Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

05 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування вимог вказувала, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, від якого мають спільну дочку, котра після розірвання шлюбу між ними залишилася проживати з нею, позивачкою. На даний час дочка досягла повноліття і продовжує навчання в Київському національному економічному університеті імені [PERSON] на платній основі на денній формі навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, так як щорічно необхідно сплачувати 19800 грн. за навчання. Її, позивачки, доходів не вистачає, оскільки розмір заробітної плати становить 16490 грн. за півроку та на її утриманні також знаходиться малолітня дитина [INFO], а відповідач ухиляється від добровільного надання допомоги для своєї дитини, хоча спроможний на це, оскільки є здоровим та працездатним, і нещодавно придбав автомобіль іноземного виробництва з євро номерами. Ухвалою суду від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі. 26 липня 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, де вказав про часткове визнання позову, а саме, в розмірі 250 грн. щомісячно. При цьому зазначив, що у нього немає власного житла та господарства, ніякого автомобіля він не придбавав, він ніде не працює та здійснює догляд за своєю пристарілою онкологічно хворою бабою, за що одержує державну допомогу в розмірі 30 грн. 57 коп. в місяць. Крім того, зазначив, що на його утриманні також перебуває малолітній син [PERSON], [INFO], від шлюбу з іншою жінкою, а тому через важкий матеріальний стан він не має змоги сплачувати на утримання дочки, яка навчається, аліменти у заявленому позивачем розмірі. 01 серпня 2018 року позивач надала відповідь на відзив, у якій заперечила доводи відповідача, мотивуючи тим, що [PERSON] фактично проживає зі своєю сім`єю в районі залізничного вокзалу в м. Полонне, а догляд за його бабою фактично здійснюють його батьки, котрі проживають разом із нею, що є загальновідомо для жителів вулиці, на якій вона проживає зі своїми батьками. Також зазначила, що обоє її батьки є важко хворими, але вона змушена залишати з ними свою малолітню дитину, та вишукувати додаткові заробітки у м. Києві. [PERSON] заявила клопотання про допит в якості свідка її матір [PERSON], котре судом задоволено, а також про витребування у страхових копаній м. Полонне даних про отримання відповідачем страхового полісу на придбаний ним автомобіль, від підтримання якого вона відмовилася. 09 серпня 2018 року за клопотанням відповідача постановлено ухвалу про розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження. Під час судового розгляду [PERSON] позов підтримала та просила її вимоги задовольнити із зазначених вище підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених ним у відзиві. При цьому вказав, що баба, за якою він здійснював догляд померла 24 серпня 2018 року, після чого він став доглядати за бабою своєї двоюрідної сестри Світлани [PERSON], котра зі своєю онукою та її чоловіком спільно проживають в одному будинку в с. Новоселиця. Онука останньої, а його двоюрідна сестра є одруженою та займається підприємницькою діяльністю, а тому вона не має змоги здійснювати догляд за своєю бабою. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON]С, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка у 2017 році досягла повноліття. На підставі укладеного позивачем договору № 164843 від 15 серпня 2016 року дочка сторін навчається на денній формі в державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет імені [PERSON]», яке триватиме по 30 червня 2020 року. Згідно з поданими [PERSON] доказами, плату за навчання дочки вона здійснювала на протязі 2016 2018 років а саме: в сумах по 9900 грн. 05.09.2016 року, 30.01.2017 року, 14.07.2017 року та 14.02.2017 року. Як вказувала допита судом свідок [PERSON], вона є бабою дочки сторін [PERSON] та відповідач на першому курсі її навчання частково допомагав коштами, проводжав та зустрічав дочку з навчання, а наразі він матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не надає допомоги на утримання своїй повнолітній непрацездатній дочці, яка продовжує навчання на денній формі та у звязку із цим потребує матеріальної допомоги. На думку суду, відповідач спроможний надавати матеріальне утримання для [PERSON]. При цьому, суд не приймає до уваги мотиви відповідача про, що він не може надавати утримання своїй повнолітній дочці [PERSON] оскільки здійснює догляд за престарілою бабою своєї двоюрідної сестри [PERSON], яка проживає в [INFO] разом із своєю працездатною онукою та її чоловіком, а тому [PERSON], будучи працездатною особою, може працевлаштовуватись для отримання заробітної плати чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності, або працювати за сумісництвом для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини. В силу\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цьогоКодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Приймаючи до уваги, що позивач має постійне місце роботи в Полонській обласній організації УТМР, де отримує заробітну плату в розмірі 2800 грн. в місяць, також має на утриманні сина [PERSON], [INFO], у відповідача також на утриманні перебуває малолітній син [PERSON], [INFO], та враховуючи розмір плати за навчання та проживання у гуртожитку дочки [PERSON], суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, вказаних у ст.182 СК України, має становити 1000 грн. щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial