Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

05.04.2018 року представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 216111,00 грн., що еквівалентно 8000 дол. США, а також судовий збір в розмірі 2161,00 грн. Позов предявлено на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіна Р.Д. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі обрано суддю Васильків О.В. \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 11.07.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що між сторонами по справі було укладено договір позики, за яким [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000 доларів США, що за курсом НБУ на листопад 2017 року складало 216111,00 грн., а відповідач зобовязався повернути вказані грошові кошти в строк до листопада 2017 року. Відповідач свої зобовязання за договором не виконує, чим порушує права позивача, в звязку з чим [PERSON] змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить задовольнити позов. При цьому вказав, що просить стягнути кошти в еквиваленті станом на час повернення боргу, а саме згідно курсу валюти на листопад 2017 року. Відповідач [PERSON] в суді повідомив, що між ним та позивачем існували взаємні угоди, по яким і позивач винен відповідачу кошти, однак у відповідача немає письмових доказів на підтвердження вказаних подій. При цьому пояснив, що визнає борг, має намір погашати, але тільки з пенсії, розмір якої 4500 грн. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14.06.2017 року [PERSON] власноручно склав розписку, відповідно до якої зобовязався повернути грошову суму в розмірі 8000 доларів США до листопада 2017 року [PERSON] /а.с.13/. Вказані обставини в ході розгляду справи стороною відповідача не оспорювались. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, відповідач не здійснив повернення коштів у визначений в розписці строк, суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 526, 533, 610-611, 1046-1047, 1049, ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Outcome: approved