Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

04 серпня 2016 року [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. 07 лютого 2011 року [PERSON] надав у тимчасове користування [PERSON] грошові кошти в сумі 240000 грн. під 3% на місяць строком до 31.12.2011 року. 25.11.2011 року [PERSON] помер та його спадкоємцем стала донька [PERSON] Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі №0527/1467/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 240\~000,00 грн. Вказане рішення передане на виконання до відділу ДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, але до цього часу заборгованість не погашена. Тому, посилаючись на ст. 625 ЦК України, та з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.02.2017 року, просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму інфляційних втрат за період з серпня 2012 року по червень 2016 року включно в сумі 212524,62 грн. та 3% річних за прострочення грошового зобовязання в сумі 32271,78 грн., а всього 244796 гривень 43 копійки, судові витрати 2447,96 грн., а також повернути з бюджету надмірно сплачений судовий збір в сумі 4442,04 грн. (а.с.43-45). У судове засідання 02 червня 2017 року представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити повністю (а.с.58). Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що до неї як до спадкоємця не можуть застосовуватись положення ст. 625 ЦК України у вигляді відповідальності за порушення виконання грошового зобовязання. У судове засідання 02.06.2017 року відповідачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.57). Згідно частини 2статті 197 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі №0527/1467/12 від 08.08.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, стягнуто з [PERSON], як із спадкоємиці після смерті її батька [PERSON], на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 240\~000,00 грн. (а.с.5-6). Рішення суду набуло чинності та звернуто до виконання шляхом направлення виконавчого листа, виданого 08.08.2012 року, до відділу ДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, яким 25.04.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.7-8). Станом на час розгляду справи рішення суду не виконано, що підтверджується листом відділу ДВС від 29.12.2016 року № 14.17-5/19364 (а.с.34-35). Вищенаведені обставини визнаються сторонами та, у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Стаття 10 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст.\~10,\~11,\~27,\~60 ЦПК України\~розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] була обізнана про свій обов'язок сплатити грошові кошти [PERSON], так і про початок виконання обов'язку по сплаті грошей, однак жодних дій для виконання рішення суду у добровільному порядку не вчинила. Відповідно до ч.\~ст. 509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобовязана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобовязанням. Згідно із ч. 2\~ст. 509 ЦК України\~зобовязання виникають з підстав, установлених\~статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, у звязку зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 240000 грн. на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2012 року, між сторонами виникли грошові зобовязання. Такий висновок відповідає правовій природі грошового зобовязання та визначеним законодавством підставам для їх виникнення, а також викладений у постановах Верховного Суду України № 6-2168цс15 від 30.03.2016 року, № 6-1946цс15 від 06.077.2016 року, № 3-610гс16 від 15.06.2016 року. У звязку з цим суд не враховує заперечення відповідачки в частині відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, як із спадкоємиці, оскільки грошові кошти за рішенням суду стягнуто безпосередньо із неї, а вказане рішення суду не виконано. Згідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом цієї статті несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. А в разі його порушення настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ч. 1\~ст. 611 ЦК України, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 1\~ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст.\~599-601,\~604-609 ЦК України, зокрема,\~ст. 599 ЦК України\~передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 625 входить до розділу І «Загальні положення про зобовязання» книги 5\~ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Відповідно до положень\~ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання виникають наслідки, передбачені цієї статтею. Згідно із ч. 2.\~ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак, оскільки між сторонами існують грошові зобовязання, які відповідачка у справі [PERSON] не виконала, а тому є всі підстави для стягнення з неї на користь [PERSON] інфляційних витрат від знецінення несплачених коштів за весь час прострочення та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Судом встановлено, що із визначеної судом\~\~грошової суми 240000,00 грн. відповідачкою позивачу не сплачено нічого, тобто період невиконання рішення суду становить з серпня 2012 року по червень 2016 року включно, про що представником позивача зазначено у позовній заяві. Згідно доданого до позову розрахунку, перевіреного судом та не оспорюваний відповідачкою, сума інфляційних втрат за період з серпня 2012 року по червень 2016 року включно становить суму 212524,62 грн., та 3% річних за прострочення грошового зобовязання становить суму 32271,78 грн., а всього 244796,43 грн. (а.с.43-44). Зазначені кошти слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Питання щодо судових витрат слід вирішити у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved