Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

05.08.2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 000,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29.11.2013 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29.11.2013 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 648 розірвано. Позивач вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Крім того, позивач зазначає, що вона одна не зможе забезпечити дитині такий рівень, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 5 000,00 грн. У свою чергу, позивач вказує, що відповідач інших утриманців немає, працездатний, на скільки їх відомо, зараз працює підприємцем, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.08.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 16.09.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому відповідач, незважаючи на те, що добровільно надає грошову допомогу, просить позов задовольнити частково, а саме: стягнути з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією відповідно до закону та до досягнення дитиною повноліття. При цьому відповідач зазначає, що на даний час не працює, оскільки припинив займатись підприємницькою діяльністю, постійний дохід у нього відсутній, є працездатним і має задовільний стан здоров`я, однак має інших утриманців - батьків-пенсіонерів [PERSON] та [PERSON] , при цьому батько хворіє, мав 3 операції за останні три роки. 19.10.2020 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та викладає обґрунтування заперечень тих обставин, на які посилається відповідач у відзиві. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «СТ-Маркет» надати суду: належним чином засвідчену копію договору оренди торгівельного павільйону « [INFO] », який знаходиться на торгівельному майданчику за адресою: [ADDRESS]. Суду надана відповідь ТОВ «СТ-Маркет» 22.12.2020 року, відповідно до якої ТОВ «СТ-Маркет» не перебуває у будь-яких відносинах з суб`єктом господарювання, який експлуатує павільйон « [INFO] » у зв`язку з чим у ТОВ «СТ-Маркет» відсутні договори оренди з даним суб`єктом (а.с.83). Також судом задоволена заява представника позивача [PERSON] про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , явку яких в судове засідання забезпечив представник позивача. У судовому засіданні позивач та її представники [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] частково позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією відповідно до закону та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині - проти позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 29.11.2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстровано Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №648. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Вказані відомості підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20.06.2018 року (а.с.3). На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29.11.2013 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 648 - розірвано. Після розірвання шлюбу повернуто відповідачу дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.4). У позивача та відповідача під час шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №379 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.06.2014 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №211. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Крім того, відповідачем [PERSON] до матеріалів цивільної справи додані копії пенсійних посвідчень на ім`я батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.28), а також виписки з історії хвороби батька на підтвердження наявності у нього ряду хвороб та перенесених операції (а.с.30-33) На підтвердження припинення підприємницької діяльності ФОП відповідачем надано сформований в електронному вигляді 27.12.2017 року опис документів, який було надано [PERSON] для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП (а.с.37). В свою чергу позивач надала суду витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації її місця проживання за адресою: [ADDRESS] , а також копію пенсійного посвідчення та копії паспорта на ім`я [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано за тією ж адресою (а.с.2, 47, 48). З довідки від 02.10.2020 року НП «Міська поліклініка №6» ХМР вбачається, що [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, має невиліковну хворобу (а.с.70). Також надані медичні висновки з медичними діагнозами позивача (а.с.71-75). Позивач [PERSON] працює в ТОВ «Енерджі сейвінг солюшн» інженером з охорони праці, загальна сума її доходу з березня по вересень 2020 року становить 21191 грн. 63 коп., що підтверджується довідкою від 19.10.2020 року (а.с.79). Згідно з листом завідувача КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №39 Харківської міської ради» від 23.06.2020 року дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №39 Харківської міської ради» з 27.09.2016 року по теперішній час. Вихованням дитини займається мама [PERSON] , яка приводить та забирає дитину з дошкільного закладу, проводить оплату за навчання дитини, відвідує батьківські збори, свята, розваги, бере активну участь у житті дитини і групи в дошкільному закладі. Батько вихованням дитини не займається. В дошкільному закладі жодного разу не з`являвся (а.с.30). Відповідно до листа адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради від 25.06.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку фахівців поліклініки з 19.08.2014 року. За інформацією лікаря педіатра за період з 19.08.2014 року по теперішній час, супроводжувала дитину до фахівців поліклініки для проведення профілактичних медичних оглядів мати дівчинки - [PERSON] . Огляд дитини лікарем педіатром проводився за місцем проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , в присутності матері дитини. Декларація про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги» з лікарем педіатром комунального некомерційного підприємства «Міська дитяче поліклініка № 7» Харківської міської ради, підписана [PERSON] , адреса проживання зазначена в декларації: [ADDRESS] (а.с.49). З відповіді на інформаційний запит Харківської гімназії №43 ХМР від 30.11.2020 року вбачається, що [PERSON] , учениця 1-В класу навчається в закладі освіти з 01.09.2020 року. Дівчинка завжди охайна, доглянута, має все необхідне приладдя для навчання. На навчання до гімназії [PERSON] завжди приводить мама, після занять дівчинку забирає також мама, яка завжди підтримує тісний зв`язок з класним керівником, вчителями, відвідує батьківські збори. Упродовж часу навчання у закладі освіти батько [PERSON] до гімназії не приходив, навчанням дитини не цікавився, батьківські збори та інші шкільні заходи не відвідував (а.с.76). Між тим надану позивачем роздруківку з інтернет-ресурсів оголошення від 09.03.2021 року про продаж пивних та вуглекислих балонів суд вважає недопустимим і неналежним доказом, оскільки вказане оголошення та його автор не підлягають ідентифікації (а.с.95). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сторонніми особами для учасників справи, надали пояснення про те, що у невизначену дату та без зазначення точної адреси купували пиво, яке їм відпускав чоловік, присутній в залі суду як відповідач. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років: з 01 січня пo 30 червня - 2 218,00 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2 318,00 грн., з 01 грудня по 31 грудня - 2 395,00 грн. В подальшому Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років: з 01 січня пo 30 червня - 2 395,00 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2 510,00 грн., з 01 грудня по 31 грудня - 2 618,00 грн. Так, враховуючи надані сторонами докази і передбачені законом обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів, враховуючи часткове визнання відповідачем позову щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини в межах позовних вимог стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією відповідно до закону починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог (які загалом перевищують вдвічі розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину недостатньо обґрунтованими, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами достатність заробітку (доходу) платника аліментів, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; не доведені позивачем і витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. При цьому суд звертає увагу, що Сімейним кодексом України не пов`язується розмір аліментів з участю батьків у вихованні дитини. За таких умов, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, у суду на даний час відсутні підстави для визначення аліментів у розмірі, який перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, передбачений ст. 182 СК України, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов частково на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в мінімальному розмірі, встановленому законом на час подання позову, від якого позивач звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial