Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

07.05.2018 року судом одержано позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.10.2011 року у розмірі 44810,93 грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті позичальника сума заборгованості становить 44810,93 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON], оскільки вони постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не звертались до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини. 05.01.2018 року позивач направив відповідачам [PERSON] і [PERSON] лист-претензію, в якому пред'явив до них вимогу про сплату заборгованості за вказаним кредитним договором. Однак відповідачами не було задоволено вимоги позивача. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. У відзиві на позов зазначила, що розрахунок, наданий банком, не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, позивачем не додані первинні документи на підтвердження розміру заборгованості. Також зазначила, що позивач пропустив строк позовної давності, у зв'язку з чим просила застосувати строк позовної давності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 жовтня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, що підтверджується анкетою-заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 8-32). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 16 листопада 2016 року (а.с. 79). Позичальник [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на дату його смерті заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 18 жовтня 2011 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 44810,93 грн., з них: 4093,01 грн. - заборгованість за кредитом; 40717,92 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 5-7). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз'яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцями [PERSON] у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідачів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS]. Згідно відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 15.05.2018 року [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 05.02.1988 року, а [PERSON] - з 04.04.2006 року по теперішній час (а.с. 57, 59). Відповідачем [PERSON] надано до суду копію свідоцтва про укладення 29.04.1988 року шлюбу [NUMBER] між [PERSON] і [PERSON] та копію домової книги, де підтверджено реєстрацію відповідачів та позичальника [PERSON] за однією адресою (а.с. 72, 75-78). З копії домової книги також убачається, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 76). Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. Згідно ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Позивачем на адресу Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Головного територіального управління юстиції у Харківській області була направлена Претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, що підтверджується копією претензії від 15.10.2017 року, реєстру згрупованих поштових відправлень та фіскального чеку від 28.11.2017 року, наявних у матеріалах справи (а.с. 39-42). З відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 1624/02-14 від 01 грудня 2017 року, вбачається, що нотаріальною конторою одержано претензію кредитора, 08 лютого 2017 року заведено спадкову справу після [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 43). Однак, зазначена відповідь не дає можливості встановити ті обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог. Будь-якої іншої відповіді нотаріальної контори стосовно спадкової справи та спадкоємців померлого позивачем суду не надано. Відповідачем [PERSON] було надано суду копію заяви [PERSON] від 08.02.2017 року до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову [PERSON] від спадщини, що залишилася після смерті її батька - [PERSON] Також відповідач [PERSON] надала суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2018 року, згідно якого спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], який помер [INFO], є його дружина - [PERSON] Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 5/24 часток домоволодіння з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 05.01.2018 року позивачем на адресу [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію від 28.12.2017 року з повідомленням, що станом на дату смерті заборгованість позичальника становить 44810,93 грн. та запропоновано відповідачам сплатити вказану суму. Зазначена обставина підтверджується копією листа-претензії, реєстру згрупованих поштових відправлень та фіскального чеку від 05.01.2018 року (а.с. 44, 45). Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] у встановлений строк відмовилася від спадщини після [PERSON] Оскільки [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON], то кредитор - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має підстав для пред'явлення до неї вимоги про стягнення заборгованості спадкодавця. Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.10.2011 року у зв'язку з відсутністю правових підстав для задоволення цих позовних вимог. Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.10.2011 року з відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що вони також не підлягають задоволенню, однак з інших підстав. Відповідач [PERSON] не заперечувала тієї обставини, що вона прийняла спадщину після [PERSON], на підтвердження чого надала суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2018 року. [PERSON] просила застосувати позовну давність та відмовити позивачу в позові. За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.10.2011 року вбачається, що останній платіж спадкодавець [PERSON] здійснив 24.10.2013 року у сумі 1441,33 грн. Починаючи з 31.10.2013 року жодного платежу відповідно до умов договору [PERSON] здійснено не було. Позивач повинен був дізнатися про порушення свого права після несплати позичальником [PERSON] чергового платежу за договором. [PERSON] помер [INFO]. Позивач не пред'явив вимогу до позичальника [PERSON] за його життя у межах строку позовної давності. Розрахунок заборгованості був здійснений станом на 31.12.2017 року, а позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла до суду 07.05.2018 року. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимог даного позову, оскільки він звернувся до суду із вимогою про захист свого цивільного права за межами позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення боргу спадкодавця у зв'язку зі спливом позовної давності. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed