Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

05 вересня 2013 року [PERSON], діючи від імені та в інтересах позивача [PERSON], звернулася до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначила, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 24.07.2013 року відбулося залиття квартири водою з квартири відповідачів, яка розташована поверхом вище, що встановлено актом ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 25.07.2013 року. Залиттям було пошкоджено стіни та стелі у коридорі, залі, ванній кімнаті. Квартира потребує відновлювального ремонту. Крім того, в результаті залиття квартири вона зазнала моральних страждань через переживання, відчуття дискомфорту. Вологість у квартирі завдає шкоди її здоров'ю. Просила стягнути з відповідача на свою матеріальну шкоду та моральну шкоду, яку оцінює у 1000,00 гривень. В ході судового розгляду справи позовні вимоги було уточнено, в остаточній редакції яких просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у сумі 5178,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 1000,00 гривень, а також понесені судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Просила вирішувати справу у її відсутність та за участю її представників [PERSON] і [PERSON] Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги визнали частково. Пояснили, що дійсно проживають у [ADDRESS], яка є комунальною. Під їх квартирою розташовано квартиру позивача [PERSON] Наприкінці опалювального сезону 2013 року вони телефонували та в усному порядку зверталися до ЖКП «Азовжитлокомплекс» з приводу течі води з-під гайки на висушувачі рушників у ванній кімнаті, проте, їх запевнювали дочекатися кінця опалювального сезону. У липні місяці вони власними силами зняли висушувач з метою заміни прокладки, при цьому заглушки не встановлювали. У цей же час на опалювальну систему подали воду, через що і сталося залиття. Про раптову ревізію опалювальної системи та подачу води ЖЕК їм до відома не доводив. З цих підстав вважають себе частково винними у спричиненні відповідної шкоди. Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» - Прищепа А.О., діюча на підставі довіреності, в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог. Пояснила, що ЖКП «Азовжитлокомплекс» здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] Про свій намір зняти висушувач з метою проведення ремонтних робіт відповідачі у ЖЕК не повідомили. Роботи по зняттю висушувача вони проводили самовільно, не маючи відповідних технічних навичок, при цьому заглушки встановлені не були. Вважала, що саме самовільні дії відповідачів стали причиною залиття. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, а також представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. З витягу про державну реєстрацію прав № 35348628 від 31.08.2012 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], реєстраційний № 37413775, запис № 95181 у книзі № 107 (а.с. 12). Згідно із технічним паспортом квартиру розташовано на третьому поверсі п'ятиповерхового багатоквартирного жилого будинку (а.с. 13-15). Згідно із ордером на жиле приміщення № 002742 від 05.10.1989 року квартиру [ADDRESS] було надано для постійного проживання [PERSON] у складі сім'ї із донькою [PERSON] (а.с. 21). З копії особового рахунку № [NUMBER], наданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що у квартирі [ADDRESS] з 13.10.1989 року зареєстровано наймача [PERSON], 1965 року народження, та члена її сім'ї - доньку [PERSON], 1987 року народження (а.с. 20). Актом від 25.07.2013 року та повторним актом від 16.08.2013 року зафіксовано залиття квартири належної позивачеві [PERSON] квартири [ADDRESS], яке сталося 25 липня 2013 року приблизно о 11-00 годині. Встановленою причиною залиття стала слабо загвинчена гайка на висушувачі рушників у ванній кімнаті квартири № 31, розташованої поверхом вище (а.с. 18,19). Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 42 від 22.11.2013 року загальна вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту внаслідок залиття квартири [ADDRESS], становить 5178,00 гривень. В результаті огляду житла експертом встановлено: у кухні відставання шпалер на стелі, відставання керамічної плитки на стіні; у санвузлі відставання шпалер на стелі, розмиті шви між керамічною плиткою на стіні; у коридорі відставання шпалер на стелі; у спальній кімнаті слідки потьоків на стелі; у залі сліди потьоків та тріщини на стелі, відшарування штукатурки стелі, сліди потьоків на падузі, деформація дверного полотна. Причиною залиття є тимчасове відключення від системи опалення висушувача рушників у квартирі [ADDRESS] (а.с. 40-48). Згідно із ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я кого видано ордер. Наявність відповідного договору найму жилого приміщення, укладеного наймачем [PERSON] на користування квартирою [ADDRESS], судовим розглядом не встановлена, а тому при вирішенні справи суд виходить з фактичних виниклих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно із ч. 1 ст. 10 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Порядок користування жилими приміщеннями у багатоквартирних жилих будинках врегульовано Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою КМУ від 8 жовтня 1992 року № 572 (із подальшими змінами до доповненнями). Пунктом 7 наведених Правил на власника, наймача (орендаря) квартири чи жилого приміщення покладено такі обов'язки: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення у гуртожитку (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян; дотримуватися правил утримання тварин у домашніх умовах; утримувати тварин у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку, де проживають співвласники або наймачі (орендарі), за погодженням з ними; не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку, гуртожитку, підтримувати чистоту і порядок в ньому. Порядок утримання жилих будинків, в тому числі й технічного, визначено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 (далі - Правила). В сенсі зазначених Правил технічне обслуговування будинків, їх конструкцій та інженерних мереж, обладнання тощо, віднесено до компетенції виконавців послуг, який у даному випадку є Житлово-комунальне підприємство «Азовжитлокомплекс». Відповідно до 2.1. Правил система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Відповідно до п. 2.2.1 Планові огляди житлових будинків у свою чергу розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди). Основними ж завданнями загального огляду будинків відповідно до п. 2.1.2 Правил є: - визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і осінньо-зимовий періоди; - встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; - уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; - перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; - визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року. Відповідно до п. 2.1.5 Правил профілактичне обслуговування будинків є складовою технічного обслуговування і полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв. Періодичність проведення профілактичного обслуговування систем централізованого опалення встановлена не рідше одного разу на 3-6 місяців протягом опалювального сезону. При цьому конкретна періодичність оглядів у межах встановленого інтервалу встановлюється експлуатаційними організаціями, виходячи із технічного стану будівлі та місцевих умов. Відповідно до п. 2.3.2 Правил для централізованого управління і контролю за технічним станом жилого фонду створюються об'єднані диспетчерські служби або районні диспетчерські служби на мікрорайони або групи будинків. Для кожної ОДС установлюється перелік об'єктів диспетчеризації і контрольованих параметрів інженерного обладнання. Згідно із п. 2.3.5 Правил ОДС повинні вести в спеціальних журналах облік заявок на оперативне усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання в квартирах, будівельних конструкціях та інших елементах будинків, протипожежного обладнання і контролювати терміни та якість виконання. Згідно із п. 2.3.6 Правил заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов'язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд зауважує, що цивільним законодавством у деліктних зобов'язаннях встановлено презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів у даному випадку покладено обов'язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачеві. Разом із тим, відповідачами [PERSON] та [PERSON] в ході розгляду справи не надано доказів на підтвердження належного сповіщення у встановленому порядку виконавця послуг ЖКП «Азовжитлокомплекс» про необхідність усунення течі інженерної мережі центрального опалення у ванній кімнаті, а том суд вважає, що зняття ними інженерного устаткування - висушувача рушників у наданій для проживання квартирі відбулося самовільно, та вони мають нести відповідальність за завдану шкоду на загальних підставах. Втім, відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» податкові зобов'язання з податку на додану вартість виникають у платника податку на додану вартість, який здійснює операції з поставки товарів чи послуг товарно-матеріальних цінностей і послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню, оскільки такі операції є об'єктом оподаткування податком на додану вартість. З висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що експертом при визначенні розміру матеріальної шкоди в сумі 5178,00 гривень також враховано податок на додану вартість у сумі 863,00 гривень, який буде покладено у майбутньому на замовника будівельних робіт, а також адміністративні витрати у сумі 138,00 гривень. Проте, позивачем [PERSON] не надано підтверджень щодо залучення нею для проведення ремонтно-відновлювальних робіт житла певної юридичної особи, яка є платником відповідних податків та витрат. Таким чином, суд, вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди з урахуванням можливої сплати ПДВ та адміністративних витрат, вирішить права та обов'язки сторін на майбутнє, у зв'язку із чим вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду без врахування даних сум, а саме у розмірі 4177,00 гривень. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди встановлений судом, оскільки залиття призвело до пошкодження належного їй майна, моральних страждань з цього приводу, дискомфортні умови проживання, потреби у додаткових зусиллях для відновлення побуту. Враховуючи тривалість, обсяг і характер спричиненої шкоди, суб'єктивну оцінку самими позивачем ї порушених благ, і виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає адекватним стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 200,00 гривень. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог стягує з відповідачів на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору за розгляд майнових вимог у розмірі 162,53 гривень, за розгляд немайнових вимог у розмірі 81,26 гривень, а також витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1417,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial