Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

06.08.2018 року [PERSON],[INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в якій просить суд звільнити [PERSON] по сплаті заборгованості аліментів за період з 18.01.2018 року по 17.04.2018 року включно на утримання дітей [PERSON], 2007р.н. та [PERSON], 2010 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.02.2018 Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення повноліття кожною дитиною, починаючи з 18 січня 2018 року. Вказаний судовий наказ позивач отримав 17.04.2018, а отже з 18.01.2018 по 17.04.2018 утворилася заборгованість по аліментах не з його вини, а тому просить суд звільнити його від сплати аліментів. Ухвалою від 06.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 24.04.2018 року в судовому засіданні заперечили щодо позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи /а.с.25/. Додатково повідомили, що заборгованість за вказаний період на утримання дітей вже стягнуто. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законам або договором. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, шлюб між якими розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.02.2018 /а.с.5/. У шлюбі народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучено до матеріалів справи /а.с.6-7/. 06.02.2018 Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення повноліття кожною дитиною, починаючи з 18 січня 2018 року. Судовий наказ набрав законної сили /а.с.4/. Як на підставу звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач посилається на те, що заборгованість утворилася не з його вини, оскільки судовий наказ він отримав 17.04.2018. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували підставу звільнення позивача від сплати аліментів. За змістом ч. 3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що судовий наказ був пред'явлений до виконання відразу після набрання ним законної сили, тобто в межах строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження». Посилання позивача на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникнула не з його вини, не є підставою для звільнення позивача від обов'язку сплачувати заборгованості з аліментів. Також судом встановлено і сторони про це підтвердили, що на момент ухвалення рішення заборгованості зі сплати аліментів не існує. Враховуючи викладене, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed