Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

05.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У належній їй же на праві приватної власності квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] з 18.10.2012 року, який є колишнім чоловіком її покійної матері [PERSON] , що померла [INFO] . Починаючи з 2015 року відповідач не проживає на спірній житлловій площі, а з травня 2017 року виїхав на постійне місце проживання до країни Ізраїль , де проживає і на теперішній час, наміру повертатися до України не має. Оскільки відповідач, не проживає у спірній квартирі, не є членом її сім`ї, з ним вони не мали будь-яких домовленостей щодо його проживання та реєстрації. Знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач не бажає, чим прорушує її права власника. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні позивачка та її ж представник відсутні, представник позивачки подала до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, засвдчену нотаріально, про визнання позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у підготовчому судовому засіданні за відсутності учасників розгляду справи, з огляду на те, що відповідач повідомив суду про визнання ним позову [PERSON] . Дослідивши матріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дежавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованою 24.07.2018 року (а.с.27-28). У квартирі [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.8,14). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду, з позовом позивач стверджує, що відповідач у належному їй на праві приватної власності житловому приміщенні не проживає без поважних причин з січня 2015 року, витрати по утриманню житлового приміщення не несе. Зазначені позивачами обставини, як підстави позову визнані відповідачем, а відтак доказуванню не підлягають. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, визнав заявлений до нього позов, про що повідомив суд 21.11.2019 року, просив розглянути справу за його відсутності, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved