Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

«06» серпня 2015 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримує, просить задовольнити. Додатково пояснила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, з серпня місяця вони разом не проживають, позивач пішла від відповідача та з дитиною проживає у своєї матері. Інших дітей у сторін не має, крім спільного сина позивач не має нікого на утриманні, перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, отримує державну допомогу 130,00 гривень щомісяця, на час розгляду справи дитина відвідує дитячий садок. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, вказує на те, що відповідач отримує щомісячно заробітну плату, тому просить стягнути з відповідача ? частку його доходів. Відповідач 19.08.2015 року та 22.09.2015 року надав до суду письмові заперечення на позов (а.с. 16, 33-34). В судовому засіданні відповідач частково заперечує проти позову в частині стягнення ? частки від доходу, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/5 частки доходу або у фіксованій сумі 2000,00 гривень щомісяця в такому порядку: половину аліментів не менш ніж прожитковий мінімум для дитини виплачувати позивачу, іншу половину аліментів сплачувати на банківську картку чи рахунок дитини, оскільки має сумніви, що отримані аліменти позивач буде витрачати на дитину. Також заперечує проти стягнення аліментів з дня пред'явлення позову, оскільки протягом серпня-вересня 2015 року добровільно надав приблизно 3000,00 гривень позивачу на дитину. Просить при визначенні розміру аліментів врахувати, що він хворіє на ревматоїдний артрит та потребує постійного лікування та дорогих ліків, постійно проживає з непрацездатними батьками, яким він матеріально допомагає. Також просить покласти судові витрати по цій справі на позивача, оскільки вона відмовилася вирішити справу мирним шляхом. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 27.10.2012 року, актовий запис № 244 (а.с. 4). В судовому засіданні сторони пояснили, що на розгляді Рубіжанського міського суду Луганської області перебуває справа про розірвання шлюбу між ними, судове рішення по справі не ухвалено. Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 01.03.2013 року (а.с. 3). Малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю [PERSON], що визнається сторонами у справі та підтверджується довідкою Варварівської сільської ради Кремінського району (а.с. 27). [PERSON] проживає окремо разом із своїми батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 17515 від 06.08.2015 року, виданої Виконкомом Рубіжанської міської ради (а.с. 38). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення від 03.09.2015 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею 3-річного віку працюючим жінкам у розмірі 130,00 гривень на місяць (а.с. 25). Згідно довідки № 951 від 20.08.2015 року [PERSON] працює на посаді провідний інженер-електронік в Публічному акціонерному товаристві «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» та за період з 01.02.2015 року по 31.07.2015 року йому нарахована заробітна плата у загальному розмірі 93173,79 гривень (а.с. 39). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у спальника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) й матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначені розміру стягуваних аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує такі обставини, визначені у ст. 182 СК України: стан здоров'я відповідача, який знаходився з 01.09.2015 року по 18.09.2015 року на лікуванні у Рубіжанській міській лікарні з діагнозом «наслідки черепно-мозкової травми в 2013 році» та потребує подальшого прийому ліків (а.с. 35); матеріальне становище відповідача - наявність у нього постійної роботи та стабільного заробітку (а.с. 39); проживання відповідача з батьками пенсійного віку та наявність у нього обов'язку утримувати непрацездатних батьків (а.с. 38); отримання позивачем державної допомоги у розмірі 130,00 гривень на місяць (а.с. 25). Розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років з 01.09.2015 року становить 1167,00 гривень. З огляду на обов'язок обох батьків утримувати дитину до повноліття та забезпечення дитині необхідного рівня життя, враховуючи, що малолітня дитина проживає з матір'ю та з урахуванням зазначених вище обставин за ст. 182 СК України, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у 1/5 частці заробітку (доходу) відповідача щомісячно та цей розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини та сторін, оскільки значно перевищуватиме встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 39). Судом відхиляються доводи відповідача стосовно стягнення з нього аліментів в фіксованій сумі 2000,00 гривень щомісячно, оскільки за ст. 184 СК України визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі можливо виключно у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Як було встановлено судом, відповідач має постійний регулярний дохід у вигляді заробітної плати, тому для застосування ст. 184 СК України немає правових підстав. Суд також відхиляє доводи відповідача про необхідність сплати 50% аліментів на дитину позивачу, а 50% на банківський рахунок дитини, оскільки у нього є сумніві стосовно цільового використання аліментів позивачем, виходячи з такого. Відповідно ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власної ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, тільки у випадку встановлення нецільового витрачання аліментів у відповідача з'явиться право звернутися до суду з позовом, зокрема, про внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні відповідач наполягав, що у серпні-вересні 2015 року надавав кошти позивачу на утримання дитини близько 3000,00 гривень, тому аліменти повинні бути стягнуті з нього з жовтня 2015 року, а не з дня пред'явлення позову. Позивач проти цього заперечила та пояснила, що позивач сплатив тільки 170,00 гривень за дитячий садок. Суд відхиляє зазначені пояснення відповідача про добровільну сплату 3000,00 гривень аліментів в серпні-вересні 2015 року, оскільки відповідачем цього не доведено, також відповідачем не доведено, що він вживав заходи добровільної сплати аліментів на дитину. Підсумовуючи наведене, враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 06.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на задоволення позову частково, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути половину належного до сплати судового збору у розмірі 121,80 гривень та за вимоги, в яких відмовлено в задоволенні - половину судового збору у розмірі 121,80 гривень слід покласти за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial