Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

04 травня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій просив суд позбавити батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] . Батьки дитини у шлюбі не перебували, питаннями виховання та утримання сина мати займалась самостійно. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , неодноразово судимий. Після смерті матері, малолітній [PERSON] , [INFO] , фактично залишився бездоглядним та заходами Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради після медичного обстеження був влаштований до комунального закладу соціального захисту дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «м. Харкова». Відповідно до п.24 пп. 6 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, дитині згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 491 від 02.08.2017 року, [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що батько дитини перебував в місцях позбавлення волі, а саме: з 18.05.2016 року до 17.09.2018 відбував покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2017. Згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 492 від 02.08.2017 року за дитиною [PERSON] [INFO] , було закріплено право проживання, користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . Опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 680 від 25.10.2017 року було призначено його бабусю, [PERSON] . За запитом ССД по Індустріальному району до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції 20.05.2019 було отримано інформацію, що [PERSON] , [INFO] , звільнився з місць позбавлення волі 17.09.2018 року по відбуттю строку покарання. Власного житла [PERSON] не має, тому адресу вибуття вказав як: [ADDRESS] . За вказаною ним адресою фактично не мешкав, що підтверджено листами-повідомленнями від 22.05.2019 року та 30.05.2019 року про необхідність з`явитися до ССД по Індустріальному району для вирішення питання щодо малолітнього сина, [PERSON] . На повідомлення батько не відреагував ні особисто, ні засобами телефонного зв`язку. З часу звільнення, тобто з 17.09.2018 та до цього часу, [PERSON] долею дитини жодного разу та ніяким чином не поцікавився, за місцем проживання сина не з`явився, з опікуном персонально чи засобами зв`язку не спілкувався. Таким чином батько свідомо ухиляється від виконання обов`язків з виховання та утримання малолітньої дитини. Місце перебування [PERSON] ні опікуну дитини, ні ССД по Індустріальному району не було відоме, оскільки, вибуваючи з ув`язнення, [PERSON] вказав недостовірну інформацію про подальше місце проживання. У результаті роботи спеціалістам ССД по Індустріальному району стало відомо, що [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із скоєнням злочину за ознаками ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України перебуває під слідством, та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2020, до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено до 24.05.2020 включно. Наразі [PERSON] перебуває у державній установі «Харківський слідчий ізолятор». [PERSON] направлено запит для з`ясування його ставлення та намірів щодо подальшого виконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації державної установи «Харківський слідчий ізолятор», [PERSON] , 1981 року народження, зазначив, що в період спільного проживання з матір`ю дитини, [PERSON] , батьки займалися вихованням сина разом, але незадовго до її смерті потрапив в місця позбавлення волі і не приймав участі у вихованні та утриманні сина, [PERSON] , [INFO] . Звільнившись у 2018, [PERSON] не виявив бажання займатися вихованням сина, знайти спільну мову з опікуном дитини, [PERSON] та спілкуватися з сином [PERSON] . В результаті чого продовжив скоювати злочини та потрапив знову в місця позбавлення волі, де перебуває до цього часу. За інформацією з бази «Судова влада України», [PERSON] неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності: 02.02.1998 за ст.17, ч. ст. 140, ч.З ст.140, ст. 42 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 45 КК України з іспитовим строком З роки; 23.03.1999 за ч. 2 ст. 206, ст. 43 КК України з призначенням покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі, 29.11.2002 за ст.395 КК України до арешту до 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 15.12.2003 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; 13.02.2007 за ч.2 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року обмеження волі; 29.07.2008 за ч. 2 ст. 393,ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років З місяців позбавлення волі; 24.06.2014 за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, 22.09.2014 за ч. 2 чт.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 18.12.2014 за ч.З ст.15, ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 ККУ з іспитовим строком 1 рік; 27.01.2017 за ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.5 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі. З огляду на перелік судимостей [PERSON] , він, як батько, фактично не виконував обов`язків щодо виховання та утримання [PERSON] , бо постійно вступав у протиріччя із законом, тобто свідомо не ставав на шлях виправлення. Таким чином, [PERSON] долею дитини не переймається, нехтує розвитком, утриманням та вихованням свого сина, тобто порушує права дитини, позбавляє його відчуття дитинства. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року забезпечено участь [PERSON] під час розгляду цивільної справи № 639/2703/20 за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке відбудеться 05.08.2020 року о 14.00 годині. Забезпечення проведення відеоконференції доручено Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 серпня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року забезпечено участь [PERSON] під час розгляду цивільної справи № 639/2703/20 за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке відбудеться 25.09.2020 року о 14.00 годині та у всіх подальших судових засіданнях. Забезпечення проведення відеоконференції доручено Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». 11 січня 2021 року до суду від третьої особи надійшло клопотання про долучення документів до справи. 25 січня 2021 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що з позовними вимогами відповідач не згоден, та доказів ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем по справі в розумінні ст. 164 СК України матеріали справи не містять. Відповідач не є хронічним алкоголіком чи наркоманом, хронічних розладів здоров`я, які б унеможливили виховання ним дитини, не має, кримінальних правопорушень стосовно дітей не вчиняв, отже виняткові обставини, які б могли бути підставою для відлучення дитини від батька, відсутні. Відповідач вказує, що він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, постійно піклувався про фізичний та духовний розвиток сина, його навчання, приймав заходи щодо забезпечення. Однак, з моменту призначення опікуном [PERSON] в повній мірі не міг виконувати обов`язки батька, оскільки остання чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. З часу відбуття покарання у ДУ «Харківська виправна колонія №43» в відведений час відповідач телефонував на мобільний телефон опікуна [PERSON] з метою спілкування з дитиною. Остання відмовляє в спілкуванні з дитиною. 18 лютого 2021 року до суду від третьої особи надійшло клопотання про долучення документів до справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2021 року забезпечено участь [PERSON] під час розгляду цивільної справи № 639/2703/20 за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке відбудеться 26.02.2021 року о 15.00 годині та у всіх подальших судових засіданнях. Забезпечення проведення відеоконференції доручено Державній установі «Харківська виправна колонія №43» Представник позивача Томенко Я.В. яка діє на підставі Довіреності від 02.02.2021 року № 98, в судовому засіданні надала пояснення посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносного його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Також, в судовому засіданні відповідач повідомив, що він не поїхав за адресою яку він повідомив при звільненні з місць позбавлення волі, а саме [ADDRESS] , а залишився проживати у м. Харкові. З метою з`ясування долі свого сина, він приїжджав до колишнього їх місця проживання, там нікого не було. Сусіди повідомили , що їм не відоме де знаходиться його син. Через десять днів він поїхав до Російської Федерації на заробітки. До будь-яких державних органів, після звільнення з місць позбавлення волі та після повернення з заробітків до України, щодо розшуку свого сина не звертався. Залишився проживати в м. Харкові, зняв квартиру, та почав працевлаштовуватися. З восени 2019 року почав знову вчиняти злочини, за що був засуджений. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі. Зазначила, що перешкод у спілкуванні сином відповідачу не вчинялись. Відповідач не цікавився долею дитини. Спосіб життя відповідача категорично суперечить вихованню дитини та духовному розвитку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно пп. 14 п. 27 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» затвердженого постановою КМУ №866 від 24.09.2008 року (далі -Порядок) дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові. Служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт, звертається до закладу, установи чи організації, що надає соціальні послуги дітям і сім`ям з дітьми (далі - соціальний заклад), та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки їх потреб з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею та готує висновок районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові. Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с. 9) Мати, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . (а.с.11) Згідно рішення Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради від 02.08.2017 №491 дитині [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що мати померла, а батько утримується в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)». (а.с.12) Відповідно до рішення Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради від 02.08.2017 року №492 закріплено за малолітнім [PERSON] , [INFO] право проживання, користування житловою площею за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13) Рішенням Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради від 25.10.2017 року №680 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] призначено [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.14) Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.10.2017 року, [PERSON] засудженим за сукупністю злочинів передбачених ч.2 ст. 190 , ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань до остаточного покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. В решті вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2017 року залишено без змін. (а.с.23-27) Як вбачається з листа Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 20.05.2019 року [PERSON] звільнений 17.09.2018 року по відбуттю строку покарання. Вибув за адресою: [ADDRESS] . (а.с.33) Як зазначає представник позивача з часу звільнення та до теперішнього часу відповідач долею дитини жодного разу не цікавився, за місцем проживання сина не з`явився, з опікуном персонально чи за допомогою засобів зв`язку не спілкувався. За адресою, яка була вказана відповідачем, як адреса вибуття, ССД по Індустріальному району були направлено листи в яких вони просили [PERSON] з`явитися до служби в найкоротший термін з метою вирішення питання щодо повернення на виховання дитини та спільне проживання з сином, та попереджено, що у разі не явки буде порушено питання про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] (а.с.36, 37). Як зазначено представником позивача, листи повертались без вручення, оскільки такої адреси взагалі не існує. 02.04.2020 року ССД по Індустріальному району на адресу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» було направлено лист, в якому вони просили з`ясувати у [PERSON] його ставлення і наміри до виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 43) Відповідно до заяви [PERSON] , зазначив, що в період спільного проживання з матір`ю дитини, [PERSON] , батьки займалися вихованням сина разом, але незадовго до її смерті потрапив в місця позбавлення волі і не приймав участі у вихованні та утриманні сина, У період проживання сім`єю відносини були теплі, доброзичливі, ніякої агресії по відношенню до сина не було. В 2016 році він потрапив до місця позбавленя волі, тому не мав змоги виховувати дитину. На теперішній час також перебуває під вартою та після звільнення бажає виховувати сина. Просив не позбавляти його батьківських прав.(а.с.44) Департаментом служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської області складено висновок від 16.04.2020 року №255 про доцільності позбавлення батьківських прав, вони вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставами позбавлення батьківських прав відповідача визначені обставини, аналогічні визначеним в позові. (а.с.6-8) Згідно листа наданого КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №428 Харківської міської ради» від 28.08.2020 року щодо характеристики [PERSON] , який перебував у закладі з 20 лютого 2018 року, та за період перебування дитини в закладі дошкільної освіти з 2018 року по 2020 рік завжди піклувалася, приводила дитину та забирала [PERSON] . Батька у закладі ніколи не бачили і він не цікавився життям дитини у садочку. (а.с. 135-136) З відповідача на користь опікуна [PERSON] стягуються аліменти, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, з якого вбачається, що згідно виконавчого листа №645/5957/18 від 29.01.2019 виданого Фрунзенським р/с м. Харків про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.10.2018 року і до повноліття дитини, борг по аліментам станом на 01.12.2020 року становить 58669,06 грн. (а.с.137) Листом Харківського ліцею №161 «Імпульс» Харківської міської ради Харківської області від 24.12.2020 року, надано відповідь, що батько учня 1-В класу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, до закладу освіти не звертався персонально, письмово та телефонному режимі. (а.с.138) Згідно інформації ДП «Харківський слідчий ізолятор» від 05.11.2020 року, вироком Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2020 року [PERSON] за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України, засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі. (а.с. 117). Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. По справі 753/2025/19 за наслідком розгляду спору про позбавлення батьківських прав, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено. Верховний Суд виходив з тих мотивів, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, колице суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суди попередніх інстанцій не врахували, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, позивачем не надано. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав. Виходячи з наведеного, суд касаційної інстанції відмовляючи в задоволені позову виходив з двох підстав, а саме недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та наявність заперечень батька дитини проти позбавлення батьківських прав. У справі, що розглядається судом, відповідач [PERSON] фактично заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина. При цьому суд вважає повністю доведено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що підтверджується діями органу опіки та піклування, який вживав заходів щодо вирішення питання щодо повернення відповідачу на виховання дитини та спільного їх проживання. Надсилав листи, про що зазначено вище, які не були вручені саме внаслідок дій відповідача, надання ним неправдивих відомостей,який зазначив одну адресу, сам фактично проживав за іншою, що позбавило можливості орган опіки належно сприяти цьому питанню та надало право ініціювати питання про позбавлення батьківських прав. Не повідомив відповідний орган про звільнення з місць позбавлення волі, не вчинив дії щодо поверненя дитини. Свідоме нехтування своїх батьківських обов`язків, суд також вбачає з пояснень відповідача. Як зазначив останній, він не поїхав за адресою, яку вказав установі при звільнені, а залишився в м. Харкові. Будучі обізнаним, що мати дитини померла, він не поцікавився взагалі про місце проживання дитини, ії долею, зазначив лише ту обставину, що намагався дізнатися від колишніх сусідів де знаходиться дитина та що йому робити далі він не знав, будучи необізнаним в цьому питанні. Проте такі пояснення суд оцінює критично. Відповідач є дорослою людиною, дієздатною маючи бажання повернути дитину та здійснити батьківське піклування мав можливості звернутися до державних органів, в тому числи до правоохоронних органів з метою розшукати дитину та в подальшому вчинити дії, спрямовані на вирішення питання щодо ії повернення для подальшого спільного проживання та виховання та догляду за нею. Саме на батька покладено обов`язок повідомляти відповідні органи про звільнення з місць позбавлення волі. Проте відповідач, як батько, не вчинив таких дій, з його слів через десять днів після звільнення з місць позбавлення волі поїхав на заробітки до Росії, де проживав протягом року. Після повернення восени 2019 року до м. Харкова, також не вживав жодних дій щодо встановлення місця проживання дитини, не цікавився ії долею, розвитком, станом здоров`я. Навпаки, як зазначив, сам відповідач після повернення почав вчиняти злочини, внаслідок чого засуджений вироком суду. При цьому як зазначив відповідач, він не цікався та не вирішував питання про повернення дитини, оскільки вважав, що дитину йому не повернуть. Проте суд вважає це лише припущенням відповідача. Не маючи можливості проживати разом з дитиною, відповідач зобов`язаний був навіть поцікавитись про перебування дитини та ії долею та в подальшому забезпечувати харчування, медичного догляду, спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, сприяти у доступі до культурних та інших духовних цінностей, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, виявляти інтерес до її внутрішнього світу. Таким чином, протягом двох років після звільнення з місць позбавлення волі свідомо не цікавився долею дитини, ставив свої інтереси вище інтересів дитини. Відповідачем не доведено, що йому перешкоджали у спілкуванні з дитиною. Відповідачем не заперечується, що дня народження сина він був неодноразово судимий, після смерті матері дитини, він перебував в місцях позбавлення воли, внаслідок чого дитина, була позбавлена батьківського піклування. Відтак, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] , веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово був засуджений, вчинив жодної дій, щоб вказувало на його інтерес до долі дитини та виконання батьківського обов`язку, знаходиться на разі в місцях позбавлення волі, свідомо ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню свого сина, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідач, з нього на підставі вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved