Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

07.02.2019 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.08.2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого вони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач зазначає, що на момент подання позову, спір між сторонами щодо матеріального утримання та забезпечення дітей відсутній. Разом з тим, позивач вказує, що впродовж 2016 року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим вони з початку січня 2017 року припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини та вести спільне господарство. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою від 01.04.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, через загальну канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, через загальну канцелярію суду надав заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд провести підготовче судове засідання за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 5-6). Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене та враховуючи те, що сторони від примирення відмовилися, а відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не виявила бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). Враховуючи наведене та

Outcome: approved