Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

06.01.2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська звернувся із заявою [PERSON] , заінтересовані особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви він посилалася на те, що у 2010 році померла його мати [PERSON] . У визначений законом строк він не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що прийняв спадщину, бо проживав разом із спадкодавцем на час його смерті. 24.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровської міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, що фактично не можливо встановити факт постійного проживання за однією адресою. Вважає, що відповідно до вимог закону він фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з матір`ю на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 11.01.2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи та витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. копію належним чином засвідченої спадкової справи після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , у судовому засіданні зазначив, що на спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] не претендує, проти задоволення заяви не заперечував. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, на ухвалу суду надала витребувані документи, про день та час судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть [NUMBER] . [PERSON] з 11.12.1984 року був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . 30.07.2019 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. від 24.10.2019 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки факт проживання за одною адресою спадкоємця та спадкодавця не підтверджується належним способом. З наданих документів суду, вбачається, що спадкодавець та заявник постійно проживали за адересою [ADDRESS] , де було зареєстровано місце проживання заявника. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою померлої та проживає по [ADDRESS] , померла проживала разом із сином, вона хворіла та син доглядав за нею. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що зараз проживає за адресою [ADDRESS] та знає, що заявник проживав разом зі своєю матір`ю та дружиною по [ADDRESS] , померла постійно була на прогулянках із своїм сином. Заявник не відмовлявся від прийняття спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами, встановленими в п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмови особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для оформлення права на спадщину. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів доводять факт постійного проживання заявника на час відкриття спадщини, із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved