Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

05.09.2014 року позивач, [PERSON], звернувсь до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача з вимогою усунути перешкоди у користуванні належними йому 9/100 частинами бази відпочинку «[INFO]», що складаються з: корпуса для відпочинку літ. А, кімнат для відпочинку №№17-1, 18-1, 19-1, 20-1, надвірних споруд № 8, 9, що розташовані на земельній ділянці площею дві тисячі п'ятсот сорок шість кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] звільнити вказану частину нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначає, що йому належить на праві власності 9/100 частин бази відпочинку «[INFO]», яка знаходиться за адресою; [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, видане 29 липня 2013 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за № 803 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Власником інших 91/100 частин бази відпочинку «[INFO]», яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є товариство з обмеженою відповідальністю «Інга-Старт». З моменту набуття ним права власності на об'єкт нерухомості і по теперішній час, база відпочинку «[INFO]» утримується без належних правових підстав колишнім власником майна, [PERSON], яка використовує її для власних потреб, чим створює перешкоди позивачу у користуванні належним йому об'єктом нерухомості. Позивач говоре, що неодноразово звертався до відповідача з проханням звільнити нежитлові будівлі та споруди бази відпочинку «[INFO]», у тому числі з листом, який відповідачка отримала 31.01.2014 року, однак відповідачка звільняти об'єкт нерухомості в добровільному порядку відмовляється, мотивуючи свою відмову тим, що вона має намір в подальшому звертатися до суду, у зв'язку з чим не збирається звільнити базу відпочинку. В той же час, рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19 березня 2013 року по справі № 2/1513/549/2012, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2013 року по справі № 22-ц/785/4557/13 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2013 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ФОП «[PERSON]», приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», відкрите відділення № 6708 про визнання прилюдних торгів недійсними - відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Позивач до суду не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа яка не заявляє самостійні вимоги - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНГА-СТАРТ», повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи до суду не з'явилися. Відповідач повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності - суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] належить на праві власності 9/100 частин бази відпочинку «[INFO]», що складаються з: корпуса для відпочинку літ. А, кімнат для відпочинку №№ 17-1 площею 8,9 кв.м., 18-1 площею 9,1 кв.м., 19-1 площею 8,9 кв.м., 20-1 площею 8,4 кв.м., надвірних споруд № 8, 9, які розташовані за адресою; [ADDRESS], які позивач придбав при проведенні прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Право власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності, яке видане 29 липня 2013 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори і зареєстроване в реєстрі за № 803 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕАК № 702021 від 29 липня 2013 року. Як вбачається з рішення Кілійського районного суду Одеської області від 19 березня 2013 року по справі № 2/1513/549/2012 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ФОП «[PERSON]», приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», відкрите відділення № 6708 про визнання прилюдних торгів недійсними - відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю. Зазначене рішення ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2013 року по справі № 22-ц/785/4557/13 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2013 року залишено в силі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зважаючи на встановлені обставини та дослідженні докази суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved