Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

04 серпня 2016 року ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2014 року\~в сумі 18317,53 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах\~ вказаного договору\~ 23.07.2014\~ року між ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та [PERSON] було підписано Заяву-приєднання до умов продукту «Кредитна картка» та Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до Кредитного договору [PERSON] зобов»язався з моменту укладення цього договору встановити кредитний ліміт у розмірі 7\~700,00 гривень на рахунок № 2625.6.000218809, який відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 48% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік-триста шістдесят дні, місяць рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовій інтервал нарахування відсотків не включається. Згідно із Заявою-приєднання до умов продукту «Кредитна картка», щомісячний мінімальний платіж складає 7% від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов»язань за Кредитним договором. Підписання Кредитного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, у період обслуговування кредитного договору. Банк в повній мірі виконав умови Кредитного договору, встановивши 23 липня 2014 року кредитний ліміт у розмірі 7\~700,00 гривень, про що свідчить виписка по рахунку. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений неодноразово судовими повістками, які направлені рекомендованим листом за його місцем проживання, судові повістки повернуті з поштового відділення 02.09. 2016р.та 13.09.2016р. з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ч.5 п.5 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 23.07.2014 року [PERSON] подав до відділення Публічного акціонерного товариства «[PERSON] РОЗВИТКУ» заяву про приєднання до Умов продукту «Кредитна картка» та Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій просив встановити кредитний ліміт у розмірі 7 700,00 гривень. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що він ознайомився та повністю погоджується з умовами Заяви-приєднання до умов продукту «Кредитна Картка» з Довідкою про умови кредитування, Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПАТ «ВБР» та Тарифами Банку. Відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 23.07.2014 року банк встановив відповідачу кредитний ліміту розмірі 7\~700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується випискою по рахунку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає\~ задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений\~ лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати \~грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання своїх зобов`язань позивачем щодо укладення кредитного договору від 23.07.2014 року та видачу кредитної\~ картки підтверджується дослідженими доказами.\~ Натомість відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми\~кредиту по укладеному \~договору не виконано. Це свідчить про те, що відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобовязання за кредитним договором перед банком належним чином не виконує. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У порушення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615,629 ЦК України та умов Договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 19.07.2016 р. в загальній сумі 18317,53 гривень, яка складається з наступного: 3877,4 гривень поточна заборгованість по тілу кредиту; 2806,27 гривень прострочена заборгованість по тілу кредиту; 274,61 гривень поточна заборгованість за процентами; 5265,84 гривень прострочена заборгованості за процентами; 6093,41 гривень заборгованість за штрафами та пенею. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2014 року в сумі 18 317 гривень 53 копійки. За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved