Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON], 04 жовтня 2004 року, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, загальною площею 1,968 гектарів, розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району. Спадщину після її смерті прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, брат позивачки [PERSON], який помер 10 листопада 2004 року. Оскільки вона також проживала в одному будинку з матірю, але в іншій половині, тобто є єдиним спадкоємцем за законом, а нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, вона просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки вона необізнана в питаннях спадкового законодавства і помилково вважала, що обмежень в часі прийняття спадщини немає. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, які позов підтримали в повному обсязі, відповідачів та їх представника, які позов не визнали, покази свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ГД №617087 від 22 серпня 1956 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП №284128 від 06 грудня 1997 року (а.с.13,14). [PERSON] помер 01 лютого 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №156436 від 02 лютого 2003 року (а.с.11). [PERSON] померла 04 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №199656 від 05 жовтня 2004 року (а.с.7). Відповідно до довідки №173 від 21 квітня 2016 року, виданої Юрївською сільською радою Путивльського району, [PERSON] на день смерті 04 жовтня 2004 року, була зареєстрована та проживала [INFO], разом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Заповіт від її імені Юрївською сільською радою Путивльського району не посвідчувався (а.с.9). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація стосовно спадкодавця [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.16). Крім того, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.17). [PERSON] помер 10 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №199716 від 11 листопада 2004 року (а.с.12). Відповідно до довідки Юрївської сільської ради Путивльського району №347 від 17 жовтня 2016 року, [PERSON] на день смерті 10 листопада 2004 року був зареєстрований та проживав [INFO], разом з [PERSON] та [PERSON] Заповіт від його імені Юрївською сільською радою Путивльського району не посвідчувався (а.с.10). Довідкою приватного нотаріуса №379/01-16 від 21 жовтня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 04 жовтня 2004 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.15). Як пояснила позивачка, вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], оскільки проживала в одному будинку з померлою, однак в іншій половині. Крім того, вона вчасно не звернулась до нотаріальної контори, оскільки доглядала за чоловіком [PERSON], якому через хворобу був необхідний постійний нагляд, на підтвердження чого надала медичну документацію (а.с.28-31,71-81). Свідок [PERSON] суду показала, що працює лікарем-кардіологом в Путивльській ЦРЛ, і що [PERSON] перебував на обліку внаслідок захворювання на нестабільну стенокардію, стан його здоровя ускладнювався супутніми хворобами, однак він міг сам себе обслуговувати, мав третю групу інвалідності і його можна було залишати на певний період часу одного. Спростовуючи доводи позивача, відповідачі зазначали, що [PERSON] на момент смерті проживала разом з ними, а позивачка проживала зі своїм чоловіком в іншій половині будинку, що є окремим господарством і має іншу адресу. Таким чином, [PERSON] фактично прийняв спадщину як після смерті батька [PERSON], так і після смерті матері [PERSON] [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину на квартиру та майновий пай (а.с.32-37). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на правові висновки Верховного Суду України у постановах від 26 вересня 2012 (справа №6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа №6-1486цс15), якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації чи то про смерть спадкодавця, чи то про спадкову масу, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, як розяснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Зважаючи на викладене, а також те, що причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які були б повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій,[PERSON] не наведено, а вказані у позові - не можна вважати поважними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed