Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

05.05.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в сумі 11739 гривень 97 копійок та суму сплаченого судового збору у сумі 1378 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2040/2171SFPR7 від 24 травня 2012 року на суму 7366,46 грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір відступлення права вимоги по кредитному договору № 2040/2171SFPRG7 від 24 травня 2012 року. Між ТОВ ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року, у відповідності до якого ТОВ ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за кредитним договором № 2040/2171SFPRG7 від 24 травня 2012 року. Відповідно до реєстру заборгованостей (витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 р.) позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2040/2171SFPR7 від 24 травня 2012 року у сумі 11739,97 грн. На виконання умов договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 р. ТОВ «ФК»Бізнесфінанс» було направлено відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по зазначеному кредитному договору. Відповідач повідомлявся про наявність заборгованості, проте не виконав зобов'язань по кредитним договорам, після відступлення ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК»Бізнесфінанс» позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості та має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 2040/2171SFPR7 від 24 травня 2012 року на суму 11739,97 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористалась. Ухвалою суду від 14.07.2016 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2040/2171SFPR7 від 24 травня 2012 року на суму 7366,46 грн. Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір відступлення права вимоги по кредитному договору № 2040/2171SFPRG7 від 24 травня 2012 року. Між ТОВ ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року, у відповідності до якого ТОВ ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за кредитним договором № 2040/2171SFPRG7 від 24 травня 2012 року. Відповідно до реєстру заборгованостей (витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 р.) позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2040/2171SFPR7 від 24 травня 2012 року у сумі 11739,97 грн. 25.06.2015 року [PERSON] було повідомлено, що на підставі договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015 року, укладеного між ТОВ «ФК«Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги щодо заборгованості відповідача відступлене на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по кредитному договору № 2040/2171SFPR7 від 24 травня 2012 року на суму 11739,97 грн. Згідно з Реєстром заборгованостей від 25 квітня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором № 2040/2171SFPR7 від 24 травня 2012 року на загальну суму 11739,97 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу - 4479,46 грн., суми заборгованості за відсотками та комісією - 760 грн., суми заборгованості по пені - 6500,51 грн. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією кредитного договору, витягом з реєстру заборгованостей, випискою по особовим рахункам, копією договору факторингу, копіями повідомлень. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Натомість, на думку суду позивач належним чином довів наявність обставин, які свідчать про законність його позовних вимог, а відтак позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договорами у розмірі 11739,97 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved