Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

05 вересня 1998 року померла баба позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7466 га, кадастровий номер 7123785500:02:002:0370, розташовану на території Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 13-13-455 від 05 грудня 2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 455. За життя, 18 жовтня 1996 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належать їй по закону заповіла позивачці по справі. Спадщину після смерті баби позивач прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Позасудовим шляхом позивач не може оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті баби, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку за життя на руки спадкодавцю не видавався, тому що виготовлений та зареєстрований після смерті спадкодавця. Посилаючись на ці обставини позивач звернулася в суд з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається із повідомлення управління держземагенства у Смілянському районі Черкаської області № 28-28-0.5-520/15-16 від 09 лютого 2016 року, у Державному фонді документації із землеустрою Управління Держземагентства у Смілянському районі Черкаської області зберігається державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР 13-13-455 від 05 грудня 2002 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 455, на імя [PERSON], згідно з яким останній належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована в адміністративних межах Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області площею 2,75 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку не отриманий, про що свідчить відсутність підпису про одержання. Вказане обєктивно підтверджується і наявною в матеріалах справи копією державного акту серії ЧР 13-13-455 від 05 грудня 2002 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 464 від 02 грудня 2015 року, [PERSON], яка померла 05 вересня 1998 року, до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], на день смерті останньої у вказаному домогосподарстві більше ніхто не проживав та не був зареєстрований, довідка видана на підставі запису погосподарської книги № 3 за 1996-2000 роки, номер особового рахунку 225. Як вбачається із дублікату заповіту від 18 жовтня 1996 року, посвідченого секретарем виконкому Носачівської сільської ради Смілянського району Черкаської області за реєстровим № 27, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] На день смерті заповідача вказаний заповіт не змінений і не скасований. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-БК № 145778, [PERSON] 17 листопада 2001 року уклала шлюб із [PERSON], змінивши при цьому прізвище на «Голубовська». Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадщиною, оскільки мала на руках правовстановлювальний документ, а саме заповіт померлої. Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 555/01-16 від 24 березня 2016 року, вбачається, що після смерті 05 вересня 1998 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Разом з тим, як вбачається із листа завідувача Смілянської державної нотаріальної контори № 496/01-16 від 17 березня 2016 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Враховуючи викладене та в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, представнику [PERSON] [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Приймаючи до уваги, що [PERSON] довела факт прийняття нею спадщини після смерті баби [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд відповідно до положень ст.ст. 534, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування по заповіту. На підставі наведеного, ст.ст. 530, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved