Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

06.06.2019 року позивач звернувся в Личаківський районний суд м. Львова з даним позовом. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.09.2019 року дана цивільна справа передана у Пустомитівський районний суд Львівської області для розгляду за підсудністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у нього не склалося причиною цього стало відсутність взаєморозуміння, різниця характерів та поглядів на життя, постійні непорозуміння, у зв`язку з чим вони протягом двох років спільно не проживають не підтримують подружні відносини. За цей час він зрозумів, що їх шлюб існує формально, тому просить розірвати шлюб. 12.08.2019 року відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги визнає, вони вже тривалий час з відповідачем спільно не проживають, а стосунки які склалися між ними не спрямовані на збереження їх сім`ї. Оскільки їх син, [PERSON] , зареєстрований та проживає разом з нею у [ADDRESS] , проти чого позивач не заперечує, просить визначити місце проживання дитини разом з нею. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав. Сторони 25.07.2014 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 30.05.2019 року. Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з протягом двох років спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів цивільної справи та поданого відповідачем відзиву на позов слідує, що на даний час позивач не оспорює місце проживання дитини з матір`ю, що свідчить про те, що між сторонами досягнути згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина. Відтак, вимога відповідача про визначення місця проживання дитини з нею є передчасною, тому в задоволенні такої слід відмовити.

Outcome: approved