Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

05 травня 2015 року позивач, [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з відповідачем у справі він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2005 року. Шлюб зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №260. Від спільного життя з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом із відповідачем. Фактично шлюбні відносини між ним та відповідачем припинилися у вересні 2014 року. У позовній заяві також посилається на ті обставини, що на даний період часу спільне проживання та ведення побуту з відповідачем стало неможливим, оскільки із-за постійних непорозумінь та різних характерів виникають сварки, що призводить до порушення звичайного способу проживання. На теперішній час спільного побуту вони не ведуть. На підставі вищевикладеного просив суд винести рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, та розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Присутній у судовому засіданні позивач надав суду пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Присутня у судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Відповідно до положень ст.197 ЦПК України, зі згоди сторін, фіксування судового засідання звукозаписувальними засобами не відбувалося. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та розірвати шлюб, укладений 01 липня 2005 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №260, виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.110 ч.1 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановленні таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так відповідачем під час розгляду справи клопотання про повернення їй дошлюбного прізвища заявлено не було. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що 01 липня 2005 року між сторонами, Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №260 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони ствердили, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір стосовно місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідач не заперечувала проти обставин, викладених позивачем у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved