Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

07.09.2016 року до суду звернувся Орган опіки та піклування виконкому Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], з передачею його органу опіки та піклування та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 22 вересня 2001 року був зареєстрований шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON]. [INFO] у відповідачки народився син [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 13 та видано свідоцтво серія [NUMBER]. Батько неповнолітнього [PERSON] помер [INFO]. З 2004 року догляд за дитиною здійснювала бабуся [PERSON], яка вирішувала всі питання щодо виховання онука, без участі та підтримки з боку відповідача. Мати неповнолітнього [PERSON] з 2004 року вихованням дитини не займається. [INFO] бабуся неповнолітнього [PERSON] померла. Відповідно до акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї, Андріївської сільської ради від 26 серпня 2016 №1, відповідача не було разом з дитиною. З 26 липня 2016 року по теперішній час дитина проживає разом з дядьком [PERSON]. На даний час мати [PERSON] проживає в м. Донецьку (на тимчасово окупованій території). В телефонному режимі була сповіщена про умови проживання дитини, але останнім часом мати на зв'язок не виходить. Таким чином, відповідачка не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи у встановленому законом порядку оповіщеною про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Проте судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою про те, що адресат виїхав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Великоновосілківської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважаючи доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина. Проти проведення заочного розгляду справи також не заперечила. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 6). З наданого суду акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 26.08.2016 р., встановлено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON]. Під час інспектування встановлено, що житлово - побутові умови проживання неповнолітнього задовільні, в кімнатах прибрано, взаємовідносини неповнолітнього з бабусею задовільні. Мати неповнолітнього, [PERSON] на протязі багатьох років з дитиною не проживає (а.с. 5). Згідно довідок з навчальних та медичних закладів Великоновосілківського району Донецької області, неповнолітній [PERSON], відвідував з 2004 року ясла - садок села Андріївка, з 2008 року вчився у Андріївській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. та за час від дня його народження і по теперішній період мати неповнолітнього з ним не проживала, вихованням та утриманням дитини не займалася. Увесь цей час виховувала та утримувала неповнолітнього [PERSON], саме його бабуся - [PERSON]. На даний час [PERSON] померла, згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.07.2016 року (а.с. 8) Відповідно до висновку Служби у справах дітей Великоновосілківської РДА Донецької області вбачається, що було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківський прав відповідача відносно її неповнолітнього сина. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини [PERSON], [INFO], не займається його вихованням та освітою, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не утримує матеріально, не проявляє до сина необхідної батьківської турботи та уваги, не цікавиться станом здоров'я сина, не забезпечує його належним медичним доглядом та лікуванням, а також його фізичний розвиток, хоча має таку можливість, не опікуються підготовкою до самостійного життя. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надала. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь осіб або державних закладів, в яких буде перебувати неповнолітній, в розмірі 1/4 частини всіх доходів з відповідача до повноліття дитини, з моменту звернення позивача до суду, тобто з 07.09.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved