Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

05.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визначити йому додатковий термін строком три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, мотивуючи тим, що [INFO] року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири № [ADDRESS]. Позивач був позбавлений можливості в строк, передбачений законом, звернутися з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував у тривалому закордонному відрядженні. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було роз'яснено, про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не прийняттям спадщини іншими спадкоємцями, які могли б дати згоду на таке прийняття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/3 частка квартири № [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 23.03.1993 року, виданим Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 39 від 15.02.1993 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], а саме [INFO] року, саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка квартири № [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 50531831 від 12.01.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON],померлого [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. від 28.11.2017 року за № 585/08-16 позивачу було роз'яснено, про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку з пропущенням строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не прийняттям спадщини іншими спадкоємцями, які могли б дати згоду на таке прийняття. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Судом було встановлено, що [PERSON] перебував у закордонному відрядженні, що підтверджується наказом генерального директора ТОВ «Дунай-мульті-сервіс» від 30.05.2017 року № 15/ком про закордонне відрядження директора по експлуатації ТОВ «ДМС» [PERSON], згідно якого останній направлений у відрядження до Румунії, наказом генерального директора ТОВ «Дунай-мульті-сервіс» від 30.08.2017 року № 17/ком про закордонне відрядження директора по експлуатації ТОВ «ДМС» [PERSON], згідно якого останній направлений у відрядження до Угорщини, м. Будапешт. Враховуючи, що позивач перебував у закордонному відрядженні, у зв'язку з чим був позбавлений можливості у встановлений законом строк звернутися з заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення позивачу додаткового строку три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved