Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

07.05.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договорів купівлі-продажу та визнання права власності. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, 08.12.2007 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок, площею 0,25 га та 0,18 га, призначених для будівництва та обслуговування зазначеного будинку. Однак позивач не передала відповідачу майно у власність та продовжувала проживати в будинку, з реєстрації не знялась. В 2012 році сторони домовились розірвати договір купівлі-продажу, у зв'язку з чим позивач повернула відповідачу 36000,00 гривень, які були нею отримані за продаж вказаної нерухомості. Так як позивачем не було фактично передано майно у власність та були порушені істотні умови договору, зокрема відповідач до теперішнього часу не бажає добровільно піти до нотаріальної контори та переоформити на позивача всі документи, тому просить розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку, земельних ділянок та визнати за нею право власності на дане майно. Позивач у письмовій заяві повідомила судові про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без її участі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення (а.с. 38). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов'язується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 08.12.2007 року сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельних ділянок, площею 0,25 га та 0,18 га, призначених для будівництва та обслуговування зазначеного будинку. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі №3693 (а.с.5). 14.01.2008 року відповідач [PERSON] зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок (а.с.6). Також 03.07.2013 року складений технічний паспорт будинку на ім'я [PERSON] (а.с.11) Згідно пункту 1 даного Договору продавець - [PERSON] передає майно у власність покупцю - [PERSON], яка приймає майно і зобов'язується сплатити за нього обговорену грошову суму. Статтею 640 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи, вона станом на теперішній час проживає в спірному будинку, з реєстрації, що є однією із умов Договору, а саме пункт 13, не знялась, ключі, технічну документацію на будинок, як це передбачено пунктом 6 Договору, що в даному випадку є істотною умовою його укладення, відповідачу не передала. Зокрема, з пояснень позивача судом встановлено, що в 2012 році нею повернуто відповідачеві грошові кошти за продажу нерухомості в сумі 36000,00 гривень. За положенням статті 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 611 ЦК України, одним з наслідків невиконання або неналежного виконання зобов'язання є розірвання договору. Згідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно витягу №105 від 20.01.2014 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, земельні ділянки площею 0,25 га та 0,18, розташовані по [ADDRESS] належать [PERSON], що свідчить про фактичне не відбуття договору купівлі-продажу (а.с.9,10) З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позивачем порушені істотні умови договору купівлі-продажу, відповідачу майно фактично не передано у зв'язку з чим договори купівлі-продажу земельних ділянок мають бути розірвані та за позивачем визнано право власності на вказаний житловий будинок. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено. На підставі викладеного, статей 611,638, 640, 651, 655, 662 ЦК України, та

Outcome: approved