Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «Київсоюзшляхпроект» про стягнення суми компенсації з урахуванням індексації в розмірі 8777,01 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 20445,14 грн. та суму моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що до 31.12.2013 року працювала у ПАТ «Київсоюзшляхпроект» до 31.12.2013 року, починаючи з травня по грудень 2013 року їй не виплачувалася заробітна плата. В травні 2014 року, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18.07.2014 року було частково задоволено вимоги позивачки, а саме стягнуто з ПАТ «Київсоюзшляхпроект» на користь [PERSON] - 18013,04 грн. - заборгованості по заробітній платі за період з травня по грудень 2013 року, - 809,29 грн. - суми компенсації з урахуванням індексації за період з травня по грудень 2013 року; - 15836,12 грн. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.01.2014 року по 18.07.2014 року, - 3000,00 грн. -моральної шкоди, а всього 37658,45 грн. Вказане рішення суду відповідачем було виконано в примусовому порядку, перераховано стягнуті на її користь гроші в квітні 2015 року. З урахуванням зазначеного, позивачка вважає, що за період затримки розрахунку при звільненні, який не охоплений рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18.07.2014 року, відповідач повинен виплатити їй суму компенсації з урахуванням індексації в розмірі 8777,01 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 20445,14 грн., суму моральної шкоди в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника чи письмових заперечень до суду не направив, про день та час слухання справи повідомлявся. Враховуючи, що позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18.07.2014 року у справі № 761/14919/14-ц задоволено частково позов [PERSON] до ПАТ «Київсоюзшляхпроект» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, моральної шкоди, стягнуто з ПАТ «Київсоюзшляхпроект» на користь [PERSON]: - 18013,04 грн. - заборгованості по заробітній платі за період з травня по грудень 2013 року, - 809,29 грн. - суми компенсації з урахуванням індексації за період з травня по грудень 2013 року; - 15836,12 грн. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.01.2014 року по 18.07.2014 року, - 3000,00 грн. -моральної шкоди, а всього 37658,45 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 06.02.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист у даній справі, на підставі якого, 20.02.2015 року державним виконавцем ВДВС ШРУЮ у м.Києві Руденком Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18.07.2014 року у справі №761/14919/14-ц. Постановою державного виконавця ВДВС ШРУЮ у м.Києві Руденком Ю.О. від 07.05.2015 було винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження. Відповідно до ч.6 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Положеннями ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - індексація грошових доходів населення - встановлений законами та нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру Згідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. В свою чергу статтею 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. В рішенні від 15.01.2013 року № 9-рп/201 у справі № 1-18/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другого статті 233 КЗпПУ, Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення ч.2 ст.233 КЗпПУ слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівникові заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено порушення з боку відповідача права позивачки на оплату праці, а тому враховуючи індекс інфляції споживчих цін за період з квітня 2014 року по березень 2015 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки сум індексу інфляції нарахованої на суми не виплаченої заробітної плати з урахуванням періоду прострочення виплат в розмірі 8777,01 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Оскільки відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18.07.2014 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.01.2014 року по 18.07.2014 рік, а відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2015 року відповідач остаточно розрахувався з позивачем лише 20.04.2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку в період з серпня 2014 року по березень 2015 року. Всього вказаний період становить 173 робочих дні. Згідно записів у трудовій книжці позивачки, 06.12.2013 року остання була прийнята на роботу в ПАТ «Київсоюзшляхпроект», а 31.12.2013 року - звільнена з посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст. 36 КЗпП України, тобто позивачка працювала у відповідача менше двох місяців, а тому розмір середньоденної заробітної плати позивачки має бути обчислений з урахуванням виплат за фактичний час роботи - 3 6 по 31 грудня 2013 року, що з урахуванням посадового окладу в сумі 2127,27 грн. та фактичної кількості днів, які позивачка працювала у відповідача - 18 днів, становить 118,18 грн. Звідси розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачки в межах заявлених нею вимог, а саме з серпня 2014 року по березень 2015 року: 173 робочих дні Х 118,18 грн. = 20445,14 грн., який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. Отже всього разом на користь позивачки з відповідача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку та сума компенсації з урахуванням індексації., в розмірі 29222,15 грн. (20445,14 + 8777,01). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18.07.2014 року позивачці була відшкодована моральна шкода за не виплату у повному розмірі заробітна плата за травень-грудень 2013 року, крім того, позивачка не зверталася до відповідача з приводу виплати їй коштів стягнутих за рішенням суду, а також не намагалася виконати судове рішення в примусовому порядку через органи ДВС, тому суд не знаходить законних підстав для задоволення позову в частині відшкодування позивачці моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 299,22 грн., виходячи з розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial