Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

06.04.2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, уточнивши 23.06.2015 р. позовні вимоги, просить встановити, що [PERSON], померлій 28 березня 2014 року, належала на праві приватної власності трикімнатна квартира [ADDRESS] та визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 28.03.2014 р. померла її мати [PERSON], якій належала квартира [ADDRESS] на підставі ухвали від 24.01.2013 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про затвердження мирової угоди, що набрала законної сили 30.01.2013 р.. Інших спадкоємців, крім неї, у померлої немає. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем. Але нотаріус не видала їй свідоцтво про право на спадщину, оскільки не було здійснено державної реєстрації права власності, за ухвалою від 24.01.2013 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу. Позивача надала заяву про підтримку позову, а також про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача надав заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, тобто фактично визнавши позовні вимоги, просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва про народження; свідоцтва про укладення шлюбу; свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва про смерть [PERSON]; довідки про склад сімї; листа від 23.03.2015 р. нотаріуса щодо неможливості видати свідоцтво про право на спадщину; ухвали від 24.01.2013 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу; заяви про мирову угоду; звіту про оцінку майна; лист від 22.07.2015 р. державного нотаріуса щодо спадщини після смерті [PERSON]Я; інформаційну довідку від 10.08.2015 р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); інформаційну довідку від 10.08.2015 р. зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) (а.с. 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15-16, 17-18, 19-44, 61, 62, 63), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. 28.03.2014 р. померла [PERSON], спадкоємцем за законом, якої стала позивач, яка на момент відкриття спадщини була зареєстрованою та проживала разом із спадкодавцем, тому фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] немає. [PERSON] на праві власності належала трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме ухвала від 24.01.2013 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу не було зареєстроване у визначеному законодавством порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У листі № 24-753/0/4-1 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, визнання відповідачем, позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 1223, 1261-1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved