Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

05 грудня 2018 року заявник звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON], яка померла 10.10.2018 року та перебувала на день смерті за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заяви, заявник вказала на те, що 10 жовтня 2018 року в м. Макіївка Донецької області померла її тітка [PERSON]. Поховавши [PERSON], заявник зареєструвала її смерть в органах реєстрації актів цивільного стану в м. Макіївка Донецької області. Факт смерті [PERSON] заявнику необхідно встановити для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину. Враховуючи вищевикладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті, тому, вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, оскільки згідно вимог ч.2 ст.317 ЦПК України, справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду Вислухавши заявника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, у звязку з наступним. Згідно ч.\~1 ст. 317 ЦПК України,\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.\~1261-1264 ЦК України ,\~у першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. \~У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. \~У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України , у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця\~до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. \~Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Заявник, в поданій заяві, посилалася на те, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідно їй, у тому числі, для прийняття спадщини, при цьому зазначивши, що у померлої є син [PERSON], [INFO], який мешкає в Донецькій області. Також зазначила, що вона займалася похованням тітки, однак документів, які підтверджують її кровну спорідненість з [PERSON], заявник не має, до суду із заявою про встановлення кровної спорідненості з [PERSON], вона не зверталася, документів щодо поховання померлої, як то лікарського свідоцтва про смерть, дозволу на поховання, не має. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, право на звернення до суду із заявою\~про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України\~мають родичі померлого, а саме\~особи, що походять одна від іншої, або від спільного пращура, яких звязує кровна спорідненість. Виходячи з положень ЦК України та доказів наданих заявником, судом неможливо встановити дійсну мету звернення заявника, а саме встановлення факту смерті [PERSON] для отримання права на спадкування, як племінницею померлої. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 49 ЦК України, актами\~цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи; згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області були розглянуті документи, які подано для державної реєстрації смерті [PERSON], на підставі свідоцтва про смерть від 11.10.2018 року ДНР № 118108, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому відмовлено у державній реєстрації смерті (арк.с.3). Згідно\~ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі, якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР № 118108 від 11 жовтня 2018, [PERSON], [INFO], померла 10.10.2018 року у віці 78 років (арк.с. 6). Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у\~ст. 315 ЦПК України. Пунктом 8 частини 1 цієї статті визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно\~ розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за\~№1085-р, місто Макіївка Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи те,\~що норми\~ статті 315 ЦПК України, спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що\~розташовані на лінії зіткнення». Цей нормативно-правовий акт містить чіткий перелік населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження, що фактично і зумовлює необхідність застосування передбаченого\~статтею 317 ЦПК України\~порядку встановлення фактів смерті особи. Відповідно до\~статті 17 Закону України від 01.07.2010, № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом\~охорони здоров'я\~або судово-медичною\~установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.\~13\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів\~реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до п.2.1 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої\~Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, перший\~примірник\~лікарського свідоцтва\~\~про\~\~смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов'язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров'я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. У разі поховання померлого закладом\~\~охорони здоров'я - останній обов'язково заповнює лікарське свідоцтво про смерть і передає його в органи реєстрації актів цивільного стану не пізніше трьох діб з дня смерті. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому, видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Згідно ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим\~Кодексом. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жодні докази не мають для\~суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. \~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказами в розумінні\~ст.\~76\~ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~Ці дані встановлюються такими засобами: \~письмовими, речовими, електронними доказами; \~висновками\~експертів; показаннями свідків. Посилання заявника на те, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності, а тому факт смерті в певний час та місці [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її смерть, суд не бере до уваги. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та не ґрунтуються на вимогах закону, докази, надані заявником не можуть бути прийняті судом за достовірні, тобто свідчити про те, що заявник є родичем [PERSON] та про смерть останньої на тимчасово окупованій території України, із заявою про встановлення факту родинних відносин до суду першої інстанції заявник не зверталась. Враховуючи викладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed