Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

04 лютого 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14219,60 грн., посилаючись на наступні обставини. 21.07.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н від 21.07.2014 року про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу відкрито кредитний рахунок та отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 15000,00 грн. Договір про надання банківських послуг складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, на що відповідач надав свою згоду, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит на платіжну картку. В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 28.12.2020 року має заборгованість в загальній сумі 14219,60 грн., яка складається з заборгованість за тілом кредита. Посилаючись на ст.526,527,530,1050,1054 ЦК України, представник банку просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, в якому у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, заяв не надала. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до заяви б/н від 21.07.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, за яким відповідачу відкрито картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту, який у подальшому було збільшено до 15000,00 грн. Із заяви вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 16). Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущені порушення зобов`язання за кредитним договором, і він станом на 28.12.2020 року має заборгованість в загальній сумі 14219,60 грн., яка складається з заборгованість за тілом кредита. За ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 28.12.2020 року (а.с. 12-13), а також виписку за договором б/н станом на 30.12.2020 року (а.с. 53-62), з яких вбачається, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 14219,60 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредита. Суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість. В судовому засіданні встановлено, що зобов`язання відповідачем [PERSON] виконувалися не належним чином та не регулярно, чим істотно були порушені умови договору та позовні вимоги визгав повністю. Тому суд вважає можливим задовольнити позов АТ КБ «Приватбанк» та стягнути з відповідача суму заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved