, оскільки в державному акті, який виданий на ім`я [PERSON] адреса земельної ділянки не відповідає адресу земельної ділянки відповідача, крім того, позивачем не надано правовстановлюючого документа на будівлі, які як вказано належали [PERSON] та були розташовані на земельній ділянці. Також позивачем не надано доказів самого місця розташування земельної ділянки, яка належала [PERSON] Представник відповідача Підгірцівської сільської ради направив відзив на позовну заяву, вказав, що позов не визнають в повному обсязі, вказав, що у спадковому реєстрі відсутнє майно щодо якого подано позов, тому позивач не могла прийняти вказане майно, сільська рада при надані земельної ділянки [PERSON] діяла законно, а тому відсутні підстави визнати такі рішення незаконними, позивач не надала доказів щодо розташування земельної ділянки яка належала [PERSON] , тому суду не надано доказів, що одна і та сама земельна ділянка була видана різним особам. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що позивач прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , до складу якої входила земельна ділянка, яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується відповідними рішеннями та державним актом на право власності на землю, тому рішення про давання у власність даної земельної ділянки [PERSON] є незаконним та підлягає скасування як і свідоцтв про спадщину на ім`я відповідача та договір купівлі - продажу. Позивач як і її батьки користувалась спірної земельної ділянкою, були встановлена огорожа та побудовані допоміжні приміщення, проте після смерті батьків не відвідувала земельні ділянку тому і не знала про порушення своїх прав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечили в повному обсязі, вказали, що суду не надано доказів щодо накладення земельних ділянок, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] знаходитися в іншому місці, крім того, суду не надано доказів, що позивач прийняла спадкове майно, також просили застосувати строк позовної давності. Відповідач вказав, що жодного разу не бачив позивача чи інших осіб на спірній земельній ділянці і там не було жодних будівель. Представник Підгірцівської сільської ради в судовому засіданні проти позову заперечив аходиться в іншому місці, рішення про надання у власність земельну ділянку [PERSON] прийнято з порушеннями, позивачем не вірно визначено процесуальний статус [PERSON] . Просили застосувати строки позовної давності. На спірній земельній ділянці перед її купівлею відповідач не бачив сторонніх осіб, зокрема позивача і там не було жодних будівель. Перед купівлею він перевірив всі документи на землю і вони були належні Представник Підгірцівської сільської ради в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що позивач не успадкувала спірну земельну ділянку, відсутні докази накладення спірних земельних ділянок, рішення про надання у власність земельну ділянку [PERSON] прийнято з порушеннями Представник Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що другий примірник державного акту на ім`я [PERSON] зберігається у них, проте в зв`язку з відсутністю кадастрового номеру не можливо перевірити місце розташування земельної ділянки. В судовому засіданні [PERSON] проти позову заперечила в повному обсязі, вказала, що її чоловік належним чином набув право власності на земельну ділянку, вона набула її у власність як спадкове майно, позивача і інших осіб на земельній ділянці не бачила і там не було жодних будівель. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] дослідивши матеріали справи та письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району від 05.11.1998, протокол № 7 та додатку №1, [PERSON] у довічне користування надано земельну ділянку з земель сільської забудови в [ADDRESS] , площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку. Відповідно до протоколу №7 від 05.11.1998 виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,12 га по [ADDRESS] . 25.01.1999 [PERSON] подав до Підгірцівської сільської ради заяву про передачу у приватну власність земельну ділянку в с. Романків. 25.04.1999 на підставі вказаного рішення був виготовлений акт про відведення в натуру земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] . 22.06.1999 рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району, протокол№6 відповідно до додатку № 1 від 29.06.1999 пр.№6 [PERSON] надано та передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. 15.12.1999 [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 29.06.1999 № 6, площею 0,12 га, що розташована в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, запис в Книзі записів №300. Відповідно до опису межі земельної ділянки: від Адо Б -зем.діл. [PERSON] , від Б до В - землі с/ради, від В до А- зем. діл. с/ради (вулиця). 28.01.1999 [PERSON] видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження від 12.08.1986 [PERSON] народилась [INFO] , батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 11.11.2008 [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки від 19.02.2019 спадкоємицею майна [PERSON] є його донька [PERSON] В 2016 році за запитом нотаріуса була виготовлена технічна документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] до якої надано схему розташування земельної ділянки, кадастровий план з описом меж, абрис земельної ділянки, акт прийому - передачі межових знаків. При дослідженні даної технічної документації встановлено, що кадастровий номер земельній ділянці, яка передана у власність [PERSON] не присвоювався. 29.05.2018 Підгірцівська сільська рада надала [PERSON] інформацію, відповідно до якої повідомила про наявну інформацію про передачу [PERSON] земельної ділянки у власність від 29.06.1999 площею 0,12 га по [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на земельну ділянку [PERSON] від 03.07.2002 що розташована за адресою [ADDRESS] , по опису меж визначено, що від Б до В знаходиться земельна ділянка [PERSON] 04.11.2005 [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 20.01.2005, площею 0,12 га, що розташована в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, запис в Книзі записів №0785, кадастровий номер 3223186803:02:002:0062, опис меж від А до Б - землевласник, від Б до В - землі загального користування ([ADDRESS] ), від В до Г - землевласник, від Г до Д - землевласник, від Д до Е - землевласник [PERSON] , від Е до А землевласник. Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки 3223186803:02:002:0062 встановлені наступні межі земельної ділянки А до Б - землі [PERSON] , від Б до В - землі загального користування (вулиця), від В до Г - землі [PERSON] , від Г до Д - землі [PERSON] , від Д до Е - землі [PERSON] , від Е до А - землі [PERSON] 23.02.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 3223186803:02:002:0062 по [ADDRESS] , що належала продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2017. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2018 земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер 3223186803:02:002:0062 по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2018 належить [PERSON] . Відповідно до витягу з державного земельного кадастру земельній ділянці по [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 3223186803:02:004:0052, власник [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] що він разом з [PERSON] писали заяви в Підгірцівській сільській раді на отримання земельних ділянок, які їх надали в селі Романків, вони отримати державні акти. Після смерті [PERSON] на спірну земельну ділянку приїжджала донька, невідомих осіб там не бачив. В подальшому сідоку продав свою земельну ділянку яка була за адресою [ADDRESS] , вони були сусідами. Цьомка там побував деякі прибудови. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в 1997 році отримав земельну ділянку в [ADDRESS]. В 1999 році він познайомився в [PERSON] та його сім`єю, які мали по сусідству земельну ділянку, земельні ділянки у них були суміжні. Після смерті [PERSON] на спірну земельну ділянку приїжджала донька. Лук`янчикових він там не бачив. Згідно ст.22 ЗК України в редакції 1991 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно ст.23 ЗК України в редакції 1991 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів . Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до п.1.4. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» від 04.05.1999, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради. Відповідно до п.1.12 Інструкції, складання державного акта на право приватної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та товариствам громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим проектом відведення цієї ділянки. Відповідно до п.1.14 Інструкції, довгострокові межові знаки встановленого зразка передаються під охорону та зберігання органу, яким було видано державний акт на право приватної власності на землю, на право власності на землю і на право постійного користування землею, про що складається відповідний акт. Акт складається у чотирьох примірниках, підписується виконавцем робіт, представником органу, яким було видано державний акт на право приватної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею, і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів. Один екземпляр додається до технічного звіту зі складання відповідного державного акта, другий передається органу, якому передано під охорону межові знаки, третій передається виконавцю робіт, четвертий видається разом з державним актом на землю власнику або користувачу земельної ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків. Відповідно до п.1.15 Інструкції, розробку технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею здійснюють державні та інші землевпорядні організації на підставі технічного завдання, яке видається районним (міським) відділом (управлінням) земельних ресурсів Держкомзему України. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] 15.12.1999 отримав державний акт державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,12 га, що розташована в [ADDRESS] . Другий примірний вказаного державного акту, відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Київській області зберігається архіві Відділу. Разом з тим, суду не надано доказів, місця розташування вказаної земельної ділянки, зокрема, документів щодо перенесення земельної ділянки в натуру, акту встановлення межових знаків, технічної документації щодо виготовлення державного акту на земельну ділянку, Вказані обставини унеможливлюють визначення конкретного місця розташування земельної ділянки, що відповідно до державного акту від 15.12.1999 належала [PERSON] . Відповідно до ст.126 Земельного Кодексу України в редакції 2001 року, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в місцевому фонді зберігається технічна документація із землеустрою щодо виготовлення державного акту на земельну ділянку [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] 04.11.2005 отримав державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,12 га, що розташована в [ADDRESS] , та отримав кадастровий номер земельної ділянки 3223186803:02:002:0062. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами першою, другою статті 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю . Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту >порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку серії виданого на ім`я [PERSON] позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що межі переданої [PERSON] земельної ділянки накладаються на межі належної [PERSON] на праві власності земельної ділянки, чим порушується право власності. Відповідно до пункту 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Встановивши, що у архівному відділі в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області не обліковується документація із землеустрою, розроблена на ім`я [PERSON] щодо земельної ділянки в [ADDRESS] , суд приходить до висновку про недоведеність порушення права власності позивача на земельну ділянку, з огляду на відсутність документів, що встановлюють дійсне фактичне розташування земельної ділянки [PERSON] , а саме відсутність планово-картографічних матеріалів або інших зображень, які б дозволили ідентифікувати конфігурацію і місце розташування земельної ділянки, що передана йому у власність, відсутність погодження проекту відведення земельної ділянки, акту встановлення межових знаків. Покази свідків щодо користування земельної ділянкою, яка орієнтовно розташована там де і земельна ділянка яка надана у власність [PERSON] та наявність іншого державного акту, де вказаний суміжний землевласник [PERSON] не є належними та достатніми доказами, щодо місця розташування земельної ділянки, що надавалась [PERSON] . Крім того, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] в іншому місці, має інший кадастровий номер, власником якої є інші особи, до яких відсутні позовні вимоги. Таким чином, позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено порушення при наданні у власність земеленої ділянки [PERSON] , також не надано доказів, що оспорюваних рішенням порушення права позивача по справі, тому позовні вимоги щодо визнання недійсним рішення про передачу к користування земельної ділянки, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Також не підлягають до задоволення похідні позовні вимоги, щодо визнання недійним свідоцтва про право на спадщину, договір купівлі - продажу, запис про державну реєстрацію і запис в Державному земельному кадастрі, оскільки задоволення вказаних позовних вимог прямо залежні від вирішення первісних позовних вимог про правомочність набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Підстав для застосування судом строку позовної давності судом не встановлено. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed