overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

05.12.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 09.11.2013 року він уклав шлюб з відповідачем зареєстрований відділом РАЦС Новотроїцького РУЮ Херсонської області, актовий запис № 84. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що в силу різних життєвих обставин сторони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. На даний момент сімя фактично розпалася з 2015 року. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст. 174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони з 2013 року шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сімю не має, а відповідач не заперечує, тому за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе та є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

05.12.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Стетковецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті заповідача - [PERSON], який помер [INFO] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами, власником якого він був. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Стетковецька сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області Патея І.В., згідно якої Краснопільська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

05.12.2016 року позивач [PERSON] через представника за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Вільшанської сільської ради Чуднівського району Житомирської областіпро визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 12.12.2013 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул. Чуднівська, буд.28, с.Вільшанка Чуднівського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті чоловіка, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, власником якого він був. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач\~ у судове засідання не з'явилась, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Вільшанська сільська рада Чуднівського району Житомирської областіне забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Вільшанська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 19.11.1994 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки сторони мають несумісні характери, між сторонами виникають непорозуміння, позивач втратив почуття поваги та любові до відповідача, протягом останніх шести місяців сімейно-шлюбні відносини між ними припинено і сім`я фактично розпалась. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з відповідачем. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю. Відповідач до суду подала заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглядати справу за її відсутності. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 750,96 грн та про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 08.12.2015 року по 16.01.2017 у розмірі 10293,52 грн (позов уточнений згідно заяви від 16.01.2017 року) Сторони у судове засідання не прибули, у поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №348к від 07.12.2015 року, позивач з 07.12.2015 року був звільнений з роботи за згодою сторін. Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу нарахованої заробітної плати у розмірі 750,96 грн, що становить 52,7% від середнього заробітку позивача, який складає 1425,27 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми по заборгованості із заробітної плати у розмірі 750,96 грн (з яких утримані податок та обовязкові платежі), суд покладає на відповідача також обовязок виплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 08.12.2015 року по 16.01.2017 у розмірі 10293,52 грн, виходячи із принципів справедливості та співрозмірності розміру заборгованості до середнього заробітку за час затримки розрахунку, із утриманням із вказаної суми податку та обовязкових платежів і ці обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) - необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 15.03.2011 року в сумі 55779 грн 37 коп. і понесених судових витрат у сумі 1378 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача; відповідач про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.03.2011 року сторони уклали договір кредиту відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4000 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту - Договір). Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 09.11.2016 року становить 55779 грн 37 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 3892 грн 16 грн, заборгованість по сплаті відсотків - 45554 грн 86 коп., комісія - 3200 грн, штраф - 3132 грн 35 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 17629 грн. 73 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. Позов мотивовано систематичним невиконання відповідачем умов договору. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника і повідомив суду про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Відповідно до положень частини 2 статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 16.08.2012 року сторони уклали договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 800,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-10). Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 24.11.2016 року складає 17629 грн. 73 коп., та складається з: заборгованості за кредитом 799 грн. 64 коп., заборгованості по відсотках 12714 грн. 39 коп., 2800 грн.00 коп. заборгованості за комісією та 1315 грн. 70 коп. штрафу. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5), правильність якого відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 18 листопада 2005 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

05.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначила, що фактично шлюбно - сімейні відносини припинені з 01.03.2007 року, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує, шлюбно - сімейні стосунки припинені з 01.03.2007 року. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.05.2006 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 01.03.2007 року у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сім'я існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

05.12.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON], за яким просила стягнути з відповідача аліменти на її \~користь \~на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), \~але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте направив до суду телефонограму, згідно з якою останній предявлений до нього позов визнав і не заперечує проти його задоволення. \~\~\~\~\~\~ Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~ Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, позивачкою [PERSON] Договір про утримання дитини між ними не укладено. Стан здоровя дитини задовільний. За даними позивачки відповідач працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. \~\~ Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини \~відповідного віку. \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України \~з відповідача, в звязку з задоволенням позову, в дохід держави підлягає стягненню судовий \~збір в розмірі 551 гривні 60 копійок. На підставі 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

05.12.2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 08 липня 2011 року, від спільного життя мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка надала в судове засідання заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 08 липня 2011 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved