Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

04 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області, [PERSON], Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції про визнання права власності на майно, поділ майна та звільнення його з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 07 серпня 2004 року вона вступила у шлюб із [PERSON] Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року [PERSON] був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 24, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді та посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією Ѕ частини майна та зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У звязку з тим, що в порядку виконання вироку було накладено арешт на автомобіль «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску, яким вона не може користуватись, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину легкового автомобілю. Під час розгляду справи позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги та остаточно просила суд визнати за нею 1/4 частину легкового автомобіля [NUMBER]; стягнути з неї грошову компенсацію в розмірі 23659,33 грн, що становить вартість 1/4 частини легкового автомобіля «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску; виключити негайно після внесення грошової компенсації в розмірі 23659,33 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції із акту опису та скасувати (зняти) арешт, заборону та розшук рухомого майна; зобовязати Жовтневий відділ державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції скасувати (зняти) негайно, після внесення позивачем грошової компенсації у розмірі 23659,33 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції арешт та заборону накладені на підставі постанови слідчого прокуратури Дніпропетровської області в ОВС [PERSON] від 26.08.2011 про накладення арешту на автомобіль [NUMBER]; виключити, негайно, після внесення позивачем грошової компенсації у розмірі 23659,33 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції арешт рухомого майна, накладений постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції від 25.02.2013. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки під час судового розгляду не було встановлено усього спільно нажитого майна подружжям та не визначено яка частка з цього майна підлягає конфіскації за вироком суду. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву у якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області до судового засідання не зявився, про час та розгляд справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав та про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 07 серпня 2004 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Українець», що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області серії 1-КИ № 221890 від 07.08.2004. (т. 1 а.с. 4). 25 серпня 2004 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області серії 1-КИ № 273926 від 07.08.2004. (т. 1 а.с. 5). Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.01.2013, [PERSON] був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 24, ч. 4 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді та посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією 1/2 частини майна та зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (т. 1 а.с. 8-14). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС037328, транспортний засіб «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску був 30.11.2006 зареєстрований за [PERSON] (т. 1 а.с. 15). Поставною слідчого з ОВС прокуратури області [PERSON] від 26.08.2011 було, в межах кримінальної справи № 49-3283, накладено арешт на все майно підозрюваного [PERSON] (т.1 а.с. 26). Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції від 26.02.2013 при примусовому виконанні провадження про конфіскацію майна [PERSON] було оголошено розшук та затримання транспортних засобів Шевроле Ніва, держ. номер [NUMBER] та Хюндай TUCSON, держ. номер [NUMBER], які належать на праві власності [PERSON] (т. 1 а.с. 35). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року було визнано легковий автомобіль «Шевроле Ніва 21230», 2004 року випуску державний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер Х9L212130040047385, який зареєстрований на імя [PERSON] таким, що належить на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 91-94, 129-131, 154-156). Висновком експерта [PERSON] № 197/16 від 07 жовтня 2016 року було визначено, що ринкова вартість автомобіля Шевролє Ніва 21230, типу легковий універсал-В, обєм двигуна 1690, ідентифікаційний номер (VIN) Х9L21230040047385, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на час проведення експертизи, складає 94637,30 грн. (т. 2, а.с. 25-35). Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 07 серпня 2004 року та шлюб між ними не розірвано. Також рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року було визнано спірний автомобіль спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] Так, транспортний засіб «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску був 30.11.2006 зареєстрований за [PERSON], а тому до вказаного майна підлягають застосуванню положення СК України. Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, що на час звернення до суду за [PERSON] на праві власності окрім спірного автомобіля Шевроле Ніва, держ. номер [NUMBER] відповідачу також належить автомобіль Хюндай TUCSON, держ. номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України \~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до розяснень які містяться у п.п.22, 23, 24, 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї. Також, відповідно до розяснень, що містяться у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділене суд визначає з урахуванням усього нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації. Разом із цим на частку кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису, так і майно, що не підлягало опису. Зазначені обставини згідно зі статтею 60 ЦПК зобовязана довести та сторона, яка посилається на них як на підставу своїх вимог чи заперечень, зокрема, поданням відповідних належних і допустимих доказів, заявленням клопотання про забезпечення позову з метою додаткового опису майна тощо. Отже законодавством встановлено, що в разі наявності спору між подружжям щодо поділу майна підлягає поділу усе майно, яке було придбано під час шлюбу. Так, на час розгляду справи у суді державним виконавцем на виконання вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року не було проведено опису майна належного [PERSON] Також позивачкою не було надано доказів відсутності іншого майна, окрім спірного автомобіля, яке було придбано під час шлюбу. Окрім цього наявність двох транспортних засобів Шевроле Ніва, держ. номер [NUMBER] та Хюндай TUCSON, держ. номер [NUMBER], належних [PERSON] вказує на можливість розділу вказаного майна в натурі, згідно до положень ст. 71 СК України. Також позивачем не було доведено джерело доходів за які [PERSON] було придбано спірний автомобіль. Із аналізу положень ч. 3 ст. 364 ЦК України тач. 3 ст. 372 ЦК України вбачається, що в разі поділу майна між співвласниками відбувається припинення права спільної сумісної власності на нього, однак вимога [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/4частину легкового автомобіля [NUMBER] не призведе до припинення права спільної сумісної на спірний автомобіль. Оскільки позивачкою не було визначено обсягу всього спільно нажитого з її чоловіком майна, не доведено джерело доходів на придбання майна, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/4частину легкового автомобіля [NUMBER] слід відмовити через їх недоведеність. Оскільки не підлягає визнанню основна вимога про визнання права власності на 1/4частину легкового автомобіля [NUMBER], а тому й не підлягають задоволенню інші похідні вимоги позивачки про стягнення з неї грошової компенсації в розмірі 23659,33 грн., що становить вартість 1/4 частини легкового автомобіля «Шевроле Ніва 21230» 2004 року випуску; виключення спірного майна із акту опису та скасування арешту, заборони та розшуку рухомого майна; зобовязання Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції скасувати арешт та заборону накладені на підставі постанови слідчого прокуратури Дніпропетровської області в ОВС [PERSON] від 26.08.2011 про накладення арешту на автомобіль [NUMBER]; виключення арешту рухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції від 25.02.2013.

Outcome: dismissed