overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

05.06.2009 року до Корсунь-Шевченківського суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24.11.2007 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №210. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Після розірвання шлюбу позивачу прізвище залишити [PERSON]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім'я розпалася. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен, спору про поділ майна та місце проживання спільної доньки у сторін на даний момент немає. У судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 24.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 24.11.2007 року, актовий запис №210 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 27.02.2008 року, актовий запис № 90 (а.с.5). Сім'я розпалася , тому подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібний. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

05.06.2011р. сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 3, від якого мають сина [PERSON],08.09.2011року народження. Посилаючись на різні погляди на сімейне життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства з вересня 2014року, [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання вона заявила про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявляв. Справу розглянуто в порядку ст.. 224 ЦПК України, яка передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних доказів. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо з вересня 2014року, не підтримують подружніх відносин, не бажають зберегти сімю і після наданого судом 12.05.2015року тримісячного строку для примирення позивачка наполягає на розірванні шлюбу і відповідач не зявився у судове засідання, що вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та дитини, тому, його необхідно розірвати, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Демчук». Спору щодо місця проживання дитини немає. На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

05.06.2014 Вільнянським районним судом Запорізької області розглянута справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей позов задоволений в повному обсязі. 28.07.16 [PERSON] звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення, зазначити в резолютивній частині, що аліменти не можуть бути менше 30% розмірі прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Представник відповідача, відповідач заперечували проти винесення додаткового рішення. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 05.06.2014 Вільнянським районним судом Запорізької області розглянута справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей позов задоволений в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦПК України, заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання рішення. В даний час рішення знаходиться на виконанні в ВДВС Вільнянського районного управління юстиції. До лютого 2016 року відповідач працював в ВК № 20, і з нього утримували аліменти у розмір 927,33грн., в березні 2016 року відповідач звільнився і аліменти стали стягувати у розмірі 200грн., що значно менше ніж передбачено законом, цей факт не заперечується сторонами, у звязку з чим відповідно до ст. 60 ЦПК України не підлягає доказуванню. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи вбачається, що суд прийняв рішення про задоволення позову і стягнув з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, в мотивувальній частині рішення зазначено, що судом стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 23). Таким чином, судом вже було прийнято рішення, що аліменти на утримання дітей не можуть бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму, в своїх запереченнях відповідач посилався на зміну матеріального становища, але це питання не вирішується під час ухвалення додаткового рішення, а повинно вирішуватись шляхом предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

05.06.2014р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.02.2005р. вона уклала шлюб з відповідачем, актовий запис № 272. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини припинили своє існування з квітня 2014 року, збереження сім'ї неможливо. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], [INFO], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, 26.02.2005 року; відновити дошлюбне прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином (а.с.12). В матеріалах справи від позивачки міститься заява, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність, позов підтримує, просить вимоги задовольнити (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В матеріалах справи від нього міститься заява, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову (а.с.16). Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлялись в установленому законом порядку, то у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Факт розпаду сім'ї і неможливість її збереження підтверджено доказами, наданими позивачкою, сумніватись в достовірності яких, суд не має підстав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

05.06.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.1-2), мотивуючи свої вимоги наступним. 30.07.1994 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], який мешкає з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Син навчається у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на її користь на утримання сина до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-х років. В ході розгляду справи до участі в ній в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено - [PERSON]. Сторони, третя особа в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку. Позивачка, третя особа надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність; позивачка - позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує; третя особа - вважає, що позов підлягає задоволенню. Причини неявки відповідача не відомі, суд визнає причини його неявки неповажними. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 199 СК України, зокрема, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку допомогу. [PERSON], [INFO] є сином позивачки та відповідача (а.с.6), проживає разом з позивачкою (а.с.5), навчається на другому курсі Чернігівського державного інституту економіки і управління, факультет - фінансово-економічний, форма навчання - денна, строк закінчення навчання - 30.06.2016 р.(а.с.3), потребує матеріальної допомоги. Його мати - позивачка [PERSON] та батько - відповідач [PERSON] працюють. З відповідача необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], який навчається і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку допомогу надавати в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 05.06.2014 р.(а.с.1) і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 р.. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

05.06.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 24.09.1999 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння і несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. З 30.10.2012 р. проживають окремо, спору про поділ майна не виникає, на утримання дітей чоловік надає допомогу добровільно. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав і пояснив, що тривалий час проживають з дружиною окремо і вважає, що сім'я не може бути збережена. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 24 вересня 1999 р. у виконавчому комітеті Вишнівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 8 (а.с. 3), від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актові записи №№ 7 і 3 відповідно (а.с. 4, 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені з 30 жовтня 2012р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Питання утримання дітей вирішено у добровільному порядку, спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дітей. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

05.06.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказує, що 15.11.2003 р. уклала шлюб з відповідачем, в період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з нею, відповідач добровільно аліменти на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні зменшила свої позовні вимоги з 1000 грн. до 600 грн. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву про зменшення позовних вимог до 600 грн. визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України - батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 15.11.2003 р. позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження - а.с. 3, згідно свідоцтва про народження відповідач являється батьком дитини - [PERSON], [INFO] - а.с.4, однак як слідує з матеріалів справи матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

05.06.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із вищезазначеною заявою про скасування судового наказу, в якій зазначили, що вимоги стягувача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не можуть бути задоволені. В судове засідання [PERSON], [PERSON] не з'явились, про час та дату розгляду їх заяви були повідомлені належним чином, їх представник надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує заяву про скасування судового наказу, та просить її задовольнити з підстав, наведених в ній. Представник Комунального підприємства «Житлосервіс Оболонь» в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду заяви про скасування судового наказу був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 травня 2014 року Оболонський районний суд м. Києва видав судовий наказ №2-Н/756/268/14 про стягнення з [PERSON], [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS], на користь Комунального підприємства «Житлосервіс Оболонь» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 8905,23 грн з кожного, та судовий збір у розмірі 60,90 грн з кожного. Пунктом 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право. Враховуючи той факт, що із поданої боржниками заяви про скасування судового наказу вбачається спір про право, про обставини які суду під час видачі судового наказу не було відомо,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

05.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягненя 56 799 (п'ятдесят шість тисяч сімсот дев'яносто девять) гривень 87 коп. боргу за договором позики від 14.05.2009 року, а також сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що відповідача він знає давно та на його прохання, для виконання робіт по приватизації нежитлових приміщень для [PERSON], 14.05.2009 року він надав [PERSON] позику у грошовій валюті дол.США у розмірі 4800, про що [PERSON] надав добровільно йому письмову розписку. Термін повернення грошей не зазначався, а оскільки гроші на його вимогу не поврталися протягом довгого часу, він направив [PERSON] письмову вимогу про повернення грошей. Відповідач не реагує, тому зобов'язаний звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надал пояснення аналогічні позовним вимогам. Відповідач повторно в судове засідання не засідання не прибув з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції та оголошенням у газеті «Високий Замок» за 08-10.08.2014 року, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2009 року [PERSON] надав [PERSON] позику у грошовій валюті дол.США у розмірі 4800, про що [PERSON] надав цього ж дня добровільно йому письмову розписку (а.с.5). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позико-давцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими позиками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму по-зики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Термін повернення грошей у розписці не зазначався, а тому позивач 05.07. та 27.08.2013 року направив [PERSON] письмову вимогу про повернення грошей (а.с.7,10). У визначений термін відповідач не повернув гроші, що не заперечили учасники у судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов є підставний та обґрунтований та з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики, а також сдовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

05.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] 81903 грн. боргу за договором позики та понесені ним судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.04.2014 року [PERSON] позичила у нього 6900 доларів США, які зобовязалася повернути до 20.05.2014 року, про написала розписку. Проте у вказаний строк відповідачка борг не повернула. Сума боргу складає 6900 доларів США, що дорівнює станом на 05.06.2014 року за курсом НБУ 81903 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до письмової розписки, 04 квітня 2014 [PERSON] взяла позику 6900 доларів США у [PERSON], та зобовязалася повернути позику у повному обсязі до 20 травня 2014 року. (а.с.4) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно довідки №47 від 05.06.2014 року, виданої Звенигородським відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 5 червня 2014 року курс НБУ щодо долара США складав: 1 долар США = 11,87 грн. (а.с.5) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст.1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у - власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Право на одержання позичальником процентів від суми позики передбачено ст. 1047 ЦК України. Згідно якої розмір і порядок одержання процентів встановлюєтеся договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму позики 81903 грн. На підставі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача - сплачені ним судові витрати в сумі 819,03 грн. за сплату судового збору. На підставі ст. ст.218, 509, 527, 625, 1047, 1049 ЦК України.

Outcome: approved