Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

05 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні квартирою №47 у житловому будинку №69 по вулиці Миру у м. Павлограді Дніпропетровської області шляхом вселення [PERSON] до квартири, шляхом передачі йому ключів від вхідних дверей квартири, шляхом надання можливості [PERSON] проживати та користуватися квартирою та підсобними приміщеннями квартири (кухнею, ванною, вбиральною, коридором, передпокоєм, вбудованою шафою, балконом). Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником 1-кімнатної квартири №47 у житловому будинку №69 по вулиці Миру у м. Павлограді Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого 17.04.2001 року. З 22 листопада 2002 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. З 16 лютого 2004 року [PERSON] був зареєстрований у вищевказаній квартирі та проживав однією сімєю з відповідачем. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач своїми протиправними діями створює перепони для мого користування приміщенням квартирою №47 у житловому будинку №69 по вулиці Миру у м. Павлограді Дніпропетровської області, не допускає мене до вищевказаної квартири, не надає мені ключів від вхідних дверей. Вищевказані обставини перешкоджання відповідачем позивачу у користуванні квартирою №47 у житловому будинку №69 по вулиці Миру у м. Павлограді Дніпропетровської області встановлені рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 у справі №185/6026/15-ц ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року у справі №22-ц/774/4814/16. Незважаючи на судові рішення, які набрали законної сили, відповідач своїми протиправними діями продовжує створювати перешкоди для користування позивачем приміщенням квартири №47 у житловому будинку №69 по вулиці Миру у м. Павлограді Дніпропетровської області, не допускає позивача до вищевказаної квартири, не надає позивачу ключів від вхідних дверей, маючи інше житло. І як наслідок, позивач вимушений фактично проживати на вулиці, так як не має іншого житла. Проживання на вулиці та настання зимових умов загрожує життю та здоровю позивача. Позивач, у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі, розглянути справу без його участі. Також вказав, що постійного місця проживання не має, мешкає по знайомим, в профілакторії шахти. Відповідач до теперішнього часу перешкоджає йому користуватися житловим приміщенням, чим порушує його права. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 17.04.2001 року Павлоградською товарною біржою, р.№04/23-НД, що підтверджується довідкою колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 144 від 05.12.2016 року. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей щодо реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно №74248763 від 29 листопада 2016 року право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності № 22291 від 04.12.2003 року зареєстрованого Павлоградським житвідділом, підстава закриття права власності відчуження долі. У квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області. З 22 листопада 2002 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON], після укладення шлюбу з позивачем, з 16 лютого 2004 року зареєстрований у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року залишено без змін. Відповідач в судовому засіданні підтвердила наявність конфліктних відносин із позивачем, незважаючи на надання судом строку для мирного врегулювання питання щодо вселення позивача до квартири [ADDRESS], передачі відповідачем позивачу ключів від спірного житлового приміщення, спір між сторонами не вирішений до цього часу. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення позивача до квартири та передачі йому ключів від вхідних дверей квартири, при цьому задоволення вимоги позивача про вселення до квартири включає в себе надання можливості проживати та користуватися квартирою та підсобними приміщеннями квартири (кухнею, ванною, вбиральною, коридором, передпокоєм, вбудованою шафою, балконом) . Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved