Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

06 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відновлення (встановлення) меж земельних ділянок у відповідності до державних актів на право приватної власності на землю. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] є [PERSON] Відповідачка без будь-якого дозволу щодо перегляду та зміни розмірів земельних ділянок та без будь-якого погодження з суміжним власником земельної ділянки, користуючись відсутністю контролю з боку позивача за проходженням межі між земельними ділянками, шляхом неодноразового переорювання межі, висадження дерев та кущів на межі і на земельній ділянці позивача, а також перенесення межового стовпчика на земельну ділянку позивача, самовільно захопила приблизно 0,012 га земельної ділянки. З огляду на те, що відповідачка порушила межі земельних ділянок та тривалий час частково використовувала земельну ділянку належну позивачу, він неодноразово в усній формі пропонував їй перенести межу назад та встановити для уникнення подальших непорозумінь межові знаки у відповідності до Державних актів. Однак, у відповідь на дані пропозиції, від [PERSON] та її чоловіка [PERSON] позивач отримував постійно лише зустрічні пропозиції вирішити дане питання пізніше або ж категоричну відмову. Неодноразово позивач звертався до Верхосульської сільської ради, Білопільської РДА щодо вирішення даного земельного спору, але питання щодо встановлення (відновлення) меж вищезазначених земельних ділянок у відповідності до Державних актів на право приватної власності на землю так і не було вирішено. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив винести рішення, яким зобов'язати Верхосульську сільську раду Білопільського району Сумської області відновити межу, яка поділяє земельні ділянки, шо знаходяться за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] у відповідності з даними Державних актів на право приватної власності на землю з встановленням твердих меж у вигляді межових знаків, що відповідають чинному земельному законодавству. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. В минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримав та пояснив, що звернувся до суду із позовом, в зв»язку із тим, що з відповідачкою [PERSON] не вдається добровільно вирішити спірне питання щодо відновлення межі між їх земельними ділянками, у зв»язку із небажанням останньої. Крім того, голова Верхосульської сільської ради Хомиченко І.М. також не сприяє вирішенню даного питання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась. Згідно поштового повідомлення, остання за місцем реєстрації проживає. Згідно довідки Укрпошти адресат - [PERSON] відмовляється від одержання судового виклику. Тому, відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що вона належним чином сповіщена про час, день і місце розгляду справи. Представник відповідача - Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області Хомиченко І.М. в судове засідання не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. В минулому судовому засіданні 09 січня 2013 року позовні вимоги не визнав. Пояснив, що працює на посаді голови Верхосульської сільської ради з червня 2013 року. Дійсно позивач звертався до нього як до сільського голови з приводу обміру земельних ділянок, що належить [PERSON] та [PERSON] Але в зв»язку із тим, що новий склад комісії по розгляду земельних спорів не було сформовано, не можливо було провести обміри. Так, 01 серпня 2013 року новоствореною комісією по розгляду земельних спорів при Верхосульській сільській раді було проведено обмір земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] та земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS]. В результаті обміру встановлено, що площа земельної ділянки [PERSON] становить 0,4053 га, а згідно державного акту серії ІV-СМ № 033813 - 0,417 га, різниця складає - 0,117 га. Площа земельної ділянка [PERSON] становить - 0,373 га, а згідно державного акту серії ІV-СМ № 033507 становить - 0,367 га, тобто різниця складає - 0,06 га. Комісія вирішила, що встановити межу між [PERSON] та [PERSON] не є можливим у зв'язку з тим, що відсутні точні прилади вимірювання та було рекомендовано даним громадянам звернутися до землевпорядної організації, яка має ліцензію для точного розмежування земельних ділянок. Крім того, на подальші письмові звернення позивача до Білопільської РДА з приводу спірного землекористування, було створено комісію у складі посадових осіб Білопільської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Білопільському районі, Білопільського виробничого відділу Сумської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру», Білопільського РВ УМВС України та Верхосульського сільського голови, яка 20 серпня 2013 року здійснила виїзд за адресою позивача. Працівниками Білопільського відділення Сумської філії «ЦДЗК» електронним тахіометром було проведено обмір земельної ділянки позивача, згідно державного акту. Згідно абрису отриманого в результаті заміру, встановлено, що сусідній землекористувач частково використовує належну [PERSON] земельну ділянку. Із даним абрисом було ознайомлено чоловіка відповідачки [PERSON] - [PERSON], який пояснив, що після збору урожаю восени вони разом із позивачем вирішать дане питання добровільно. Надалі, до нього як до сільського голови, [PERSON] більше не звертався. Крім того, Хомиченко І.М. пояснив, що Верхосульська сільська рада не має повноважень на встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, тому вважає поданий позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді землевпорядника Верхосульської сільської ради. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до нього та до сільського голови з приводу відновлення межі між спірними ділянками [PERSON] та [PERSON] Але він, як землевпоряденик сільської ради не має достатніх повноважень для вирішення даного питання щодо відновлення меж земельних ділянок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює начальником управління АПК Білопільської РДА. Він входив до складу комісії по розгляду звернення [PERSON] з питань спірного землекористування. 20 серпня 2013 року комісійно було здійснено виїзд за адресою [PERSON] на [ADDRESS]. Спеціалістами Білопільського відділення Сумської філії «ЦДЗК» електронним тахіометром проводився обмір земельної ділянки позивача згідно державного акту. Після опрацювання позивачу було надано абрис отриманий в результаті заміру. Крім того, позивачу було роз»яснено, що відновлення (встановлення) меж земельних ділянок, здійснюється відповідною організацією, яка має ліцензію на проведення таких робіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює техніком Білопільського райвідділу «ЦДЗК». Так, 20 серпня 2013 року вона була у складі вищезазначеної комісії та разом із іншим техніком електронним тахіометром «NIKON» проводила обмір земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] згідно державного акту на право приватної власності на землю. Після опрацювання було надано абрис, отриманий в результаті заміру. Крім того, в результаті обміру земельної ділянки встановлених межових знаків не було виявлено. Тому свідок пояснила, що позивач [PERSON], як власник земельної ділянки має право звернутися до відповідної організації, яка має ліцензію на проведення робіт по встановленню меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знакам, відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Заслухавши позивача [PERSON], представника відповідача Верхосульської сільської ради - Хомиченка І.М., свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 1991 року, зареєстрованого в реєстрі за № 54, посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхосульської сільської ради Шпак Л.Д., правління колгоспу «Перемога» продало [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на землях виконкому Верхосульської сільської ради народних депутатів на площі 187 кв.м. (а. с. 6-7). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 033813, виданого Верхосульською сільською радою 13 лютого 1991 року на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Верхосульської сільської ради народних депутатів від 30 вересня 2000 року, [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка, площею 1,305 га в межах згідно плану, в тому числі для будівництва та обслугговування жилого будинку 0,50 га та ведення особистого підсобного господарства 0,80 га, що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 312 (а. с. 8). Згідно довідки № 354, виданої 23 серпня 2013 року виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, з 2001 року площа земельної ділянки [PERSON] з моменту видачі державного акту по документам не змінювалась і становить 0,417 га (а. с. 9). В обґрунтування позовних вимог [PERSON], як на докази, посилається на числені звернення до голови Верхосульської сільської ради щодо відновлення (встановлення) межі між спірними ділянками (а.с.10,11,36), відповіді голови Верхосульської сільської ради на звернення [PERSON]( а.с 14,17,33,35,37), акт комісійного розгляду його звернення з питання встановлення межі земельних ділянок, які належать [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] адресою: [ADDRESS] від 01 серпня 2013 року ( а.с.12,13), відповідь В.о. голови Білопільської РДА Корнієнко В.І. на звернення позивача та копію абрису отриманого в результаті заміру вищезазначених земельних ділянок від 22.08.2013 року ( а.с. 15,16), відповіді заступника голови Сумської ОДА Слизького С.М. на звернення позивача (а.с.18, 34), які по суті підтверджують лише факт зменшення розміру належної йому земельної ділянки. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, які встановлюють принципи цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; сторона особисто визначає коло доказів, які вона надає суду; доказування не може грунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 та згідно із ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до ст. 106 та ст. 107 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками ( далі - Інструкція), затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376 зі змінами та доповненнями (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686), який набрав чинності з 1 січня 2011 року. Зокрема, пунктами 4.1-4.5 цієї Інструкції визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті внатурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу ІІІ цієї Інструкції. Виконавцем робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) може бути юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Замовником зазначених робіт може виступати орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Фінансування робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом. Згідно п. 2.1. Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до статті 186 ЗК України: - технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками; - технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, у тому числі при поділі чи об'єднанні земельних ділянок (частини перша та друга статті 56 Закону України «Про землеустрій») або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина третя статті 56 Закону України «Про землеустрій») - при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності, а також із земель приватної власності у разі зміни її меж або цільового призначення при поділі чи об'єднанні земельних ділянок перед заповненням бланка державного акта на право власності на земельну ділянку або бланка державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно пунктів 2.8, 3.16 Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; б) технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); в) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; г) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку; д) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; е) план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; є) перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; ж) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); з) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт зі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. При цьому витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Тобто, діючим законодавством детально встановлений порядок встановлення (відновлення) фактичних меж земельних ділянок. В судовому засіданні позивач пояснив, що він як власник земельної ділянки не замовляв роботи із встановлення (відновлення) межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) у юридичної чи фізичної особи, яка має відповідну ліцензію на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт, а вважає проведення відповідних робіт по відновленню межі суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] області, що належить [PERSON] та по [ADDRESS], що належить [PERSON] обов»язком Верхосульської сільської ради. Із встановлених у судовому засіданні обставин справи вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного на його думку права на відновлення межі земельної ділянки суперечить встановленим фактичним обставинам справи. В порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, позивач не надав суду достатніх доказів на підтримання позовних вимог щодо відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] та за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] Таким чином, у встановленому законом порядку межі суміжних земельних ділянок позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] на місцевості не встановлювалися , а тому позовні вимоги позивача про їх відновлення у відповідності з даними Державних актів на право приватної власності на землю з встановленням твердих меж у вигляді межових знаків, що відповідають чинному земельному законодавству, задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.88 ЦПК України стягненню не підлягають і судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed