Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

07.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], третя особа [PERSON], про припинення права власності на частку квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вказана квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності по ? частці за кожним. На теперішній час відповідач [PERSON] створює перешкоди у користуванні вказаною квартирою, не допускаючи інших співвласників в квартиру. Вирішити питання продажу квартири та поділити кошти відповідно до часток відповідач відмовляється, хоча всі інші співвласники згодні на такий поділ. Відповідач відмовляється отримати компенсацію вартості своєї частки шляхом укладення договору купівлі-продажу позивачкою його частки в квартирі. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача до судового засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.1984 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають двох доньок: [PERSON] та [PERSON], які на час подання позову є повнолітніми. Перебуваючи у шлюбі сторони отримали квартиру [ADDRESS]. Згодом вказану квартиру вони приватизували і відповідно до свідоцтва про право власності від 06.08.2007р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] ? частки, [PERSON] ? частки, [PERSON] ? частки, та [PERSON] ? частки. В 2012 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ФП № 065344, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 07.08.2012 року. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у вищевказаній квартирі. При цьому, інших співвласників проживати він до квартири не пускав, чим створював перешкоди у користуванні їх майном. Вирішити питання продажу квартири та поділити кошти відповідно до часток відповідач відмовляється, хоча всі інші співвласники згодні на такий поділ. Відповідач відмовляється отримати компенсацію вартості своєї частки шляхом укладення договору купівлі-продажу позивачкою його частки в квартирі. Відповідно до ст.ст. 355-356, 358, 365 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше фізичних або юридичних осіб, держави, територіальних громад із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згоди на проведення реального поділу квартири та визначити порядку користування нею сторонами не досягнуто. Позивачка порушили перед судом питання про припинення права власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], визнання за нею права власності на на ? частину квартири та стягнення з неї на користь відповідача компенсації вартості 1/4 частини квартири, посилаються на неприязні стосунки з відповідачем та неможливість спільного користування квартирою. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Зі змісту зазначеної норми випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України підстави, але лише в тому разі, коли таке припинення права не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до положення статті 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди, інакше буде вважатися, що особа незаконно позбавлена майна. Згідно домовленості [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, вартість вказаної квартири [ADDRESS] складає 520\~000 грн., з якої ? частка спірної квартири становить 130\~000 грн. Позивачка внесла на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області за квитанцією від 08.12.2015 № 0.0.472219253.1 в ПАТ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 96\~686 грн., та за квитанцією від 13.01.2016 № 0.0.488183451.1 в ПАТ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 33\~314 грн. Таким чином, позивачкою були внесені грошові кошти на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на загальну суму 130\~000 грн. Таким чином, судом встановлено, що згоди щодо користування та володіння спірною квартирою співвласники не досягли, спільне володіння і користування квартирою є неможливим. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, а також наявними в матеріалах справи документами. За такого суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, право власності відповідача [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] підлягає припиненню, за позивачакою підлягає визнанню право власності на вказану частку, та з неї на користь відповідача у якості компенсації вартості 1/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру підлягає стягненню грошова сума у розмірі 130\~000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на оплату содового збору в розмірі 500,00 грн.

Outcome: approved