Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

05 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Білопільської міської ради про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2013 року їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS]. Інша частина вказаного домоволодіння на праві власності належить відповідачці. Крім того, рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради для будівництва спірного будинку відведена земельна ділянка площею 0,2214 га. Посилаючись на те, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні власністю, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила виділити їй у власність 1/2 частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS], встановити порядок користування 1/2 частиною земельної ділянки за цією ж адресою та виділити 1/2 її частину в користування. Ухвалою Білопільського районного суду від 24 жовтня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Білопільської міської ради Сумської області про визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], та виділення її частини в користування залишено без розгляду за заявою представника позивача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була сповіщена про час,день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомила. Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області у судове засідання також не з'явився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка та її представник проти заочного вирішення справи не заперечували, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивачку [PERSON], її представника [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали цивільної справи та інвентарну справу на спірне домоволодіння, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із вимогами частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 41 Конституції України кожен має право на володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. ч. 3, 5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності з ч. 1, абз. 1, 2 ч. 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до роз'яснень, які містяться у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадину за законом від 28 серпня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №467, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці [PERSON] в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], 1931 року народження, який помер [INFO], належить 1/2 частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] (а. с. 6-12). Друга частина житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за вказаною вище адресою, належить відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] 28 серпня 2013 року, реєстровий номер 468, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 56-63). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1343/4344/1345 від 19 грудня 2014 року визначено два варіанти розподілу домоволодіння під номером [ADDRESS] (а. с. 101-118). У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] просили розділити спірне домоволодіння за запропонованим експертом варіантом №2, виділивши позивачці як першому співвласнику у житловому будинку, розташованому по [ADDRESS]: кімнату 1 (кухня), площею 15,8 кв. м, кімнату ІІІ (кладова), площею 4,1 кв. м, кімнату І (тамбур), площею 1,8 кв. м., кімнату ІІ (коридор), площею 7,2 кв. м, а також надвірні будівлі: сарай, погріб, убиральню, навіс, ворота №1 (1/2 частину), огорожу №2 (1/2 частину), огорожу №3 (1/2 частину). Відповідачці [PERSON] за цим варіантом розподілу як другому співвласнику відходить у житловому будинку: кімната 2 (житлова), площею 18,7 кв. м., кімната ІІ (коридор), площею 7,3 кв. м та надвірні будівлі, а саме: літня кухня, прибудова, убиральня, ворота №1 (1/2 частина), огорожа №2 (1/2) частина, огорожа №3 (1/2 частина). Враховуючи, що частки сторін у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є рівними, те, що кожному із співвласників може бути виділено відокремлену частину вказаного домоволодіння відповідно до ідеальних часток у розмірі 1/2 частина, суд приходить до висновку про розподіл спірного домоволодіння за запропонованим експертом варіантом №2. Суд вважає, що за даним варіантом позивачці необхідно виділити частину спірного домоволодіння як співвласнику №1, а відповідачці - як співвласнику №2, оскільки це, на думку суду, є справедливим і не суперечить інтересам сторін. Для відповідності об'ємно-планувальних рішень виділюваних частин домоволодіння вимогам будівельних норм і правил та для здійснення запропонованого варіанту розподілу зобов'язати відповідачку [PERSON]: - улаштувати вхідний тамбур до приміщення ІІ глибиною не менше 1,5 м; - розширити віконний проріз в приміщенні ІІ, встановити дверний блок; - розширити віконний проріз, встановити дверний блок до приміщення 2; - демонтувати віконний блок, закласти проріз між приміщеннями ІІ та 2; Позивачці [PERSON] необхідно здійснити наступні перепланування: - улаштувати перегородку в приміщенні ІІ (коридор) з утворенням приміщень площею 7,3 кв. м, 7,2 кв. м та 5,1 кв. м.; - улаштувати проріз у приміщенні ІІІ, встановити віконний блок; - демонтувати дверний блок, закласти проріз між приміщеннями 1 та 2, - демонтувати перегородку між приміщенням ІІ, площею 5,1 кв. м та приміщенням ІІІ, площею 4,1 кв. м. Такий варіант розділу передбачає виконання робіт по організації та улаштуванню самостійних систем опалення, електроосвітлення, водопостачання та газопостачання. Крім того, виходячи із вартості майна, що виділяється сторонам, стягненню із позивачки на користь відповідачки підлягає грошова компенсація в сумі 241 грн. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні з даним позовом до суду [PERSON] сплатила 730 грн. 80 коп. судового збору, з них 352 грн. - за позовні вимоги майнового характеру стосовно реального розподілу спірного домоволодіння і 378 грн. 80 коп. - за позовні вимоги немайнового характеру, які в ході судового розгляду справи були залишені без розгляду за заявою позивачки (а. с. 1, 19). Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що позовні вимоги щодо реального розподілу спірного домоволодіння задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивачки судовий збір у розмірі 352 грн. Крім того, у зв'язку з розглядом даної цивільної справи позивачка понесла судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 4 428 грн. (а. с. 85). На підставі ст. 81 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивачки 352 грн. судового збору і 4 428 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього 4 780 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved