Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

05.02.2019 р. позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про повернення позики, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 10000 доларів США. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що 25.12.2014 р. він передав відповідачу в борг 10000 доларів США, про що було складено розписку, в якій було встановлено, що позика береться на строк шість місяців. 28.12.2018 р. позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу про повернення коштів. Однак, вимога позивача про повернення коштів була проігнорована, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20.04.2019 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши 12.11.2019 р. заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги позову підтримує і просить суд їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явився, подавши 12.11.2019 р. заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. В силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). В силу вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом достовірно встановлено, що 25.12.2014 р. [PERSON] (надалі - позичальник) отримав від [PERSON] (надалі - позикодавець) в борг грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Факт передачі коштів в сумі 10000 доларів США підтверджується розпискою про отримання позики від 25.12.2014 р., оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. При цьому, згідно змісту розписки вбачається, що позика надавалась строом на 6 місяців. 28.12.2018 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів, в якій позивач просив відповідача повернути кошти в сумі 10000 доларів США протягом 7 днів з моменту отримання вимоги. Факт надсилання та отримання вимоги відповідачем підтверджується поштовими повідомленнями. Однак [PERSON] у визначений в вимозі строк позику не повернув, порушивши умови зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України). Положеннями ст. 626 ЦК України визначено поняття договору, який є домовленістю двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Позивачем зобов`язання за договором виконані в повному обсязі. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Інших даних, що спростовували б невиконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов договору позики, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 10000 доларів США, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В силу вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В зв`язку з цим, за офіційним кусом НБУ станом на 05.02.2019 р. з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 275707 грн. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 2757,08 грн. з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved