Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~06.07.2021 року позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 27.07.1995 року наказом ректора № 309 його було зараховано курсантом до Академії прикордонних військ України. По закінченню навчання та перебуваючи у розпорядженні Луганського прикордонного загону ДПС України, його поставлено на квартирний облік у складі сім`ї з однієї людини у загальному порядку з 26.05.2000 року. У зв`язку із подальшою зміною місця проходження служби у Котовському прикордонному загоні ДПС України, Харківському прикордонному гарнізоні ДПС України та Житомирському прикордонному гарнізоні ДПС України, його було у кожному випадку знято із квартирного обліку та постановлено на нове за відповідним місцем проходження служби із збереженням черги з 26.05.2000 року. Надалі, згідно витягу з наказу начальника 6 (Луцького) прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України від 15.05.2020 року № 286-ос його зараховано до списку особового складу та призначено начальником відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу. На той момент він мав військове звання підполковник, а його загальна вислуга складала: 31 рік 01 місяць 17 днів, а календарна: 24 роки 09 місяців 29 днів. Так, 11.06.2020 року він звернувся до в.о. начальника Луцького прикордонного загону ДПС України з рапортом про зарахування на квартирний облік зі збереженням часу перебування на такому за попереднім місцем служби з 26.05.2000 року. Однак, згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону ДПС України від 26.06.2020 року № 4 його зараховано на квартирний облік з 08.08.2006 року. Таким чином, його зараховано на квартирний облік в загальному порядку з 08.08.2006 року, при цьому, неправомірно не враховано перебування на такому в період з 26.05.2000 року до вказаної дати. У свою чергу, зазначеними вище протиправними діями відповідача йому було завдано неабияких моральних страждань, оскільки його фактично відсунули на роки назад у списку військовослужбовців черговиків на займання власного житла. Окрім того, він зазнав незручностей пов`язаних з нерозв`язанням спірної ситуації позасудовим способом, витрачанням свого особистого часу на звернення до суду, у зв`язку з неможливістю захистити порушене право, що негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправним рішення житлової комісії Луцького прикордонного загону ДПС України оформленого протоколом від 26.06.2020 року № 4, про його зарахування на квартирний облік з 08.08.2006 року, зобов`язати житлову комісію Луцького прикордонного загону ДПС України змінити дату його зарахування на квартирний облік на 26.05.2000 року, а також стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн. \~ \~ \~ \~29.07.2021 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що позивач, звертаючись до суду з вищевказаним позовом фактично просить перекласти повноваження відповідача на суд у частині визначення дати його постановки на житловий облік у військовій частині [NUMBER] . В свою чергу, вимогу про відшкодування моральної шкоди в 100000 грн. слід розцінювати як безпідставне збагачення, оскільки жодних доказів понесення позивачем моральних страждань матеріали справи не містять. При цьому, стороною позивача до моменту звернення до суду з даним позовом не було вжито заходів дострокового врегулювання спору. Також, необґрунтованою є сума витрат на правничу допомогу. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову із наведених у відзиві підстав, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 26.07.1995 року [PERSON] було заховано курсантом до Академії прикордонних військ України (а.с. 11). По закінченню навчання та перебуваючи у розпорядженні Луганського прикордонного загону ЛС України, на підставі рапорту від 04.10.1999 року, згідно витягу із протоколу від 26.05.2000 року № 6 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] позивача поставлено на квартирний облік у складі сім`ї з однієї людини у загальному порядку (а.с. 12-14).? Згідно витягу з протоколу від 30.09.2009 року № 8 засідання житлової комісії Луганського прикордонного загону ДПС України позивача знято з квартирного обліку в м. Луганськ та направлено його житлову справу до нового місця служби м. Одеса (а.с. 15). Також, [PERSON] 04.11.2009 року було видано довідку № 80 про те, що він перебував на квартирному обліку в [INFO] (в/ч [NUMBER] ) з 26.05.2000 по 30.09.2009 року (а.с. 16). Відповідно до витягу з протоколу від 02.07.2010 року № 6 засідання житлової комісії Котовського прикордонного загону ДПС України позивача, на підставі його рапорту від 17.06.2010 року (реєстраційний № 2243), в порядку п. 26 Постанови КМУ № 1081 від 03.08.2006 року зараховано на квартирний облік військовослужбовців та членів їх сімей, із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 26.05.2000 року (а.с. 17-18). Згідно довідки від 26.11.2014 року № 721/165 [PERSON] перебував на квартирному обліку Котовського прикордонного загону ДПС України з 26.05.2000 року по 21.11.2014 року складом сім`ї з трьох осіб. Знятий з квартирної черги рішенням житлової комісії від 21.11.2014 року № 10 (а.с. 19). Як вбачається із витягу з протоколу від 27.02.2015 року № 2 засідання житлової комісії Харківського прикордонного гарнізону ДПС України позивача зараховано в загальному порядку на квартирний як особу яка потребує поліпшення житлових умов в м. Харкові зі збереженням часу перебування на обліку з 26.05.2000 року (а.с. 20-21) Відповідно до витягу з протоколу від 26.06.2015 року № 4 засідання житлової комісії Харківського прикордонного гарнізону ДПС України позивача знято з квартирного обліку у зв`язку вибуттям для проходження служби до військової частини № [NUMBER] (м. Житомир) (а.с. 22), а також надано йому довідку від 24.07.2015 року № 721/100 про те, що він у період з 26.05.2000 року по 26.06.2015 роки перебував на квартирному обліку у Харківському прикордонному гарнізоні ДПС України (а.с. 23). Згідно витягу з наказу начальника Північного регіонального управління (І категорії) ДПС України від 20.05.2015 року № 146-ОС [PERSON] зараховано до списку особового складу та поставлено на фінансове забезпечення (а.с. 24). Із витягу з протоколу від 09.12.2015 року № 3 засідання житлової комісії Житомирського прикордонного гарнізону ДПС України слідує, що позивача зараховано на квартирний облік зі збереженням черги з 26.05.2000 року (а.с. 25-26) Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії Житомирського прикордонного загону ДПС України від 06.04.2020 року №1 [PERSON] виключено зі списку осіб, яких зараховано на квартирний облік у зв`язку з вибуттям до нового місця служби, а також надано позивачу довідку від 15.04.2020 року № 98 про те, що він перебував при Північному регіональному управлінні в Житомирському прикордонному гарнізоні на квартирному обліку з 26.05.2000 року (а.с. 27-28). Відповідно до витягу із наказу начальника 6 прикордонного загону Західного регіонального |управління ДПС України м. Луцьк від 15.05.2020 року № 286-ос, позивача зараховано до списку особового складу та призначено начальником відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу (а.с. 29). Як вбачається із довідки від 25.05.2020 року № 12/292 позивач має військове звання підполковник, його загальна вислуга складає: 31 рік 01 місяць 17 днів, а календарна: 24 роки 09 місяців 29 днів (а.с. 30). Судом також встановлено, що 11.06.2020 року [PERSON] звернувся до в.о. начальника Луцького прикордонного загону ДПС України з рапортом про зарахування на квартирний облік зі збереженням часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби, а з саме з 26.05.2000 року (а.с. 31). Однак, як вбачається із витягу з протоколу засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону ДПС України від 26.06.2020 року №4 позивача зараховано на квартирний облік з 08.08.2006 року (а.с. 32).? Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону ДПС України від 16.12.2020 року № 8 [PERSON] знято з квартирного обліку у зв`язку з переведенням до нового місця проходження військової служби (а.с. 33), а також надано йому довідки від 06.01.2021 року № 1 та № 2 про те, що він перебував на квартирному обліку в Луцькому прикордонному загоні ДПС України з 26.06.2020 року по 16.12.2020 року зі складом сім`ї 3 (три) особи та житловою площею у м. Луцьк не забезпечувався (а.с. 34). Відповідно до витягу з протоколу засідання Львівської загальногарнізонної житлової комісії Західного регіонального управління ДПС України від 01.03.2021 року № 2 позивача зараховано на квартирний облік в загальному порядку з 26.06.2020 року (а.с. 35-36). У зазначеному вище витязі з протоколу зауважено, що у зв`язку із розбіжностями у протоколі [INFO] від 26.06.2020 року № 4 та довідкою від 06.01.2021 року № 2 щодо зарахування на квартирний облік, вирішено запропонувати позивачу надіслати до Луцького прикордонного загону відповідний запит та повторно розглянути дане питання після отримання відповіді на нього. У зв`язку з цим, позивач звернувся до Луцького прикордонного загону ДПС України з проханням скасувати рішення житлової комісії щодо зарахування його на квартирний облік від 26.06.2020 року Протокол № 4 та поновлення на квартирному обліку з 26.05.2000 року, проте як слідує із витягу з протоколу №1 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону ДПС України від 18.02.2021 року відповідну заяву [PERSON] залишено без задоволення (а.с. 37). Як встановлено судом, [PERSON] станом на день розгляду даної справи житло, у зв`язку з проходженням військової служби, не отримував. Так, у відповідь на адвокатський запит представника позивача, Луцький прикордонний загін ДПС України, листом від 02.06.2021 року № 702/4936 повідомив, що [PERSON] зараховано на квартирний облік в загальному порядку з 08.08.2006 року, із дати набрання чинності Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 року № 1081, пунктом 26 якого передбачено можливість збереження часу перебування за попереднім місцем служби (а.с. 39). \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP (ЖК України) та іншими нормативно-правовими актами. Статтями 34, 37 ЖК Української РСР передбачено, що потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Крім того, ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок). Відповідно до п. 26 Порядку, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Відповідно до постанови КМУ від 03.08.2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», з метою приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до чинного законодавства, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 1040 від 20.12.2007 року затверджено Інструкцію про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України (далі Інструкція) Згідно п.1.4 Інструкції, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Відповідно до п. 3.6 Інструкції датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією органу Державної прикордонної служби винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Відповідно до п. 3.9 Інструкції, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаному з переїздом в іншу місцевість, зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового або позачергового отримання житла. При цьому облікова справа направляється начальником органу Державної прикордонної служби до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування органу Державної прикордонної служби до військового комісаріату. Разом з тим, відповідно до п. 1.7 Інструкції, - усі питання, пов`язані з наданням та забезпеченням житловою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби та перебування на обліку житловими комісіями органів Держприкордонслужби або в судовому порядку. Наведене, у своєму системному взаємозв`язку дає підстави для висновку про порушення з боку відповідача прав та законних інтересів позивача, що полягає у не зарахуванні строку перебування останнього на квартирному обліку в період з 26.05.2000 року по 08.08.2006 року. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованою позовну вимог [PERSON] про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії у повному обсязі. Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За приписами п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, саме позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди. Варто звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги. Обов`язок доказування в цивільному процесі, в тому числі, встановлений приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, у випадку, що розглядається, можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо. Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.11.2019 року по справі № 818/1430/17. Як слідує з матеріалів справи, позивачем до суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, що виходячи зі змісту наведених правових приписів, зумовлює відсутність правових підстав для стягнення останньої з відповідача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла до висновків, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, а також вважає, що задоволення такої у будь-які мірі призведе до безпідставного збагачення останнього. Щодо розподілу судових витрат. Як встановлено судом, позивачем було заявлено три позовні вимоги, дві з яких немайнового характеру, які були задоволені судом, та одна майнового характеру, у задоволенні якої було відмовлено. Однак, при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] судовий збір сплаченим не був. За наведених обставин, суд, з урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1816 грн. судового збору (за кожну вимогу немайнового характеру по 908 грн.), а також стягнути з позивача в дохід держави 1000 грн. судового збору (виходячи із розрахунку 1 % ціни заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди). \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial