Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

06.01.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання дій неправомірними, зобов»язання не чинити перешкод у користуванні власністю, приведення місця загального користування у попередній стан, зобов»язання використання місця загального користування у багатоквартирному житловому будинку за цільовим призначенням та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначила, що вона з 15.05.2010 року є власником квартири [NUMBER] за адресою - [ADDRESS]. Зазначене житлове приміщення використовує для проживання в ньому її ж сім»ї. Розташована поруч з належною їй на праві власності квартирою [NUMBER] квартира [NUMBER] у цьому ж будинку, належить на праві власності відповідачу [PERSON], яка відмежована від її квартири додатковими дверима. З моменту отримання права власності на зазначену квартиру, між нею та відповідачем склався певний порядок користування допоміжними приміщеннями будинку, зокрема місцем загального користування - коридором, за яким їхні частки у користуванні цим допоміжним приміщенням не були виділені і порядок користування ним між ними не встановлювався. З вересня місяця 2014 року квартира відповідача [PERSON] передана в оренду. Особи, які орендують зазначену квартиру часто змінюються, їх кількість обчислюється десятками, а тому при відкриванні незаконно встановлених дверей створюють значні незручності для неї та членів її родини. При одночасному відкриванні вхідних дверей її квартири та дверей, які відмежовують її квартиру від квартири [PERSON] вони не можуть вийти з власного помешкання. Незаконно встановлені двері в загальному коридорі створюють їй перешкоди у користуванні цим коридором та вільного користування, належною їй квартирою, оскільки вона не може повністю відкрити вхідні двері до своєї квартири, коли необхідно занести громіздкі речі, а також є порушенням протипожежної безпеки. У жовтні 2014 року вона, дотримуючись правил добросусідства, намагалася домовитися з [PERSON] про знесення перегородки у коридорі, однак розуміння з її сторони не отримала. Після повторної вимоги прибрати перегородку відповідач в черговий раз образила її, а чоловік останньої став погрожувати фізичною розправою, вона повідомила відповідача, якщо остання до 01.12.2014 року не усуне їй перешкоди у користуванні місцем загального користування шляхом знесення перегородки, то вона самотужки прибере її. Оскільки відповідач [PERSON] проігнорувала її вимогу, вона 29.11.2014 року, скориставшись допомогою свого чоловіка, демонтувала незаконну перегородку, залишивши її складові на місці у коридорі біля дверей квартири [NUMBER]. Також стверджувала, що своїми діями [PERSON] порушила її законні права та інтереси як власника житлового приміщення у багатоквартирному будинку, а також Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій, оскільки переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства, якого у неї не було на встановлення перегородки. Встановленням перегородки та ігноруванням її вимог про знесення перегородки, що супроводжувалося образами та погрозами [PERSON] завдала їй моральних страждань. Оскільки відповідач [PERSON] нехтує вимоги щодо усунення порушених її прав, звернулася до правоохоронних органів для доведеності правильності своїх дій, то з метою захисту своїх прав просить: визнати неправомірними дії [PERSON] щодо самочинної побудови в тамбурі загального користування між квартирами [NUMBER] та [NUMBER], що по [ADDRESS] дерев»яної перегородки та комори у зв»язку з чим обмежується її, [PERSON] право у користуванні власною квартирою [NUMBER] у будинку [ADDRESS]; зобов»язати [PERSON] не чинити їй перешкод у здійсненні права власності, в тому числі, користування квартирою [NUMBER], що в будинку [ADDRESS], використовувати місце загального користування - коридор на шостому поверсі за його цільовим призначенням та привести коридор загального користування шостого поверху між квартирами [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] у первісний стан; на відшкодування спричиненої моральної шкоди стягнути з [PERSON] на її користь 5 000, 00 грн.; відшкодувати судові витрати. 25.08.2015 року [PERSON], діючи від імені та в інтересах [PERSON], звернувся в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування зустрічних позовних вимог про відшкодування моральної шкоди представником [PERSON] зазначено, що перегородка, яка відділяла квартиру [NUMBER] від квартири [NUMBER] та іншої частини приміщення загального користування на шостому поверсі будинку [ADDRESS] була встановлена орієнтовно у 1980 році. [PERSON], [INFO] на той час була неповнолітньою особою, а тому не приймала рішення щодо встановлення зазначеної перегородки. [PERSON] не вчиняла дій з якими [PERSON] пов»язує обмеження її права у користуванні квартирою [NUMBER] на шостому поверсі будинку [ADDRESS]. У своєму позові, позивач [PERSON] зазначає, що вона разом з чоловіком 29.11.2014 року демонтували перегородку. Зазначений факт також підтверджується актом, складеним головою правління ЖБК «ТЕМП-15», заявою поданою 30.11.2014 року до Голосіївського РУ ГУ МВС України а м. Києві. Здійснюючи демонтаж перегородки, яка відділяла квартиру [NUMBER] від квартири [NUMBER] та іншої частини приміщення загального користування на шостому поверсі будинку [ADDRESS], ні [PERSON], ні [PERSON] не мали жодних документів на підтвердження правомірності чи протиправності встановлення відповідної перегородки, такі їх дії були неправомірними, що стало причиною глибоких душевних переживань [PERSON] та призвело до низки гіпертонічних криз. Завдана [PERSON] моральна шкода полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких вона зазнала у зв»язку з протиправними щодо неї самої діями, зокрема [PERSON] Завдана [PERSON] моральна шкода виразилася у розладі здоров»я, який призвів до порушення звичайного ритму життя та необхідності докладання додаткових фізичних та моральних зусиль для приведення ситуації у звичайний стан. На відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди просив стягнути з [PERSON] 20 000, 00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник заявлений позов з зазначених у позовній заяві підстав підтримали у повному обсязі. Позивач також пояснила суду, що вона бажала зберегти добросусідські відносини з [PERSON], однак остання всі її наміри сприймала агресивно, що супроводжувалося образами. ЇЇ клопотання про визнання обов»язковою явки [PERSON] у судове засідання також було заявлено з метою вирішення заявленого спору мирним шляхом. Перегородка, яка відділяла квартиру [PERSON] від її квартири була встановлена незаконно, наявність цієї перегородки створювала їй перешкоди у користуванні квартирою, оскільки вхідні двері її квартири не відкривалися повністю, що створювало незручності. Крім того, наявність перегородки суперечить правилам протипожежної безпеки, були створені перешкоди для представників комунальних служб у доступі до приладів обліку електроенергії у зв»язку з чим останні регулярно турбували її з приводу з»ясування питання, як їм потрапити за перегородку. Оскільки на її звернення [PERSON] категорично заперечувала щодо демонтажу перегородки, то вона вирішила вчинити такі дії самостійно. Перегородку демонтувала за допомогою свого чоловіка 29.11.2014 року, складові демонтованої перегородки залишила в загальному коридорі між її та відповідача квартирами, які там знаходяться і на час розгляду справи судом і також створюють перешкоди для користування коридором. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав з тих підстав, що [PERSON] не встановлювала перегородку, яка відділяла її квартиру від квартири позивача [PERSON] У той же час представник відповідача визнав, що [PERSON] є власником квартири [NUMBER] за адресою - [ADDRESS]. [PERSON] є власником квартири [NUMBER] цього ж будинку і стала проживати у квартирі з 2010 року, встановлена перегородка їй не заважала, однак після встановлення [PERSON] до її ж квартири додаткових металевих дверей, які відчинялися в коридор, то наявна перегородка стала їй заважати. Позивач, демонтувавши перегородку самостійно, вчинила протиправні дії, саме з цього приводу [PERSON] зверталася до правоохоронних органів. З прийнятим адміністративною комісією Київської міської Ради рішенням № 118 від 26.01.2015 року про закриття адміністративної справи відносно [PERSON], щодо вчиненого останньою адміністративного правопорушення за ст. 186 КУпАП з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення [PERSON] не погоджується, зазначене рішення оскаржено нею у порядку адміністративного судочинства до Шевченківського районного суду м. Києва. Стверджував, що дії [PERSON] щодо самоправного демонтажу перегородки були протиправними, такі дії стали причиною душевних страждань [PERSON], що мало тяжкі наслідки для стану її здоров»я, оскільки остання стала страждати на гіпертонічну хворобу. Просив прийняти до уваги письмові пояснення [PERSON] з тих підстав, що вона за станом здоров»я не може з»явитися до суду. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити, а на відшкодування моральної шкоди завданої [PERSON] стягнути на користь останньої з [PERSON] 20 000, 00 грн., задовольнивши зустрічні позовні вимоги у повному обсязі. Треті особи Київська міська державна адміністрація в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, комунальне підприємство «ЖЕО-103 Голосіївського району», комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Житловий кооператив «Темп-15» у судове засідання явку своїх представників не забезпечили, просили розглядати справу за їх відсутності. З огляду на викладене, врахувавши думку учасників судового засідання, суд ухвалив - завершувати розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимога [PERSON], подані від імені та в інтересах [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги, а правилами ст. 10 цього ж Кодексу визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правил ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [NUMBER] за адресою - [ADDRESS] з 15 травня 2010 року на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 11-818 (а.с.22,23). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] визнав, що [PERSON] є власником квартири [NUMBER] за адресою - [ADDRESS] . Сторони у справі визнали, що у загальному коридорі квартир [NUMBER] та [NUMBER] у будинку [ADDRESS] була встановлена перегородка у вигляді дверей, що відділяла квартири, перегородка була встановлена власником квартири [NUMBER]. Відповідно до статей 316, 317, 319, 321, 382, 369, 391 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку; співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні визнав відсутність у [PERSON] отриманого в установленому законом порядку дозволу на встановлення перегородки у загальному коридорі, де розташована належна їй на праві власності квартира [NUMBER] у будинку [ADDRESS]. За даними викопіровки з поверхового плану на будівництво літер «А» по [ADDRESS] - у загальному коридорі квартир [NUMBER] та [NUMBER] встановлення перегородки, яка відділяла б квартири не передбачено (а.с. 204). Наразі, приймаючи до уваги, що витягом з технічної документації на будинок [NUMBER] за адресою - [ADDRESS] не передбачено перегородки на шостому поверсі цього ж будинку, яка відділяла б квартиру [NUMBER] від квартири [NUMBER], а також відсутність у власника квартири [NUMBER] цього ж будинку дозволу на встановлення такої перегородки, відповідно суд приходить до висновку, що власник квартири [NUMBER] у будинку [NUMBER] по [ADDRESS] незаконно встановив перегородку, яка відділяла його квартиру від квартири [NUMBER] цього ж будинку. У судовому засіданні встановлено, що станом на день судового розгляду справи, перегородка в коридорі багатоквартирного будинку, який перебуває в загальному користуванні власників квартир, а саме сторін у справі відсутня, була демонтована позивачем [PERSON] 29.11.2014 року. Звертаючись в суд з позовом, позивач послалася на те, що на момент отримання у власність квартири у загальному коридорі уже була встановлена перегородка, яка відділяла її квартиру від квартири відповідача. З часом, встановлена перегородка стала їй заважати відкривати вхідні двері до її квартири і вона звернулася до [PERSON] з проханням демонтувати встановлену перегородку. Такі звернення позивач [PERSON] робила двічі, однак відповідач не погодилася на її пропозицію, а тому зазначена перегородка була демонтована нею самостійно, однак з отриманням фізичної допомоги від свого чоловіка. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зазначені обставини не визнав. Відповідач [PERSON] ухвалу суду, щодо визнання її явки у судове засідання для з»ясування обставин за заявленим спором обов»яковою не виконала. Направила на адресу суду письмові пояснення. Як видно зі змісту письмових пояснень [PERSON], остання стверджує тільки про те, що [PERSON] до руйнування перегородки жодного разу не звернулась до жодного компетентного органу, які мають вирішувати питання щодо порядку використання приміщень загального користування у житлових будинках. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], будучи попередженим про кримінальну відповідальність, підтвердив суду, що його дружина [PERSON], як власник квартири [NUMBER], що розташована поряд з квартирою [NUMBER] у будинку [ADDRESS] зверталася до [PERSON] з проханням знести перегородку, яка була встановлена у загальному коридорі зазначених квартир [NUMBER] та [NUMBER], однак остання відмовила у категоричній формі, що супроводжувалося образами. Сторони у справі визнали, що демонтовані частини перегородки і на час вирішення справи судом знаходяться у загальному коридорі їхніх квартир. Позивач [PERSON] стверджує, що відносини між нею та відповідачем [PERSON] є конфліктними, остання не приводить їх коридор, який є коридором загального користування до попереднього стану, що був до встановлення перегородки, може і надалі чинити їй перешкоди у користуванні загальним коридором та мати можливість вільно відкривати вхідні двері до її ж квартири. Відповідно до правил ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем підстави, щодо можливого порушення її права відповідачем [PERSON] на користування загальним коридором мають місце. Крім того, відповідач [PERSON], як власник квартири, яка незаконно була відгороджена від квартири позивача перегородкою, що була демонтована, не привела загальний коридор у стан, який мав місце до встановлення демонтованої перегородки. З огляду на викладене, заявлені [PERSON] вимоги про зобов»язання [PERSON] не чинити їй перешкод у здійсненні права власності, в тому числі, користування квартирою [NUMBER], що в будинку [ADDRESS], використовувати місце загального користування - коридор на шостому поверсі за його цільовим призначенням та привести коридор загального користування шостого поверху між квартирами [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] у первісний стан підлягають задоволенню шляхом зобов»язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у здійсненні права власності щодо користування квартирою [NUMBER], що в будинку [ADDRESS] забезпеченням вільного доступу до вхідних дверей квартири та їх повного відчинення, використовувати місце загального користування - коридор на шостому поверсі за його цільовим призначенням та, як правонаступника прав та обов»язків попереднього власника, який за твердженням останньої встановив перегородку, привести коридор загального користування шостого поверху між квартирами [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] у стан, який мав місце до встановлення демонтованої перегородки. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то вони не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач [PERSON] послалася на протиправність дій відповідача [PERSON] щодо встановлення перегородки у коридорі загального користування без отримання дозволу на її встановлення у порядку визначеному законом, триваючим порушенням правил пожежної безпеки у зв»язку з наявностю перегородки у коридорі загального користування, відсутність можливості повністю відчиняти двері та, як наслідок вносити або виносити громіздкі речі. Як зазначено судом вище, позивач набула право власності на квартиру, що розташована на одному поверсі з квартирою відповідача, коли перегородка, яка відділяла квартири уже була встановлена. В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначала, що отримавши у травні 2010 року у власність квартиру [NUMBER], що у будинку [NUMBER] по [ADDRESS] і до вересня 2014 року, не дивлячись на наявність перегородки, незручностей у користуванні місцями загального користування та вхідними дверима до своєї квартири не мала. Судом також встановлено, що позивач зверталася до [PERSON] з проханням знести перегородку і просила вчинити зазначені дії до 01.12.2014 року, а у випадку відмови повідомила про те, що перегородка буде демонтована нею самостійно. З огляду на відмов [PERSON] позивач самостійно демонтувала перегородку 29.11.2014 року. Приймаючи до уваги, що позивач заявила відповідачу [PERSON] законну вимогу про знесення перегородки, що була встановлена у загальному коридорі, який є їх спільною сумісною власністю, однак не дотрималася визначеного нею строку і самостійно демонтувала перегородку до його спливу, відповідно [PERSON] своїми діями не порушувала прав та інтересів позивача за межами визначеного останньою строку для їх усунення. Що ж стосується зустрічних позовних вимог, заявлених [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] то вони не підлягають задоволенню з тих підстав, що за заявленими позивачем [PERSON] вимогами суд дійшов висновку, що перегородка у загальному коридорі квартир [NUMBER] та [NUMBER] у будинку [NUMBER] по [ADDRESS] власником квартири [NUMBER] була встановлена незаконно. [PERSON] незаконність встановлення перегородки, яка відділяла її квартиру від квартири позивача заперечувала і на час розгляду справи судом, при цьому, як зазначалося вище, представник останньої повідомив суд про відсутність у [PERSON] отриманого у встановленому законом порядку дозволу на зведення перегородки. Позивач зверталася до відповідача з вимогою її знесення, встановила строк до 01.12.2014 року, однак остання до 29.11.2014 року не вчинила дій для виконання вимоги позивача, у той же час ні [PERSON], ні її представник не повідомили суд про намір відповідача виконати вимоги позивача щодо знесення перегородки у добровільному порядку, а стверджували, що [PERSON] мала б звернутися до відповідних органів для з»ясування питання щодо правомірності встановлення перегородки та можливості знесення у той час, як за відсутності згоди останньої на встановлення перегородки, перегородка є такою, що встановлена незаконно. Крім того, в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відповідачу [PERSON], представник останньої послався на протиправність дій [PERSON] щодо самовільного знесення перегородки, яка була встановлена в коридорі загального користування, що було психотравмуючим для неї та завдало шкоди здоров»ю, однак надані представником [PERSON] докази щодо її стану здоров»я не містять даних про причинно-наслідковий зв»язок гіпертонічних кризів [PERSON] з діями [PERSON] по демонтажу перегородки, що були вчинені на два дні раніше до спливу встановленого строку. За правилами ст. 88 ЦПК України та результатами судового розгляду заявлених сторонами у справі позовних вимог, судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] у межах задоволених судом позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial