Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

05.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, з моменту зверненян до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що на даний час вона проживає з дітьми, їх доглядає і забезпечує всім необхідним, відповідач повністю усунувся від утримання дітей, жодної допомоги не надає. Відповідач не має постійного та стабільного доходу. Згідно чинного законодавства батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Під час розгляду справи позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить заявлений позов задоволити. Відповідач [PERSON] заявлений позов заперечив, підтримав письмове заперечення, в якому вказується, що після розірвання шлюбу дружина самовільно забрала дітей та вивезла їх в с.Калинівку Яворівського району Львівської області. Позивачка чинить перешкоди в його спілкуванні з дітьми, в грубій формі відмовляє в передачі дітям продуктів або речей. Він звертався з заявою щодо його участі у вихованні дітей і прийнято рішення про забезпечення його участі у вихованні дітей. Таким чином, він не ухиляється від обовязку щодо утримання дітей, що є підставою для відмови в присудженні аліментів. Також позивачкою жодним чином не обґрунтовано суму заявлених аліментів. Він готовий добровільно утримувати дітей в межах своїх фінансових можливостей без додаткового рішення суду, відповідно відсутні причини для спору про стягнення аліментів. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доказ по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі з 03.09.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.08.2015 року було розірвано за позовом [PERSON] 2 Від даного шлюбу, згідно предявленої копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 14 жовтня 2010 року року народження. Також встановлено, що сторони по справі до реєстрації шлюбу проживали у фактичних шлюбних відносинах, позивачка народила доньку [PERSON], [INFO], батьківство відносно якої добровільно було визнано відповідачем [PERSON], що підтвердив останній під час судового засідання. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Під час розгляду справи встановлено, що на даний час домовленості між батьками про утримання неповнолітніх дітей не досягнуто. Судом встановлено, що після ухвалення судового рішення про розірвання шлюбу, на початку вересня 2015 року між сторонами по справі виник конфлікт з приводу права користування житловим приміщенням в [ADDRESS], в результаті якого позивачка зверталася з приводу протиправних дій до Сихівського райвідділу міліції і була змушена залишити дане житло та переїхати з дітьми на проживання до будинку своєї матері в с.Калинівка, вул.С.Бандери, 35 Яворівського району Львівської області, де проживає по даний час. Також судом встановлено, що з вересня 2015 року по час розгляду справи відповідач [PERSON] жодного разу не відвідав дітей в с.Калинівка. Як пояснив відповідач [PERSON] до лютого 2016 року йому не було відомо точне місце перебування дітей, а з лютого 2016 року колишня дружина відмовляє йому в спілкуванні з дітьми, в звязку з чим змушений був звертатися з заявою до органу опіки та піклування про вирішення питання його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Дані пояснення відповідача [PERSON] повністю спростовують його твердження в письмовому запереченні, що він не ухиляється від обовязку щодо утримання дітей, відповідно про відсутність спору про стягнення аліментів, оскільки судом встановлено, що з вересня 2015 року діти проживають з позивачкою, фактично знаходяться на її утриманні, а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Також встановлено, що позивачка бажає отримувати аліменти з відповідача в примусовому порядку. Покликання відповідача [PERSON] щодо сумнівів у цільовому використанні грошових коштів в майбутньому, які можуть бути використанні не в інтересах дітей, а в інтересах членів сімї позивачки, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки це є припущенням відповідача, а згідно з ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також ст.186 СК України регламентовано порядок здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини, 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що стан здоровя дітей [PERSON]-С.С., [INFO], та [PERSON], [INFO], є задовільним. Також задовільним є стан здоровя відповідача [PERSON], який на даний час у передбаченому порядку непрацездатним не визнавався. Відповідач [PERSON] в період з березня по грудень 2015 року проходив військову службу за мобілізацією, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, набув статусу учасника бойових дій, після звільнення з військової служби не має постійного місця роботи, працює на тимчасових заробітках, відповідно доходи відповідача мають нерегулярний та мінливий характер. Також встановлено, що відповідач [PERSON] подав документи для прийняття на військову службу за контрактом, у випадку позитивного вирішення його клопотання грошове забезпечення за посадою може становити більше 8000 гривень. Як пояснив відповідач при 3 такому доході він згідний сплачувати аліменти на дітей в розмірі біля 4000 гривень, за умови цільового використання сплачених аліментів. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в трьохкімнатній квартирі за адресою [ADDRESS], разом з сімєю брата, інших утриманців, яких згідно вимог чинного законодавства відповідач зобовязаний надавати допомогу, немає. Як вбачається з пояснень позивача [PERSON], вона працює швеєю, її середньомісячна заробітна плата становить біля 4000 гривень, на даний час проживає з матірю та її братом, які по мірі можливості також допомагають у вихованні та утриманні дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який у передбаченому порядку непрацездатним не визнаний, відсутність у відповідача інших утриманців, наявність у відповідача, який не має постійного місця роботи, нерегулярного та мінливого доходу, що визнається самим відповідачем, матеріальне становище позивачки, розмір її заробітної плати, розмір середномісячної заробітної плати по району на даний час, встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень на дитину щомісячно, в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved