Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 07.10.2016 року в м. Первомайськ, Миколаївської області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається з житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0559, що знаходиться по вул. Михайла Коцюбинського, 46 «А» в м. Первомайськ, Миколаївської області. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину. 20.11.2017 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок їй було відмовлено, оскільки реєстрація права власності на нього в Первомайському МБТІ відсутня, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2017 року. У звязку з зазначеними обставинами, нотаріус розяснила, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Так, 17.07.1987 року між [PERSON] та виконкомом Первомайської міської ради був укладений договір про передачу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності. 05.02.1988 року даний договір був нотаріально посвідчений Другою Первомайською ДНК Миколаївської області за реєстровим № 296. Отже, батько являвся власником вказаного вище будинку на підставі Договору про передачу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 17.07.1987 року. Проте, реєстрація права власності на вказаний будинок в Первомайському МБТІ не була проведена, хоча всі необхідні документи у батька були в наявності та не було ніяких перешкод для проведення такої реєстрації. Будівництво житлового будинку, відповідно до даних технічного паспорту, було закінчене в 1990 році. Відповідно до п. 42 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований обєкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. При чому виписка із по господарської книги подається лише у разі відсутності технічного паспорту. Отже, з технічного паспорту слідує, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди були побудовані до 5 серпня 1992 року. Тому для реєстрації права власності на житловий будинок спадкодавцю потрібно було надати до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень технічний паспорт на житловий будинок та документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований будинок, яким являлося свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 302635. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з викладеного вище, перешкод для проведення реєстрації права власності на будинок у батька позивачки не було, але у звязку зі смертю, питання щодо реєстрації права власності залишилося неврегульованим. Отже, з підстав, зазначених вище, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за законом після смерті її батька. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача надав в судове засідання заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 07.10.2016 року в м. Первомайськ, Миколаївської області (свідоцтво про смерть від 11.10.2016 року серія І-ФП № 249399). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок за адресою вул. Михайла Коцюбинського, 46 «А» в м. Первомайськ, Миколаївської області. Позивач частково прийняла спадщину після смерті свого батька, так як 20.11.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0559, що знаходиться по вул. Михайла Коцюбинського, 46 «А» в м. Первомайськ, Миколаївської області. Належність спадкового майна спадкодавцю підтверджується Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений Другою Первомайською держнотконторою 05.02.1988 року № 296 та технічним паспортом за результатами обстеження вказаної споруди, який виданий на ім'я [PERSON]. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved