Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

07.07.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, у якому просять визнати за ними право власності в рівних частках, відповідно по 1/2 частці кожному, на земельну ділянку, площею 6,3152 га, розташовану на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з трьох земельних ділянок: площею 5,4202 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,6200 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,2750 га (кадастровий номер [NUMBER]), в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року їх батька [PERSON], яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.12.2002 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав з ними за однією адресою. Після смерті батька вони є спадкоємцями за законом першої черги. У встановлений строк [PERSON] звернулась до Балаклійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.12.2002 року вони не знайшли. У Відділі Держгеокадастру у Балаклійському районі їм видали завірену копію вказаного державного акта, згідно якого по батькові [PERSON] записано неправильно: замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Ними було розміщено оголошення у пресі про визнання недійсним вказаного державного акта у зв'язку з його втратою. Нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку за спадкодавцем, та у державному акті допущено помилку. Вони позбавлені можливості отримати дублікат державного акта на ім'я спадкодавця та внести до нього виправлення, тому звернулись з даним позовом до суду. Наведені обставини підтверджені матеріалами справи. Позивачі просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову, просив розглянути справу за відсутності його представника. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є дочкою, а [PERSON] - сином [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 9-11). Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.12.2002 року, виданого [PERSON], на підставі рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 30.11.2001р. № 356, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,3152 га, розташовану на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, до складу вказаної земельної ділянки площею 6,3152 га входять три земельні ділянки: площею 5,4202 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,6200 га (кадастровий номер [NUMBER]), площею 0,2750 га (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с. 14). Згідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.06.2017р., земельна ділянка площею 5,4202 га (кадастровий номер [NUMBER]) на праві приватної власності на підставі Державного акта від 23.12.2002р. серії [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 29-31). З довідки, виданої 20.06.2017р. виконкомом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, убачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). За інформацією Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 25.07.2017 року, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого - [PERSON] (а.с. 54, 55). Як убачається з постанови державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. від 05.07.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видача [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку площею 6,3152 га, розташовану на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, яка належала померлому [INFO] року [PERSON], є неможливою, оскільки у документі, який посвідчує право власності на земельну ділянку за спадкодавцем - у Державному акті на право приватної власності на землю допущена помилка у написанні по батькові власника: «[PERSON]» замість «[PERSON]» (а.с. 15). Згідно до правил статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо за це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину внаслідок того, що у документі, який посвідчує право власності на земельну ділянку за спадкодавцем - у Державному акті на право приватної власності на землю допущено помилку у написанні по батькові власника (а.с. 15). Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з положень ст. 1261 ЦК України, констатуючи наявність у позивачів прав, як спадкоємців першої черги за законом, на спадщину, що залишилась після смерті [INFO] року [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки [PERSON], на якого було видано Державний акт на право приватної власності на землю, помер, то позивачі позбавлені можливості отримати дублікат втраченого державного акта та виправити допущену в ньому помилку в написанні по батькові [PERSON] і з цієї причини не можуть отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Викладене вище дає підстави вважати, що спірна земельна ділянка може бути предметом спадкування, і визнання за позивачами права власності на неї не порушуватиме права інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved