Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

06 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є рідною дочкою [PERSON] , який тривалий час працював на підприємствах відповідача електрогазозварювальником. У зв`язку із шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини Відповідача, [PERSON] отримав хронічні професійні захворювання, внаслідок чого 05.10.2017 МСЕК йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 90% та встановлено першу Б групу інвалідності безстроково. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Відповідно до довідки МСЕК його смерть пов`язана з професійним захворюванням. Внаслідок загибелі батька позивачу завдана моральна шкода, оскільки вона втратила близьку людину, була позбавлена батьківського спілкування, турботи та любові, смерть батька стала для позивача великим стресом та таку втрату не відновити. Просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 06 травня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, позивач не надала до суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення їй моральної шкоди. Також позивачем не надано до суду доказів на підтвердження протиправної поведінки , неправомірних рішень, дій чи бездіяльності , вини ПАТ «КЗРК» щодо батька позивача. Також вважають, що сама по собі смерть батька , яка знаходиться в причинному зв`язку з професійним захворюванням без наявності доказів протиправної поведінки, неправомірних рішень, дій чи бездіяльності, вини підприємства не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 10.10.1992 (а.с.13,14). Відповідно до копії акту розслідування хронічного професійного захворювання від 31.12.20009, [PERSON] має загальний стаж роботи 45 років, за професією електрогазозварювальник 11 років 1 місяць, у цеху 11 років 2 місяці, в умовах шкідливих факторів 33 роки 10 місяців. Умови праці - електрогазозварювальник дільниці №14 РМЗ відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливості, важкість та напруженість праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості - дані інформаційної довідки про умови праці [PERSON] підготовлені Тернівською райСЕС №2/2-344 від 13.02.2008. Встановлений діагноз пневмоконіоз першої ст.., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої ст.. ЛН першого ст.. На момент розслідування потерпілий [PERSON] на заводі не працює. Професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи на протязі 9 років 9 місяців електрогазозварювальник дільниці №14 РМЗ ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком» [PERSON] виконував роботи по зварюванню, ремонту та виготовленню мталевих конструкцій, обладнання, устаткування різного виду та складності, які через особливості технологічного процесу зварювання металів та несистематичного застосування засобів пилоподавлення, характеризувались виділенням зварювальної аерозолі концентрація якої, в повітрі робочої зони, перевищувала ГДК. Працюючи раніше з 28.11.1970 по 27.03.1972 електрогазозварювальником на збагачувальній фабриці Північної ГЗК, з 13.04.1972 по 16.01.1995 підземним електрогазозварювальником шахт «С-В» та «П-1» Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда», [PERSON] виконував роботи, які згідно інформаційних довідок про його умови праці, підготовлених Тернівською райСЕС №2/2-343,2/2-344 від 13.02.2008, також характеризувались впливом на організм аерозолі концентрація якої в повітрі робочої зони перевищувала ГДК (а.с.15-17). Згідно копії довідки МСЕК до довідки серії 12ААА № 046196 від 05.10.2017 [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності 90% та першу Б групу інвалідності, з 02.10.2017 та безстроково (а.с. 18). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 08.10.2019 (а.с.19). Відповідно до Довідки МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 13.02.2020 року Серії АА № 0000301 встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с. 20). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач ПАТ «КЗРК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу - дочці померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] від профзахворювання, вона відчуває моральні страждання, зі смертю батька вона переніс психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено наявність моральних страждань. Позивач втратив близьку людину та залишилися без батьківської турботи і піклування, смерть рідної людини спричиняє йому хвилювання і по теперішній час, оскільки батько для позивача був дуже близькою та самою рідною людиною. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, порушено його нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання, підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме стаж роботи померлого саме на підприємстві відповідача, встановлення йому професійного захворювання у розмірі 90 %, першої групи інвалідності та причини його смерті, який пов`язаний із професійним захворюванням, характер і тривалість моральних страждань позивача у зв`язку із смертю батька, яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1500 грн.

Outcome: partial