Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

06 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача [PERSON] Свій позов [PERSON] мотивувала тим, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 29 січня 2005 року у виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 3. [INFO] року у них народилась дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що в травні 2016 року вона з чоловіком припинили шлюбні відносини. З цього часу чоловік з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Чоловік фізично здоровий, має постійні доходи, інших утриманців не має, а тому може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, в порядку ст. 76 ЦПК України, хоча був завчасно повідомленим належним чином про час та місце судового засідання. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 січня 2005 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу - [PERSON]) зареєстрували шлюб у виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.01.2005 року (а.с. 5). В шлюбі в сторін [INFO] року народилась дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 03.05.2006 року та серії [NUMBER] від 01.05.2009 року, в яких в графі «батько» записаний «[PERSON]», а в графі «мати» записана «[PERSON]» (а.с. 6, 7). Згідно довідки № 673, виданої виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 27.02.2017 року, діти сторін по справі проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання спільних дітей, тобто може надавати допомогу на їх утримання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей сторін по справі, суд враховує їх стан здоров'я та матеріальне становище, які здорові, перебувають на утриманні матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, офіційно не працює, тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця і до досягнення старшою дитиною повноліття. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

Outcome: approved