Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

06 березня 2017 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 03 червня 2015 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, останній постійно проявляє до неї неповагу, не надає матеріальної допомоги, сімейні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться більше шести місяців, шлюб фактично розпався. Подальше сумісне проживання і збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила стягнути на її користь сплачений судовий збір. Відповідач у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду від представника відповідача надійшла заява про розгляду справи без участі відповідача та представника. Позовні вимоги визнали у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, що їх надала позивачка, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 096357 від 03 червня 2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-КГ № 203602 від 16 вересня 2015 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При зверненні до суду, позивачці було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн., сплату якого позивачці було відстрочено до ухвалення рішення у справі.

Outcome: approved