Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

07.04.2020 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулась [PERSON] із позовом до ПАТ Українська пожежно-страхова компанія про стягнення страхового відшкодування. Свій позов обґрунтовує тим, що 03.09.2019 року близько 14 год. 15 хв. на вул. Гетьмана Сагайдачного в м. Новоград-Волинський відбулось ДТП за участю автомобіля MAN, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих травм загинув на місці. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача відповідно до полісу [NUMBER] 1428634. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати моральну шкоду у розмірі 30045 грн. 00 коп. У зв`язку із цим позивач звернулася до суду із позовом про стягнення із відповідача моральної шкоди. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн. 09.04.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.05.2020 року. 29.05.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач посилається на те, що 14.05.2020 року позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 10015 грн. 00 коп. Щодо інших сум страхового відшкодування, то 29.04.2019 року між ПАТ «УПСК» та позивачем було підписано угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування. За вказаною угодою ПАТ «УПСК» взяло зобов`язання відшкодувати на користь неповнолітніх дітей страхові виплати у розмірі 150000 грн. 14.05.2020 року відповідачем було здійснено перерахунок коштів. Таким чином відповідач виконав взяті на себе зобов`язання, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 25.06.2020 року судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 02.07.2020 року від представника позивача адвоката Стефківського В.І., надійшла заява про уточнення позовних вимог. Згідно вказаної заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн. 00 коп. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві просили справу розглядати без участі представника. Представник позивача адвокат Коневалик А.В., підтримав вимоги уточненої заяви, та просив стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн. 00 коп. Заслухавши представника позивача дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертизи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч. 1-3 ст.\~134\~ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що застосування відповідних положень ст.\~134\~ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 0134-ц від 20.03.2020 року укладений між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» (а.с. 23). Також надано детальний розрахунок робіт на загальну суму 12000 грн. 00 коп (а.с. 25). Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного\~Суду України\~від 30.09.2009\~року №\~23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial