Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт батьківства [PERSON], який помер 27.07.2009 року, відносно неї [PERSON], яка народилася 12 вересня 2001 року в с.Малаївці Окнянського району Одеської області. Заява обґрунтована тим, що з 1976 року по 2009 рік її мати [PERSON] проживала разом з її батьком [PERSON]. Так як шлюб між ними зареєстрований не був, то відомості про батька до актового запису про її народження відповідно до вимог ст.55 Кодексу про шлюб та сімю було здійснено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері. Таким чином, при реєстрації народжень ім'я та по батькові батька у свідоцтві про народження було зазначено як «Григорій Георгійович», тобто саме так, як дійсно його звали, але прізвище було записано материне «Новаковський». [PERSON] помер 27 липня 2009 року та після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,64 га, яка розташована на території Малаївської сільської ради Окнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №907748, виданим 11.05.2006 року. Після смерті батька вона зверталася до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори з наміром подати заяву про прийняття спадщини, однак їй було розяснено, що за вищевказаних обставин вона не вважається донькою [PERSON], у звязку з чим її заяву не прийняли. Тому встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість оформити нотаріально спадщину. У судовому засіданні законний представник заявника, яка є її рідною сестрою та опікуном, заяву підтримала, пояснивши, що дійсно [PERSON] тривалий час проживав разом з їх матірю до дня своєї смерті. Всі знали, що він є батьком заявниці, за життя він називав її донькою, виховував її, а вона називала його батьком. В подальшому заявник та її законний представник в судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність /а.с.6, 43/. Представники заінтересованих осіб до суду не зявилися, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечують /а.с.34, 37/. Тому справа розглянута у відсутність заявника, її законного представника та представників заінтересованих осіб, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Заслухавши пояснення законного представника заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. [PERSON] помер 27.07.2009 року /а.с.14/. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,64 га, яка розташована на території Малаївської сільської ради Окнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №907748, виданим 11.05.2006 року. /а.с.15/. Разом з тим, заявник не може оформити своїх спадкових прав, так як у її свідоцтві про народження батьком зазначений [PERSON] /а.с.9/. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.п.1 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Відповідно до п.п.3 п.15 вказаної Постанови заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Тобто в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства (така правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 16 грудня 2015 року в справі № 6-24384св15). Судом встановлено, що у період з 1996 р. по 2009 р. мати заявника [PERSON] та [PERSON] мали сімейні стосунки та проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу до дня смерті [PERSON], що підтверджується витягом з погосподарських книг, наданим Малаївською сільською радою Окнянського району Одеської області, в якому вони зазначені як «мати» та «батько». /а.с.49/. За період їх спільного проживання 12 вересня 2001 року народилася заявник [PERSON] /а.с.9, 33/. Оскільки на момент народження заявника її мати [PERSON] та [PERSON] проживали без державної реєстрації шлюбу, то запис про батька у Книзі реєстрації актів про народження відповідно до вимог ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сімю, який діяв на момент народження заявника, було здійснено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері /а.с.48/. Таким чином, при реєстрації народження заявника, ім'я та по батькові батька у свідоцтві про народження було зазначено як [PERSON], саме так як дійсно його звали, але прізвище було записано материне «Новаковський» /а.с.33/. Мати заявника [PERSON] померла 10 серпня 2012 року /а.с.19/. Розпорядженням Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області №493/А-2012 від 18.10.2012 року заявника влаштовано під опіку та призначено її опікуном її рідну сестру [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Швецова» /а.с.20, 24/. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно п.9 ППВСУ №3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Так, доказами які підтверджують, що [PERSON] є батьком заявника є запис про батька в актовому записі про її народження та її свідоцтві про народження, де зазначено імя та по-батькові батька як [PERSON] /а.с.9, 33/. Окрім цього, той факт, що заявник є донькою [PERSON] підтверджується витягом з погосподарських книг, в якому [PERSON], відносно заявника зазначено батьком /а.с.49/, а також довідкою Малаївської сільської ради, відповідно до якої заявник з дня свого народження проживала з [PERSON] до дня його смерті /а.с.10, 49/. Крім того, факт, про встановлення якого просить заявник, підтверджується поясненнями свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сімєю, починаючи ще задовго до народження заявниці. Після народження заявниці всі знали, що [PERSON] є її батьком, між ними були відносини, як між батьком та донькою, [PERSON] виховував її до дня своєї смерті. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 27.07.2009 року, не відкривалась /а.с.35/. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. За таких обставин, суд вважає, що факт батьківства [PERSON], який помер 27 липня 2009 року, відносно заявника [PERSON], яка народилася 12 вересня 2001 року, підтверджений і має для заявника юридичне значення. Тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved