Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

05.12.2017 року, позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача борг за договором позики у сумі 1186 дол. США, що в гривневому еквіваленті на час звернення до суду становить 31678 гривень (26.7 грн. за 1 дол. США). В обґрунтування позову зазначив, що 17.08.2015 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого останній взяв в нього в борг 800,00 дол. США, зобовязавшись повернути його до 01.09.2017 року. Однак станом на теперішній час відповідач борг не повернув, на прохання про добровільне погашення боргу не реагує, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився подавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився про дату час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши оригінал розписки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до наданої розписки, [PERSON] отримав від [PERSON] у борг вісімсот доларів США з кінцевим терміном повернення до 01.09.2017 року /а.с.17/ Відповідно до розрахунку заборгованості зазначеного позивачем у позові, заборгованість [PERSON] станом на 17.11.2017 р., складає 1186 дол. США, що еквівалентно 31678,00 грн. та складається з наступного: 27 дол. США (721 грн.) індекс інфляції долара США з серпня 2015 р. по вересень 2017 р.; 305,3 дол. США (8152 грн.) відсотки за обліковою ставкою НБУ та 3% річних за прострочення боргу, а саме: 54,12 дол США (1445 грн.). Зазначений розрахунок був здійсненний позивачем за допомогою веб-сервісу: http://calc.deminov.dp.ua/calc-proc. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~\~\~Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. \~\~\~\~ За змістом\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Аналіз норм\~ст. 99 Конституції України, ст. ст.192,\~533 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України\~- гривня. Згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Задовольняючи позов, суд виходив з того, що письмовий договір позики від 17.08.2015 року, наданий позивачем на підтвердження зобов'язань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобов'язання, оскільки укладений у відповідності до вимог статті 1047 ЦК України; Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати. \~\~\~\~

Outcome: approved