Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

05 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Новомосковська районна державна нотаріальна контора, в якому просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,030 га в межах, згідно з планом, що розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року було відкрите загальне позовне провадження у справі (а.с. 16,17). Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 29-30). Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року доручено компетентному суду Російської Федерації провести процесуальні дії у цивільній справі, в тому числі вручити відповідачеві [PERSON] копію позову з додатками, допитати її в якості відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи допитаною Зюзінським районним судом м.Москви, позов визнала, обставини, викладені у позові не спростовувала, просила суд проводити розгляд справи у її відсутність. Представник Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не подав. Представники третіх осіб звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. У відповідності до частини 3 статті 200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідачі визнали позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. На обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Миколаївської сільської ради народних депутатів № І-УІІ/ХХІ від 27 липня 1999 року, його батькові [PERSON] була виділена у приватну власність земельна ділянка площею 4,030 га в межах, згідно з планом, що розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підтвердження набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДП № 078670, який був зареєстрований в Книзі записів державний актів на право приватної власності на землю за № 110478 від 16 серпня 1999 року. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє спадкове майно позивачеві по справі, тому він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контор з заявою про прийняття спадщини, а відповідач по справі [PERSON] , як спадкоємець за законом, з м.Москви надіслала заяву про прийняття спадщини та припинила подальше спілкування з позивачем, не вчинила жодної дії, направленої на отримання спадщини після смерті батька. У жовтні 2017 року позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки [PERSON] не надала документи, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем, не надала документи, які могли б підтвердити факт її непрацездатності. Зважаючи на те, що [PERSON] не вчинила жодних дій, направлених на отримання спадщини, як і не відмовилася від прийняття спадщини, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки не можливо встановити чи має право [PERSON] право на обов`язкову частку у спадщини. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на зазначену вище земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до наступного. Суду надано копію Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 078670, у відповідності до якого [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 4,030 га, яка розташована на території КСП «Агрофірма ім.Горького» Миколаївської сільської ради, земельна ділянка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт зареєстрований в Книзі записів державний актів на право приватної власності на землю за № 110478 (а.с. 10). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с. 8). 17 травня 1995 року [PERSON] склав заповіт, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Новомосковського району, зареєстрований в реєстрі за № 61, у відповідності до якого все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 9). Згідно до спадкової справи, яка заведена Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, [PERSON] , як спадкоємець за законом, подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а позивач прийняв спадщину за заповітом, зазначеним вище (а.с. 37-38), Судом встановлено, що 12 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 42), але протягом тривалого часу вчинення нотаріальних дій відкладалося через те, що [PERSON] у встановлені нотаріусом строки не подавала документи, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем, а також не подала документи, що підтверджують факт її непрацездатності для набуття права на обов`язкову частку у спадщини. 19листопада 2018 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність зазначених вище документів зі сторони спадкоємця за законом. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, або якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців, на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] , прийняв спадщину, у відповідності до вимог законодавства України, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину правомірно обумовлена тим, що спадкоємець за законом, тобто [PERSON] не надала документи, що підтверджують факт її родинного зв`язку зі спадкодавцем, а також не надала документи, що підтверджують її право на обов`язкову частку у спадщині. Між тим, з урахуванням правомірності набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку, у спосіб, передбачений законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved