Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

06.08.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Мотивувала тим, що з 1994 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, а син [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні матері. За рішенням суду відповідач сплачує аліменти. В 2011 році син вступив на денне відділення Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій, де навчається за контрактом на підставі договору №54-АМ-1 від 16.08.2011 р. з 01.09.2011 року і буде продовжувати навчання до 30.06.2015 року. Син не має додаткового доходу, не отримує стипендії, тому додаткові витрати, пов'язані із оплатою його навчання несла позивачка. За період навчання сина до позивачкою сплачено за контрактом 17681,86 грн. Просила стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на навчання сина в сумі 8840,93 грн., витрати по оплаті судового збору - 243,60 грн. та правової допомоги - 150 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідно до викладених у позові обставин, пояснила, що до досягнення сином [PERSON] повноліття відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку і вже на повнолітнього сина він сплачує 1/6 частку за рішенням суду. Разом з тим, її зарплата становить приблизно 2000-2300 грн. на місяць, вона понесла значні витрати по оплаті навчання [PERSON], тому вважає, що відповідач повинен сплатити ? вартості навчання. Із сином він не бачиться, участі у його вихованні не приймає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що із ним не було погоджено навчання сина за контрактом, крім того, вважає, що додаткові витрати передбачені іншими особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом тощо, а отримання освіти за контрактом не є цією обставиною в розумінні ст. 185 СК України. Зауважив, що він сплачує аліменти на повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки та на ще одного сина, який в даний час є неповнолітнім. Також визнав, що крім аліментів, які відраховуються із його зарплати, матеріальної допомоги сину [PERSON] не надає, участі у вихованні не приймає. Просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 05.11.1994 року [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі 07.07.2000 року міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області було зареєстровано припинення шлюбу (зворот а.с.5). [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Довідкою, виданою квартальним комітетом «Соняшник» 15.07.2014 року №412 підтверджено проживання сина [PERSON], [INFO], із матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). В 2011 році [PERSON] вступив на денне відділення Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій за напрямом підготовки «Автомобільний транспорт» за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів», де навчається за контрактом №54-АМ-1 від 16.08.2011 р. Оплата навчання за один семестр - 2700 грн., плата щороку змінюється (а.с. 9). Згідно довідки, виданої Вінницьким коледжем Національного університету харчових технологій 15.07.2014 року №367, [PERSON] є студентом 4-го курсу денного відділення даного коледжу, навчається з 01.09.2011 року за контрактом, стипендії не отримує. Термін навчання - до 30.06.2015 року (а.с. 10). [PERSON] оплачено за власні кошти навчання сина: згідно квитанції № 19 від 17.08.2011 р. - в сумі 2700 грн., згідно квитанції №23 від 29.12.2011 року - в сумі 2700 грн., згідно квитанції від 11.09.2012 року - в сумі 3000 грн., згідно квитанції від 23.11.2012 р. - в сумі 2842,00 грн., згідно квитанції від 25.02.2013 року - в сумі 530 грн., згідно квитанції від 09.09.2013 року - в сумі 3500 грн., згідно квитанції від 06.02.2014 р. - 2409,00 грн. ( а.с. 11-16). Тобто за період з серпня 2011 року до лютого 2014 року - 17681,86 грн. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного із батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За рішенням суду відповідач сплачував на утримання сина [PERSON] аліменти до досягнення ним повноліття, а також сплачує аліменти після досягнення сином повноліття в квітні 2014 року на період навчання в розмірі 1/6 частки від доходу відповідача. Відповідач [PERSON] пояснив, що 1/6 частка від його доходу становить приблизно 700-800 грн. Враховуючи вимоги ст. 185 СК України і вказані вище обставини, а також враховуючи матеріальний стан обох батьків, їх сина [PERSON], суд вважає необхідним визначити розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину після їх фактичного понесення позивачкою, разово, в розмірі, що становить половину сплаченої вартості за навчання сина - 8 840,93 грн. Заперечення відповідача в тому, що він не повинен нести додаткових витрат на дитину, оскільки платне навчання не є тими особливими обставинами, визначеними ч. 1 ст. 185 СК України, є безпідставними. Так, статтею 185 СК визначено, що батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину і ці особливі обставини можуть бути зумовлені не лише хворобою чи каліцтвом, але й фактичними, позитивними змінами, якими, зокрема, є здобуття освіти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 150,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved