Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

07.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , який проживає в с. Можари, Овруцького району Житомирської області, звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] , в якому просить виділити йому в натурі 1/5 ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , наступні приміщення: коридор пл.2.9 кв. м., кухню пл.11,7 кв. м., кімнату пл.17,2 кв. м., санітарну кімнату пл.3,5 кв. м. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником\~ 1/5 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Крім того співвласниками вказаного будинку є відповідачі, а тому він не може реалізувати своє право на володіння земельною ділянкою, яка надана для обслуговування належної ним частини будинку, оскільки необхідно скасувати запис про реєстрацію права власності [PERSON] , що зробити неможливо так як право власності зареєстровано вірно. Зазначає, що частина будинку, що йому належить має ізольовані приміщення з самостійним виходом, а тому може бути виділена в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позові. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] \~ та [PERSON] не заперечують щодо задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] -\~ [PERSON] у судовому засіданні,\~ щодо задоволення позову не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 1/5 частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що становить квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору дарування від 09 лютого 2016 року та\~ інформаційної довідки\~ від 09.02.2016 року №52869261 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.19,20). Відповідачі по справі, [PERSON] на підставі договору дарування від 04.09.2003 року, посвідченого Овруцькою Державною нотаріальною конторою є власником 9/50 ідеальної частки, [PERSON] на підставі договору дарування від 02.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу є власником 3/20 ідеальної частки, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності є власниками ? ідеальної частки, [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 11.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу є власником 11/50 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на жилий будинок в [ADDRESS] (а.с.5-10, 12, 13, 17, 19, 20, 22, 24, 27, 28, 32). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 Цивільного кодексу України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, відповідно до ч. 3 якої, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно копій технічного паспорту, інвентарна справа №2,\~ на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] слідує, що [PERSON] в житловому будинку користуються приміщеннями: коридор пл.2.9 кв. м., кухню пл.11,7 кв. м., кімнату пл.17,2 кв. м., санітарну кімнату пл.3,5 кв. м. (а.с.8). Судом встановлено, що учасники справи є співвласниками будинку,\~ який фактично розподілено на квартири в ньому з окремими входами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для виділення позивачу\~ в натурі 1/5 ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~ а тому у\~ відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved