Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

05.11.2015 року виконавчий комітет [PERSON] міської ради звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнатою № 25 в буд. 7/2 по вул. Процишина в м. Ладижин Вінницької області На обґрунтування позову зазначив, що рішенням 22 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради № 1020 від 03.09.2013 року було надано згоду на прийняття у комунальну власність з державної власності ряду житлових будинків, що перебували на балансі ПАТ «ДТЕК Західенерго», зокрема будинку № 7/2 по вул. Процишина в м. Ладижин Вінницької області. В подальшому вказаний будинок було прийнято в комунальну власність актом приймання-передачі № 5 від 16.12.2013 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 457 від 16.12.2013 року та було передано на баланс та утримання КП «Ладжитлосервіс». Відповідно до рішення виконавчого комітету Тростянецької ради народних депутатів № 40 від 30.01.1986 року будинок 7/2 було визнано відомчим гуртожитком [PERSON] ДРЕС ( в подальшому Ладижинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго»). В кімнаті № 25 будинку 7/2 по вул. Процишина на даний час зареєстровані громадяни: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 30.09.2015 року до міського голови м. Ладижин з заявою звернувся [PERSON], який повідомив, що 03.03.2010 року його сім`ї, в складі 4 осіб, спільним рішенням профспілкового комітету [PERSON] ТЕС «ДТЕК Західенерго» кімната № 25 будинку 7/2 по вул. Процишина була надана в тимчасове користування. Останній вказав, що з моменту надання, його сім`я проживає в даній кімнаті та сплачує за комунальні послуги, сім`я [PERSON] в даній кімнаті не проживає. При перевірці інформація щодо не проживання сім`ї [PERSON] за даною адресою знайшла своє підтвердження відповідно до пояснень мешканців сусідніх кімнат. Оскільки відповідачі у спірному житловому приміщенні не проживають більше шести місяців, вони можуть вважатись такими, що втратили право користування ним. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міського сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області не з'явився хоча про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Представник третьої особи КП «Ладжитлосервіс» не з'явився хоча про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про що свідчить публікація про виклик до суду в газеті «Вінничина» № 98 від 18 грудня 2015 року. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно\~ \~ст.311 ЦК України\~ \~житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ \~ст.317 ЦК України\~ \~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ \~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ \~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог\~ \~ст. 398 ЦК України\~ \~право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. В судовому засіданні встановлено, що будинок № 7/2 по вул. Процишина в м. Ладижин Вінницької області було прийнято в комунальну власність актом приймання-передачі № 5 від 16.12.2013 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 457 від 16.12.2013 року та було передано на баланс та утримання КП «Ладжитлосервіс». Відповідно до рішення виконавчого комітету Тростянецької ради народних депутатів № 40 від 30.01.1986 року будинок 7/2 було визнано відомчим гуртожитком [PERSON] ДРЕС ( в подальшому Ладижинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго»). В кімнаті № 25 будинку 7/2 по вул. Процишина на даний час зареєстровані громадяни: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 30.09.2015 року до міського голови м. Ладижин з заявою звернувся [PERSON], який повідомив, що 03.03.2010 року його сім`ї, в складі 4 осіб, спільним рішенням профспілкового комітету [PERSON] ТЕС «ДТЕК Західенерго» кімната № 25 будинку 7/2 по вул. Процишина була надана в тимчасове користування. Останній вказав, що з моменту надання, його сім`я проживає в даній кімнаті та сплачує за комунальні послуги, сім`я [PERSON] в даній кімнаті не проживає. При перевірці, інформація щодо не проживання сім`ї [PERSON] за даною адресою знайшла своє підтвердження відповідно до пояснень мешканців сусідніх кімнат. Оскільки відповідачі у спірному житловому приміщенні не проживають більше шести місяців, вони можуть вважатись такими, що втратили право користування ним. Отримання відповідного судового рішення необхідне для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, тому позивач просив позов задовольнити. Ці факти підтверджуються сукупністю доказів. З рішення 22 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради № 1020 від 03.09.2013 року, додатку до нього № 1, Рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 16.12.2013 № 457 та Акту приймання-передачі № 5 житлових будинків від 16.12.2013 року видно, що кімната № 25 в будинку № 7/2 по вул. Процишина в м. Ладижин Вінницької області передана в комунальну власність. З заяви [PERSON] видно, що він звертався до міського голови з приводу реєстрації своєї сімї у кімнаті № 25, яка розташована у будинку ?\\» по вул. Процишина у м. Ладижині Вінницької області. З довідки [PERSON] міського комунального підприємства «Ладжитлосервіс» № 484 від 30.10.2015 видно, що в кімнаті № 25, яка розташована в буд. № 7/2 по вул. Процишина в м.Ладижин Вінницької області зареєстровані [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. З протоколу № 3 спільного Рішення адміністрації та профкому [PERSON] ТЕС видно, що [PERSON] було виділено кімнату № 25 у будинку № 7/2 по вул. Процишина в м. Ладижин Вінницької області. З квитанцій № 742 від 01.10.2014 року видно, що [PERSON] сплачує комунальні рахунки за кімнату № 25 у будинку № 7/2 по вул. Процишина у м. Ладижині Вінницької області. З акту обстеження житлового приміщення від 07.10.2015 року видно, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у кімнаті № 25 будинку № 7/2 по вул. Процишина в м. Ладижині Вінницької області не проживають. З письмових показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] видно, що у кімнаті № 25 будинку № 7/2 по вул. Процишина у м. Ладижині Вінницької області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають більш ніж шість місяців. Ці факти та докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів і не суперечать один одному. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позов виконавчого комітету [PERSON] міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] міський сектор Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, третя особа: КП «Ладжитлосервіс» підлягає задоволенню. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 1218 грн. 00 коп. судового збору. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 311, 317, 319, 321. 391, 398 ЦК України, 71, 72, ЖК України

Outcome: approved