Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

06 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач [PERSON] народилась [INFO] у м. Вінниці, її батьком є відповідач по справі [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2017 за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 серпня 2017 року та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . На даний час позивач є повнолітньою, проте навчається на 1 курсі факультету торгівлі, маркетингу та сфери обслуговування Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ за освітнім рівнем «бакалавр», форма навчання денна, термін навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024, а тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 06 жовтня 2020 року, до закінчення позивачем навчання, але не довше ніж 05.10.2025. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області 12 грудня 2002 року, [PERSON] народилась [INFO] у м. Вінниця, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12 грудня 2002 року зроблено відповідний запис за №5. Батьками позивачами значаться відповідач [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2017 за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15 серпня 2017 року та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] (а.с.9). Наразі позивач досягла повноліття, однак навчається на 1 курсі факультету торгівлі, маркетингу та сфери обслуговування Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ за освітнім рівнем «бакалавр», форма навчання денна, термін навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024 відповідно до довідки навчального закладу від 16 вересня 2020 року №467 (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст.200 СК України). Як визначено у п. 20 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21.02.2018 року у справі № 208/3075/16 викладено правову позицію, відповідно до якої Верховний Суд наголосив на тому, що СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц; 2) від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц; 3) від 12 вересня 2018 року у справі № 350/326/17-ц (провадження № 61-15310св18); 4) від 10 жовтня 2018 року у справі № 216/3757/16-ц (провадження № 61-16217св18); 5) від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 року у справі № 346/103/17 звернув увагу на те, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У даній постанові Верховний Суд також підкреслив, що той факт, що під час канікул дитина не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить у період навчання. При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивача, яка дійсно потребує матеріальної допомоги як з боку матері, так і з боку батька, а також особу відповідача, який являється молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку. Відтак, суд вважає, що позивач у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, а останній має можливість надавати таку допомогу, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. Разом із тим, суд не вважає можливим стягнення аліментів із застереженням щодо його мінімального розміру на рівні 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком від 6 до 18 років, оскільки позивачу на день подання позову та день розгляду справи виповнилося 18 років, відтак вона не є дитиною у розумінні ч.1 ст.6 СК України та на відповідні правовідносини не поширюються положення ч. 2 ст. 182 СК України. Відтак у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, з огляду на вищевикладене,

Outcome: partial