Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

05 квітня 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] на свою користь аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000, 00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в період шлюбу у сторін народилися діти, які проживаю з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач жодної участі в утриманні чи вихованні дітей не приймає. Крім того у позовній заяві позивачем викладено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 31 травня 2021 року. 31 травня 2021 року та 02 липня 2021 року розгляд справи було відкладено на 02 липня 2021 року та 27 липня 2021 року відповідно. 06 липня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає, що немає достатнього заробітку для сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі. Вказує, що на даний час ніде офіційно не працює, має мінливий та нерегулярний дохід, а тому не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1 200, 00 грн щомісячно на кожну дитину. У судовому засіданні 27 липня 2021 року, суд без виходу до нарадчої кімнати, ухвалив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача у судовому засіданні 27 липня 2021 року підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 27 липня 2021 року частково заперечив щодо заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Сторони по справі 14 січня 2017 року зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 січня 2017 року. На теперішній час в Рівненському міському суді Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Діти проживають з позивачем. Вказані обставини не заперечуються сторонами. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданого 03 грудня 2019 року та серії [NUMBER] виданого 06 липня 2017 року. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує таке. Відповідно до вимог статті 182 СК України, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також вказаною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 1921 грн., з 1 липня - 2013 грн., з 1 грудня - 2100грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими. Позивачка заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дітей аліментів в розмірі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття Проте, позивачем жодними належними та допустимими доказами не обґрунтовано суму аліментів у розмірі 2000 грн щомісячно. Також не доведеними є припущення позивача про задовільний матеріальний стан відповідача. Однак, це не свідчить про не можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у мінімальному гарантованому державою розмірі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік та інших аліментних зобов`язань не має. А тому, з врахуванням наведених вище правових норм, заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200, 00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також інтересів і становища, як відповідача так і позивача. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 05 квітня 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп.

Outcome: partial