Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

06.03.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. № 3 - 6). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до 15.11.2015р. вона та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON]. Після припинення стосунків (з 15.11.2015р.) батько дитини мешкає окремо, не виконує жодного з покладених на нього законодавством України батьківських обов'язків та не приймає ніякої участі у вихованні дитини. На даний час, як зазначає [PERSON], усі питання щодо виховання дитини нею приймаються самостійно, без підтримки та участі відповідача. Дитина знаходилась на повному утриманні матері. Крім того, відповідач сам відмовився від батьківства над [PERSON] шляхом написання нотаріально посвідченої заяви, відповідно до якої відповідач не заперечує і надає згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні доньки - [PERSON], а також просить суд проводити розгляд цієї справи без його подальшої участі і присутності. Як вважає позивач, всі вищезазначені факти свідчать виключно про те, що відповідач не хоче виконувати обов'язки батька, він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо своєї доньки [PERSON], [INFO] народження. У той же час позивачка в повному обсязі прийняла на себе обов'язки щодо виховання та утримання дитини. [PERSON] з донькою проживає разом зі своїми батьками, дитина забезпечена всім необхідним для проживання, розвитку та навчання. Позивачка піклується про доньку, створює всі необхідні умови для її всебічного розвитку та гідного рівня існування. На даний момент позивачка не працює, оскільки зараз всю свою увагу вона приділяє вихованню 4-х річній доньці. Виховувати та матеріально забезпечувати належні умови існування для дитини допомагають батьки позивачки (бабуся та дідусь малолітньої [PERSON].). Таким чином, у позивачки не має жодних проблем щодо самостійного виховання та забезпечення належних умов існування доньці, без допомоги відповідача. Представник позивачки - адвокат Пашніна А.В. (діє за договором від 17.01.2017р. - а.с. № 11) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися на 29.03.2017р. та 27.04.2017р. повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, включаючи розміщення оголошення в засобах масової інформації, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. № 15, 20, 31, 32, 35). В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява відповідача, відповідно до якої останній не заперечує і надає згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні доньки - [PERSON], а також просить суд проводити розгляд цієї справи без його подальшої участі і присутності (а.с. № 8). За таких обставин та з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України суд 27.04.2017р. постановив ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про розгляд справи за відсутності відповідача. Оскільки з заяви відповідача, яку він оформив нотаріально 11.01.2017р. (а.с. № 8) вбачається, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав та подальше удочеріння, суд ухвалив про винесення рішення суду на загальних засадах цивільного судочинства відповідно до положень глави 8 розділу III ЦПК України (а.с. № 40-41). Представник третьої особи - [PERSON] (діє за дорученням від 27.12.2016р. - а.с. № 36 ) в судовому засіданні вважала позовні вимог обґрунтованими, підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради № 72/05-38 від 26.04.2017р. (а.с. №38-39). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав думку представника позивачки, представника органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради, прокурора, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. № 7). В матеріалах справи наявна заява, посвідчена 11.01.2017р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко М.В., зареєстрована в реєстрі за № 8, відповідно до якої [PERSON] не заперечує і надає згоду на позбавлення його батьківських прав у відношенні доньки - [PERSON], [INFO] народження, а також просить суд проводити розгляд цієї справи без його подальшої участі і присутності (а.с. № 8). Крім того, відповідач, в поданій заяві, зазначає, що його попередньо ознайомлено нотаріусом зі ст.ст. 121, 122, 141, 150 - 157, 164 - 170, 173 - 185, 207 - 242 СК України (зокрема з нормами щодо прав та обов'язків батьків по відношенню до дитини, підставами і правовими наслідками позбавлення батьківських прав, підставами і порядком поновлення батьківських прав, обов'язками батьків по утриманню дитини, поняттям, підставами та порядком усиновлення дітей та іншими), норми яких йому є зрозумілими. Відповідно до висновку №72/05-38 від 26.04.2017р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження, виконком вважає за доцільне позбавити його батьківських прав (а.с. № 38-39). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON], мешкає від дитини окремо, з дитиною не спілкується, її вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує. Малолітня дитина, [PERSON], [INFO] народження мешкає з матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Встановлені в ході судового розгляду обставини, знайшли об'єктивне підтвердження і в висновку третьої особи - органа опіки та піклування в особі виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради № 72/05-38 від 26.04.2017р. (а.с. № 38-39 ). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав, яка була посвідчена нотаріально, доказів на спростування фактів свого ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON] суду не надав. З'ясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення для задоволення позову, оскільки відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймав участі у вихованні, духовному розвитку дитини, матеріально не забезпечував, не піклувався про стан її здоров'я та більш того, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], [INFO]. народження, батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] народження. Приймаючи до уваги, що позбавлення відповідача батьківських прав не припиняє його обов'язок щодо матеріального утримання своєї доньки, то згідно з положеннями ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів та стягувати з [PERSON], [INFO]. народження, на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO].народження в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви і до повноліття дитини. При розгляді питання про стягнення аліментів, суд враховує ті обставини, що при зміні матеріального становища відповідача, інших суттєвих для визначення розміру аліментів обставин, [PERSON] не позбавлений у праві звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів відбувається з дня пред'явлення позову. Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору за вимоги, що стосуються позбавлення відповідача батьківських прав в розмірі 640 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. № 2). Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів та з урахуванням того, що позивачка за цими вимогами була звільнена від сплати судових витрат за законом, то за цю частину позовних вимог з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved