Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

06.05.2020 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 29.09.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 762, посилаючись на те, що протягом останніх років подружні стосунки з відповідачем поступово погіршувались, внаслідок чого між ними було втрачено взаєморозуміння. В сім`ї відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги. Позивач вважає, що фактично шлюб припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх сумісного сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу, місце проживання дитини визначено з матір`ю, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, спору щодо розподілу майна не існує. Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2020 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.05.2020 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. \~ \~ \~ \~Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, на електронну пошту суду надіслала заяву, якою позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання з`явився, заперечував проти розірвання шлюбу, просив у позові відмовити, посилаючись на те, що сторони проживають разом та виховують неповнолітню дитину, відповідачем не втрачено почуття любові та поваги до дружини, вони разом вирішують усі сімейні питання, сім`я існує та повинна бути збережена. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу « [PERSON] »/ 29.09.2007 року уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 762, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2007 року /а.с.4/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження від 24.05.2011 року, серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.5/. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з`ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, двічі було надано строк на примирення з метою збереження сім`ї, в межах встановленого законом шестимісячного строку. Судом встановлено, що дійсно сторони проживають разом, однак в сім`ї відносини погіршились, втрачено почуття взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, та незважаючи на те, що судом з метою збереження сім`ї двічі надавався строк на примирення, проте примирення між сторонами не відбулось, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Суд, заслухавши пояснення подружжя, які ними були надані особисто у судовому засіданні 26.10.2020 року приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність. На підставі ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна Декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.\~\~ За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.\~

Outcome: approved