Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

05 серпня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 08 липня 1988 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Зазначає, що їх спільне життя не склалося, відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, постійно влаштовував сварки, принижував її честь і гідність, застосовував фізичну силу та ображав її. Перебування у шлюбі з відповідачем та збереження сім`ї суперечить її інтересам. У шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей немає. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням справи до розгляду на 01 вересня 2020 року на 10-годину 30 хв. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Як пояснила позивач, подружнє життя між сторонами фактично припинено ще з 2016 року через зловживання відповідачем спиртними напоями. Також позивач заперечила проти передбаченого ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 3 ст. 130 ЦПК України повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача про задоволення позову, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 липня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом запису актів цивільного стану м. Калуга, актовий запис №1325, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). У частині 1 статті 21, частині 1 статті 24 СК України йдеться про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Вимогами статті 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу між сторонами, ураховуючи категоричне заперечення позивачки проти подальшого перебування у шлюбі з відповідачем внаслідок втрати до нього довіри та поваги, тому, на думку суду, є всі підстави вважати, що збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, що має істотне значення. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн 80 коп. (2102 грн * 0,4). На підставі викладеного,

Outcome: approved