Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

06.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей, та розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 14.04.2008 р. виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Володар-Волинського району, актовий запис № 10. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.04.2008 р. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яких вона виховує та забезпечує самостійно. Відповідач добровільно дітям не допомагає, хоча має таку можливість. Однак, спільне життя не склалось. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач зявилась, позов свій підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.04.2008 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Володар-Волинського району, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 042911 від 14.04.2008 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечить інтересам позивача, примирення є неможливим, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дітей на виховання матері. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП № 124593 від 12.05.2010 року, сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП № 174385 від 14.08.2012 року, сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП №222107 від 14.08.2014 року, сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки № 213 від 20.03.2017 р. діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно довідки про доходи від 02.03.2016 р. [PERSON] працює вантажником в ТОВ «Фора» та його дохід з 03.02.2014 р. по 11.02.2014 р. складав 406 грн. 67 коп. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обста\-вин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одер\-жувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.\~\~ Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. З урахуванням обовязку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно, на кожну дитину, є сумую, що відповідає обовязку\~ батька дітей забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням\~ мінімальних життєвих потреб дітей. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн.\~\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved