overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

07.04.2016 року Голопристанська міська рада Херсонської області звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її у власність територіальної громади. Вимоги мотивовані тим, що 10.04.1997р. померла [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. З часу її смерті спадкові справи не заводились, відомості про спадкоємців відсутні. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 14.03.2016 року спадкове майно по вул. Парусній (колишня вул.Ворошилова), 83 у м.Гола Пристань Херсонської області ні за ким не зареєстровано. Заходи з розшуку можливих спадкоємців результатів не дали. Оскільки спадщина [PERSON] до цього часу не оформлена, спадкове майно, що складається з житлового будинку №83 по вул.Парусній (колишня Ворошилова) у м.Гола Пристань Херсонської області, підлягає передачі у власність територіальної громади Голопристанської міської ради Херсонської області. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ч. 3 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини і така спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 09.04.1997р., актовий запис №95 від 10.04.1997 р., тобто після її смерті минуло більше року (а.с. 5). [PERSON] проживала одна за адресою: Херсонська область, м.Гола Пристань, вул.Ворошилова, 83. Рішенням другої сесії Голопристанської міської ради Херсонської області 7-го скликання №21 від 26.11.2015 року вул. Ворошилова у м.Гола Пристань Херсонської області перейменовано на вул. Парусна (а.с. 12-13). Згідно довідки Голопристанського БТІ №11 від 02.03.2016 року власником нерухомого майна, розташованого за адресою: Херсонська область, м.Гола Пристань, вул.Парусна, 83, є [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки Голопристанської державної нотаріальної контори №195/01-16 від 28.03.2016р. відомості по спадковим справам стосовно [PERSON] у Голопристанській ДНК відсутні (а.с. 7). Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, розташованого за адресою: Херсонська область, м.Гола Пристань, вул.Парусна, 83, відсутні (а.с. 8). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, та визнання спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], відумерлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

07.04.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось ПАТ «Державний Ощадний банк України» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

07.04.2016 року заявник звернувся до суду із означеною вище заявою мотивуючи це тим, що 01 квітня 2016 року помер його батько- Майоров [PERSON]. Місце смерті м.Ялта, АР Крим. В квітні 2016 року він звернувся до Відділу ДРАЦС Новотроїцького РУЮ в Херсонській області з метою державної реєстрації смерті батька на території України, але у видачі свідоцтва про смерть було відмовлено,адже документи видані окупаційною владою АР Крим є недійсними, та слід звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті. Просить встановити факт смерті особи на тимчасосо окупованій території України АР Крим. Дослідивши матеріали справи слід прийти до наступних висновків. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. Згідно ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. У судовому засіданні було встановлено факт смерті [PERSON], що підтверджується доказами зібраними в справі, зокрема свідоцтвом про смерть виданою органом створеним не у відповідності до законодавства України на окупованій території, довілкою про смерть. Згідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дані документи не мають юридичної сили, але суд сприймає їх як докази в даній справі. Заявник є сином померлого і тому має право звертатися до суду із вказаною заявою. Є підстави допустити негайне виконання рішення. На підставі викладеного, ст. 46 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

07.04.2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що він 29.08.1992 року уклав шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають трьох дітей, одна з яких є неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя складалося непогано. Сторони по справі поважали один одного, разом вели домашній побут, мали спільний сімейний бюджет. З часом стосунки подружжя погішилися. На сьогодні позивач зрозумів, що вони з дружиною різні люди: вони мають різні погляди на життєво важливі питання, обовязки подружжя в сімї. При таких обставинах позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Ставлення відповідача позивачу до питання розірвання шлюбу невідомо, однак його збереження буде суперечити його інтересам та порушувати його права. Шлюбні стосунки подружжя не підтримує більше чотирьох місяців, спільне господарство не ведуть. З метою уникнення скандальних ситуацій позивач був вимушений піти жити окремо. Участь у матеріалтному забезпеченні та вихованні доньки позивач приймає і надалі буде прикладати для цього всіх зусиль. Просить суд: Розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON], укладений 29.08.1992 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського райвиконкому в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 82. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 29.08.1992 року, позивач уклав шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖС №459832 від 29.08.1992 року (а.с.4). Як вбачається з повторно виданого свідоцтва про народження, під час шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ЖС № 307474 зареєстрований Виконавчим комітетом Нововодянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької облаті, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції у апорізькій області, від 05.06.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сімї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

07.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про оспорювання батьківства. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, з 03.11.2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивач має сумніви, щодо кровної спорідності саме з [PERSON], [INFO], оскільки відповідач тривалий час перебував за межами України на заробітках, а відповідач в той час підтримувала близькі стосунки з іншим чоловіком, та після розірвання шлюбу 20.05.2015 року, почала проживати з ним однією сімєю. Крім того, відповідач сама зізналась, що [PERSON] не є його рідною дочкою. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що [PERSON] не є батьком [PERSON], [INFO]. Визнала факт подружньої зради та пояснила, що біологічним батьком дитини є [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії 1-ТП № 178202 від 07.09.2012 р., сторони вказані батьками дитини. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач позов визнала, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для задоволення позову, та виключення із актового запису про народження № 19 від 07.09.2012 р. про народження [PERSON] запису про [PERSON] як батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

07.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 жовтня 2014 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 190, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, відсутнє порозуміння в сім'ї. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має дитину : [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

07.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про визнання частково припиненим зобов'язання за договором кредиту CNGLAN00000986 від 23.07.2007 року на загальну суму 123500 грн. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що відповідач 10.05.2012 року незаконно вилучив у позивача транспортний засіб - автомобіль DAEWOO NEXIA, держномер [NUMBER], 2007 року випуску, об'єм двигуна - 1498 см кубічних та, з метою погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, здійснив його відчуження за заниженою ринковою ціною. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2007 року сторони уклали договір кредиту CNGLAN00000986, згідно якого позичальник отримав у банківській установі кредит в розмірі 11072,52 доларів США, із сплатою 10,08% річних, до 23.07.2014 року. Відповідач 10.05.2012 року без достатніх правових підстав вилучив у позивача транспортний засіб - автомобіль DAEWOO NEXIA, держномер [NUMBER], 2007 року випуску, об'єм двигуна - 1498 см кубічних, який був реалізований органами ДВС 15.05.2015 року, а отримана за це грошова сума в розмірі 1550,21 доларів США 03.06.2015 року була спрямована банком на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Позивач, в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не подав до суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що вартість реалізованого автомобіля позивача становить 123500 грн, не звернувся до суду із клопотанням про призначення судово-товарознавчої експертизи із визначення ринкової вартості транспортного засобу (для чого потрібні спеціальні знання), а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

07.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову і на період його навчання, але не більш як до досягнення 23 років, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач матеріальної допомоги на навчання сина не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками їх повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який по 30.06.2018 року навчається в Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут», з денною формою навчання, на платній основі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, довідкою з навчального закладу (а.с.4-5). Відповідно до ст.199 ч.1 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідачу до 01.04.2017 року встановлена третя група інвалідності, його щомісячний розмір пенсії з травня 2016 року становить 1230 грн і це є єдиним джерелом його доходів, він щорічно перебуває на стаціонарному лікуванні з приводу ряду соматичних захворювань та систематично потребує додаткових витрат на придбання медичних препаратів суд приходить до висновку, що відповідач не має можливості утримувати повнолітнього сина на період навчання згідно положень ст.199 ч.1 Сімейного Кодексу України, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

07.04.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, щомісячно, оскільки відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Сторони в судове засідання не прибули, в поданій заяві просять розглянути справу у їх відсутність, відповідач позов визнав повністю. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає разом з позивачем (а.с.7,4). Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Суд вважає, що відповідач зобовязаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходів, так як він позов визнав повністю. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

07.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати неправомірними розрахунки заборгованості по аліментам стягнутим з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], а саме: розрахунок від 10.02.2012 року держвиконавця [PERSON]; розрахунок держвиконавця [PERSON] від 10.09.2013 року; розрахунок держвиконавця [PERSON] від 11.08.2015 року; зобовязати державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції скласти розрахунок заборгованості відповідно до заробітної плати [PERSON], [INFO], виходячи з положень п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб»; визначити розмір заборгованості по аліментам, які стягнуті з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 09.09.2004 року до досягнення дітей повноліття за рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.09.2004 року, виконавчій лист № 2-5624/04. При цьому посилається на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.09.2004 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 09.09.2004 року до досягнення дітей повноліття. На підставі рішення було видано виконавчій лист № 2-5624/04. В подальшому, першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-5624/04 Київського районного суду м.Одеси від 20.10.2004 року. Згідно розрахунку держвиконавця [PERSON] від 10.02.2012 року, розмір заборгованості з 01.04.2010 року на 01.03.2012 року по аліментам складає 19359,75 грн. Згідно розрахунку держвиконавця [PERSON] від 10.09.2013 року, розмір заборгованості по аліментам за період з 2012 року по 01.09.2013 року складає 28567,00 грн. Згідно розрахунку держвиконавця [PERSON] від 11.08.2015 року, розмір заборгованості по аліментам складає 45254,00 грн. З розрахунками заборгованості за вказані періоди вона не згодна оскільки відповідач працював за кордоном на судах іноземних компаній, заробітну платню отримував тільки за кордоном. В Україні до роботи за кордоном ніде не працював, заробітну платню та інші доходи не отримував. За всіма розрахунками заробіток відповідача вичислений з середньомісячної заробітної плати по м.Одесі, але він не працював в м.Одесі та заробітну плату по м.Одесі не отримував. [PERSON] працює по контракту в іноземній державі (компанія посередник ДП «Сігал»). Державний виконавець першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції неправомірно зробив розрахунок аліментів на користь [PERSON] за період з 2010 року по 2015 року,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

07.04.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2014, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №422. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили у червні 2016 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що з 08.11.2014 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі а.с.5. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], а.с. 6. Шлюбні відносини припинили у червні 2016 року. На теперішній час шлюбні відносини припинили, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved