overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

06 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 41669 грн. 92 коп. У судове засідання представник позивача не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконував у звязку з чим станом на 02 червня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 41669 грн. 92 коп., з якої 23083 грн. 96 коп. - заборгованість за кредитом, 16025 грн. 49 коп. заборгованість по процентам, 100 грн. заборгованісь за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1960 грн. 47 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 5-6). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що 17 січня 2011 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. У свідоцтві про смерть прізвище матері зазначено «Мазарук». Вказуючи, що факт родинних відносин, який він просить встановити, є безспірним і необхідний йому для прийняття спадщини після смерті матері, просив встановити факт, що [PERSON], яка померла 17 січня 2011 року, є його матірю. Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали із вказаних у ній підстав, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, зясувавши всебічно, повно і об'єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] померла 17 січня 2011 року (а.с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. У свідоцтві про народження заявника [PERSON] вказано, що його матірю є [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки Туличівської сільської ради Турійського району № 481 від 01 грудня 2015 року [PERSON], яка померла 17 січня 2011 року, на час смерті постійно проживала в [INFO] разом із своїм сином [PERSON] (а.с. 9). Як встановлено в судовому засіданні, заявнику підтвердження факту родинних відносин необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті матері. Із копії спадкової справи № 151/2011 до майна померлої 17 січня 2011 року [PERSON], вбачається, що заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а чоловік померлої [PERSON] відмовився у встановленому законом порядку від прийняття спадщини після смерті дружини (а.с. 23, 25). Спадкоємців, що мають право на обовязкову частку, немає, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Заповіт від імені [PERSON] Туличівською сільською радою Турійського району не посвідчувався і в Спадковому реєстрі такі відомості відсутні (а.с. 9, 20). Факт, що [PERSON] є матірю [PERSON], а останній є єдиним її сином, у судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що представлені заявником докази на підтвердження факту родинних відносин в контексті положень статтей 57-59 ЦПК України є належними та допустимими, встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що 24 грудня 2013 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. У свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено «Мазурчук». Вказуючи, що факт родинних відносин, який він просить встановити, є безспірним і необхідний йому для прийняття спадщини після смерті батька, просив встановити факт, що [PERSON], який помер 24 грудня 2013 року, є його батьком. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали із вказаних у ній підстав, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] та пояснив, що дійсно покійний [PERSON] є батьком заявника. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, зясувавши всебічно, повно і об'єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] помер 24 грудня 2013 року (а.с. 7), і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. У свідоцтві про народження заявника [PERSON] зазначено, що його батьком є [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки Туличівської сільської ради Турійського району № 482 від 01 грудня 2015 року [PERSON], який помер 24 грудня 2013 року, постійно проживав в [INFO] разом із своїм сином [PERSON] (а.с. 9). Як встановлено в судовому засіданні, заявнику підтвердження факту родинних відносин необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті батька. Відповідно до інформаціних довідок зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 18-19). Заповіт від імені [PERSON] Туличівською сільською радою Турійського району не посвідчувався і в Спадковому реєстрі такі відомості відсутні (а.с. 9). Факт, що [PERSON] є батьком [PERSON], а останній є єдиним його сином, у судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що представлені заявником докази на підтвердження факту родинних відносин в контексті положень статтей 57-59 ЦПК України є належними та допустимими, встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про спадкове майно, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 серпня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 31 серпня 2002 року, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Новодністровського міського суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 19.07.2015 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Камянець-Подільському реєстраційної служби Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 488. Дітей від шлюбу немає. Станом на момент подання позовної заяви до суду [PERSON] та [PERSON] припинили сімейні відносини, перестали вести спільне господарство та не мають спільного сімейного бюджету. Їхня сімя розпалася через відсутність взаємного порозуміння та у звязку з тим, що у них різні погляди на сімейне життя, що стало причиною виникнення сварок та скандалів. Позивач миритися з відповідачем не бажає, оскільки шлюбно-сімейні відносини вони припинили та більше не підтримують стосунків. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Місько» та поділити судові витрати порівну. Сторони в судове засідання не зявились, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, окрім того, відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязіі просить їх задовольнити. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, заінтересовані особи: [PERSON], Відділ РАЦС реєстраційної служби Межівського РУЮ. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що 07 лютого 2016 року їй виповнилося 17 років. В даний час вона та її наречений [PERSON] проживають разом і планують створити сімю та офіційно зареєструвати шлюб. Її батьки не заперечують проти їхнього шлюбу. Реєстрація цього шлюбу відповідає їхнім інтересам. Заявниця просить суд надати їй право на шлюб. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала у повному обсязі. Заінтересована особа - [PERSON] вимоги заявниці підтримав у повному обсязі. Представник Відділу РАЦС реєстраційної служби Межівського РУЮ у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти заяви не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Частиною 1 ст. 22 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до ч.2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб. Батьки заявниці батько [PERSON] Ділдар Аляр-огли та мати [PERSON] Бакир-кизи дали згоду на державну реєстрацію шлюбу доньки з [PERSON] Елізбар-огли, що підтверджується нотаріально зареєстрованою згодою останніх від 24 травня 2016 року (а.с.8). На підставі викладеного суд вважає за необхідне надати [PERSON] право на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 травня 2008 року відділом РАЦС Теплицького РУЮ у Вінницькій області. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені в грудні 2015, через різні погляди на вирішення сімейних питань, сварки та непорозуміння між ними, протилежні погляди на шлюб та сімю. Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, так як відносини між ними припинені в грудні місяці 2015 року. Миритись вона не бажає, так як відносини між ними мають негативний характер, відповідач застосовував до неї силу. В травні 2015 року вона зверталась до Літинського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, вони помирились, проте відносини між ними не покращились, тому з грудня 2015 року вона проживає в смт.Теплик. З відповідача на дітей рішенням Літинського районного суду стягнуто аліменти, проте відповідач аліментів не платить. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення від 19.07.2016 року, про причини неявки суду не повідомив. Тому враховуючи думку позивача, суд вважає можливим розглянути справу по суті та винести заочне рішення.. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. В грудні 2015 році сім'я розпалась, через різні погляди на вирішення сімейних питань, постійні сварки та непорозуміння між ними, протилежні погляди на шлюб та сімю. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач миритись не бажає, з липня 2015 року сторони проживають окремо, відносин не підтримують, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягувати з нього на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на її утримання і до досягнення дитиною трьох років. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача в судове засідання проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони проживають у зареєстрованому шлюбі разом з 11.07.2014 року. В сім'ї народилась дочка [PERSON], [INFO](а.с. 6-7). Батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Довідкою про склад сім'ї підтверджується, що позивач проживає разом із дитиною [PERSON] (а.с. 7). Дитина знаходиться на її утриманні, постійно потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Мати знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому не має достатнього доходу. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, ч. 1 ст. 183 СК України - частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, ч. 2 ст. 84 СК України, згідно якої, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і(або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідно стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на її утримання і до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22 квітня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, виховання дитини, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть. Позивач вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач з позовом згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 22 квітня 2015 року зареєстрували шлюб у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 158, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони згодні на розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 03 вересня 1996 року у Вязовецькій сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєструвала з ним шлюб, від якого народилися діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що відповідач має іншу жінку, їхній шлюб носить формальний характер, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сімї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, пояснила, що з відповідачем спільно не проживають з 23 лютого 2016 року, просила строк для примирення не надавати, а шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на виклик в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 03 вересня 1996 року у Вязовецькій сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 8. Під час перебування сторін в шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, з 23 лютого 2016 року проживають окремо, сімя фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач збереженням шлюбу не переймається, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved