Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

06 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. В подальшому від позовних вимог заявлених до [PERSON] позивач відмовився. В обґрунтування заявлених до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» позовних вимог позивачем зазначено, що 21 квітня 2015 року в м.Кривий Ріг сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля марки ЗАЗ «Lanos», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та належного йому автомобіля [NUMBER]. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2015 винною у ДТП визнано [PERSON] На момент ДТП відповідальність заподіювача шкоди- Каюмової С.О., застраховано у [PERSON] акціонерного товаристві «Страхова компанія «Україна». 27.04.2015 року ним на адресу відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та подано заяву на отримання відшкодування разом із пакетом документів, проте у визначений законом строк виплата проведена не була. Просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства « Страхова компанія «Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 43343,01 грн., пеню в розмірі 3248,68 грн., судові витрати в розмірі 2434,97 грн. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ «Lanos», державний номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якого у автомобіля [NUMBER] наявні механічні пошкодження (а.с.19). Із наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2015 року винною у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] (а.с. 18). Згідно витягу централізованої бази даних МТСБУ, транспортний засіб-автомобіль ЗАЗ «Lanos», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «Україна», поліс серії АІ №5567376, станом на момент ДТП-21.04.2015 року, поліс діючий.(а.с.99-100). Згідно до Висновку № Д11/05/15 від 13.05.2015 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля, зробленого експертом-автоварознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] становить 42843,01 грн.(20-34). Згідно квитанції №000278 від 30.04.2015 року [PERSON] сплачено вартість послуг за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200,00 грн.(а.с.15). Згідно квитанції №207919 від 21.04.2015 року [PERSON] сплачено вартість послуги за перевозку транспортного засобу у сумі 300,00 грн. (а.с.16). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка його заподіяла. Згідно ч.1 ст.985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Відповідно до ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. 27 квітня 2015 позивачем повідомлено ПрАТ «Страхова компанія «Україна» про ДТП з детальним описом події, надано його схему, та вказано адресу, де можна оглянути пошкоджений транспортний засіб. (а.с.7). 27 квітня 2015 позивачем на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Україна» направлено заяву про страхове відшкодування. (а.с.8). Відповідно до п.п. 34.1,34.2, 34.3 ст.34 Закону, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване\~\~рішення\~\~про\~\~відмову\~\~у\~\~здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Враховуючи те, що [PERSON] сплачено позивачу франшизу у розмірі 1000,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 41843,01 грн., із розрахунку 42843,01 грн. - 1000,00 грн., а також витрати на проведення експертизи в розмірі 1200,00 грн. та на евакуацією транспортного засобу в розмірі 300,00 грн. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Також, згідно із п. 3 ст. 20 Закону, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня. Так кінцевий строк виплати страхового відшкодування закінчився 12 серпня 2015 року. На час звернення до суду, у порушення вимог п. 2 ст. 36 Закону, відповідач не повідомив позивача про прийняте рішення. Таким чином, у звязку з порушенням строків відшкодування на користь позивача, з відповідача має бути стягнута пеня з 13 серпня 2015 року по 27 серпня 2015 року у розмірі 1068,60 грн. (43343,01 х 60%/365 х15), з 28 серпня 2015 по 30 вересня 2015 у розмірі 2180,08 ( 43343,01х 54%/365х34), що разом складає 3248,68 грн. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон). Згідно зі ст. 1 вищезазначеного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Так, до матеріалів справи на підтвердження доказів понесення витрат [PERSON] на правову допомогу адвоката в розмірі 2000 грн., надано договір про надання правової допомоги № 15/45 від 21.09.2015 (а.с.13-14), квитанції про сплату послуг відповідно до розрахунку вартості юридичних послуг ( а.с.14 зв.бік) від: 22.09.2015 на суму 300 грн., 02.10.2015 на суму 10000,00 грн. (а.с. 11) та від 11.11.2015 на суму 700,00 грн. (а.с.70), акти виконаних робіт від 21.09.2015, 05.10.2015, 13.11.2015. (а.с. 71,72,73). З врахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та фактично наданих послуг особою, яка надавала правову допомогу суд вважає дійсною вартість послуг по наданню правової допомоги позивачеві в розмірі 2000,00 грн., визначеному позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в частині відшкодування позивачеві понесених ним судових витрат на правову допомогу в сумі 2000, 00 грн. та витрат по сплаті судового збору при подачі позову до суду в межах заявлених пропорційно до задоволених майнових вимог в сумі 477,46 грн. Водночас позивач просить стягнути судові витрати з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» в розмірі 2434,97 грн., що є меншою сумою, ніж визначена судом, а тому підлягає стягненню сума судових витрат в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2434,97 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved