Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

04 листопада 2015 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності юридичної особи № 2516-О від 16 серпня 2013 року, належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, 11 грудня 2015 року через канцелярію суду ним подано письмову заяву, в якій він підтримує позовні вимоги до [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.35/. У позовній заяві зазначено, що 22 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № LGP3AK08930193, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 66038,50 гривень, на строк до 22 червня 2012 року, зі сплатою за користування кредитом 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячно в період оплати. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 19.10.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 80307,49 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 14851,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 23468,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 1109,40 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором 40878,40 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей\~526, 527, 530, 1054 ЦК України, статей 3, 15, 107 ЦПК України\~та протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 80307,49 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. та витрати у сумі 210,00 грн., пов?язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача /а.с.35/. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 06.11.2015 року за місцем реєєстрації відповідача /а.с.11/ було надіслано повідомлення про виклик до суду на 13.11.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.19/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України 13.11.2015 року та 25.11.2015 року судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засіданнь, призначених на 24.11.2015 р. та 11.12.2015 р. відповідно, з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Але відповідач навмисно не з?являвся до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відмітки на повернутих конвертах /а.с.24,27,28/. Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.32/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», не є можливим у зв?язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною у місті Донецьку /а.с.33,34/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1\~\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 22 червня 2007 року юридична особа - закрите акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк», і [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № LGP3AK08930193, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 66038,50 гривень, на строк до 22 червня 2012 року, зі сплатою за користування кредитом 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячно в період оплати. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.7-9/. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ЗАТ КБ «ПриватБанк», та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі\~статті 629 ЦК України\~цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України\~проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що [PERSON] повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у сумі 66038,50 грн. /а.с.10/. Відповідно до умов кредитного договору № LGP3AK08930193 від 22.06.2007 року, він у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту згідно пункту 7.1 набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами, в інших частинах з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання Кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання Сторонами зобов?язань з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами зобовязань по цьому договору /а.с.7-9/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № LGP3AK08930193 від 22.06.2007 року вбачається, що станом на 19.10.2015 року позичальник має заборгованість за кредитом у сумі 14851,52 грн. /а.с.4-6/. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.7.4 кредитного договору, при порушенні позичальником зобов?язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,50 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом /а.с.7-9/. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 19 жовтня 2015 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 23468,17 грн. /а.с.4-6/. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. /а.с.7-9/. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 19 жовтня 2015 року нарахована заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 1109,40 грн. /а.с.4-6/. Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов?язання, передбаченного п.п. 2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов?язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення /а.с.7-9/. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 19 жовтня 2015 року нарахована заборгованість по пені у сумі 42878,40 грн. /а.с.4-6/. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитом, по заборгованості по процентами за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом та заборгованості по пені за кредитним договором № LGP3AK08930193 від 22.06.2007 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу\~статті 60 ЦПК України\~\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1218,00 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до\~статті 88\~ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 210,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved