Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

06 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 17 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею, та відповідачем, актовий запис № 196. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила в заяві, що вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, шлюб між ним був розірваний на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 17 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 196. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейні відносини, шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року. Встановлено, що дитина проживає з позивачем [PERSON], знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1\\4 частку доходів відповідача, в звязку з чим, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved