Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

05 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. Позовна заява мотивована тим, що з 30.09.1974 по 29.08.1978 позивач працював на посаді підземного слюсаря чергового та з ремонту обладнання ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 18.10.1982 по 01.07.1989 на посаді підземного бурильника шпурів ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 01.07.1989 по 28.06.1990 на посаді підземного прохідника ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 28.06.1990 по 15.08.1991 на посаді підземного механіка ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 16.11.1992 по 07.10.1998 на посаді підземного прохідника ш. Артема РУ ім. Кірова; з 05.10.1998 по 20.10.1998 на посаді підземного прохідника ш. Родіна ВО «Кривбасруда»; з 20.10.1998 по 10.10.2003 на посаді підземного механіка ш. Родіна ВО «Кривбасруда»; з 10.10.2003 по 04.06.2004 на посаді підземного гірника очисного забою ш. Родіна ВО «Кривбасруда», яке у 2001 реорганізовано у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». На вказаних робочих місцях позивач виконував роботи у несприятливому мікрокліматі, які характеризуються перенавантаженням, шумом та локальною вібрацією. 07.07.2004 позивач вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 45 %, з яких 40% по радикулопатії та 5 % по туговухості, встановлено ІІІ групу інвалідності, визначено необхідність в санітарно-курортному лікуванні один раз в два роки, медикаментозному лікуванні, в забезпеченні виробами медичного призначення. Після чого, 10.08.2005, після огляду медико-соціальною експертною комісією було встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2005 безстроково. У зв`язку з хронічними професійними захворюваннями позивач постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів в уражених відділах хребта, посилення болю при ходьбі, фізичному навантаженні, тривалому положенні сидячи, іррадіацію болю в нижні кінцівки, періодичне оніміння в ногах, судоми гомілкових м`язів, оніміння в пальцях кистей. Турбує погіршення функцій слуху на обидва вуха, що позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. При спілкуванні з оточуючими людьми часто просить співрозмовника повторити висловлені ним слова, що призводить до дискомфорту при вербальному спілкуванні. Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності втрати часу та життєвої енергії, необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, втрата працездатності призвела до відсутності можливості в достатній мірі реалізувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям, а тому виходячи з глибини душевних страждань оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 270 000 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав суду відзив на позов, як на підставу заперечень посилається на те, що позивач працював на різних посадах на підприємстві ВО «Кривбасруда», та отримав професійні захворювання: радікулопатія та туговухість, що підтверджено актом за формою П-4. Висновком МСЕК від 07.07.2004 первинно встановлено 45 % втрати працездатності, в подальшому відсоток втрати працездатності не збільшився, і висновком МСЕК від 10.08.2005 встановлено 45 % втрати працездатності безстроково. Позивачем було одержано медико-соціальні послуги, зокрема, в березні 2013 року була видана путівка в санаторій вартістю 800 грн. та оплачено проїзд в сумі 77,98 грн. За медикаментозним лікуванням позивач жодного разу не звертався. За період з серпня 2004 року по березень 2021 року позивачу було виплачено страхові виплати на суму 839 901,04 грн. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 № 717-V, що набрав законної сили 20.03.2007, до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 внесено зміни та виключено норми про здійснення страхових виплат Фондом потерпілому за моральну шкоду, а тому просить суд відмовити позивачу в позові. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 30.09.1974 по 29.08.1978 позивач працював на посаді підземного слюсаря чергового та з ремонту обладнання ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 18.10.1982 по 01.07.1989 на посаді підземного бурильника шпурів ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 01.07.1989 по 28.06.1990 на посаді підземного прохідника ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 28.06.1990 по 15.08.1991 на посаді підземного механіка ш. Саксагань РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда»; з 16.11.1992 по 07.10.1998 на посаді підземного прохідника ш. Артема РУ ім. Кірова; з 05.10.1998 по 20.10.1998 на посаді підземного прохідника ш. Родіна ВО «Кривбасруда»; з 20.10.1998 по 10.10.2003 на посаді підземного механіка ш. Родіна ВО «Кривбасруда»; з 10.10.2003 по 04.06.2004 на посаді підземного гірника очисного забою ш. Родіна ВО «Кривбасруда», яке у 2001 реорганізовано у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.35-48). Висновком МСЕК первинно позивачу встановлено 45 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності (40 % по радікулопатії та 5 % по туговухості). В подальшому відсоток втрати працездатності не змінився, та висновком МСЕК від 10.08.2005 встановлено з 01.08.2005 45 % втрати працездатності та ІІІ групу безстроково (а.с.9-14). Статтею ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016року по справі № 6-3149цс15). 14 листопада 2019 року Верховним Судом за наслідками касаційного перегляду судових рішень у справі № 522/3388/18 визнано розумним, виваженим та справедливим грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 233000 грн, яке стягнуто з відповідача - роботодавця на користь позивача за умови втрати позивачем 75% працездатності. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Підпунктом «е» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, чинній до 20 березня 2007 року, визначено, що у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу про відшкодування шкоди, завданої, зокрема, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію (пункт 3 частини першої статті 268 ЦК України). Якщо право на відшкодування завданої умовами виробництва моральної шкоди, яка спричинила втрату потерпілим професійної працездатності, виникло в особи до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 717-V від 23 лютого 2007 року, тобто до 20 березня 2007 року, така особа має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду незалежно від дати звернення з позовом до суду. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Позивач був застрахованою особою, то відповідно до ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» має право відшкодування моральної шкоди за рахунок Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц, та від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17. Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Вирішуючи питання\~щодо розміру\~відшкодування моральної шкоди, судом враховується розмір втрати позивачем професійної працездатності, характер та тривалість душевних страждань, нервових переживань, істотності недоотриманих благ, та

Outcome: partial