Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

07.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 25.05.2018 року перебувають з позивачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із протилежними поглядами на сімейні цінності та побут. З 24.04.2020 року сімейні відносини між ними фактично припинені. 18.08.2020 року, ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від сторін через канцелярію суду надійшли заяви в яких позивач просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує та наполягає на його задоволенні, відповідач просить справу розглядати без його участі, позов повністю визнає. Судом ухвалено розглядати справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 25 травня 2018 року в Куликівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 9 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] .(а.с. 9). Як вбачається з позовної заяви, сторони припинили сімейні відносини з квітня 2020 року. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 56 СК України передбачає право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час шлюб носить формальний характер, позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, заперечує проти надання часу на примирення, а відповідач позов повністю визнає, суд приходить до висновку про позовна заява підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем, яке вона отримала у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 33/КЗ від 04.08.2020 року. У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved