Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

07.04.2017 року позивачі звернулися з позовом до суду та просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком №32 по вул. Заводській с. Заріччя, мотивуючи тим, що їм на праві власності належить житловий будинок в с. Заріччя вул. Заводська, 32 в рівних долях. Відповідач не проживає з ними у вказаному будинку з 02.04.2002 року, а проживає в [INFO]. Так, як відповідач зареєстрований в належному ним будинку, вони не можуть оформити субсидію. Позивачі надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, погоджуються на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачі в рівних частках є власниками житлового будинку № 26 по вул. Заводській в с. Заріччя Овруцького району Житомирської області, що підтверджується копіями договору дарування житлового будинку серії АЕЕ №183603, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВЕ №146628. Відповідно до довідки Зарічанської сільської ради від 05.04.2017 року №564, згідно рішення №57 4 сесії 5 скликання від 29.11.06 року житловий будинок №26 по вул. Заводській в с. Заріччя рахувати будинком №32 Овруцького району Житомирської області. По квітень 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано відділом реєстрації актів громадського стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, запис за №66, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ТП №058221. Відповідно до довідки Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 20.03.2017 року №487, [PERSON] зареєстрований, але не проживає в господарстві №01-0610-1 по вул. Заводська буд. №32 в с. Заріччя Овруцького району Житомирської області. Також, відповідно до заяв свідків посвідчених секретарем Зарічанської сільської ради від 20.03.2017 року, [PERSON] дійсно не проживає за адресою [INFO] з 08 березня 2001 року по теперішній час (а.с. 12, 13). Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, а також розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач проживав у належному позивачам на праві власності будинку як член сім»ї, проте на даний час він не є членом сім`ї. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сім»ї права користуватися займаним приміщенням. Однак на момент подання позову до суду відповідач не проживає в будинку понад один рік і суду не надано доказів того, що між сторонами існує (існувала) домовленість, що при відсутності відповідача у житлі за місцем реєстрації він не втрачає право користування ним. З огляду на викладені обставини, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 640 грн., який він стягувати з відповідача на свою користь не бажає, про що свідчить заява. [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved