Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

06.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, у якому просить стягнути з [PERSON] 24000 грн. - половину коштів, сплачених подружжям за автомобіль «Шевроле» д/н [NUMBER] в період шлюбу на виконання прийнятої власником пропозиції укласти в майбутньому договір купівлі продажу цього автомобіля з одним з подружжя. В обґрунтування заяви посилається на те, що ним було подано уточнений зустрічний, у якому він просив стягнути з [PERSON] 24000 грн. - половину коштів, сплачених за автомобіль «Шевроле», однак уточнені вимоги в резолютивній частині рішення розглянуті не були. Довіреності, видані [PERSON] в період шлюбу, покази свідків про те, що кошти за автомобіль були сплачені його власнику в день видачі довіреності, свідчать про те, що його власнику було зроблено пропозицію укласти відповідний договір купівлі-продажу. Ця пропозиція була прийнята власником, який вчинив відповідні дії на виконання істотної умови договору (ціни) - прийняв кошти подружжя в розмірі 48000 грн, передав їм автомобіль та видав їм довіреність від 17.02.2011 з правом вчинення будь-яких дій, в тому числі, продажу та перереєстрації права власності, і в подальшому сестра позивачки від імені власника, який отримав кошти в період шлюбу як предоплату, перереєструвала на ім'я [PERSON] спірний автомобіль. Отже, фактично правовідносини між сторонами з приводу придбання автомобіля «Шевроле» почались в період шлюбу і істотні умови договору купівлі-продажу - оплата та передача майна були виконані в період шлюбу. Оскільки предоплата за автомобіль, який став власністю позивачки, була здійснена коштом подружжя, половина цих коштів має бути нею повернута в рахунок поділу спільного майна подружжя. Таким чином, право власності на автомобіль, який став власністю одного з подружжя, виникло за рахунок спільних коштів подружжя. Про що було зазначено при судовому розгляді. В судове засідання учасники справи не з'явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши заяву, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 року у цивільній справі №640/17011/13-ц ухвалено: Первісний позов [PERSON] задовольнити частково. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки «ВАЗ 21099», червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER] Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ВАЗ 21099», червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 156 (сто п'ятдесят шість) грн. 13 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 5600 (п'ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. В іншій частині вимог за первісним позовом відмовити. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відмовити (т. 2 а.с.24-27). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 02.10.2014 року до канцелярії суду [PERSON] подав уточнену зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути з [PERSON] 24000 грн. - половину коштів, сплачених подружжям за автомобіль «Шевроле» д/н [NUMBER] в період шлюбу на виконання прийнятої власником пропозиції укласти в майбутньому договір купівлі продажу цього автомобіля з одним з подружжя (т. 1 а.с.167). Сторони подавали докази і давали пояснення з приводу уточнених зустрічних вимог, однак судом ухвалено рішення з приводу уточнених вимог не було, тому суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення. Заявник посилається на те, що кошти за автомобіль були сплачені його власнику в день видачі довіреності, що свідчать про те, що його власнику було зроблено пропозицію укласти відповідний договір купівлі-продажу. Ця пропозиція була прийнята власником, який вчинив відповідні дії на виконання істотної умови договору (ціни) - прийняв кошти подружжя в розмірі 48000 грн., передав їм автомобіль та видав їм довіреність від 17.02.2011 з правом вчинення будь-яких дій. Однак, доводи заявника не заслуговують на увагу з таких підстав. Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 17.02.2011 року, [PERSON] як власник уповноважив [PERSON], [PERSON] представляти його інтереси з питань продажу особам - автомобіль «Шевроле», № [NUMBER] (т. 1 а.с. 227). Згідно з нотаріально посвідченою довіреністю від 28.05.2013 року, [PERSON] як власник уповноважив також [PERSON] представляти його інтереси щодо користування, експлуатації та продажу автомобіля «Шевроле» № [NUMBER] (т. 1 а.с. 232). Відповідно до довідки Управління ДАІ від 04.02.2014 року, власником транспортного засобу «Шевроле» № [NUMBER], з 09.08.2013 року є [PERSON] (т. 1 а.с. 59). За змістом ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, якою затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, а тому сама по собі довіреність на управління та розпорядженням автомобілем «Шевроле» [NUMBER], не свідчить про укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу спірного автомобіля, то відсутні підстави стверджувати, що грошові кошти передавались саме у зв'язку з виконанням договору купівлі-продажу цього автомобіля. Сторони повинні в належній формі досягти згоди з усіх істотних умов договору, що давало б підстави стверджувати про його укладеність. Довіреності, видані [PERSON], показання свідків щодо сплати коштів за спірний автомобіль в день видачі довіреності, не можуть бути допустимими доказами на підтвердження укладання у встановленому законом порядку договору купівлі-продажу спірного автомобіля, за яким продавець передає або зобов'язується передати (в т.ч. у майбутньому) автомобіль у власність покупцеві. У зв'язку з цим, відсутні підстави стверджувати, що в період шлюбу між сторонами виникли правовідносини за договором купівлі-продажу з приводу придбання автомобіля «Шевроле», оскільки договір купівлі-продажу не було укладено між сторонами у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з [PERSON] 24000 грн. - половини коштів, сплачених подружжям за автомобіль «Шевроле» д/н [NUMBER] в період шлюбу на виконання прийнятої власником пропозиції укласти в майбутньому договір купівлі продажу цього автомобіля з одним з подружжя.

Outcome: approved