Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

05 січня 2021 року позивач звернувся до суду з цим позовом просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 142984,00 грн. суму винагороди за користування коштами у розмірі 231635,00 грн., а всього разом: 374619,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24 червня 2017 року між ним та [PERSON] був укладений усний договір позики, за яким [PERSON] отримала від нього грошові кошти у розмірі 132000,00 грн., що еквівалентно станом на момент надання позики, а саме 24 червня 2017 року, 5057 доларів США, і зобов`язалась повернути їх до 31.01.2018 року. Відповідно до умов усного договору, що було закріплено в розписці відповідач зобов`язувалась виплачувати грошову винагороду за користування наданими у власність грошовими коштами у розмірі 3 % від загальної суми коштів на місяць. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною [PERSON] . Незважаючи на досягнуту домовленість, [PERSON] по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання так і не виконала, що в подальшому спричинило порушення його та виникнення збитків для нього, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушено права. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не прибула, повідомлена про розгляд справи через сайт суду. Враховуючи позовні вимоги позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, беручи до уваги відсутність відповідача, яка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, яка відзиву не подала, суд приходить до висновку про можливість заочно розглянути справу відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, 24 червня 2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений усний договір позики, за яким [PERSON] отримала від нього грошові кошти у розмірі 132000,00 грн., що еквівалентно станом на момент надання позики, а саме 24 червня 2017 року, 5057 доларів США, і зобов`язалась повернути їх до 31.01.2018 року. Відповідно до умов усного договору, що було закріплено в розписці відповідач зобов`язувалась виплачувати грошову винагороду за користування наданими у власність грошовими коштами у розмірі 3 % від загальної суми коштів на місяць. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною [PERSON] . Незважаючи на досягнуту домовленість, [PERSON] по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання так і не виконала, що в подальшому спричинило порушення його та виникнення збитків для нього. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням якнайшвидше повернути борг та намагався вирішити конфлікт, проте [PERSON] навпаки злісно та безвідповідально намагалася уникнути виконання покладених на неї зобов`язань. Постійно уникала Позивача та ухилялася від сплати боргу. П`ятого червня 2018 року при зустрічі з ним Відповідач завірила його в тому, що розрахується з ним та поверне всю суму боргу та суму винагороди за користування коштами, надала розписку, проте кошти не повернула. Основна сума боргу: 5057 доларів США або по курсу НБУ в розмірі 28,2746 грн. за один долар США дорівнює 142984,00 грн. Винагорода за користування грошовими коштами складає : 54 місяці х 3% = 162 %. 5057х 162 % = 8192,34 доларів США або 231635,00 грн. Загальна сума боргу становить : 142984,00 + 231635,00 = 374619,00 грн. або 13249,00 доларів США. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора ) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно вимог ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Стаття 533 Цивільного кодексу України наголошує на тому, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Саме тому Позивач наполягає, щоб сума грошових коштів визначена у зобов`язанні, була повернута йому у грошовій одиниці України гривні за курсом на день подачі позовної заяви - 31 грудня 2020 року. Відповідно до умов усного договору, про що було закріплено в розписці, Відповідач у разі повернення грошових коштів, зобов`язаний сплатити суму боргу в еквіваленті 5057 доларів США, а також 3 відсотка від суми боргу за користування коштами що місячно. Враховуючи вищевказане, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки, позов задовольняється, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. За таких обставин, відповідачу необхідно роз`яснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Outcome: approved