Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

04 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Також позивач просить суд зобов'язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що погоджується на стягнення аліментів в меншій сумі, в решті позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 року, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні позивача - її матері. Ці обставини в судовому засіданні визнаються сторонами та підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, задовольняючи позов про стягнення аліментів частково виходить з того, що батьки в рівній мірі зобов'язані утримувати дитину, тобто порівну. А тому, суд приходить до висновку, що оскільки на даний час [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, доказів його працевлаштування та отримання доходу суду не надано, тому в силу ст.ст. 180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн. щомісячно. Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо), то такий обов'язок відповідача вже встановлений статтею 185 СК України, де зазначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто даний обов'язок встановлений Кодексом і не потребує винесення рішення суду за цією вимогою. Разом з тим, у разі понесення позивачем фактичних (підтверджених відповідними доказами) додаткових витрат на дитину та ухилення відповідача від їх сплати, позивач має право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача таких витрат. Судові витрати по справі стягуються з відповідача в дохід держави згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial