Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

04 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного проживання у них з відповідачем народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальне становище сторін змінилось, позивач офіційно не працює і йому фінансово допомагає його мати, а відповідач працює за кордоном, отримує дохід у сумі приблизно 1800 доларів США на місяць і може надавати допомогу на утримання дитини у більшому розмірі. За таких обставин позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 800 грн. щомісячно на 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 08 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 14 березня 2019 року та наданий відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не зявились, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON],\~належним чином\~повідомлена про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~у судове\~засідання не\~зявилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з копією Свідоцтва про народження серії І-АМ № 379906 батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії довідки голови квартального комітету № 4 (Гірський) м. Могилева-Подільського № 11 від 20.01.2018 дитина сторін проживає з позивачем (а.с. 10). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказане підтверджується копіями вказаного рішення від 26 жовтня 2016 року та виконавчого листа від 22 листопада 2016 року (а.с. 5, 6). Як стверджує позивач, з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, відповідач виїхала за кордон, де працює та отримує дохід приблизно 1800 доларів США. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні . Так, частиною 2 статті 182 встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зважаючи на зміну з часу ухвалення рішення суду від 26 жовтня 2016 року мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на зміну матеріального стану відповідача, відсутність заперечень відповідача щодо позовних вимог, а також на рівний обовязок батьків утримувати дитину, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. щомісячно, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved