Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

05.04.2017 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11479098000 (далі - Кредитний договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 550 583, 21 грн. з остаточним строком повернення до 15.11.2027 року. Згідно з п. 1.2.9. Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється фіксована процентна ставка 15% річних, якщо інший розмір процентної ставки не застосовується до всієї та/або частини заборгованості у відповідності до умов Договору, але в будь-якому випадку розмір процентної ставки за користування кредитними коштами за цим Договором не може бути меншим за розмір, встановлений цим пунктом. У випадку прострочення протягом десяти днів поспіль сплати основного боргу та/або процентів на суму, що дорівнює або перевищує 50% від розміру нарахованого до сплати платежу за основним боргом та процентами, процентна ставка за користування кредитними коштами починаючи з одинадцятого дня такого прострочення, а якщо інший день припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то з першого робочого дня, що слідує за таким днем, встановлюється розмір ставки, що діяла станом на кінець десятого дня прострочення, збільшеної на 4%. Цей підпункт застосовується повторно протягом строку дії Договору при настанні вказаної в цьому підпункті події лише у випадку, якщо в період між попереднім та повторним застосуванням цього підпункту позичальник в повному обсязі погасив прострочену заборгованість за Договором та був встановлений розмір процентної ставки у відповідності до умов п.п. «в» або «г» цього пункту Договору. Факт надання позивачем кредиту відповідачу-1 у розмірі 550 583, 21 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про рух коштів по рахунку. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем (Кредитор) та відповідачем-2 (Поручитель) було укладено Договір поруки № 269017, згідно з п. 1.1. якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з Основного договору, а саме щодо сплати суми Основного боргу за Основним договором, а саме 550 583, 21 грн. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення виконання зобов`язань Боржника за Основним договором. Згідно з п. 1.4. Договору поруки відповідальність Поручителя і Боржника щодо виконання Основного зобов`язання є солідарною. Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого Кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 21 рік з дати укладання цього Договору. Також, між позивачем та відповідачем-2 було укладено Договір поруки № 269017, пунктом 1.1. якого передбачено, що Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з Основного договору, а саме щодо сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках Основного договору. Пунктом 1.3. Договору визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за Основним договором частково, а саме за порушення Основного зобов`язання Боржником в межах суми, що становить 275 291, 61 грн. Поручитель відповідає перед Кредитором у зазначеному у цьому пункті розмірі протягом строку дії Договору поруки, зазначеного у п. 3.1. цього Договору, незалежно від суми будь-яких погашень зобов`язань за Основним договором. Згідно з п. 1.4. Договору поруки відповідальність Поручителя і Боржника щодо виконання Основного зобов`язання є солідарною. Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого Кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 21 рік з дати укладання цього Договору. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем (Кредитор) та відповідачем-3 (Поручитель) було укладено Договір поруки № 269054, згідно з п. 1.1. якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з Основного договору, а саме щодо сплати суми Основного боргу за Основним договором, а саме 550 583, 21 грн. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення виконання зобов`язань Боржника за Основним договором. Згідно з п. 1.4. Договору поруки відповідальність Поручителя і Боржника щодо виконання Основного зобов`язання є солідарною. Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого Кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 21 рік з дати укладання цього Договору. Також, між позивачем та відповідачем-3 було укладено Договір поруки № 269054, пунктом 1.1. якого передбачено, що Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з Основного договору, а саме щодо сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках Основного договору. Пунктом 1.3. Договору визначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за Основним договором частково, а саме за порушення Основного зобов`язання Боржником в межах суми, що становить 275 291, 61 грн. Поручитель відповідає перед Кредитором у зазначеному у цьому пункті розмірі протягом строку дії Договору поруки, зазначеного у п. 3.1. цього Договору, незалежно від суми будь-яких погашень зобов`язань за Основним договором. Згідно з п. 1.4. Договору поруки відповідальність Поручителя і Боржника щодо виконання Основного зобов`язання є солідарною. Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого Кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 21 рік з дати укладання цього Договору. Відповідач-1 не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по кредиту в сумі 456 812, 58 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 8 267, 45 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений Кредитним договором строк в сумі 288, 41 грн. Позивач звернувся до відповідача-1 та відповідача-2 з вимогами про погашення боргу, проте вказані вимоги задоволені не були. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу приписів ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України). Положеннями ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, відповідний борг в сумі 465 368, 44 грн., з яких 456 812, 58 грн. основного боргу, 8 267, 45 грн. заборгованості за процентами, 288, 41 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом понад встановлений договором строк, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий солідарно з відповідачів в судовому порядку. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частиною 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку частини 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконували взяті на себе обов`язки, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Outcome: approved