Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

05 січня 2018 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.\~Харкова з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], в якій просить вселити її у квартиру [ADDRESS] та зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні вищевказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, вона є власником 1/9 частини спірної квартири, яка належить їй на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом. Співвласниками спірної квартири є відповідачі по справі. Але незважаючи на той факт, що 1/9 частини належить їй на праві власності і вона там зареєстрована, відповідачі перешкоджають їй в користуванні її власності. З приводу протиправної поведінки відповідачів вона зверталась до правоохоронних органів, однак вирішити спір в позасудовому порядку не вдалося. В зв'язку із викладеним позивач звернулась із позовом до суду та просила суд усунути перешкоди у користуванні квартирою № 47 по вул. Біблика, буд. 22/9 в м. Харкові, шляхом вселення її до вказаної квартири та зобовязати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою. В судове засідання, позивачка не з'явилася. Надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, повідомлялися про день, час та місце судового засідання належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень\~ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі\~ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими\~ст.ст. 280-282 ЦПК України\~за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не зявилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали своїх заперечень проти позову, а позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.\~ Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності відповідачам: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 27.08.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, заведено спадкову справу № 20/2016. Із заявами про прийняття спадщини звернулась [PERSON], мати [PERSON], та його дружина [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 89067432 від 08.06.2017 року, 1/9 частки квартири№ 47 по вул. Біблика, буд. 22/9 в м. Харкові належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер № 1387, виданий 08.06.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Незважаючи на це, відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні та володінні належною їй власністю, не впускаючи її до квартири. Зазначені обставини підтверджуються висновком Індустріального ВП ГУНП в Харківській області від 27.12.2017 року. Вирішити вказану ситуацію мирним шляхом сторони не змогли. Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 155 ЖК України\~закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком. Частиною 1\~ст. 319 ЦК України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі встановлених під час судового розгляду справи обставин суд вважає за можливе усунути перешкоди у здійсненні позивачем свого права користування належним йому на праві приватної власності майном і поновити порушене право позивача на користування спірною квартирою шляхом його примусового вселення до неї. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України . Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704 грн. 80 коп. в частковому співвідношенні по 352 грн. 40 коп. з кожного. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved