Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

05 вересня 2018 року позивач Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі за текстом - УСЗН) звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 1828,23 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач з 09.02.2016 перебуває на обліку у департаменті соціального захисту населення та отримував щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за адресою фактичного проживання: [INFO]. Порядок надання такої допомоги затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 505. Вказаним порядком встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. 09.02.2016 [PERSON] звернулася до УСЗН із заявою про призначення такої допомоги, зазначивши, що місцем її роботи з 10.03.2014 року є Бізнес центр «Шоколад». На підставі даної заяви їй було призначено допомогу на період з 09.02.2016 по 08.08.2016. 09.08.2016 [PERSON] повторно звернулась до УСЗН про призначення їй допомоги на наступний шестимісячний термін, зазначивши, що місцем її роботи з 10.03.2014 року є Бізнес центр «Шоколад». На підставі даної заяви їй було призначено допомогу на період з 09.08.2016 по 08.07.2017. 12.07.2017 [PERSON] знову звернулася до УСЗН про продовження їй виплати допомоги, зазначивши, що місцем її роботи з 26.06.2017 є ТОВ «Азовінтекс», що підтверджено записом у трудовій книжці. За період з 17.07.2013 по 25.06.2017 записи у трудовій книжки відповідача відсутні. При цьому з форми ОК-7, яка була надана відповідачем, вбачається, що за період 2016-2017 років відрахування із заробітної плати проводилися лише за травень-серпень 2016 року, що підтверджено довідкою про доходи ФОП [PERSON] Таким чином при зверненні до УСЗН відповідач [PERSON] надала недостовірну інформацію, що призвело до безпідставного отримання нею державної допомоги за період з 01.06.2016 по 08.02.2017 у загальній сумі 1828,23 гривень, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що зазначила у заяві, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибула, відзиву на предявлений позов, як і будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надала. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та субєктами приватного права у пошуку та возєднанні членів сімей, які втратили звязок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоровя; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та субєктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (надалі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення антитерористичної операції, що підтверджено довідкою від 08.02.2016 № [NUMBER]. 09 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до УСЗН із заявою про призначення родині щомісячно адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначивши, що місцем її роботи з 10.03.2014 року є Бізнес центр «Шоколад». Рішенням УСЗН від 15.02.2016 [PERSON] було призначено допомогу на період з 09.02.106 по 08.08.2016 у розмірі 442,00 гривень щомісячно. 09 серпня 2016 року [PERSON] повторно звернулась до УСЗН із заявою про призначення їй допомоги на наступний шестимісячний термін, зазначивши, що місцем її роботи з 10.03.2014 року є Бізнес центр «Шоколад». На підставі даної заяви рішенням УСЗН 04.11.2016 їй було продовжено виплату допомоги на період з 09.08.2016 по 08.07.2017 у сумі 442,00 гривень щомісячно. 12 липня 2017 року [PERSON] знову звернулася до УСЗН із заявою про продовження їй виплати допомоги, зазначивши, що місцем її роботи з 26.06.2017 є ТОВ «Азовінтекс», та трьома рішеннями УСЗН від 03.11.2017 їй було проведено перерахунок допомоги в межах терміну призначення у звязку із працевлаштуванням та призначено допомогу: за період з 01.03.2016 по 08.04.2016 у сумі 442,00 гривен щомісячно; за період з 09.04.2016 по 08.06.2016 у сумі 221,00 гривень щомісячно; за період з 01.05.2016 по 08.08.2016 у сумі 442,00 гривень щомісячно; за період з 01.09.2016 по 08.10.2016 у сумі 442,00 гривень щомісячно; за період з 09.10.2016 по 08.12.2016 у сумі 221,00 гривень щомісячно. Разом зі тим, трудова книжка відповідача [PERSON] не містить записів про працевлаштування за період з 17.07.2013 по 25.06.2017. При цьому відповідно до форми ОК-7\~ (індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON]В.) протягом 2016-2017 років зареєстровано відомості про проведення відрахувань із заробітної плати [PERSON] лише за травень-серпень 2016 року та червень-вересень 2017 року. Згідно із довідкою за № 194, виданою фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 06.11.2017, [PERSON] у період з 29.04.206 по 31.08.2016 працювала за цивільно-правовою угодою у ФОП [PERSON] Пунктом 11 зазначеного Порядку передбачено обовязок уповноваженого представника сімї, якому призначено грошову допомогу, повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до п. 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Відповідно до\~ п. 3 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією, поданою компетентним органом. Згідно із повідомленням УСЗН від 07.12.2017 про виявлення надміру отриманих коштів державної допомоги [PERSON] було повідомлено про необхідність повернення надмірно отриманої грошової допомоги за період з 01.03.2016 по 08.02.2017 у сумі 1828,23 гривень. Як вбачається із заяв [PERSON] від 12.12.2017 та від 20.02.2018, останні погодилася із сумою наявної переплати, яку зобовязалася повернути у строк до кінця березня 2018 року. При цьому станом на день розгляду справи надмірно отримана відповідачем допомога не повернута. Отже, суд вважає встановленим, що неповідомлення відповідачем [PERSON] вчасно уповноваженого органу про зміну обставин, що впливають на призначення і виплату адресної грошової допомоги, зокрема, про працевлаштування, стало наслідком надмірної виплати такої грошової допомоги за період 01.03.2016 по 08.02.2017 у сумі 1828,23 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави (глава 83 ЦПК) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України, зокрема, ст.ст.179,181,190,192 ЦК України, випливає, що положення ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Таким чином, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернула до сьогодення надміру виплачені кошти у сумі 1828,23 гривень, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у сумі 1762,00 гривень.

Outcome: approved