Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

04 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08 грудня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 6277, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року в сумі 30824 грн. 13 коп. Обґрунтовано позов тим, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням діючого законодавства, а тому наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Так, позивач зазначає, що ніколи не укладала договорів ні з відповідачем, ні з первісним кредитором ПАТ «Укрсоцбанк» та не отримувала коштів від них. Крім того, оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі договору банківського поточного (карткового) рахунку, а не на підставі кредитного договору. Вказаний договір, окрім цього, не був посвідчений нотаріально. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу не подавалися первинні платіжні документи, які б підтверджували факт надання позивачу грошових коштів та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також, позивача не було поінформовано про наміри відповідача вчинити виконавчий напис, чим було порушено його права, як боржника, якому не було відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу. Крім того, в договорі, на якому було вчинено виконавчий напис, не визначено кінцевої дати повернення кредиту, а лише зазначено строк, на який банк відкриває держателю кредитну лінію (12 місяців), у зв`язку з чим неможливо визначити початок перебігу трирічного строку, в межах якого нотаріус може вчиняти виконавчий напис. Також, позивач вважає, що сума заборгованості за відсотками та комісіями, яка стягнута за виконавчим написом, не є безспірною, оскільки неможливо визначити скільки саме було нараховано відсотків, а скільки - комісії, враховуючи, що комісія взагалі не може бути нарахована, так як банк не має права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Також, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 08 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрованого в реєстрі за № 6277, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості і зазначена у виконавчому написі сума заборгованості є безспірною, оскільки позивачем не наведено обставин, які б свідчили про протилежне. Крім того, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Такі обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль В.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27 серпня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 0935\\00043517 про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого відкрито держателю, зокрема, рахунок універсальний № [NUMBER] , процентна ставка за яким на залишок коштів складає 0,00 процентів річних, за овердрафтом - 48,00 процентів річних, за простроченим овердрафтом - 60 процентів річних. У пункті 1.5 договору вказано, що для надання додаткових карток держателю або держателю додаткової картки, держатель надає банку заяву (а.с. 35-36). 20 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (банк) та [PERSON] (держатель) укладено додаткову угоду № 1 до договору № 0935\\00043517 від 27 серпня 2009 року про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно пунктів 1.1.3.2-1.1.3.4 якої, банк надає держателю картку типу «Visa Classic KREDITKA» та відкриває кредитну лінію в сумі 2000 грн., в межах якої здійснюється кредитування рахунка протягом строку дії картки для задоволення поточних потреб держателя. Кінцевий термін погашення заборгованості за кредитною лінією та нарахованими процентами за користування кредитною лінією - 15 число місяця, наступного за місяцем закінчення терміну дії картки. Порядок погашення кредиту, розмір комісій, можливої неустойки та порядок їх сплати визначається Правилами та Тарифами. У разі випуску картки на новий строк, користування кредитною лінією продовжується на строк дії випущеної на новий строк картки. Рахунок для проведення договірного списання [NUMBER] (пункт 1.1.3.7 угоди) (а.с. 33). 05 грудня 2011 року [PERSON] подала до ПАТ Укрсоцбанк» заяву про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку (в заголовку зазначено - договір банківського поточного (карткового) рахунку № 0935\\070576- ZP), згідно пункту 3 якої, вона просить встановити/продовжити обслуговувати кредитну лінію за поточним (картковим) рахунком на умовах (Кредитка). Номер рахунку [NUMBER] в українській гривні. Банк відкриває їй кредитну лінію в сумі 50000 грн. на строк 12 місяців. Так, у пунктах 3.5-3.8 вказаної заяви зазначено, що розмір процентної ставки за користування кредитною лінією встановлюється в розмірі - до 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки 0,10 процентів річних, з 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки 30.00 процентів річних, максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований за користування кредитною лінією за цим договором, не може перевищувати 40 процентів річних. Розмір процентної ставки за користування овердрафтом встановлюється в розмірі 48 процентів річних. Розмір процентної ставки за прострочену заборгованість за овердрафтом встановлюється в розмірі 60 процентів річних. Рахунок для проведення договірного списання [NUMBER] . Крім того в розділі ІІІ заяви зазначено, що підписанням цієї заяви клієнт укладає з ПАТ «Укрсоцбанк» договір банківського поточного (карткового) рахунку та сторони домовилися, що цей договір є новою редакцією договору про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки № 0935\\00043517 від 27 серпня 2009 року (а.с. 27-28). Також, 09 серпня 2014 року позивач підписала анкету № [NUMBER] (номер клієнта) для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно заяви-договору № 0935\\070576-ZP від 09 серпня 2014 року вона просить відкрити/продовжити обслуговувати рахунки, а саме: поточний картковий рахунок № [NUMBER] та поточний (картковий) рахунок з встановленням кредитної лінії («Кредитка») № [NUMBER] та надати їй банківські послуги (а.с. 25). 27 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке, як зазначено в заяві на вчинення виконавчого напису, є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01\\19\\2 від 29.01.2019, яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019, звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року (а.с. 20-22). 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 6277, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року в сумі 30824 грн. 13 коп., в тому числі і плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1000 грн. (а.с. 19). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року настав та боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 29 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року. Сума заборгованості становить 30824 грн. 13 коп., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 6570 грн. 32 коп. та заборгованості за відсотками та комісіями - 24253 грн. 81 коп. (а.с. 19). Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича. Так, 22 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем Віталієм Олександровичем відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 13-14). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича від 28 грудня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує їх у ПрАТ «ЧШФ «ЕЛЕГАНТ», в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження - 35755 грн. 46 коп. (а.с. 64-65). Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису суд приймає до уваги наступне. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги боржнику про усунення порушень. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, доки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Також, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, відповідачем приватному нотаріусу Буждиганчук Є.Ю. для вчинення виконавчого напису було надано договір, який не посвідчений нотаріально, що вбачається із його копії, доданої до позовної заяви. Таким чином, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. при вчиненні виконавчого напису вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 не було дотримано умов, за яких виконавчий напис мав би бути вчинений. Такий висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року в справі № 158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторонами договору, на якому вчинено виконавчий напис, є позивач та ПАТ «Уксоцбанк», проте виконавчий напис вчинено за заявою ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником прав та обов`язків кредитора за вказаним договором на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01\\19\\2 від 29.01.2019. Однак, самого договору про відступлення прав вимоги, на який є посилання у виконавчому написі, чи інших доказів на підтвердження переходу прав та обов`язків кредитора за договором № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року до ТОВ «Вердикт Капітал», матеріали справи не містять і відповідачем вони надані не були. Також, в оспорюваному виконавчому написі зазначено, що заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника, складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 6570 грн. 32 коп. та заборгованості за відсотками та комісіями - 24253 грн. 81 коп. та її стягнення проводиться за період з 29 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року. Проте, з копії виписки з особового рахунка № [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що вона фактично являє собою одностороннє твердження відповідача щодо наявності заборгованості певного розміру та з неї неможливо встановити з чого складається заборгованість (яке основна сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія тощо), за який саме період вона нарахована, та чи утворилася саме в період, визначений у виписці, і чи здійснено таке нарахування в межах строку, на який було укладено договір № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року, та чи відповідає воно умовам вказаного договору (а.с. 24). Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Крім того, однією з умов вчинення нотаріусом виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У пункті 3.3 договору № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року визначено, що банк відкриває держателю кредитну лінію на строк 12 місяців, інших дат кінцевого повернення кредиту у вказаному договорі не зазначено. Із заяви-договору № [NUMBER] (номер клієнта) для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» від 09 серпня 2014 року вбачається, що позивач просить відкрити/продовжити обслуговувати її рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] (рахунки з аналогіничними номерами були зазначені і в договорі № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року), та надати їй банківські послуги, проте зі змісту заяви-договору неможливо встановити на який саме строк було відкрито/продовжено строк користування банківськими послугами та на яких умовах. Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки відсутні, як оригінал нотаріально посвідченого договору, так і підстави для визнання суми заборгованості за кредитним договором № 0935\\070576-ZP від 05 грудня 2011 року безспірною, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Переверзєв О.О. на підставі договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2020 року (а.с. 53). Копією квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 12 січня 2021 року підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Рябінін, Переверзєв та партнери» 6500 грн. за договором № б/н від 23 грудня 2020 року (а.с. 52). Як вбачається з акту прийняття-передачі наданих послуг судових витрат, (суми гонорару за надану правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 23.12.2020) від 12 січня 2021 року, адвокатським об`єднанням «Рябінін, Переверзєв та партнери» надано клієнту наступні послуги: консультація з приводу визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. - 500 грн.; складання та направлення запиту до: ТОВ «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Буждиганчук Є.Ю., приватного виконавця Коваля В.О. - 1500 грн.; складання позову, виготовлення додатків - 3500 грн.; участь в судовому засіданні - 1000 грн., а всього - 6500 грн. (а.с. 96). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначено, що відповідач не погоджується із заявленою позивачем сумою витрат на правничу допомогу, оскільки хоча максимальний розмір оплати послуг адвоката нормативно і необмежений, cуд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved