Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

06.05.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти 283\~964 грн. 60 коп., три проценти річних 16\~501 грн. 05 коп., інфляційні витрати 142\~224 грн. 95 коп., а всього 442\~690 грн. 60 коп. На обґрунтування позову [PERSON] посилалася, що 03.05.2012 року на підставі договору купівлі-продажу у Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомото» (далі ТОВ «Автомото») вона придбала у власність автомобіль марки Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER]. 04.05.2012 року вона надала нотаріально посвідчену довіреність на імя [PERSON], якою уповноважила останнього керувати та розпоряджатися вказаним автомобілем. 03.05.2013 року [PERSON] без згоди позивачки, яка на той час перебувала за кордоном, продав автомобіль марки Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER] гр.[PERSON] за 283\~964 грн. 60 коп., гроші від продажу автомобіля позивачці відповідач не передав. Посилаючись на положення цивільного законодавства, яке передбачає обовязок повіреного негайно передати довірителеві все одержане у звязку із виконанням доручення, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь гроші, отримані від продажу належного їй автомобілю у розмірі 283\~964 грн. 60 коп. Беручи до уваги обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, сплатити суму боргу з урахуванням інфляції та трьох процентів річних, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] 442\~690 грн. 60 коп., а саме грошову суму від проданого автомобілю в розмірі 283\~964 грн. 60 коп., три проценти річних 16\~501 грн. 05 коп., інфляційні витрати 142\~224 грн. 95 коп. 30.06.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER], укладеного між [PERSON] та ТОВ «Автомото» 03.05.2015 року в частині покупця, просив змінити договір в частині покупця з [PERSON] на [PERSON], перевести права покупця з [PERSON] на [PERSON] в частині реєстрації, зазначивши власником [PERSON] на період з 04.05.2012 року по 03.05.2013 року, зобовязати [PERSON] України в Харківській області внести відповідні зміни в книгу обліку, базу даних автоматизованих інформаційних систем «Автомобіль» та Єдиний державний реєстр Державтоінспекції. Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що у відповідність до положень ст.1006 ЦК України [PERSON], як повірений на підставі довіреності [PERSON], зобовязаний був негайно передати позивачці всі одержані гроші у звязку із продажем належного їй на праві власності автомобіля Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до довідки рахунку Торгівельної фірми «Автолюбитель» від 03.05.2013р. вказаний автомобіль був проданий [PERSON] за 283\~964 грн. 60 коп., а тому вказана сума, фактично отримана від імені продавця повіреним [PERSON], підлягає стягненню з останнього на корить позивачки, у відповідність до ст.625 ЦК України з урахуванням інфляційних витрат та трьох процентів річних. Доводи відповідача, що гроші, сплачені 03.05.2012 року при купівлі автомобіля Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER], належали [PERSON], а не [PERSON], він вважав безпідставними. При цьому просив врахувати, що доводи відповідача про придбання спірного автомобілю за рахунок грошей, отриманих від продажу автомобілю Toyota RAV4, а також позичання частини грошей 20\~000 дол.США у [PERSON], не заслуговують на увагу, тому що власником автомобілю Toyota RAV4 також була [PERSON], а договір займу з [PERSON] письмово не підтверджений. Посилання на пояснення свідків [PERSON] [PERSON] та [PERSON] також не свідчать на користь відповідача, враховуючи, що вказані свідки безпосередніми очевидцями придбання спірного автомобілю не були, обставини подій знають лише зі слів відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали. Відповідач посилався на те, що при придбанні 03.05.2012 року автомобіля Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER], сплачувалися належні йому гроші, які він отримав від продажу автомобіля Toyota RAV4 та частково у сумі 20\~000 дол.США позичив у [PERSON] Через те, що на час придбання автомобіля [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в якості власника була записана позивачка, з матірю якої [PERSON] на той час перебував у інтимних стосунках. Для підтвердження усіх повноважень власника по відношенню до автомобіля в день його придбання [PERSON] видала на його імя довіреність, користуючись якою відповідач 03.05.2012 року продав автомобіль Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER] [PERSON], гроші [PERSON] він не передавав, тому що не вважає її власником автомобілю. 3-тя особа [PERSON], який на теперішній час є власником спірного автомобілю, в судовому засіданні покладався на розсуд суду, при постановленні рішення просив врахувати, що він придбав автомобіль Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER], у [PERSON] на законних підставах. Представник Управління [PERSON] України в Харківській області в судове засідання не зявився, розгляд справи просив проводити за його відсутності, рішення постановити на розсуд суду. З боку 3-ї особи Управління [PERSON] України в Харківській області було надано письмові заперечення проти позову, в яких зазначалося наступне. Автомобіль Hyundai Santa FE, номерний знак [NUMBER] було вперше зареєстровано на території України на імя [PERSON] 04.05.2012 року, на її ж імя видано свідоцтво про реєстрацію САК766285. 03.05.2013 року вказаний автомобіль було знято з обліку для реалізації на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON] та в цей же день зареєстровано за [PERSON] та автомобілю [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію САО934642. 20.03.2014 року автомобіль знову було знято з обліку для реалізації та 27.03.2014 року зареєстровано за [PERSON], автомобілю [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію САТ819375. Реєстраційні дії з транспортним засобом здійснювалися підрозділами ДАІ у відповідності до ст.34 Закону України «Про дорожній рух» та Постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». У вказаному Порядку немає технічної операції зміни запису державної реєстрації власника, а передбачено лише здійснення реєстраційних операцій на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу. Представник 3-ї особи ТОВ «Автомото» в судове засідання не зявився, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Суд, заслухавши осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Одним із видів правочинів є договір-купівлі-продажу. Відповідно до ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судовим розглядом встановлено, що 03.05.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Автомото» було укладено письмовий договір купівлі-продажу № 0305-2, відповідно до якого вона придбала у власність у автомобіль марки Hyundai Santa FE 2.2л, кузов №КМТSH81XDCU889050, 2012 року, визначений у товарній накладній, яка є невідємною частиною договору, за 235\~000 грн. На підтвердження факту передання вказаного автомобілю покупцю між сторонами договору 03.05.2012 року було складено акт приймання-передачі автомобіль марки Hyundai Santa FE 2.2л, кузов № КМТSH81XDCU889050, 2012 року (а.с.76,77). Згідно електронних інформаційних баз даних УДАІ ГУМВС України в Харківській області, легковий автомобіль Hyundai Santa FE 2.2л, кузов № КМТSH81XDCU889050, 2012 року, 04.05.2012 року вперше зареєстровано на території м.Харкова та області у ВРЕР №2 ГУМВС України в Харківській області на імя [PERSON] на підставі вантажної митної декларації №12/121926, довідки рахунку №КІМ778173, квитанції про сплату податку з ТЗ, на автомобіль [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію САК766285 (а.с.15,101-103). Доводи [PERSON] щодо недійсності вказаного правочину суд вважає безпідставними. Так, про виконання умов договору щодо сплати вартості придбаного автомобілю саме [PERSON] свідчить зміст договору купівлі-продажу, акт прийому-передачі у її власність автомобіля Hyundai Santa FE 2.2л, кузов № КМТSH81XDCU889050, отримання на імя [PERSON] довідки-рахунку, сплата нею податку з транспортного засобу та видача органами ДАІ свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Будь-яких заперечень з приводу не виконання [PERSON] умов договору купівлі-продажу № 0305-2 від 03.05.2012 року в частині обовязку покупця оплатити придбаний товар ТОВ «Автомото» не висував. Твердження відповідача про придбання спірного автомобіля [NUMBER] за рахунок належних йому грошових коштів, отриманих від продажу автомобілю Toyota RAV4, а також позичених ним у сумі 20\~000 дол.США у свідка [PERSON], не заслуговують на увагу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося самим відповідачем власником автомобіля Toyota RAV4 також була [PERSON], а договір займу з [PERSON], яка на теперішній час є його дружиною, письмово не підтверджений, сама [PERSON] при укладенні 03.05.2012 року договору купівлі-продажу присутньою не була, факту сплати [PERSON] коштів ТОВ «Автомото» підтвердити не може. Посилання відповідача на пояснення свідків [PERSON] [PERSON] та [PERSON] також не свідчать на користь його позиції по справі, враховуючи, що вказані свідки безпосередніми очевидцями придбання спірного автомобілю не були, обставини подій знають лише зі слів відповідача. Як встановлено під час допиту свідка [PERSON], яка доводиться колишньою дружиною відповідача, конкретних обставин придбання автомобілів Toyota RAV4 та Hyundai Santa FE вона не знає, під час їх придбання та продажу присутньою не була, документів з цього приводу не дивилася, фактично освічена зі слів самого відповідача, з яким на час придбання спірного Hyundai Santa FE номерний знак [NUMBER] вже фактично однією сімєю не мешкала. З пояснень свідка [PERSON] встановлено, що він надавав відповідачу рекомендації щодо вдалої моделі та місця придбання нового автомобілю, проте хто був власником старого автомобілю Toyota RAV4 та нового Hyundai Santa FE, чиї гроші сплачувалися за придбання останнього йому не відомо. Також не освічений свідок щодо особистого життя [PERSON] в той період часу, хто був членом його сімї, близькими особами та чи використовувався ними автомобіль Hyundai Santa FE у вільний від роботи час. Складені відповідачем [PERSON] декларації про майно, доходи, витрати та зобовязання фінансового характеру за 2011 2013 р.р. також свідчать, що в них відсутні як відомості про доходи, отримані від продажу автомобіля Toyota RAV4, так і витрати на придбання спірного автомобілю Hyundai Santa FE . Крім того, суд зазначає, що зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Правомочність щодо володіння майном означає юридично забезпечену власнику можливість мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, однак передача власником майна в тимчасове володіння інших осіб, наприклад, у користування на підставі довіреності, не призводить до втрати ним права власності. За таких обставин твердження [PERSON] щодо підтвердження його доводів про придбання саме за його рахунок спірного автомобіля свідчить факт видачі на його імя [PERSON] довіреності 04.05.2012 року та тривале і систематичне використання ним автомобілю суд вважає не переконливими. Частина 2 ст.319 ЦК України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.\~ 04.05.2012 року [PERSON] на імя [PERSON] була видана довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №202, відповідно до якої позивачка уповноважила [PERSON] керувати та розпоряджатися (зняти з обліку в органах ДАІ, продати, обміняти) спірний автомобіль, для чого йому надано право підписувати договір купівлі-продажу, представляти її інтереси в органах нотаріату, в комісійних магазинах, оформлювати оцінку для продажу автомобілю, одержувати гроші при продажу автомобіля, а також виконувати всі інші дії, повязані з цією довіреністю (а.с.7). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 1 ст.238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. [PERSON] 03.05.2013 року за довіреністю продав спірний автомобіль [PERSON] за 283\~964 грн. 60 коп. (а.с.8). Таким чином, суд вважає доведеним, що 03.05.2013 року в момент розпорядження транспортним засобом [PERSON] діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності в інтересах продавця [PERSON], яка була власницею автомобіля. Підписання договору цивільно-правового характеру щодо розпорядження автомобілем, одержання за результатами угоди грошової суми передбачено довіреністю. Доводи позивачки про неотримання коштів за продаж автомобілю не заперечуються відповідачем. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якою закріплено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти; Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. За таких обставин заперечення [PERSON] щодо відсутності у виданій на нього довіреності обовязку передати власникові отримані від продажу автомобілю гроші спростовуються положеннями ч.1 ст.1006 ЦК України, в якій передбачено, що повірений зобовязаний негайно передати довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення. Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, сплатити суму боргу з урахуванням інфляції та трьох процентів річних, відповідач зобовязаний повернути позивачці: грошову суму від проданого автомобілю в розмірі 283\~964 грн. 60 коп., три проценти річних 16 774 грн. 27 коп. ( (283\~964,60 грн. х 100 % : 3 %) :\~365 дн.) х 719 дн. = 16\~774,27 грн. ), інфляційні витрати 143 402,12 грн. ( 283\~964,60 х ( 1 х 0,999 х 0,993 х 1 х 0,1004 х 0,1002 х 0,1005 х 0,1005 х 1,249 х 1,031 х 1,053 х 1,108 ) = 427\~366, 723 грн. 283\~964,60 грн. = 143\~402,12 грн.) З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що у відповідність до положень ч.1 ст.11 ЦПК України вирішення цивільної справи відбувається в межах позовних вимог суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь 442\~690 грн. 60 коп., а саме грошової суми від проданого автомобілю в розмірі 283\~964 грн. 60 коп., три проценти річних 16\~501 грн. 05 коп., інфляційні витрати 142\~224 грн. 95 коп., в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] суд відмовляє у повному обсязі. На підставі положень ст.88 ЦПК України на користь позивачки, позовні вимоги якої суд задовольняє у повному обсязі, з відповідача [PERSON] суд стягує понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору 3654 грн. та 121,80 грн.

Outcome: approved