Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

05 квітня 2018 р. до Малиновського районного суду м. Одеси поштою надійшла позовна заява [PERSON], у якій вона просила зобов'язати [PERSON] ([ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) не чинити перешкоди [PERSON] ([ADDRESS], РНОКПП [NUMBER]) в користуванні [ADDRESS], а також усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом вселення [PERSON] до зазначеної квартири. Крім того, просила стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що вона є власником 1/3 частини [ADDRESS], загальною площею 62,3 кв.м., яка складається з 3 житлових кімнат та приміщення, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.2018 р. [PERSON] перешкоджає у користуванні спільною квартирою, змінивши ключі від квартири та не пускає до неї, чим позбавила позивача права користуватися своїм майном, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав зазначені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про проведення судового засідання 13.09.2018 р. у її відсутність. У наданих поясненнях [PERSON] вказала, що позов оснований на свідоцтві про право на спадщину, який складено з порушенням юридичних норм: відсутня дата видачі документа, не вірно вказано місце реєстрації [PERSON], немає документа про смерть [PERSON] та заповіту на 1/3 частку спірної квартири, немає відмови його вдови на користь позивача. На підставі пояснень сторін, наданих, досліджених і оцінених доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини. Свідоцтвом про право власності на житло від 15.09.1993 р. [NUMBER], виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням органа приватизації від 15.09.1993 р. № 22213, посвідчено, що [ADDRESS], загальною площею 62,3 кв.м., дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Право власності зареєстровано в ОМБТІ та РОН за № 256-стор. 142 - кн. 306 пр. від 12.11.1998 р. (а.с. 10) Згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом № 652 (номер у Спадковому реєстрі 61105314) від 25.03.2018 р., виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. видно, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою О.В. 09.11.2011 р., зареєстрованого у реєстрі за № 2044, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер [INFO] р., є [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/3 частки [ADDRESS]. (а.с. 11-12) Право власності на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровано в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна про реєстрацію права власності за № 25131076 від 05.03.2018 р. (а.с. 13) Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.05.2015 р., позовну заяву [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи малолітнього [PERSON], в інтересах якого виступає [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно - задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на 1/4 частину [ADDRESS], на 1/4 частину [ADDRESS] на 1/12 частину [ADDRESS] загальною площею 62,3 кв.м., на 1/8 частину садового [ADDRESS], на 1/4 частину земельної ділянки пл. 0,120 гектарів, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів, стягнуто вартість 1/4 частини автомобіля «Ford C-Max», реєстраційний номер [NUMBER], 2010 року випуску, в сумі 27 830,75 грн. Листами від 27.02.2018 р. та від 19.06.2018 р. [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням надати один екземпляр ключів від квартири, де 1/3 частка належить [PERSON] на праві власності. (а.с. 56-57) [PERSON] фактичні обставини позову визнала, зазначивши, що [PERSON] неправомірно отримала свідоцтво про право на спадщину і тому не вправі користуватися спірною частиною квартири. Зазначеним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2015 р., яке набрало законної сили, встановлено, що частка [PERSON] у спірній квартирі складається з: 1/12 частки, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та 1/12 частки у вказаній квартирі, від спадкування якої після смерті сина [PERSON] на користь [PERSON] відмовився [PERSON], шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса в установлений законом шестимісячний строк; 1/3 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (1/12 + 1/12 + 1/3), що загалом становить ? частину вказаної квартири. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], який належить 5/12 частин [ADDRESS] чинить [PERSON], якій належить 1/2 частина квартири, перешкоди у користуванні, остання не має можливості використовувати її для власних потреб. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності обо обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За наявності зазначених у рішенні обставин [PERSON] має право на користування спірною квартирою, проте відповідач перешкоджає їй у цьому. З судових проваджень з приводу користування спадковим майном, розподілу спадщини після смерті [PERSON], чоловіка та сина позивача та відповідача відповідно, вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існує тривалий конфлікт, який може бути вирішений шляхом розподілу спадкового майна. Оскільки, як встановлено судом, [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у користуванні майном, то [PERSON] мала право домагатися відновлення свого права на це майно. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину [PERSON] з часу її відкриття набула речові права на успадковану частку у квартирі - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеною квартирою виникає в позивачці з часу державної реєстрації її права власності на квартиру (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-164цс-12 від 23.01.2013 р. Крім того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, постановленою без виходу до нарадчої кімнати від 13.09.2018 р., суд відмовив у клопотанні про виклик нотаріуса Писаренко Є.С., оскільки заявником не вказано у якості кого викликати нотаріуса, не зазначається, що має засвідчити нотаріус Писаренко Є.С. щодо предмету доказування у справі. Доводи [PERSON] про те, що право власності [PERSON] зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке є незаконним: відсутня дата видачі документа, не вірно вказано місце реєстрації [PERSON], немає документа про смерть [PERSON] та заповіту на 1/3 частку спірної квартири, немає відмови його вдови на користь позивача перевірені судом. В свідоцтві про право на спадщину за заповітом № 652 (номер у Спадковому реєстрі 61105314) від 25.03.2018 р., виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. зазначені дата видачі, фактичне місце проживання спадкоємця, з посиланням на не скасований заповіт. На день смерті [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON] не була його вдовою, тому що 18.10.2011 року зареєстровано розірвання шлюбу між ними. (а.с.9) Вказане свідоцтво не визнано судом недійсним, не скасованою є державна реєстрація права власності [PERSON] на 1/3 частку у спірній квартирі. Тому ці доводи [PERSON] не впливають на обґрунтованість позовних вимог. На підставі зазначеного, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, зобов'язує [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні [ADDRESS], а також усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом вселення [PERSON] у зазначену квартиру № 9. Відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При поданні позову [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. В подальшому, позивачем надано квитанцію про доплату судового збору у розмірі 704,8 грн. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1409, 60 грн. (704,8 + 704,80).

Outcome: approved