Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

05 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування вимог зазначила, що з 17.08.1989 перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . [PERSON] зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] . У лютому 2015 року він виїхав до Росії на заробітки і з цього часу відомості про його місце перебування відсутні. З метою оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника просить оголосити [PERSON] безвісно відсутнім. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року з вказаною заявою було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Ткач К.В. в судове засідання не прибули, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги заяви підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи також у судове засідання не прибув, просив вирішувати справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. З урахуванням навідних обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України Фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] , зареєстрованому Палацом одружень міста Маріуполя від 17 серпня 1989 року, актовий запис № 2813, мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з даних паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 19.07.2000, [PERSON] народився [INFO] у селищі Стрежевой Томської області, Росія, з 01.08.2000 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України до початку розгляду справи на суд покладено обов`язок щодо встановлення осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, направлення запитів до відповідних організацій за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. За інформацією, наданою Лівобережним відділом ДРАЦС ГтУЮ у Донецькій області від 30.09.2019, наявності актових записів, як то про зміну імені чи смерть, на громадянина [PERSON] , [INFO] , не встановлено. При цьому згідно із інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27.09.2019, 24 лютого 2015 року зареєстрований виїзд з території України громадянина [PERSON] , [INFO] , у пункті пропуску Гоптівка. Інша інформація відсутня. У травні 2019 року Лівобережним відділенням поліції ЦВП ГУНП в Донецькій області було проведено перевірку по факту не проживання [PERSON] за місцем реєстрації та встановлено, що останній понад три роки у квартири [ADDRESS] не мешкає. З психолого-педагогічних характеристик на учня 6-В класу [PERSON] та учня 8-В класу [PERSON] , наданих КЗ «Маріупольської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10 Маріупольської міської ради Донецької області» від 25.03.2019, вбачається, що діти навчаються у даному освітньому закладі з першого класу. Батько дітей, [PERSON] , за період навчання синів до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, з класними керівниками не спілкувався. Свідок [PERSON] , допитана в ході розгляду справи, пояснила, що проживає у квартирі [ADDRESS] , тобто є сусідкою сім`ї [PERSON] , підтримує дружні стосунки. Їй відомо, що у лютому 2015 року [PERSON] виїхав з України на заробітки та з того часу вона його не бачила, місце його знаходження їй не відоме. Свідок [PERSON] , допитана в ході розгляду справи, пояснила, що також є сусідкою сім`ї [PERSON] , проживає у квартири [ADDRESS] , підтримує з ними дружні стосунки та майже щодня спілкується. Стверджує, що з лютого 2015 року родина не має відомостей про місце перебування [PERSON] , який виїхав з України на заробітки та не повернувся. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку відсутність підстав ставити під сумнів правдивість фактів, викладених заявником. При цьому сукупність досліджених в ході розгляду справи письмових доказів свідчить про те, що на сьогодення немає достовірних даних про місце постійного перебування [PERSON] і будь-які відомості щодо нього відсутні понад 4 роки, що є підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved