Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

06 червня 2014 р. позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 17560 грн. 37 коп., а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в розмірі 243, 60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані та проживають у [ADDRESS] і являються їх абонентами. За період з 01.01.2002 р. по 31.03.2013 р. відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 17560, 37 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні, позов не визнав та просив суд відмовити в задоволені позову, оскільки за період часу з 01.01.2002 р. по 31.03.2010 р. необхідно застосувати позовну давність. Що стосується періоду з 01.04.2010 р. по жовтень 2012 р., то вважає, що відповідачі не повинні були сплачували за послуги з теплопостачання, оскільки між ними та позивачем не були встановлені договірні відносини. А починаючи з жовтеня 2012 р. - сплачена вся сума заборгованості. Відповідачі [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV ввід 24.06.2004 р. та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативі (норм) споживання. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Система опалення вказаного приміщення є невід'ємною частиною системи опалення всього будинку. Відповідно до ст.10 ч.3, 60 ч.1,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги в частині вимог, що стосується періоду з 01.01.2002 р. по 31.03.2010 р. задоволенню не підлягають, у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду за захистом свого цивільного права. Відповідно до ч.3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у ч.1 ст. 96 цього кодексу, а саме - про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що 29.04.2013 р. позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання. 30.04.2013 р. судом видано судовий наказ. Ухвалою суду від 18.06.2013 р., за заявою відповідачів, скасовано судовий наказ (а.с.3). В силу ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, з наведеного вбачається, що строк позовної давності в частині вимог, що стосується періоду з 01.01.2002 р. по 31.03.2010 р. - закінчився. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про застосування позовної давності та відмови в задоволенні позову в частині вимог, що стосується періоду з 01.01.2002 р. по 31.03.2010 р. Позовні вимоги за період з 01.04.2010 р. по 31.03.2013 р., суд вважає такими, що підлягають поновленню та задоволенню. Так, у порушення вимог зі ст. 67, 68 ЖК України і п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, за період з 01.04.2010 р. по 31.03.2013 р. відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у наслідок чого станом на 01.05.2014 р. утворилась заборгованість у розмірі 5 774, 02 грн. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства (договорів), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги за період з 01.04.2010 р. по 31.03.2013 р. обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Крім того позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial