Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

06 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до\~[PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 17 лютого 2015 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась на вул. Березинській в м. Дніпропетровську, була заподіяна шкода автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON] Особою винною в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. Автомобіль «Ауді», р/н [NUMBER], застрахований позивачем на підставі Договору страхування наземного транспорту від 25 грудня 2014 року. Згідно умов Договору позивач виплатив страхувальнику [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 86633,93 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 86633,93 грн. та судові витрати. (а.с.2-5). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2017 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування»» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування»» суму страхового відшкодування у розмірі 86633,93 грн. Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 75-77). В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким провадження по справі закрити (а.с.105-108).\~\~\~\~\~\~\~ Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 25 грудня 2014 року між АТ «СК «АХА страхування»» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 75422а4дг, згідно умов якого позивач зобовязався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом страхування за Договором є майнові інтереси, що повязані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Ауді Q5», р/н АЕ 3232 CA (а.с. 21-26). [PERSON] 17 лютого 2015 року о 16 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц 308», д/н [NUMBER], рухався в районі е/о 4 по вул. Березинській в м. Дніпропетровську, де не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ауді Q5», д/н АЕ 3232 CA, під керуванням водія [PERSON], яка зупинилась попереду. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортним засобам (а.с. 9, 10). Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 425 грн. (а.с. 9). В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Ауді Q5», д/н АЕ 3232 CA, заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 26 лютого 2015 року та страхового акту № 1.003.15.02285/VESKO5311 від 05 березня 2015 року, становить 86633,93 грн. (а.с. 11, 12). На підставі умов Договору страхування згідно страхового акту № 1.003.15.02285/VESKO5311 від 05 березня 2015 року позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 86633,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 162021 від 10 березня 2015 року (а.с. 8). Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості та прийшов до висновку про стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового\~відшкодування, сплаченої позивачем потерпілому. Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія судді не погоджується, оскільки вони зроблені передчасно, не відповідають нормам матеріального та процесуального права. Так, дійсно згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Однак, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ виробничо-комерційна фірма «Ігрек», що підтверджується копією трудової книжки, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року та протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 9, 110, 109). Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.\~\~\~\~ Зі справи вбачається, що ТОВ виробничо-комерційна фірма «Ігрек», до участі у справі залучене не було, як і страхова компанія, де, можливо, товариство застрахувало свою обовязкову цивільну відповідальність. Суд 1 інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не встановив коло осіб, які повинні приймати участь у справ, дійшовши передчасного висновку щодо наявності підстав для стягнення суми саме з відповідача, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування при цьому норм матеріального права. Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, а суд 1 інстанції дане питання не вирішив, то колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні\~\~позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування»» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування, що не позбавляє Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА страхування»» права звертатися з відповідним позовом до належного відповідача у передбачений законом спосіб та порядок. Підстави для закриття провадження по справі відсутні, оскільки ТОВ виробничо-комерційна фірма «Ігрек» стороною по справі не являється.

Outcome: dismissed