Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

06.04.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № MKKF2.84156.001 від 15 січня 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1200000 грн. строком до 14.01.2016 року зі сплатою 23 % річних. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань, 15.01.2013 року з [PERSON] був укладений договір поруки № PX029031.84179.001 згідно якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитом. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 27.01.2015 рік заборгованість складає 896345,57 грн., яка складається: з поточної заборгованості по тілу кредиту в сумі 486125,29 грн., з простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 270165,25 грн.; поточної заборгованості за процентами в сумі 8258,72 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 124629,36 грн., заборгованості за пенею в сумі 7166,95 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання 16 квітня 2015 року, 20 квітня 2015 року, 13 травня 2015 року та 15 травня 2015 року не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 16 квітня 2015 року, 20 квітня 2015 року, 13 травня 2015 року та 15 травня 2015 року не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. 15.05.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № MKKF2.84156.001 від 15 січня 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1200000 грн. строком до 14.01.2016 року зі сплатою 23 % річних. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань, 15.01.2013 року з [PERSON] був укладений договір поруки № PX029031.84179.001 згідно якого [PERSON] зобов'язалася відповідати перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитом. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 27.01.2015 рік заборгованість складає 896345,57 грн., яка складається: з поточної заборгованості по тілу кредиту в сумі 486125,29 грн., з простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 270165,25 грн.; поточної заборгованості за процентами в сумі 8258,72 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 124629,36 грн., заборгованості за пенею в сумі 7166,95 грн. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності зі ст. 1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved