Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

07.06.2019 [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] в їх користь 57470 доларів США , 760 Євро, 20000 грн. шкоди завданої кримінальним правопорушенням та по 50000 грн. кожному завданої злочином моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що в період часу з 14.08.1995 по 31.03.2017 [PERSON] працював в Російській Федерації, за що отримував заробітну плату. Щороку він приїжджав в м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області та привозив грошові кошти, які накопичували з дружиною за час роботи в Росії. Перед приїздом в Україну [PERSON] обмінював російські рублі на долари США. В м.Новояворівську проживала їх донька [PERSON] , в якої вони залишали гроші на зберігання. При передачі коштів дочці [PERSON] упаковував їх у квитанцію, яку йому видавали при обміні російських рублів на долари США та запаковував харчовою плівкою. 04.03.2017 до [PERSON] зателефонувала донька [PERSON] , яка повідомила, що її чоловік викрав гроші. 12.04.2017 [PERSON] , приїхав в м.Новояворівськ, де донька пояснила, що відповідач викрав усі кошти, а саме: 57470 доларів США, 20000 грн. та 760 Євро. Вкрадені кошти є спільною власністю подружжя, а саме власністю [PERSON] та [PERSON] . З приводу викрадення коштів вони звернулися в поліцію, у зв`язку з чим було розпочато досудове розслідування. Таким чином відповідач вчинив дії, які мають ознаки кримінального правопорушення, є такими, що порушують їх особисті майнові та немайнові права, які підлягають поновленню, шляхом відшкодування за рахунок відповідача нанесеної матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає у викрадених коштах, зокрема 57470 доларів США, що станом на 05.06.2019 за даними НБУ становить 1563582 грн. 69 коп., 760 Євро, що станом на 05.06.2019 за даними НБУ становить 23249 грн. 52 коп. та 20000 грн. В результаті скоєння відповідачем дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, окрім матеріальної шкоди їм завдана моральна шкода, що полягає у моральних стражданнях спричинених втратою грошових коштів, що є основним джерелом існування. Дії відповідача спричинили негативні зміни в їх житті, негативні переживання та спогади. Вони відчувають насторогу та тривогу, емоційно реагують при згадуванні втрати значної суми коштів. Фіксованість уваги на проблему повернення вкрадених коштів спричиняє тимчасову відірваність від звичайних занять, зниження настрою, порушення сну. У зв`язку з викраденням грошових коштів втратили довіру до людей. В момент виявлення втрати грошей вони пережили емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності. Враховуючи, що між злочинними діями відповідача та завданою ним моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих ним моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на їх користь моральної шкоди в розмірі по 50000 грн. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.07.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18.06.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у разі повторної неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, заперечення на позов не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] , проти чого позивачі не заперечують. Згідно з ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.08.2021, є дата складення повного судового рішення 26.08.2021. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.82\~ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вироком Яворівського районного суду Львівської області від 16 березня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, а саме в тому, що він в період часу з вересня 2014 року по березень 2017 року вчинив таємне викрадення чужого майна, (крадіжку), а також вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, зокрема викрав у потерпілого [PERSON] 57470 доларів США та 760 Євро, та призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громад, що становить 1700 грн. та за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення, згідно з ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено [PERSON] остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 2 років позбавлення волі та звільнено [PERSON] від відбуття покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016. Також судом встановлено, що на час вчинення кримінальних правопорушень [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Статтями 60, 61 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пеня, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Таким чином, суд вважає, що викрадені [PERSON] кошти є власністю позивачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 2 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст.\~23\~ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною першою статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦП України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При розгляді справи, судом встановлено, що [PERSON] вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 57470 доларів США, 760 Євро, що належали позивачам по справі [PERSON] та [PERSON] , а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім цього, внаслідок вчинення злочину [PERSON] та [PERSON] було\~завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях спричинених втратою грошових коштів, негативних переживаннях, емоційною напругою та стресом. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг та тривалість фізичних, душевних, психічних страждань, яких зазнали позивачі\~внаслідок втрати грошових коштів. При визначенні розміру моральної шкоди суд, \~враховуючи вимоги розумності\~і справедливості, дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивачів слід стягнути по 5000 грн. моральної шкоди, оскільки саме такий розмір відшкодування буде\~достатньою компенсацією за понесені позивачами [PERSON] та [PERSON] душевні та психічні страждання,\~\~у зв`язку із викраденням їх майна. Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 20000 грн. матеріальної шкоди, оскільки така шкода не доведене жодними доказами. Відповідно\~ до ст.141 ЦПК України\~ судовий збір\~ підлягає до\~\~ стягнення\~ з відповідача\~ [PERSON] .

Outcome: partial