Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

05 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Підгороднянської сільської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок після смерті спадкодавця за заповітом. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що її рідній сестрі [PERSON] належав житловий будинок за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. За життя остання розпорядилася своїм майном та склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла позивачу. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла відповідно до вимог ст. 1268, 1269 ЦК України, подавши своєчасно до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Однак реалізувати своє право на спадкове майно позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який стверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, що складається із житлового будинку (А) загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., сараю (Б) загальною площею 49,8 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у вказаній справі. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, представник позивача - адвокат Крамар В.П. подав до суду клопотання від 23.02.2021 року, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та справу просив розглядати у його відсутності та відсутності позивача. Судові витрати просив залишити за позивачем. Представник відповідача - Підгороднянської сільської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду лист від 22.02.2021 року, в якому позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] , що підтверджується випискою з по господарської книги виданою 04.09.2020 року Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області за №335 та довідкою №29 від 16.01.2021 року, виданою Козівським районним БТІ. Житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної характеристики, наданої Козівським районним БТІ від 16.01.2021 року складається із житлового будинку (А) загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., сараю (Б), загальною площею 49,8 кв.м.. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.04.2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої серед іншого входив і житловий будинок по [ADDRESS] . За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном та 18.12.2003 року склала заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку в с. Великий Ходачків Козівського району Тернопільської області заповіла [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений 18.12.2003 року секретарем Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №116. Згідно довідки Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області від 04.09.2020 року №334, [PERSON] , спадкодавець, яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку за адресою [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 170/2020 за заявою її рідної сестри [PERSON] . Відомості про прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими особами відсутні. У вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю належного документа, який стверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 469/02-31 від 23.11.2020 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у позивача відсутні з причин, зазначених вище, тому її вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за нею при таких обставинах є обгрунтованими. Ці вимоги доведені вищевказаними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved