Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

06 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Сторони перебували у шлюбі з 16 вересня 1989 року. 23 грудня 2003 року шлюб між сторонами було розірвано. До 2008 року відповідач мешкав в квартирі позивача, але з того часу не мешкає за вказаною адресою і не з'являється в квартирі, сторони не ведуть спільне господарство. Залишаючись зареєстрованим за адресою позивача, відповідач позбавляє позивача права отримати субсидію на комунальні послуги. На підставі чого, з урахуванням вимог уточненої позовної заяви, позивач просить суд усунути позивачу перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном шляхом примусового зняття з реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1989 року, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого 23 грудня 2003 року. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 2000 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів. 18 серпня 2000 року між сторонами складена угода, згідно якої відповідач продав позивачці належні йому на праві власності 38/300 квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2004 року домашня угода по продажу 38/300 частки квартири [ADDRESS], укладена між [PERSON] та [PERSON], визнана дійсною, визнано за [PERSON] право власності на 38/300 частки квартири [ADDRESS]. Згідно актів від 28.12.015 року та від 27.10.2016 року, складеного майстром та паспортистом КЖЕП № 1 [PERSON], [PERSON] та сусідами позивачки [PERSON], [PERSON], [PERSON], за адресою [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2008 року. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 13 ЦК України Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства, встановлені судом обставини справи дають змогу суду дійти до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та буде ефективним інструментом для його відновлення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved