Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

06 вересня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , 1977 року народження, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є батьком їхньої доньки [PERSON] , який з 2010 року проживає окремо та будь якої уваги дитині не приділяє, дитина повністю на утриманні позивачки, яка шлюб з відповідачем розірвала. Отже, всі питання матеріального забезпечення дитини вирішуються виключно позивачкою, за повної бездіяльності відповідача, що є першою ознакою його винної поведінки щодо дитини. Питання щодо виховання доньки вирішуються позивачкою також самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дитини позивачка прикладає всі можливі зусилля. За місцем проживання дитини їй створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Батько дитини жодного разу не цікавився життям доньки. Відповідач не проявляє заінтересованості в подальшій долі доньки, не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до них. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що зумовлює позбавлення його батьківських прав. Відзив на позов не надійшов. На судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач залишив дитину змінивши своє місце проживання. Після цього відповідач не спілкувався з позивачкою та з дитиною і не намагався побачити останню. Позивачка ніколи не приховувала адреси їх проживання і остання добре відома відповідачу. Позивачка постійно самостійно опікується дитиною та прикладає усі можливі зусилля для забезпечення дитини і усім необхідним. Вона ніколи не заперечувала відповідачу у спілкуванні з дитиною та в разі його появи не бачить підстав усувати його від участі у житті дитини. Однак, зважаючи на відсутність бажання у батька опікуватися дитиною, що підтверджується його поведінкою, останнього слід позбавити батьківських прав, що дозволить їй в повній мірі взяти на себе юридичну відповідальність за виховання та забезпечення дитини. Представник Служби у справах дітей Калинівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області повідомив суду про неможливість обстеження умов проживання відповідача з огляду на його відсутність за місцем реєстрації впродовж 10 останніх років, та відсутності відомостей щодо його дійсного місця проживання. Щодо позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. На судове засідання відповідач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки представник позивача не заперечував проти проведення розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача у заочному порядку, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в позовній заяві суд дійшов таких висновків. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до вимог пункту другого частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] з 19 січня 2008 року по 05 лютого 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 лютого 2018 року, згідно з яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 січня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 11 було розірвано. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 3981 зареєстрованим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Відповідно до Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 15 липня 2021 року, а також довідки Калинівської селищної рад від 14 липня 2021 року, мати з дитиною, а також з чоловіком [PERSON] , 1982 року народження, та сином [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] на першому поверсі, квартира складається з чотирьох кімнат. В квартирі є всі необхідні меблі та предмети побуту, в квартирі санітарно - гігієнічні норми на належному рівні, є запас продуктів, для опалення наявні дрова та вугілля. Для виховання та розвитку дитини є необхідні речі, одяг, місце для сну. Відповідно до характеристики виданої 19 липня 2021 року Калинівською ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Херсонської області [PERSON] є добросовісною акативною ученицею, яка школу відвідує регулярно, її вихованням займається тільки мати, батько дитини батьківські збори не відвідував, навчанням дочки не цікавився. Відповідно до характеристики виданої 14 липня 2021 року Калинівською селищною радою [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , працює медичною сестрою в Калинівському ОЗЗСО, користується повагою серед колег. Відповідно до характеристики виданої 21 липня 2021 року Калинівською селищною радою [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON] , які як сім`я добре характеризуються, з ними проживають двоє дітей, яких вони забезпечують на належному рівні. Відповідач з 2010 року на території ради не з`являвся, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до характеристики виданої 19 липня 2021 року Калинівською ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Херсонської області [PERSON] працює медичною сестрою в Калинівському ОЗЗСО, користується повагою серед колег, є уважною, дисциплінованою, за час роботи скарг на її адресу не надходило. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання дитини, а отже у суду є підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача у вигляді позбавлення його батьківських прав, що також обумовлюється необхідністю захисту інтересів дитини. Суд встановив, що відповідач знає про народження дитини, а отже він знає про свої пов`язані із цим обов`язки, однак він не вживає жодних заходів з їх реалізації. Ним не повідомлено його місцезнаходження, він не намагається спілкуватися з дитиною за наявних сучасних засобах комунікації, ним не надається жодної допомоги будь-якого характеру, що може свідчити лише про свідоме ухилення особи від виконання його батьківських обов`язків. Кожна дитина має право на захист своїх цивільних прав, а цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд оцінює доводи обох сторін та ухвалює рішення на підставі встановлених обставин на підставі належних, допустимих, достатніх і достовірних доказах. ЦПК України також передбачена можливість здійснення заочного розгляду справи, чим законодавець забезпечив можливість захисту інтересів особи у випадку неможливості заслухати позицію відповідача та оцінити його доводи. Суд вважає, що органом опіки та піклування зібрано достатньо доказів, що свідчать про наявність ознак ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків, що не може бути спростовано лише фактом відсутності відповідача. Крім того, при вирішенні спору судом враховано, що визначений спосіб захисту передбачений законодавцем в першу чергу не з метою впливу на неправомірну поведінку батька, який ухиляється від виконання його батьківських обов`язків, а з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, тобто при такому вирішенні спору також буде досягнуто справедливий баланс інтересів як дитини, в інтересах якої звернулася мати, яка не отримує виховання та допомоги від батька, не знає його, так і батька, який ухиляється від виховання дитини, а отже не виконує свої батьківські обов`язки. Також згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved