Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

06.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій вона просила ухвалити рішення та визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Чайковського, 27/10. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником жилого приміщення за адресою: м. Бахмут, вул. Чайковського, 27/10, відповідно до говору купівлі-продажу від 25.08.2015 року. Після купівлі позивачем вищевказаної квартири відповідач не виписався, мотивуючи це тим, що в нього немає часу відвідувати відповідні установи щодо зняття з реєстрації. На даний час позивач не має можливості оформити субсидію, так як в її квартирі прописаний відповідач [PERSON], який є приватним підприємцем. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, не оплачує послуги за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, тому позивач була змушена звернутися до суду із вказаним позовом ля захисту своїх порушених прав. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилися, надала заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою його реєстрації. 02.09.2016 року телефонограмою повідомив, що позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. \~ Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2020, вбачається, що відповідач [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила належну їм на праві спільної часткової власності квартиру № 10, загальною площею 45,72 кв.м, яка складається з 2-х житлових кімнат та розташована за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Чайковського, буд. 27. Пунктом 15 договору визначено, що продавець [PERSON] зобовязується знятися з реєстрації в строк до 25 вересня 2015 року (арк.с.7-8). Позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут (Артемівськ), вул. Чайковського, 27/10, яка належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2015 року виданого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.08.2015 року № 42731813 (арк.с.9). Відповідно довідки ПП «Наш дім плюс» № 2115 від 28.07.2016 року, за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул.Чайковського, 27/10 зареєстровані 2 особи: власник [PERSON], [INFO], з 19.09.2015 року, та [PERSON], [INFO], з 03.12.2003 року (аркс.с.28). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України передбачається право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації, за адресою: м. Бахмут, вул. Чайковського, 27/10, не проживає більше шести місяців. Згідно\~\~з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~\~у разі\~\~визнання відповідачем позову суд за наявності для того\~\~законних підстав\~\~ухвалює\~\~рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved