Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

05 серпня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з указаним позовом. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. 04 листопада 2015 року Апеляційний суд Миколаївської області ухвалою апеляційну скаргу [PERSON], в інтересах [PERSON] відхилив, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року залишив без змін. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 березня 2016 року касаційну скаргу [PERSON], задовольнив. Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 8 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 4 листопада 2015 року в частині вирішення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та його поділ скасував, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Позивач суду пояснила, що за час шлюбу з відповідачем придбали автомобіль Chery QQ, 2008 року випуску, державний номерний знак ВЕ 5196АР. Правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль були оформлені на ім'я відповідача. 03 липня 2014 року у період зареєстрованого шлюбу він без її згоди продав автомобіль за 4000 доларів США. А виручені кошти використав не в інтересах сім'ї, а на власні потреби. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля та стягнути на її користь половину вартості автомобіля, яким відповідач розпорядився без її відома. А також судові витрати за розгляд справи в судді. Відповідач позов не визнав. Не заперечував, що за час шлюбу було придбано даний автомобіль за 42900 гривень і оформлений на його ім'я. Дійсно без її письмової згоди в липні 2014 року продав вказаний автомобіль за 4000 доларів США. Разом з тим стверджував, що 2000 доларів США він віддав дружині, але розписки у неї не брав. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти в відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними доказами і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON], перебувала з відповідачем [PERSON]Г, у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1985 року по 26 серпня 2014 року. За вказаний період ними було придбано автомобіль Chery QQ, 2008 року випуску, державний номерний знак ВЕ 5196АР за 42900 гривень. Правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль були оформлені на ім'я відповідача. 03 липня 2014 року згідно заявки №42805614 (а.с.134-135) без письмової згоди дружини [PERSON], продав вказаний автомобіль за 4000 доларів США. На час звернення позивача до суду з позовом згідно повідомлення Національного Банку України курс гривні до іноземної валюти становить 1дол.США=21,71грн. Зазначені обставини, визнані сторонами та згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно з ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою. Частиною 2 та 3 цієї статті передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено про рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Частиною 1 ст.67 СК України передбачено, що дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. При цьому, відповідно до ст.58-60 ЦПК України, кожна із сторін повинна належними та допустимими доказами довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач надав допустимі докази протиправної поведінки відповідача щодо не виконання ним вимог ст. 63-67 СК та ст. 369 ЦК України, який здійснив відчуження автомобіля Chery QQ, 2008 року випуску, державний номерний знак ВЕ 5196АР без письмової згоди на на свій розсуд проти її волі і не в інтересах сім'ї, а кошти витратив на власні потреби. Відповідач же, допустимими засобами доказування протилежного не довів. У зв'язку з наведеним вище суд визнає спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Chery QQ, 2008 року випуску, державний номерний знак ВЕ 5196АР вартістю 42900 гривень. Та визнає за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Chery QQ, 2008 року випуску, державний номерний знак ВЕ 5196АР вартістю 21450 гривень, який був зареєстрований на ім'я [PERSON]. Враховуючи, що автомобіль відчужено за 4000 доларів США, а 1/2 частини вартості автомобіля становить 2000 доларів США, (1дол.США=21,71грн), що еквівалентно 43420 гривень. Які суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1003 гривень 00 копійок, понесені документально підтвердженні судові витрати із них за подачу апеляційної скарги в сумі 477 гривень 62 копійки та касаційної скарги в сумі 525 гривень 38 копійок.

Outcome: approved