Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

06 липня 2016 року Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що з 19 серпня 2013 року [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах (наказ № 026 від 19 серпня 2013 року), причиною чого є зловживання матір'ю [PERSON], [INFO], алкогольними напоями. Остання неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, за розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП. Позивач звільнена із посади фельдшера з медицини невідкладних станів акушерської бригади Жовтневої підстанції в КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради з 25 листопада 2015 року. З нею неодноразово проводилися бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків відносно дітей, але вона позитивних висновків не робить, продовжує зловживати алкогольними напоями, вести аморальний спосіб життя. Свої вимоги позивач мотивував також тим, що відповідач не здійснює належного контролю і виховання сина [PERSON], [INFO], у сім'ї склалися напружені і конфліктні відносини. До управління надходять численні звернення щодо неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], у зв'язку із чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] та стягнути із неї аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно (а.с. 3-6). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради в інтересах [PERSON] до [PERSON], за участю Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовлено. Попереджено відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання доньки [PERSON], [INFO]. Покладено на Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради як орган опіки та піклування за місцем реєстрації та проживання відповідача контроль за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини [PERSON], [INFO] (а.с.115-120). Не погодившись з рішенням суду Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради в інтересах [PERSON] звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.122-126) . Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом1 інстанції встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до письмової інформації, викладеної у відповіді Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 19 вересня 2013 року № 3076/10.3-19, в актовому записі про народження № 929 від 24 липня 2012 року складеного на [PERSON], [INFO], відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13). Відповідачка зареєстрована та разом із донькою проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Згідно із актом обстеження умов проживання від 17 березня 2016 року за указаною адресою установлено, що санітарний та житловий стан квартири задовільні, в наявності необхідні меблі та побутова техніка. Порядок та чистоту в квартирі підтримує [PERSON] У дітей є окремі кімнати, які обладнані необхідними меблями, є книги, іграшки, сезонний одяг. [PERSON] схильна до вживання алкогольних напоїв, не приділяє належної уваги вихованню дітей. Під час виходу спеціаліста управління - служби у справах дітей та за результатами обстеження у цьому акті встановлено, що матері в цей день вдома не було, [PERSON] постійно знаходиться під наглядом прабабусі. Пізніше мати прийшла в нетверезому стані, із нею проведено профілактичну бесіду (а.с. 25). Відповідно акту обстеження умов проживання від 25 квітня 2016 року, вбачається що за вищевказаною адресою проживання відповідача та її сім'ї відповідним спеціалістом було встановлено, що санітарний стан житла задовільний, в квартирі прибрано, є меблі для проживання, побутова техніка, продукти харчування, одяг. У [PERSON] та [PERSON] є ліжка, одяг, засоби гігієни, сезонний одяг. Представником позивача знову констатовано у складеному за результатами огляду акті вживання відповідачем алкогольних напоїв і те, що із нею проведено профілактичну бесіду (а.с. 26, 68). Висновком Соборної районної у м. Дніпрі ради від 01 червня 2016 року № 5-38-130 визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 27-29). Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, постановою від 11 липня 2016 року визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та постановою від 15 серпня 2016 року визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. (а.с. 65-67). Відповідно до письмової відповіді КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» від 16 серпня 2016 року № 01-15/1268 останній огляд дитини сімейним лікарем (педіатром) проведено 16 серпня 2016 року і встановлено діагноз: затримка фізичного розвитку, виснаження, дефіцит росту неясного генезу, психомоторний розвиток у межах норми (а.с. 71). Крім того, із відповіді цього лікувального закладу від 12 грудня 2016 року № 01-15/1886 вбачається, що дитина з народження відстає у фізичному розвитку та має виснажений вигляд (а.с. 91). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а враховуючи, що умови проживання у квартирі, де мешкає дитина задовільні, відповідач виявляє стійке бажання приймати участь у вихованні доньки та виявляє бажання до виконання батьківських обов'язків, пройшла відповідне лікування, суд дійшов висновків щодо відсутності підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Колегія суддів в повній мірі не може погодитися з вказаними висновками суду 1 інстанції, які не відповідають обставинам, що мають значення для справи, оскільки зроблені без достатнього з'ясування всіх обставин по справі, що призвело до порушень норм матеріального права. Так, відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З матеріалів справи вбачається, що мати не приділяє уваги малолітній дитині, яка має затримку фізичного розвитку, дефіцит росту неясного генезу, з народження відстає у фізичному розвитку та має виснажений вигляд, але психомоторний розвиток у межах норми. Зокрема, під час останнього відвідування лікаря за місцем проживання дитини 09.06.2017 року, лікарем було встановлено, що малолітня дитини має затримку речового розвитку та виснаження (дистрофію), після чого лікарем було запропоновано пройти лікування та консультацію вузьких спеціалісті, чого зроблено не було. Також вбачається, що відповідачка зловживає спиртними напоями та неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Крім того, під час розгляду справи квартира в якій мешкали відповідачка разом з сином та малолітньої [PERSON] була продана і вони переїхала проживати до гуртожитку, де згідно актів обстеження, проведених позивачем, взагалі відсутнє спальне місце для дитини, а речі та постільна білизна брудні, й відсутня їжа для дитини. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у відповідачки було витребувано докази щодо місця роботи її або докази знаходження на обліку для працевлаштування у відповідних органах; відомості щодо проходження повного диспансерного огляду дитини [PERSON], [INFO], у Комунальному закладі «Дніпропетровський центр первинної медико - санітарної допомоги № 4», тобто за місцем проживання, у період з липня 2017 року по вересень 2017 року; відомості щодо перебування в черзі до дошкільного дитячого закладу із зазначенням з якого саме часу знаходяться в черзі або відомості щодо відвідування дитиною відповідного дитячого закладу; довідку з Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико - санітарної допомоги № 4» щодо стану здоров'я дитини [PERSON] [INFO] на теперішній час. Відповідачкою зазначену ухвалу у встановлений судом строк не виконано, витребувані докази суду не направлено та не надано в судовому засіданні, у зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості перевірити заперечення відповідачки на позовні вимоги та апеляційну скаргу з приводу ухилення її від виконання своїх батьківських обов'язків. Отже, відповідачка не скористалася наданими їй правами, не обґрунтував свої заперечення на апеляційну скаргу, не надала суду належних доказів на їх підтвердження. Враховуючи зазначене, суд 1 інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON], а відповідно й підстав для стягнення аліментів, оскільки зі справи вбачається, що відповідачка зловживає спиртними напоями, у дитини відсутнє постійне місце проживання з належними умовами для фізичного та духовного розвитку, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, відповідачка не забезпечує дитину необхідним харчуванням (дитина виснажена, продукти харчування відсутні), медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток і навіть загрожує життю та здоров'ю. Відповідачка не приділяє дитині необхідної уваги, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти (дитина взагалі не відвідує ніяких дитячих закладів). До того ж, відповідачка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності з приводу неналежного виконання своїх батьківських обов'язків. При цьому, не вжила ніяких заходів задля переконання суду у безпідставності доводів апеляційної скарги Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, колегія суддів розцінює як ухилення відповідачки від виховання дитини, оскільки вона свідомо нехтує своїми обов'язками, що загрожує життю та здоров'ю дитини. Виходячи з вищевикладеного та інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що відповідачка ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 164-166 Сімейного кодексу України, Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», з ухваленням нового рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки, з вищезазначених підстав. Також, враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав, відповідно до вимог ст.. ст.. 180-183 СК України з неї слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Outcome: approved