Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

05 грудня 2016 року заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури в порядку ст. 45 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в інтересах держави, в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва, звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 червня 2014 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі Фонд) та [PERSON] укладено кредитну угоду № 2535-14 про надання останній кредиту у сумі 100000 грн. на добудову житлового будинку. Свої зобовязання за кредитним договором щодо його щоквартального погашення відповідач не виконує внаслідок чого, станом на 10 жовтня 2016 року, має кредитну заборгованість на суму 20839 грн., яка складається з наступного 14155 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4400 грн. заборгованість з відсотків, 2244 грн. пеня. Враховуючи те, що основне зобовязання забезпечено договором поруки - позов про стягнення виниклої кредитної заборгованості в солідарному порядку предявлено до позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON], як співвідповідачів у справі. В судовому засіданні прокурор Політун І.Г. підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні з підстав наведених у позовній заяві. Не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучі належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, двічі не зявилися до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань від них про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. 12 червня 2016 року між державною, спеціалізованою, кредитно-господарською організацією Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] укладено кредитну угоду № 2535-14 (а.с. 8-9). За умовами даного договору Фонд надає Позичальнику поетапно відповідно до графіку будівництва кредит на добудову (реконструкцію) житлового будинку за адресою: с. Михайлики Шишацького району Полтавської області, вул. Дімітрова, 19 в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту та відсотків до 15 жовтня 2023 року. Строк будівництва становить 1 рік. Згідно п. 4.1. угоди позичальник зобовязаний продовжити (розпочати) добудову (реконстукцію не пізніше 2 кварталу 2014 року і завершити добудову (реконструкцію) не пізніше 1 кварталу 2015 року. Відповідно до п. 4.4. погашення кредиту розпочинається Позичальником через два місяці після завершення терміну використання кредиту. Позичальник зобовязується повернути кредит за 8 років 6 місяців рівними частинами, щоквартально, починаючи з 02 кварталу 2015 року в наступні строки: за 1 квартал - до 15 квітня, за 2 квартал - до 15 липня, за 3 квартал - до 15 жовтня, за 4 квартал - до 30 листопада поточного року. Щорічно сплачувати відсотки за користування кредитом один раз на рік в кварталі початку повернення кредиту. Згідно п. 5.2 та 4.6. Угоди за порушення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної річної облікової ставки НБУ, що діє на день виникнення боргу. Згідно підписаного позичальником розрахунку щоквартального платежу для погашення кредиту, який є додатком № 1 до основного Договору сума щоквартального платежу становить 3000 грн. (а.с. 9 зворотній бік). Додатком № 2 до договору є підписаний сторонами угоди Графік будівництва, а додатком № 3 також підписаний сторонами графік внесення платежів. Початок внесення платежів Позичальником 2 квартал 2015 року.(а.с.10-11). Виконання зобовязання за кредитною угодою укладеною між Фондом та [PERSON] забезпечено договором поруки № 1963-14 від 12 червня 2014 року, укладеного між Фондом (в даному випадку Кредитор), [PERSON] (Позичальник) та поручителями [PERSON] та [PERSON] Гарнік-кизи (а.с.12). За умовами даного договору поручителі зобовязуються відповідати перед Кредитором за невиконання зобовязань, передбачених кредитною угодою № 2535-14 від 12 червня 2014 року, укладеною між Кредитором та Позичальником. Згідно п. 3.1. Договору поручителі відповідають перед Кредитором за виконання Позичальником усіх зобовязань за основним договором у сумі, що дорівнює 100000 грн., а також відсотків за користування кредитом та пенею. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 14 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05 жовтня 1998 року № 1597 з подальшими змінами одним з видів забезпечення зобов'язання позичальника за кредитним договором є договір поруки. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Фонд належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу довгостроковий кредит у сумі 100000 грн., що відповідачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи. Незважаючи на визначені законом та встановлені договором обовязки відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо вчасного внесення щоквартальних обовязкових платежів не виконує в наслідок чого має перед позивачем кредитну заборгованість у сумі 20839 грн., яка складається з наступного: 14155 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4400 грн., заборгованість за відсотками по кредиту, 2244 грн. нарахована пеня, що підтверджується наданими позивачем доказами у вигляді бухгалтерської довідки про стан заборгованості відповідача на 10.10.2016 року та розгорнутим розрахунком заборгованості (а.с.6). Документи, що підтверджують належність відповідача [PERSON] до категорій позичальників, яким відповідно до положень п. 23 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі за прострочення платежу пеня не нараховується відповідачем не надавалась. Наявність будь-яких форс-мажор обставин, передбачених п. 8.1. Кредитної угоди, які б перешкоджали виконання позичальником своїх зобовязань з повернення кредиту судом не встановлено. Листом від 07 червня 2016 року № 148 позичальника [PERSON] повідомлено Фондом про наявність кредитної заборгованості та можливість, в разі непогашення заборгованості, звернення Фонду до органів прокуратури та суду для її стягнення в примусовому порядку (а.с.13). Листом від 13 червня 2016 року № 154 поручителів [PERSON] та [PERSON] повідомлено Фондом про невиконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором з пропозицією погасити існуючу заборгованість перед Фондом (а.с.14) Незважаючи на вищевказане наявна заборгованість за кредитним договором, а ні позичальником [PERSON], а ні поручителями [PERSON] та [PERSON] погашена не була. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачами не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Враховуючи те, що нарахований Фондом розмір неустойки у вигляді пені не перевищує розміру завданих збитків (заборгованості за тілом кредиту) та судом не встановлено інших обставин для її зменшення, суд не вважає можливим застосувати до даного цивільного спору положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України щодо можливості зменшення розміру неустойки за рішенням суду. В звязку з вищевикладеним, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати понесені позивачем становлять 1378 грн. сплаченого судового збору (а.с. 19).

Outcome: approved