overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

05 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 лютого 2012 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Ввідповідач відзив на позов не подав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 99 (а.с. 3). Сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

05 травня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що 17 листопада 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . З грудня 2019 року сторони перестали проживати однією сім`єю. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини, починаючи з дня подання позову до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Суд, отримавши згоду позивачки, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив такі факти. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Місце мешкання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню доньку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, не отримавши допустимих та достатніх доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовна заява [PERSON] надійшла до суду 05 травня 2021 року, а тому саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. на користь державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

05 травня 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказала, що спору щодо спільного майна не має. В судове засідання позивачка не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, також надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 листопада 2007 року виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №21. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Дитина залишиться проживати з матір`ю. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

05 червня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNRORX99400189, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1135,20 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 23 січня 2014 року в сумі 31828,72 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 874,80 гривень; заборгованість за відсотками - 9588,73 гривень; комісії - 153,30 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (відсоткова складова) - 1491,84 гривень, яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 318,29 гривень судового збору. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № DNRORX99400189 від 05 червня 2006 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 1135,20 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 23 січня 2014 року в сумі 31828,72 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 874,80 гривень; заборгованість за відсотками - 9588,73 гривень; комісії - 153,30 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (відсоткова складова) - 1491,84 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 318,29 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

05 червня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 11 березня 2014 року в сумі 20716,66 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 2729,34 гривень; заборгованості по комісії - 6260 гривень; заборгованості по відсоткам - 10264,62 гривень, штраф 500 грн. фіксована частина, штраф 962,70 грн. відсоткова складова. Тому позивач і просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Крім того, просить стягнути з відповідача 243,60 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування від 05 червня 2008 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримала кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 11 березня 2014 20716,66 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 2729,34 гривень; заборгованості по комісії - 6260 гривень; заборгованості по відсоткам - 10264,62 гривень, штраф 500 грн. фіксована частина, штраф 962,70 грн. відсоткова складова. Тому ця сума підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

05 червня 2009 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище: «Лапко»), [INFO], зареєстрований 05 червня 2009 року Тернуватською селищною радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 063748 від 05.06.2009. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 275383 від 25.03.2015. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають предявленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на вказані обставини та письмові заяви сторін, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. Позивач, який змінив своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 16.06.2016 зазначив про своє бажання надалі іменуватися цим прізвищем, що є його правом, передбаченим ст. 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 05.04.2016 № 6, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

05 червня 2011року сторони зареєстровали шлюб і 09.10.2001року у них народилася дочка [PERSON], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. Посилаючись на не надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з нього аліментів в розмірі 500грн.. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, вимоги задоволити в сумі 100грн.. Справу розглянуто на підставі наявних матеріалів і в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Позов заявлено відповідно до ст. ст. 180 - 183 СК України, де передбачено що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку батька дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням матеріального стану і стану здоровя боржника, або в твердій грошовій сумі, якщо відповідач має мінливий заробіток. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи, що відповідач не працює, сторони погодились на стягнення аліментів в розмірі 100грн. і визнання відповідачем позову у вказаній сумі відповідає вимогам ст. 180-183 СК України та не порушує будь-чиїх прав, суд приходить до висновку, що визнання вимог слід прийняти і з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягнути 100грн. аліментів щомісячно, починаючи з 23.04.2015року до його повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

05 червня 2011року сторони зареєстровали шлюб і [INFO] у них народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. Посилаючись на не надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з нього аліментів в розмірі 600грн.. В судове засідання позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності, вимоги задоволити. Відповідач, в телефонному режимі, вимоги визнав, погоджується на сплату 600грн.. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Позов заявлено відповідно до ст. ст. 180 - 183 СК України, де передбачено що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку батька дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням матеріального стану і стану здоров'я боржника, або в твердій грошовій сумі, якщо відповідач має мінливий заробіток. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що сторони погодились на стягнення аліментів в розмірі 600грн. і визнання відповідачем позову у вказаній сумі відповідає вимогам ст. 180-183 СК України та не порушує будь-чиїх прав, суд приходить до висновку, що визнання вимог слід прийняти і з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнути 600грн. аліментів щомісячно, починаючи з 23.04.2015року до його повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

05 червня 2012 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшло будинковолодіння № 1 (житловий будинок та господарські будівлі) по вул. Гагаріна в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області. Спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON]- [PERSON] звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні спадщини їй було відмовлено через відсутність первинної документації на спірне будинковолодіння. Інші спадкоємці дружина померлого [PERSON] та син- Яблонський В.А. у встановленому законом порядку відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] В серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Волочиської міської ради Волочиського району Хмельницької області про визнання права власності на вищевказане спадкове майно\~- будинковолодіння № 1 (житловий будинок та господарські будівлі) по вул. Гагаріна в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області, посилаючись на неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння. Сторони в судове засідання не зявились. До судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтримала заявлені вимоги та просила справу слухати у її та позивача відсутності. До судового засідання від представника відповідача надійшла заява з проханням справу слухати у його відсутності, проти позову не заперечив. Визнання представником відповідача позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

05 червня 2013 року Київським районним судом м. Харкова за вказаним позовом постановлено рішення, яким позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволені. З [PERSON] стягнуто на користь Моторного (транспортного) бюро України страхове відшкодування у сумі 6817 (шість тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 88 коп., судові витрати у сумі 229 (двісті двадцять дев'ять ) грн. 40 коп. До суду з заявою звернувся представник позивача та просив доповнити рішення суду від 05 червня 2013 року, оскільки у рішенні суду не розглянута вимога стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 750 грн. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позовна вимога відносно стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 750 грн. підлягає задоволенню, оскільки МТСБУ є непідприємницькою організацією, яка створена державою виключно відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто МТСБУ є юридичною особою. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. 27.09.2012 року між МТСБУ та [PERSON] ([PERSON]) було укладено контракт про надання правової допомоги № 62. 15.02.2013 року до зазначеного контракту було укладено додаткову угоду № 28, за умовами якої МТСБУ передано, а [PERSON] прийнято завдання на ведення від імені МТСБУ судової справи до [PERSON] Згідно платіжного доручення МТСБУ було оплачено 750 грн. за ведення даної судової справи, згідно п.8 контракту про надання правової допомоги № 62. (а.с. 44-49).

Outcome: approved