Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

07.08.2013 року позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 83 009,70 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] договору «Автопакет» № 17/2007/2817 Фап від 05.11.2007 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 9346,53 доларів США на придбання автотранспортного засобу, строком користування до 02.11.2012 року зі сплатою у розмірі 13,9% річних. За умовами договору, позичальник передає Банку в заставу автомобіль марки ВАЗ 212140, 2007 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В якості забезпечення наданого договору «Автопакет» № 17/2007/2817 Фап від 05.11.2007 року та за умовами договору ( п.п. 3.2) [PERSON] є поручителем та зобов'язується безвідзивно та безспірно відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору. Однак, [PERSON] та [PERSON] порушують вимоги кредитного договору, а саме, не виконують в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, неодноразові переговори між сторонами позитивного результату не дали, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Станом на 23.07.2013 року заборгованість складає 10385,30 доларів США, що в еквіваленті становить 83009,70 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 61349,95 гривень (7675,46 доларів США), заборгованість за відсотками - 13172,39 гривень ( 1647,99 доларів США), заборгованість по сплаті пені - 6384,65 гривень ( 798,78 доларів США), штрафні санкції - 2102,72 гривень ( 263,07 доларів США), яку і просить стягнути позивач з відповідачів солідарно, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, повідомлені судом належним чином про час, дату та місце судового засідання, до суду повторно не з'явилися і не повідомили суд про причини своєї неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.11.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №17/2007/2817 Фап, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 9346,53 доларів США зі сплатою13,9% річних, кінцевий термін повернення в строк до 02.11.2012 року. [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором «Автопакет» від 05.11.2007 року (а.с. 12-18). Відповідно до п. 2.2.1 вказаного договору [PERSON] повертає кредит та сплачує Банку передбачені п. 1.1.3.1 цього Договору відсотки шляхом перерахування або внесення готівкових коштів на поточний рахунок № 78901709 у порядку передбаченому п. 2.2.3 Договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого становить 219 доларів США 19 центів. Згідно п. 2.2.3 у випадку коли позичальник ([PERSON].) на протязі поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів і станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, Банк починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені п. 5.1 та п. 5.2 договору. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, [PERSON] передала в заставу автомобіль марки ВАЗ 212140, 2007 року випуску, синього кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на праві приватної власності, що передбачено п. 3.1.1 договору № 17/2007/2817 Фап від 05.11.2007 року. За умовами п. 3.2. договору «Автопакет» № 17/2007/2817 Фап від 05.11.2007 року [PERSON] (поручитель) взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (боржник) її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Згідно п.3.2.3 зазначеного договору відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань у цілому. Відповідно до вимог п.3.2.5 вказаного договору кредитор (позивач) набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із договору при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині). Пунктом 3.2.6 договору № 17/2007/2817 Фап від 05.11.2007 року поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по договору не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора. Таким чином, [PERSON] вимоги договору № 17/2007/2817 Фап від 05.11.2007 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Станом на 23.07.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за вказаним договором в сумі 10385,30 доларів США, що в еквіваленті становить 83009,70 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 61349,95 гривень (7675,46 доларів США), заборгованість за відсотками - 13172,39 гривень ( 1647,99 доларів США), заборгованість по сплаті пені - 6384,65 гривень ( 798,78 доларів США), штрафна санкції - 2102,72 гривень ( 263,07 доларів США) (а.с.4-6). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі змістом ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, згідно ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позичку частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або декілька осіб. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] умов договору № 17/2007/2817 Фап від 05.11.2007 року та солідарним боржником. У зв'язку з невиконанням позичальником вимог зазначеного договору у позивача виникло право вимагати від [PERSON] виконання зобов'язань по договору, які [PERSON] ігнорує. Тому, суд вважає, що є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту, процентів, штрафу та пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved