Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

06 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], які стягуються у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини. Обґрунтував позивач свій позов тим, що його син - [PERSON] відбуває кримінальне покарання в Прилуцькій виправній колонії і знаходиться на державному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина зі сплачених позивачем аліментів не надає, а тому позивач просить припинити стягнення з нього аліментів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що аліменти, які перераховує позивач вона витрачає на утримання сина, адже систематично надсилає йому посилки та робить йому грошові перекази за місцем його перебування. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 24 березня 2001 року, актовий запис № 11. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2004 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] і [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO] аліменти щомісячно у розмірі 1/6 частини від його доходів до повноліття дитини (а/с 5). Згідно інформації Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» від 14 лютого 2017 року № 16/583, наданої на запит державного виконавця, [PERSON] вибув з Чернігівського слідчого ізолятора 01 грудня 2016 року для подальшого відбування кримінального покарання в розпорядження начальника Прилуцької ВК Чернігівської області (а/с 6). Позивач зазначив, що оскільки його син, на утримання якого стягуються аліменти, відбуває кримінальне покарання в Прилуцькій виправній колонії і знаходиться на державному утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина зі сплачених позивачем аліментів не надає, а тому позивач просить припинити стягнення з нього аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Сімейним кодексом України передбачено підставу для припинення права на аліменти на дитину - у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно (стаття 190 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 Сімейного кодексу України, влаштування дитини до закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідач надала суду докази на підтвердження того, що вона систематично надсилає неповнолітньому сину посилки та робить йому грошові перекази за місцем його перебування, тобто аліменти витрачає за цільовим призначенням. Також, як на підставу свого позову позивач посилається на ст. 82 Сімейного кодексу України, якою передбачено припинення права одного з подружжя на утримання, а не припинення стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з підстав, заявлених позивачем, позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed