Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

06.05.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він 04.06.2009 року придбав в магазині «Форкстрот» в м. Первомайськ DVD рекодер з VHS LG DVRK 898 за 1 378,33 грн. Оскільки відеопрогравач вийшов з ладу під час гарантійного строку, позивач здав його для ремонту в Сервісний центр «Технолюкс» в м. Первомайськ Миколаївської області. Відеопрогравач повторно вийшов з ладу, в результаті чого, позивач знову був змушений здати його на ремонт; таке відбувалося приблизно чотири рази. Останній раз відеопрогравач позивач здав 28.11.2011 р. Позивач неодноразово звертався до сервісного центру з метою повернути відео програвач після ремонту, однак нещодавно дізнався, що його відеопрогравач загублено. Позивач вважає, що своїми діями відповідач вчинив йому шкоду, розмір якої відповідає вартості на момент розгляду справи втраченого майна, а саме - 2 000,00 грн. Крім того, позивач вважає, що такими діями відповідач заподіяв йому моральну шкоду, розмір якої ним визначено в сумі 400,00 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Позивачем 04.06.2009 р. у магазині «Фокстрот» придбано відеопрогравач DVD рекодер VHS LG DVRK898. На підтвердження придбання та вартості зазначеного відео програвача, позивачем надано видаткову накладну № ПФ-6115 від 04.06.2009 р. та фіскальний чек від 04.06.2009 р., згідно з яким вартість відеопрогравача становить 1654,00 грн. На підтвердження неодноразової передачі для ремонту зазначеного відеопрогравач позивачем надано гарантійний талон, в якому використано три відривних талона. В який саме сервісний центр було здано відеопрогравач з даного гарантійного талону не вбачається. На підтвердження передачі відео програвача DVD рекодер VHS LG DVRK898 для ремонту до Сервісного центру «Технолюкс», який розташований за адресою: вул. Грушевського, 19-а, м. Первомайськ, позивачем надано заказ-наряд № 1664 від 28.11.2011 р. З даного доказу не вбачається, що Сервісний центр «Технолюкс», а саме його відповідальний працівник, прийняв даний відео програвач, оскільки заказ-наряд № 1664 від 28.11.2011 р. не містить прізвища та підпису особи, яка прийняла виріб, та печатки СЦ «Технолюкс». Таким чином, даний заказ-наряд не є належним доказом отримання Сервісним центром «Технолюкс» DVD рекодера VHS LG DVRK898. На запит представника позивача адвоката Шаповал В.І. № 194-Ш від 05.06.2015 р. про вартість відеопрогровача модель LG Electronics Inc модель DVRK898 було отримано відповідь керуючого магазину «Фокстрот» м. Первомайська, згідно з яким у 2009 р., згідно з чеком, вартість складала 1654,00 грн.; ціну на сьогоднішній день повідомити не є можливим, оскільки даної моделі немає в продажу. Судом доказ не може бути прийнято до уваги, оскільки до зазначеного листа не надано доказів повноваження особи, яка підписала лист. Запит представника позивача адвоката Шаповал В.І. № 194-Ш від 05.06.2015 р. щодо повідомлення директором «Технолюкс» платіжних реквізитів, розрахункового рахунку, МФО, коду, назви банку за інформацією позивача залишено без відповіді. Позивач в судовому засіданні неодноразово наголошував на свої страждання та приниження, які він терпів під час звернень до СЦ «Технолюкс». Працівники зазначеного сервісного центру звертались до нього брудною лайкою та агресивно поводились, багаторазові обіцянки працівників щодо заміни втраченого програвача змушували його щоразу відвідувати вказаний сервісний центр. Також позивачем зазначено, що він є хвора людина та має третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 351833. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 22 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а саме: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Статтею 88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача у разі відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed