Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

05 квітня 2019 року позивач орган опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Білгород - Дністровська місцева прокуратура, центр соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, просить суд відповідно до ст. ст. 4, 19, 50, 56 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 157, 164, 165, 166, 180, 191 СК України, позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути на користь дитини аліменти. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний у свідоцтво про народження у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно акту, складеного завідуючою дитячим відділенням ЦРЛ від 04.03.2010 року про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про покинуту чи знайдену дитину, [PERSON] , [INFO] відмовилась забрати свою малолітню дитину [PERSON] , [INFO] з медичного закладу. Розпорядженням Білгород - Дністровської райдержадміністрації від 25.03.2010 року № 220/А-2010 [PERSON] влаштований на повне державне забезпечення до будинку дитини. 22.08.2016 року у зв`язку з впливом граничного віку перебування дитини у будинку дитини, на підставі доручення Білгород-Дністровської райдержадміністрації № Д/01-5, [PERSON] був переведений до центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації на повне державне забезпечення. За весь час перебування дитини у вказаному закладі [PERSON] не навідувалась до свого сина. У зв`язку із перебуванням [PERSON] у закладі з великим перевищенням терміну, подальша доля дитини вирішується службою у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради. З вказаних вище підстав позивач і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась через оголошення на сайті судової влади, про причину неявки суду не сповістила, відзив на позов нею не надано. Представник третьої особи в судовому засіданні з позовними вимогами позивача погодилася, не заперечує проти їх задоволення. Зі згоди учасників справи, суд ухвалою на місці перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, думку самої неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. /л.с.6/. 04.03.2010 року в.о. завідуючої дитячим відділенням ЦРЛ в присутності старшого уповноваженого ВК МСД Білгород - Дністровського МВ ГУМВС в Одеській області було складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про покинуту чи знайдену дитину. У вказаному акті зазначено, що [INFO] в пологовому відділенні с. Шабо народився хлопчик від жінки, яка назвалась [PERSON] . 29.10.2009 року дитина з матір`ю переведена до дитячого відділення ЦРЛ за станом здоров`я та в зв`язку з відсутністю належних матеріально-побутових умов. 02.11.2009 року мати пішла з відділення з метою створення належних матеріально-побутових умов за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою було проведено інспектування службами райдержадміністрації. Умови для проживання дитини не створено. /л.с.7-8/. Згідно Розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 220/А-2010 від 25.03.2010 року, [PERSON] , [INFO] влаштовано до будинку дитини на повне державне забезпечення. /л.с.9/. На підставі доручення т.в.о. голови районної державної адміністрації від 22.08.2016 року № Д/01-5 «Про переведення дітей», [PERSON] , [INFO] був переведений до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, як дитина, що досягла граничного віку перебування у будинку дитини. /л.с.12/. У відповідності до листа № 06-04/328 від 16.08.2018 року з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації повідомлено, що за весь час перебування [PERSON] в закладі, матір [PERSON] до дитини не навідувалась. Жодних даних про місце знаходження матері не має. /л.с.13/. Згідно листа № 06-04/134 від 24.03.201 року з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації повідомлено, що дитина [PERSON] знаходиться у закладі з великим перевищенням терміну перебування - 31 місяць. Позивач вказує, що наразі вирішується питання про подальше влаштування дитини. Я вбачається з матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Мологівської сільської ради № 123 від 27.11.2018 року та Висновку органу опіки та піклування Мологівської сільської ради від 27.11.2018 року, доцільно та в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Як пояснив [PERSON] в судовому засідання, мати він ніколи не бачив, вона його не відвідує, не спілкується з ним. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Більш того, однією з беззаперечних підстав, що дає право суду позбавити особу батьківських прав є доведений факт того, що відповідач [PERSON] не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, що підтверджується відповідним актом від 04 березня 2010 року, листом Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей № 06-04/328 від 16.08.2018 року, листом Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я № 1090 від 12.06.2018 року. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що мати дитини [PERSON] , [INFO] не забрала дитину з закладу охорони здоров`я без поважної причини, протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, надалі не бажає спілкуватися зі своїм сином, свідомо нехтує батьківським обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснила жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунулась від виконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації до [PERSON] , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Білгород - Дністровська місцева прокуратура, центр соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача на користь дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення аліментів, позивачем не вказаного на користь якої особи їх має бути стягнуто, якщо на утримання дитини аліменти мають стягуватись саме на її користь, відсутні докази відкритого рахунку на ім`я дитини, куди мають сплачуватись аліменти. Відповідно до положень ст. 81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства та його застосування до фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову органу опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації до [PERSON] , треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Білгород - Дністровська місцева прокуратура, центр соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав , а саме в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В решті позовних вимог органу опіки та піклування Білгород - Дністровської районної державної адміністрації слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial