Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особи: комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що квартира [ADDRESS] була надана позивачу на підставі ордеру від 14.08.1992 року. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який в ній не проживає з кінця 1993 року. Добровільно зніматись з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не бажає. Позивач змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. Позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 131 в будинку № 8 по пров. Парусному в м. Дніпрі, що є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] у заяві від 14 грудня 2017 року просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У заяві від 11 жовтня 2017 року просила розглядати справу без її участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У клопотанні від 11 серпня 2017 року просила розглядати справу без її участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі ордеру № 188 серії 92 від 14 серпня 1992 року, виданого згідно рішення Ленінського РВК № 301/2 від 10 липня 1992 року (а.с. 20). У вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] (основний квартиронаймач) та його син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з кінця 1993 року, що підтверджується актом від 22.05.2017 року (а.с. 21). Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Водночас, відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає з кінця 1993 року, тобто понад шість місяців, а, отже, є достатні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. (а.с. 2). На підставі викладеного та

Outcome: approved