Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

06.11.2015 року [PERSON] «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором кредиту за № 316 від 18.03.2008 року, який був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], банк надав відповідачу кредит у розмірі 300 000 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 17 % річних, зі сплатою кредиту та процентів, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до графіку платежів. Банк свої зобовязання за кредитним договором перед позичальником виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти, однак останній неналежно виконував взяті на себе зобовязання порушуючи умови кредитного договору. Станом на 01.10.2015 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитом 262\~500,00 грн., - по відсотках 210\~879,41 грн. та комісію 10\~200,00 грн. Так, 17.12.2012 року між [PERSON] «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги. Згідно умов договору відступлення первісний кредитор відступив новому кредитору права грошової вимоги за кредитними договорами, який міститься в додатку №1. Відповідач був повідомлений про відступлення права вимоги шляхом направлення відповідного повідомлення, а також неодноразово повідомлявся про утворену заборгованість, однак на звернення ніяким чином не реагував. Отже загальна сума заборгованості відповідача становить 483\~579,41 грн. Згідно законодавства боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк. Оскільки дані зобов'язання не виконуються, позивач змушений був звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 06.10.2016 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Представник позивача [PERSON] «Кредитні ініціативи», [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Окрім того зазначив,що посилання представника відповідача про те,що даний спір вже судом вирішувався є безпідставним. Судом у березні м-ці 2010 р. прийняте рішення за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором,що становить 270\~000 грн. 70 коп., заборгованості по кредиту, 36215 грн. 77 коп. прострочені відсотки за користування кредитом, 1393 грн. 93 коп. на предмет іпотеки. Відповідачем рішення не оскаржувалось. У виконавчому провадженні була проведена заміна стягувача однак дане рішення не виконане, з 2010р. відповідачем не здійснювалася оплата за Кредитним договором. Зазначив також що належним чином відповідач повідомлений про відступлення прав вимоги і позивачем не пропущений строк звернення до суду. Позивач не позбавлений права звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги, і відповідно до п. 3.3. даного договору новий кредитор здійснює оплату ціни продажу цього договору в дату набрання чинності цим договором. А відтак [PERSON] «Кредитні ініціативи» здійснило розрахунок з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в повному обсязі та в порядку встановленому умовами договору, що підтверджується документально, зокрема ухвалою Галицького районного суду від 03.09.2013 року про заміну стягувача. Вважає,що позовні вимоги [PERSON] «Кредитні ініціативи» є підставними. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та заперечив, перш за все позивач аргументує поданий позов договором про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, однак позивач, як новий кредитор не повідомив позичальника про здійснення такого відступлення, що є порушенням п.5.3.4. кредитного договору, що несе в свою чергу ризик настання несприятливих наслідків для нового кредитора. В матеріалах справи не має жодних доказів, що боржник був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобовязанні, ні про грошову вимогу,яка підлягає виконанню, ні про фактора, якому має бути здійснено платіж, ні про нові банківські реквізити, на які мав бути здійснено платіж, отже позивачем не доведено факт вручення відповідачу листа про зміну умов договору. Окрім того, згідно п.7.5 кредитного договору всі зміни та доповнення до договору вносяться за згодою сторін в письмовій формі, однак цього зроблено позивачем не було. Окрім того, позивач скрив від суду, що по даному кредитному договорі за №316 від 18.03.2008 року, вже були прийняті рішення, а саме рішенням Галицького районного суду від 16.03.2010 року стягнуто з [PERSON] 270 000,70 грн. заборгованості на предмет іпотеки, згідно іпотечного договору та видано виконавчий лист, а 03.09.2013 року ухвалою суду замінено сторону стягувача. Також позивач звернувся до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису по спірному кредитному договору, який відповідач зараз оскаржує, справа знаходиться на розгляді. А 27.04.2016 року позивач подав чергову позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до кредитного договору №316 від 18.09.2008 року та іпотечного договору №297 від 20.03.2008 року, справа ще на розгляді. Просить застосувати до поданого позову позовну давність та відмовити в позові, оскільки позивач пропустив трирічний строк позовної давності на два роки щодо стягнення платежів по тілу кредиту та відсотках і з пропуском річного строку позовної давності щодо стягнення пені на чотири роки. Окрім цього банк не мав права нараховувати відсотки за кредитним договором після того, як направив вимогу від 25.12.2009 року про дострокове повернення кредиту, оскільки встановив новий термін повернення усієї суми кредиту у строки до 06.02.2010 року на загальну суму кредиту 321\~096,24 грн. Також суду не надано жодних первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту на суму 300\~000,00 грн. та здійснення часткового погашення відповідачем по справі в період з 18.03.2008 року по 17.12.2012 року. Тому на підставі всього наведено, просив в позові відмовити, як у безпідставному та недоведеному належними доказами, так і в звязку із спливом позовної давності. Відповідач, [PERSON] в судові засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір в формі кредитної лінії за № 316 від 18.03.2008 року, згідно з яким банк надав відповідачу по справі, [PERSON] кредит в розмірі 300 000 грн., із сплатою 17 відсотків річних, згідно умов договору та графіку погашення кредиту (а.с.6-8, 9-10). Рішенням Галицького районного суду від 16 березня 2010 року позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки задоволено. З копії договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року видно, що первісний кредитор - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив новому кредитору - [PERSON] «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними договорами (а.с.18-28), а з копії витягу з додатку № 1 до договору відступлення вбачається, що позивач прийняв права вимоги до боржника [PERSON] із розрахунком заборгованості станом на 17.12.2012 року (т.1 а.с.40, 205-228.). Ухвалою суду від 03 вересня 2015 р. замінено сторону виконавчого провадження у справі за позовом «Промінвестбанк» до [PERSON], а саме на стягувача [PERSON] «Кредитні ініціативи. ( а.с. 58 т.1). З копії вимоги про дострокове повернення кредиту видно, що відповідач, [PERSON] повідомлявся про зміну кредитора та щодо повернення кредитних коштів, однак проігнорував їх (а.с.41). Протягом дії кредитного договору відповідач належним чином не виконував його вимоги, внаслідок чого на 01.10.2015 року відповідач має прострочену заборгованість в розмірі 483\~579,41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 262\~500,00 грн., - по відсотках 210\~879,41 грн. та комісії 10\~200,00 грн. (а.с.40). Тобто сторони у відповідності до вимог ст.ст. 1046-1048, 1054 ЦК України перебувають у договірних стосунках з приводу надання та отримання кредиту і відповідач не виконав умови кредитного договору і тому відповідно до вимог ст. 610 ЦК України вважається таким, що порушив зобов'язання. Представлений позивачем розрахунок заборгованості проведений на підставі умов договору. Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Окрім того відповідач зобов'язаний сплатити суму кредиту та відсотки за користування кредитом на підставі умов договору та ст. 1050 ЦК України. Представлений позивачем розрахунок заборгованості проведений на підставі умов договору. Тобто доводи позивача є обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача посилається на неправильний розрахунок заборгованості в той же час не надає суду доказів спростування суми заборгованості. Безпідставними є посилання представника відповідача про те,що по даній справі судом вже винесено рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] в користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Як видно з копії рішення Галицького районного суду від 16 березня 2010 року що до суду звернулося ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором,що становить 270\~000 грн. 70 коп.,заборгованості по кредиту, 36215 грн.77 коп. прострочені відсотки за користування кредитом, 1393 грн.93 коп. на предмет іпотеки, тобто склад сторін, предмет та підстава спору не є тотожними.( а.с.56 т.1). Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача про неналежне повідомлення [PERSON] про відступлення прав вимоги. З листа за вихідним № 0040121 від 20 грудня 2012 р. вбачається, що відповідач письмово повідомлений про відступлення прав вимоги та розмір заборгованості за кредитним договором ( а.с.229 т.1). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.2 ст. 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання обовязку перед ним. З аналізу наведених положень слідує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові і таке виконання є належним. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість. З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, які припиняють виконання зобовязання за кредитним договором відсутні. Не підлягає до задоволення вимога представника відповідача про відмову у позові із-за пропуском позивача строку позовної давності. Як видно з матеріалів справи що Первісним кредитором ( «Промінвестбанк») на користь Нового кредитора ([PERSON] «Кредитні ініціативи») було здійснено відступлення своїх прав вимоги за Кредитним договором № 316 від 18.03. 2008р. 17.12.2012р. [PERSON] «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом 06.11.2015р. тобто з викладеного слідує, що позивачем не пропущений строк звернення до суду. Тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог і про їх повне задоволення. Окрім того з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 549-552, 610-612, 1046-1050, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України та

Outcome: approved