Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

05 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 15 березня 1986 року у виконкомі Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 6. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, які на момент предявлення позову є повнолітніми. Позовні вимоги мотивує тим, що за останні роки сімейні стосунки з відповідачем зіпсувалися, він почав зловживати спиртними напоями, вчиняти сварки і скандали, періодично по декілька днів не приходив додому. Такі обставини призвели до того, що між ними втрачено почуття любові і поваги, зникли спільні інтереси. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, однак, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи у його відсутності. В даній заяві вказує, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п'ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено,\~що між\~позивачем та\~відповідачем 15\~березня 1986\~року укладено\~шлюб у\~виконкомі Обавської\~сільської ради\~Мукачівського району\~Закарпатської області,\~актовий запис\~№ 6\~(свідоцтво\~про шлюб\~Серії І\~ФМ №\~422915\~видане 15\~березня 1986\~року). Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved