Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

04 червня 2018 року [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Кривецької сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Криве Радехівського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] . 01 жовтня 2008 року вона склала заповіт, посвідчений Кривецькою сільською радою Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 136 за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що за законом вона матиме право, заповіла позивачу. Спадкове майно матері позивача складається із будинковолодіння [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1,8103 га на території Дмитрівської сільської Ради Радехівського району Львівської області - Державний акт на праві приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданий на підставі рішення IX сесії демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1995 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6733. Позивач є єдиною спадкоємницею після смерті матері як по заповіту так і по закону як спадкоємець першої черги. Крім неї інших спадкоємців немає. На час відкриття спадщини вона проживала спільно з матір`ю за адресою [ADDRESS] без реєстрації, що стверджується довідкою Кривецької сільської ради №386 від 01.09.2017 року. Протягом останніх кількох років перед смертю матері вона поселилася і проживала разом з нею за вищевказаною адресою, похоронила її, а також проживає там до сьогоднішнього дня (без реєстрації). В передбачений законом 6-ти місячний строк позивач не звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини і саме з цих причин не може оформити спадкових прав після смерті матері [PERSON] . Просить встановити факт, що [PERSON] спільно проживала з матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] (а.с.2). 20 травня 2019 року в підготовчому судовому засіданні відповідача Кривецьку сільську раду Радехівського району Львівської області було замінено на належного - Радехівську міську раду Львівської області. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, скерував в адресу суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі. За правилами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 07.09.2017 року, виданого Кривецькою сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №09 (а.с.6). За життя спадкодавець на випадок своєї смерті залишила особисте розпорядження, зокрема, заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право своїй дочці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 01 жовтня 2008 року секретарем виконавчого комітету Кривецької сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 136 (а.с.7). Родинні відносини спадкодавця з спадкоємцем підтверджуються копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 1965 року, та копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2002 року (а.с.8). Відповідно до копії реєстраційного посвідчення, виданого 17 січня 2001 року ДКП «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», будинковолодіння в [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] , земельна ділянка, площею 1,8103 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.10). З довідки, виданої виконкомом Кривецької сільської ради Радехівського району Львівської області 01.09.2017 р. №386, вбачається, що [PERSON] поховала власним коштом свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] . До дня смерті [PERSON] проживала разом за матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та вела з нею спільне господарство (а.с.11). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути оформлено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини за законом, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Незважаючи на визнання позову відповідачем, факт спільного проживання також у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , недовіряти яким у суду немає підстав. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved