Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

06.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Л.А. про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, кадастровий номер 6310136600:05:091:0002, розташованих за адресою: [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідчений 02.07.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстровий номер 3778. 13.07.2020 року через систему «Електронний суд» позивач подав заяву про застосування наслідків недійсності правочину. Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року відкрито провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, кадастровий номер 6310136600:05:091:0002, розташованих за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 02.07.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстровий номер 3778. До моменту укладення договору покупець орендував його будинок, фактично проживаючи у ньому, спілкувався з іноземними потенційними інвесторами, у тому числі у його будинку та за 8 років спілкування увійшов до нього в довіру і не довіряти покупцю у нього не було підстав. Під час укладення договору вони домовились про суму грошових коштів за договором у розмірі 2574000 грн., однак такого перерахунку коштів покупцем здійснено на його рахунок не було і позивач не віддав покупцю оригінал заяви, притримавши його до моменту розрахунку. Тобто, не сплата покупцем грошових коштів за будинок та земельну ділянку суперечить суті договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. На підставі вимог ст. ст. 215,216,377,203,655,656,691,692, 693, 526,545 ЦК України просить визнати договір недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47590055 від 02.07.2019 17:23:55, приватний нотаріус Гібадулова Лариса Августинівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., запису про право власності № 32218610 - дата, час державної реєстрації: 02.07.2019 17:22:01, державний реєстратор: приватний нотаріус Гібадулова Лариса Августинівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: реєстр № 3778, виданий 02.07.2019, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Л.А., що стосується об`єкта нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер: 6310136600:05:091:0002, площею 0,0843 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 346117863101, запису про право власності № 32218644 з усіма аналогічними реєстраційними даними, але який стосується об`єкту нерухомого майна: житлового будинку літ. Ж-2, загальною площею 476,2 кв. м, житловою площею 199,3 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 345982263101. 16.07.2020 року та 17.07.2020 року до суду надійшли відзиви на позов, в якому [PERSON] просить справу розглянути без його участі та вказує про те, що він не заперечує проти заявлених позивачем позовних вимог та визнає обставини, зазначені у позові. Крім того, зазначає, що він є добропорядним громадянином Королівства Йорданії, не мав наміру вводити суд в оману, бо дійсно не зміг розрахуватись з продавцем [PERSON] , оскільки йому не прийшли грошові кошти від батьків, оригінал заяви про повний розрахунок перебуває у позивача. 20.07.2020 року до суду подана заява позивача, в якій він просить розглянути справу по суті без його участі в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В призначене судове засідання учасники судового розгляду не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. На підставі викладеного, враховуючи строки розгляду справи, висловлення позиції сторін щодо позову та визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та постановити рішення в підготовчому судовому засіданні, на підставі вимог ст.ст. 198,200, 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належав на праві власності житловий будинок літ. Ж-2, загальною площею 476,2 кв. м, житловою площею 199,3 кв. за адресою : [ADDRESS] на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2006 року по справі № 2-6592/06/12, за реєстраційним № 4119136, номер запису 70316, рішення Київського районного суду м. Харкова від 31.10.2018 року по справі № 640/19878/17, право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.12.2018 року за № 29560576, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 345982263101. Дані обставини також підтверджуються витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно. За представленими даними земельна ділянка, кадастровий номер якої 6310136600:05:091:0002, розташована за адресою: [ADDRESS] , належала позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданим Харківським міським управлінням земельних ресурсів та зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 310667100238 05.09.2006 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.12.2018 року за № 29585944, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 346117863101. 02.07.2019 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, кадастровий номер 6310136600:05:091:0002, розташованих за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 02.07.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., реєстровий номер 3778. Згідно п.6 оспорюваного договору купівлі-продажу від 02.07.2019 року сторони домовились, що нерухомість, котра продається вважається переданою покупцем після отримання продавцем грошей від продажу житлового будинку та земельною ділянкою та наявна копія заяви від [PERSON] про отримання від покупця повної вартості грошових коштів. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу [PERSON] вказує, що грошові кошти за договором фактично ним отримані не були, він продовжує проживати в будинку, оскільки не передавав його покупцеві, і той не сплатив за майно, що суперечить суті договору купівлі-продажу, і з посланням на вимоги ст.ст. 203,216, 377,655,656,691,692,693,526,545 ЦК України просить визначити його недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину. Вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Ч. 1 ст. 377 ЦК України зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Згідно ст. 692 ЦК України: покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено та визнається відповідачем, що грошові кошти за договором купівлі-продажу від 02.07.2019 року покупцем продавцю передані не були і майно за договором передано також не було. Наведені обставини свідчать про невідповідність договору умовам чинного законодавства та є підставою для визнання його недійсним, з застосуванням наслідків недійсності правочину. На підставі викладеного суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved