Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

07.06.2007 року між позивачем ПАТ комерційним банком «Приват Банк» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір про надання йому кредиту в сумі 5000.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору. Відповідач не виконав умови договору, не сплатив позичальнику борг та заборгованість по процентам за користування кредитом, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача-боржника: 17112.47 грн., заборгованості за кредитом; 500.00 грн., штрафу (фіксована частина); 855.62 грн., штраф (процентна складова), а всього на загальну суму 18468.09 грн., та 243.60 грн., понесених витрат при зверненні до суду. Від представника, за дорученням ПАТ комерційного банку «Приват Банк», до суду надійшла письмова заява щодо розгляду справи у відсутності представника позивача на підставі доказів наданих до позовної заяви. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомленим належним чином, за місцем його реєстрації про час, день і місце розгляду справи про, що свідчить поштове повідомлення та довідка, форми № 20 поштового відділення с.Кишин Олевського району про повернення судової повістки у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Таким чином, суд оцінює бездіяльність відповідача, яка полягає в небажанні відповідачем та в його відмові отримати судову повістку, а тому розглядає справу за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.ст.74, 76 ЦПК України та є підтвердженням в отриманні судового повідомлення про виклик до суду. Доказів відносно поважності неприбуття у судове засідання відповідачем до суду не подано. Так відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України слідує, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи зазначену норму Закону, а також те, що відповідач мав можливість прибути особисто у судове засідання та (або) уповноважити іншу особу (представника) прибути в судове засідання. У зв'язку з чим розгляд справи затягується відносно його розумності розгляду справи по суті, а тому суд з врахуванням наведеного визнає причину неявки до суду відповідача неповажною та проводить розгляд справи у відсутності останнього і представника позивача за його заявою, на підставі тих письмових доказів, які знаходяться у справі та у заочному порядку, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 07.06.2007 року між позивачем ПАТ комерційним банком «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання йому кредиту в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн., 00 коп. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов'язався повертати кредит та відсотки у встановленому у договорі порядку. До даного часу зазначене зобов'язання відповідачем не виконано. Станом на 28.02.2014 року заборгованість по кредиту та процентам за користування кредитом, разом із штрафними санкціями Банку, складає 24113.05 грн., яка складається з наступного: - 4657.55 грн., - заборгованість за кредитом; - 18099.88 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500.00 грн., - штраф (фіксована частина); - 855.62 грн., - штраф (процентна складова). Де від суми заборгованості, в розмірі 24113.05 грн., позивачем віднято суму, у розмірі 5644.96 грн., яку було стягнуто з відповідача за судовим наказом Олевського районного суду Житомирської області від 11.12.2008 року (а.с.7), а тому до стягнення підлягає сума заборгованості, у розмірі 18468.09 грн., що підтверджено відповідними письмовими доказами (а.с.7-16). Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами: так, згідно до статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу ЦК України ...; відповідно до ст.530 ЦК України слідує , що якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін )...; відповідно до ст.536 ЦК України слідує, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Крім цього ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ). Правовими наслідками невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов є покладення на сторону правових наслідків, передбачених ст.611 ЦК України, зокрема сплату неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим в ст.1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст.1050 ЦК України з якої слідує, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В даному випадку відповідач отримавши кредит не виконав свого зобов'язання по його поверненню та оплаті за користування кредитом, чим порушує право позивача на повернення отриманої позики від боржника та отримання оплати за надані послуги, що повинно бути стягнуто в судовому порядку. Виходячи з вище наведеного суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача повинно бути стягнуто з відповідача також і 243.60 грн., судового збору витраченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved