Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання спільним сумісним майном, поділ майна, стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що з травня 2010 року вона почала проживати з відповідачем разом у фактичних шлюбно-сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. 25 квітня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Майже весь період проживання у фактичних сімейно-шлюбних стосунках сторони проживали в квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] . приблизно за місяць до офіційної реєстрації шлюбу вони переїхали до квартири [ADDRESS] . За час перебування у фактичних шлюбно-сімейних відносинах вони разом з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 лютого 2012 року. Квартира була придбана без ремонту, який був зроблений також за спільні кошти. За час проживання в офіційно зареєстрованому шлюбі вони з відповідачем набули майно, а саме внесок до статутного капіталу ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт». Статутний капітал цього товариства складає 3000000 гривень. Відповідач є одним з засновників цього товариства, який здійснив внесок до статутного капіталу з спільного сімейного бюджету у розмірі 1500000 гривень. Просила суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт її проживання у фактичних сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з травня 2010 року по 25 квітня 2013 року; -визнати спільним сумісним майном сторін квартиру [ADDRESS] ; -визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; -визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; -стягнути з відповідача на її користь суму компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт» у розмірі 750000 гривень. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. 25 квітня 2018 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій сторона позивача просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт» у розмірі 750000 гривень, до статутного капіталу ТОВ «Торговий Дім «Євро Фуд» у сумі 500000 гривень та до статутного капіталу ТОВ «Ноябрь і Ко» у розмірі 33000 гривень (т. 1, а.с. 101-103). Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення коштів (т. 1, а.с. 207-214), в якій просив суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт його проживання у фактичних сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з січня 2013 року по 25 квітня 2013 року; -стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року заяву представника [PERSON] про забезпечення доказів повернуто заявнику. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року первісну позовну заяву залишено без розгляду в частині вимоги про стягнення суми компенсації вартості внесків до статутного капіталу ТОВ «Ноябрь і Ко». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач за первісним позовом та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги первісного позову та просили їх задовольнити, а також підтримали викладене у відзиві на зустрічну позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на зустрічний позов. Проти задоволення зустрічного позову заперечували. Пояснили, що сторони фактично почали проживати разом приблизно з травня 2010 року після поїздки до США та почали планувати своє подальше життя. Спочатку вони проживали в квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] . З 2011 року вони почали шукати нову квартиру та у 2012 році придбали квартиру [ADDRESS] у забудовника. Коли завершувався ремонт квартири вони з відповідачем планували народження дитини та коли вона завагітніла, сторони зареєстрували шлюб. Під час проживання у фактичних сімейно-шлюбних відносинах, вони разом купували речі, вона готувача їжу, вела господарство. Вони постійно разом проводили час, ходили в гості, їх всі асоціювали як подружжя. У неї з відповідачем за первісним позовом були спільні заощадження, проте твердження [PERSON] у зустрічній позовній заяві стосовно того, що вона забрала 20000 доларів США не відповідають дійсності. [PERSON] одразу змінив замки в квартирі, та вона приходила туди за своїми речами лише в присутності відповідача. Відповідач за первісним позовом та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову. Підтримали викладене в зустрічній позовній заяві, відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву та додаткових поясненнях. Зазначили, що сторони разом до офіційного шлюбу не проживали та не перебували у фактичних сімейно-шлюбних стосунках, а лише зустрічались. Позивач за первісним позовом приїжджала до нього на вихідні. Вони разом подорожували, але у кожного були окремі витрати. Разом з тим, спільні подорожі не підтверджують факт перебування сторін у фактичних сімейно-шлюбних відносинах. Разом почали проживати з 2013 року у нього в квартирі. Купувати якісь речі в квартиру не потрібно було, оскільки у нього все необхідне було. Можливо [PERSON] купувала щось незначне, проте він цього не пам`ятає. [PERSON] завагітніла та після цього вони одружились. Сторони разом не мали спільного бюджету та не планували купівлю спільної квартири. Кошти, за які придбана спірна квартира, були його особистими коштами, а частину грошей він особисто позичив. Ремонт в квартирі здійснювався за його кошти. Під час шлюбу сторони заощадили 20000 доларів США, які [PERSON] забрала, тому він просить стягнути з останньої половину цих коштів. Крім того, заперечували щодо стягнення з [PERSON] суми компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Торговий Дім «Євро Фуд» у сумі 500000 гривень, оскільки зазначене товариство зареєстроване 19 жовтня 2016 року, тобто після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин восени 2016 року, що встановлено рішенням суду про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2013 року. [PERSON] змінила дівоче прізвище на « [PERSON] » (т. 1, а.с. 25). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (т. 1, а.с. 26). 24 квітня 2014 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (т. 1, а.с. 27). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1, а.с. 218). Позивач за первісним позовом зазначає, що вона з [PERSON] почала проживати разом у фактичних шлюбно-сімейних відносинах без реєстрації шлюбу з травня 2010 року. Спочатку вони жили в квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] . З 2011 року вони почали шукати нову квартиру та у 2012 році придбали квартиру [ADDRESS] у забудовника. Просить суд встановити факт її проживання у фактичних сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з травня 2010 року по 25 квітня 2013 року. На підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з травня 2010 року по 25 квітня 2013 року [PERSON] посилається на покази свідків. Свідок [PERSON] у суді показала, що знайома з [PERSON] з дитинства. З [PERSON] познайомилась, коли сторони почали спільно проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки є сусідкою та живе в цьому ж будинку на їх поверсі. З березня 2010 року вона почала бачити їх машину, а коли [PERSON] від`їжджав по справах, [PERSON] залишалась у квартирі. Вона почала дружити з позивачем за первісним позовом, періодично приходила в гості та постійно спілкувалась з [PERSON] . Сторони жили як сім`я та вели сімейне господарство. Всі сприймали їх саме як сім`ю, оскільки вони постійно були разом. Будинок, де вони проживали не великий, всі знайомі, зустрічаються постійно в дворі. Сторони постійно виходили в двір разом. У березні 2010 року у неї була операція та [PERSON] її морально підтримувала в той час, тому вона її й запам`ятала та почала з нею дружити. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона є майстром манікюру, знайома з [PERSON] з 2005 року. Вона постійно (кожні 2,5 тижня) приходила до [PERSON] з десь з середини 2010 року до квартири за адресою: [ADDRESS] . З відповідачем [PERSON] познайомилась в цій квартирі, коли вперше туди прийшла до [PERSON] вона проходила робити зранку і періодично бачила відповідача, який йшов з квартири у справах, а [PERSON] залишалась. З 2010 року за іншою адресою до [PERSON] вона не приходила. Вона бачила, що у зазначеній квартирі живе жінка і квартира не житлом лише чоловіка, що проявлялось, зокрема, і в дрібних побутових речах. Вона сприймала сторін як сімейну пару, оскільки саме так вони себе поводили. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона знайома з позивачем за первісним позовом з 2010 року з часу, коли остання звернулась до неї за косметичними послугами. З 2011 року знайома і з [PERSON] , коли [PERSON] записала його до неї на прийом. З 2010 року регулярно бачилась з позивачем за первісним позовом, приблизно раз на тиждень. [PERSON] записувала до неї [PERSON] два рази на рік. Під час прийомів вони розповідали, що проживають разом, ведуть спільний побут. Дома у них вона не бувала. [PERSON] розповідала їй, що вона разом з [PERSON] планують спільний відпочинок, збираються купити квартиру та в подальшому здійснити в ній ремонт. Згодом вона здружилась з [PERSON] , та вже після весілля була у них в квартирі двічі. Відповідач за первісним позовом заперечує факт спільного проживання з [PERSON] з травня 2010 року та просить встановити факт його проживання у фактичних сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з січня 2013 року по 25 квітня 2013 року. Зазначає, що спільні подорожі не підтверджують факт їх спільного проживання в якості сім`ї. [PERSON] на підтвердження своїх доводів посилається на покази свідків. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона знайома з відповідачем за первісним позовом більше 30 років, а позивача особисто не знає. Вона зустрічалась з [PERSON] , вони підтримують дружні стосунки тривалий час. Вона часто бувала у квартирі останнього, він там проживав один та квартира була типово холостяцькою. [PERSON] в його квартирі вона ніколи не бачила. Часто разом з [PERSON] подорожувала, проте без [PERSON] . Свідок [PERSON] у суді показав, що обох сторін знає давно. У квартирі [PERSON] по вул. Сурикова бував часто, бачив там лише чоловічі речі. Проте йому не відомо, чи проживала там [PERSON] . Коли сторони почали разом проживає він не знає. [PERSON] бувала у цій квартирі, але не часто. Йому відомо, що квартиру [PERSON] придбав за власні кошти та ремонт фінансував також сам. Свідок [PERSON] у суді показав, що знає [PERSON] з 1999 року, а з [PERSON] знайомий приблизно з 2010-2011 років. Він працював охоронцем в будинку [ADDRESS] з 2004 чи 2005 року до 2016 року позмінно. Будинок знаходиться на закритій території та ворота відкривають охоронці. До [PERSON] завжди приходило багато друзів. [PERSON] приїжджала на вихідні до [PERSON] з 2010-2011 років, а з 2013 року останній замовив пульт для [PERSON] та вона вже почала постійно проживати в квартирі. У 2012 році [PERSON] почала приїжджати частіше, а до цього були лише періодичні візити. Машини [PERSON] в період з 2010 року по 2012 рік в будні дні не було, фактично вона приїздила на вихідні дні. Коли він заходив до квартири, то особливих змін, наявності чужих речей, він у квартирі не бачив. Свідок [PERSON] у суді показав, що знає [PERSON] з 1987 року, а з [PERSON] знайомий приблизно з 2011 року. З 1990 року з [PERSON] , вони в близьких дружніх стосунках. До весілля бачив [PERSON] двічі. З [PERSON] вони бачаться десь раз на місяць, частіше розмовляють. У 2010-2011 роках приблизно 2 рази на тиждень він приїжджав до [PERSON] зранку, оскільки по роботі йому потрібно було бути на 09 годину 30 хвилин на Севастопольській площі, тому десь о 08 годині 30 хвилин він заїжджав до друга на каву та сніданок. У цей період він завжди був сам. У нього була холостяцька квартира. Сторони почали проживати разом за декілька місяців до укладення шлюбу. Зі слів [PERSON] вони до цього зустрічались періодично, стабільних стосунків не було. На початку 2013 року [PERSON] завагітніла, тому [PERSON] вирішив одружитись, хоча до цього не планував. Зазначив, що у нього з [PERSON] дружні стосунки, а тому він би знав, що хтось проживає з останнім, він жив сам, а інколи у нього жили друзі. Аналізуючи покази свідків сторін, суд вважає, що доводи [PERSON] стосовно періоду їх спільного проживання з [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Свідки [PERSON] показали, що постійно бачили сторін та фактично спостерігали за їх взаємовідносинами, зокрема, свідок [PERSON] , яка була їх сусідкою в будинку [ADDRESS] , та свідок [PERSON] , яка є майстром манікюру та відвідувала позивача за первісним позовом майже 2 рази на місяць в з квартирі, де вони мешкали в спірний період. На відміну від показів цих свідків, інші допитані свідками (сторони відповідача [PERSON] ) своїми показами не спростували доводи [PERSON] . Вони не мешкали поряд, періодично відвідували квартиру [PERSON] , проте лише в певні проміжки часу. Так, Свідок [PERSON] показав, що квартирі [PERSON] по вул. Сурикова бував часто, проте йому не відомо, чи проживала там [PERSON] і коли сторони почали разом проживає він не знає. Покази свідка [PERSON] (охоронець будинку) щодо спільного проживання сторін пов`язані фактично лише з його спостереженнями за паркуванням автомобіля [PERSON] . Свідок [PERSON] у суді показав, що з [PERSON] вони бачаться десь раз на місяць, частіше розмовляють. У 2010-2011 року він десь двічі на тиждень зранку приїздив до [PERSON] на каву і [PERSON] не бачив. Також сторона [PERSON] на підтвердження факту спільного проживання посилається на те, що в спірний період сторони неодноразово спільно відпочивали, що підтверджується відповідними відмітками в їх паспортах для виїзду за кордон (т. 1, а.с. 28-52), а саме: -зустрічали новий 2009 рік в Таіланді, острів Самуі з 30 грудня 2008 року по 10 січня 2009 року; -з 25 квітня 2009 року протягом місяця були в різних містах США, з 3 02 травня 2009 року по 09 травня 2009 року в круїзі по Карибам; -з 05 січня 2010 року по 15 січня 2010 року відпочивали в Доніміканській Республіці; -з 02 травня 2010 року по 09 травня 2010 року були в круїзі по Середземному морю; -з 30 грудня 2010 року по 10 січня 2011 року спільний відпочинок у Малазії та Брунеї; -з 10 листопада 2011 року по 13 листопада 2011 року відпочинок в Чехії, місто Прага; -у вересні 2012 року відпочинок на острові Кріт. Стороною відповідача [PERSON] зазначалось, що він крім [PERSON] відпочивав та подорожував з іншими жінками, проте доказів на підтвердження таких обставин суду надано не було. Разові окремі виїзди сторін за межі України не свідчать про відсутність факту їх спільного проживання. Крім того, [PERSON] надала суду письмові докази на підтвердження того, що саме вона укладала договори та була платником по ним на придбання меблів, виготовлення і встановлення меблевих і керамічних виробів, сантехнічної продукції в спірну квартиру [ADDRESS] в спірний період (т. 1, а.с. 126-195). В окремих документах адреса спірної квартири вказана як адреса доставки замовлених товарів (т. 1, а.с. 139, 144, 145). Оцінивши покази всіх свідків сторін та надані письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом довела належними доказами факт проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з травня 2010 року по 24 квітня 2013 року (день укладення шлюбу). У такому випадку, суд вбачає за можливе встановити факт проживання сторін однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 01 травня 2010 року по [INFO] . Позивач за первісним позовом просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно, а саме: -визнати спільним сумісним майном сторін квартиру [ADDRESS] ; -визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; -визнати за відповідачем за первісним позовом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; -стягнути з відповідача за первісним позовом на її користь суму компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт» у розмірі 750000 гривень; -стягнути з відповідача за первісним позовом на її користь суму компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Торговий Дім «Євро Фуд» у сумі 500000 гривень; -стягнути з відповідача за первісним позовом на її користь суму компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ Ноябрь і Ко» у розмірі 33000 гривень. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення коштів (т. 1, а.с. 207-214), в якому [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт його проживання у фактичних сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з січня 2013 року по 25 квітня 2013 року; -стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року первісну позовну заяву залишено без розгляду в частині вимоги про стягнення суми компенсації вартості внесків до статутного капіталу ТОВ «Ноябрь і Ко» (т. 2, а.с. 80). Відповідно до частин 1, 2 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідач за первісним позовом у судовому засіданні зазначив, що кошти на придбання спірної квартири є його особистою власністю, крім того, він позичив частину коштів у своїх знайомих, а позивач за первісним позовом грошей не давала. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Суд вважає, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи [PERSON] про придбання спірної квартири за особисті кошти. Відповідач за первісним позовом не надав суду доказів на підтвердження того, що ним особисто були отримані кошти в позику від його знайомих. Зазначені доводи ґрунтуються фактично лише на його поясненнях. Крім того, свідок [PERSON] показав, що про придбання спірної квартири за особисті кошти йому відомо лише зі слів [PERSON] . Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу квартири, з якого вбачається, що [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] 09 лютого 2012 року (т. 1, а.с. 53-56). 15 лютого 2012 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на зазначену квартиру, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 15 лютого 2012 року № 33188358 (т. 1, а.с. 57). Вбачається, що [PERSON] придбав квартиру, перебуваючи у фактичних сімейно-шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] , а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, квартира [ADDRESS] підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [PERSON] також просить стягнути з [PERSON] суму компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт» у розмірі 750000 гривень та до статутного капіталу ТОВ «Торговий Дім «Євро Фуд» у сумі 500000 гривень. Згідно зі статтею 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статями 69, 70 СК України закріплено право дружини та чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а також правило про те, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 113 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю належить до господарських товариств. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав. Згідно зі ст. 115 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці. Висновок щодо застосування зазначених норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, відповідно до якого грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 травня 2019 року в справі № 490/1408/15-ц. У матеріалах справи міститься інформаційна довідка з офіційного сайту Міністерства юстиції України щодо ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЄВРО ФУД», з якої вбачається, що державна реєстрація цього товариства проведена 19 жовтня 2016 року, розмір внеску до статутного фонду, здійснений засновником [PERSON] , складає 1000000 гривень (т. 1, а.с. 113-119). Розмір внеску також підтверджується листом Головного управління ДФС у м. Києві від 26 квітня 2019 року та додатком до листа (т. 2, а.с. 100-102). [PERSON] зазначає, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЄВРО ФУД» було зареєстровано до розірвання шлюбу, але вже після припинення шлюбних відносин з [PERSON] . Посилається на те, що цей факт встановлено в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року, де зазначено, що сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства та проживають окремо з весни 2016 року (т. 1, а.с. 218, 219). З рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року вбачається, що у судовому засіданні був присутній лише [PERSON] зі своїм представником. Пояснення [PERSON] з приводу часу припинення шлюбних відносин між сторонами судом не досліджувались, оскільки не були предметом спору між сторонами. Таким чином, суд вважає, що зазначення в мотивувальній частині рішення про розірвання шлюбу стосовно припинення подружніх стосунків до розірвання шлюбу не є належним доказом таких обставин та не є преюдиційним для вирішення спору сторін при поділі спільного майна. З огляду на наведене, державна реєстрація ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЄВРО ФУД» відбулась під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому вимога позивача за первісним позовом про стягнення з [PERSON] на її користь грошової компенсації вартості її частки внеску до статутного фонду ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЄВРО ФУД» у розмірі 500000 гривень підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми компенсації вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт» у розмірі 750000 гривень задоволенню не підлягає. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача [PERSON] суду надана довідка з офіційного сайту Міністерства юстиції України щодо окремих господарських підприємств (т. 1, а.с. 113-119), проте в цій довідці не міститься даних на підтвердження дати державної реєстрації ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт». Вбачається що стороною позивача не доведено належними доказами, що зазначене товариство було зареєстроване під час шлюбу сторін. Не міститься таких даних і у відповідях Головного управління ДФС у м. Києві (т. 2, а.с. 100-102). Надана позивачем за первісним позовом довідка ТОВ «Інноваційний дорожній ремонт» від 11 лютого 2019 року (т. 2, а.с. 67) також не є належним доказом факту державної реєстрації зазначеного товариства. Позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Посилається на те, що в шлюбі сторони заощадили 20000 доларів США та ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягають поділу порівно. Разом з тим, [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження наявності зазначених коштів у спільній сумісній власності подружжя, доводи позивача за зустрічним позовом фактично ґрунтуються лише на його поясненнях, а тому вимога про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 10000 доларів США задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення первісного позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає судовий збір у розмірі 7441 гривні 20 копійок. З урахуванням часткового задоволення зустрічного позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: partial