Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

05 липня 2017 року позивач звернувся до суду позовом про стягнення боргу у розмірі 24000 доларів США, посилаючись на те, що 12 березня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачці 24000 доларів США, які остання отримала і на підтвердження цього надала йому відповідну розписку, в якій вказала строк повернення боргу\~до 12 березня 2017 року. Однак, до цього часу борг йому не повернутий, у звязку з чим просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики в сумі 24000 доларів США. Відповідачка позов визнала, пояснила, що дійсно взяла у позивача вказану у розписці суму коштів, які не повернула. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява є необгрутнованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України,\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. \~\~\~\~\~\~\~\~ Суду надано скадений сторонами договір позики, з тексту якого вбачається, що позивач передав, а відповідачка отримала 24000 доларів США позики і зобовязалася повернути борг до 12 березня 2017 року. Вказані обставини підтверджено\~розпискою позичальника, визнаною відповідачкою у суді.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки відповідач в обумовлений строк до 12.03.2017 року борг не повернула, позивач звернувся до суду щодо стягнення їх в судовому порядку. Частиною 3\~ст. 533 ЦК України\~передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. З вказаного розяснення слідує, що стягнення кредитних коштів за угодою позики, укладеній в іноземній валюті, можливе лише тоді, коли позивач просить стягнути такі кошти в іноземній валюті. Разом з тим, суду не доведено факт передачі грошей відповідачеві, як і наявність їх у позивача. У судовому засіданні встановлено, що на протязі декількох років позивач мав невеликий дохід. Доказів наявності в нього 24000 доларів США позивач не надав. Крім того, у зв'язку з визнанням відповідачкою позову, спір між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed