Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

05 липня 2017 року Путивльська міська рада звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі листа приватного підприємства «Путивльське бюро технічної інвентаризації та проектування» (далі Путивльське БТІ) №337 від 03.07.2012 про те, що право власності на гаражі, які розташовані по вул.Благовіщенській (стара назва вул.Калініна), 4 в м.Путивль, ні за ким не зареєстровано, 04.07.2012 комісією Путивльської міської ради було виявлено безхазяйне нерухоме майно 4 гаражі, що знаходяться у дворі багатоквартирного будинку по вказаній адресі. Зазначені гаражі використовуються відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що було складено відповідний акт 04.07.2012. На підставі рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради №108 від 19.07.2012 «Про виявлення та облік безхазяйного нерухомого майна», ці гаражі були взяті на облік Путивльським БТІ як безхазяйне нерухоме майно з присвоєнням №37463919 в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Про взяття на облік цього майна також зроблено повідомлення в газеті «Путивльські відомості» №9 (9743) від 01.03.2013. Починаючи з квітня 2013 року відповідач [PERSON] неодноразово зверталась до суду з позовними заявами, в яких просила визнати право власності на гараж, стягнути вартість гаражу, а також визнати незаконним рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради №108 від 19.07.2012 «Про виявлення та облік безхазяйного нерухомого майна». В задоволенні даних позовів судом було відмовлено. Оскільки з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі сплинуло більше року і ці речі можуть бути передані територіальній громаді тільки на підставі рішення суду, просили визнати за Путивльською міською радою право власності та передати у комунальну власність територіальної громади м.Путивль безхазяйне майно 4 гаражі, розташовані по вул.Благовіщенській, 4 в м.Путивль, а судові витрати стягнути з відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] відзив суду не надала, під час розгляду справи по суті позов визнала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких справу просили розглядати у їх відсутність (а.с.113, 114). Відповідач [PERSON] подала заперечення на позов (а.с.51-55), в яких зазначила, що у 1961 році Путивльська міська рада виділила земельну ділянку для будівництва 16-квартирного будинку по вул.Благовіщенській (стара назва вул.Калініна), 4 в м.Путивль. При здачі в експлуатацію будинку було побудовано під єдиним дахом 16 приміщень сараїв для кожної квартири. Нею та деякими мешканцями будинку в подальшому з дозволу адміністрації ПО «Сейм» було побудовано спірні гаражі. 22 серпня 2003 року вона подарувала належну їй квартиру [ADDRESS] (стара назва вул.Калініна) в м.Путивль відповідачу у справі [PERSON], а гараж передала у тимчасове користування, правовстановлюючі документи на який отримати не змогла з причин відмови Путивльською міською радою у наданні відповідного дозволу. Вважає, що відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, гараж не належить до самочинного будівництва. Також зазначає, що згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року органом реєстрації прав, до повноважень якого відноситься забезпечення обліку безхазяйного нерухомого майна, є відповідні територіальні органи Міністерства юстиції України. Крім того, рішенням дванадцятої сесії сьомого скликання Путивльської міської ради №621-МР від 23.11.2016 їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в районі багатоквартирного житлового будинку по вул.Благовіщенській,4 в м.Путивль для будівництва індивідуальних гаражів, орієнтовною площею 0,0026 га. Просила відмовити у задоволенні позову та врахувати при ухваленні рішення, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи, ветеран праці та має статус жертви нацистських переслідувань. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи по суті позов визнала, поданий зустрічний позов до Путивльської міської ради підтримала. Зустрічний позов обгрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 22.08.2003 [PERSON] подарувала їй квартиру [ADDRESS] (стара назва вул.Калініна) в м.Путивль, а вона передала [PERSON] 2400 доларів США за дану квартиру та 600 доларів США за гараж. Оскільки правовстановлюючих документів на цей гараж у [PERSON] не було, остання з 2010 року висуває претензії з приводу повернення їй даного гаражу. [PERSON] користується даним гаражем з 2003 року на підставі чого вважає, що має право на набуття права власності за набувальною давністю. З огляду на викладене просить визнати за нею право власності на вищевказаний гараж. Представник позивача подав відзив на позов [PERSON], в якому проти задоволення позову заперечував, оскільки вона могла б набути право власності на гараж на підставі ч.1 ст.344 ЦК України тільки у тому випадку, як би гараж кому-небудь належав, однак спір стосується безхазяйного нерухомого майна. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, представника третьої особи начальника Путивльського БТІ [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. В судовому засіданні встановлено, що у дворі будинку №4 по вул.Благовіщенській (стара назва вул.Калініна) розташовані 4 гаражі. На підставі запиту Путивльської міської ради №530 від 02.07.2012 щодо власників цих гаражів Путивльське БТІ надало інформацію про те, що право власності на гаражі по вул.Калініна, 4 в м.Путивль не за ким не зареєстровано, правовстановлюючі документи на них відсутні (а.с.6,7). На підставі розпорядження Путивльського міського голови №90р- від 03.07.2012 було створено комісію, якою встановлено, що у дворі будинку №4 по вул.Калініна в м.Путивль знаходиться безхазяйне майно 4 гаражі, які використовуються [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За результатами обстеження було складено акт №01/07 від 04.07.2012, відповідно до якого гаражем №1 користується [PERSON]Є, гаражем №2 [PERSON]. гаражем №3 [PERSON], гаражем №4 - [PERSON] Право власності на гаражі по вул.Калініна, 4 в м.Путивль не за ким не зареєстровано, правовстановлюючі документи на них відсутні, право власності не оформлялося (а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради №108 від 19.07.2012 «Про виявлення та облік безхазяйного нерухомого майна» доручено ПП «Путивльське бюро технічної інвентаризації та проектування» поставити на облік нерухоме майно 4 гаражі, що знаходяться у дворі будинку №4 по вул.Калініна в м.Путивль, як безхазяйне нерухоме майно (а.с.9). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 12.06.2017 гараж «Б», розташований у дворі будинку №4 по вул.Калініна в м.Путивль, обліковується як безхазяйне майно. Дата внесення запису 27.08.2012(а.с.27-29). Із доданої до справи копії газети «Путивльські відомості» від 01.03.2013 вбачається, що в друкованому засобі масової інформації було зроблено оголошення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна гаражу «Б», розташованого у дворі будинку №4 по вул.Калініна в м.Путивль, номер в реєстрі - 37463919 (а.с.10). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 05.08.2013 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до виконавчого комітету Путивльської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на гараж та витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с.11-12). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25.09.2013 зазначене рішення залишено без змін (а.с.13-14). Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 28.03.2014 заяву Путивльської міської ради про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність залишено без розгляду (а.с.15). Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2014, яке Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12.11.2014 залишено без змін, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Путивльської міської ради про стягнення вартості гаража та відшкодування моральної шкоди (а.с.16-18). Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 23.04.2015 у справі №584/35/13-а закрито провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до виконавчого комітету Путивльської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 19.07.2012 «Про виявлення та облік безхазяйного майна»(а.с.19). Зі змісту ухвали вбачається, що справи надійшла на новий розгляд після скасування ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 всіх попередніх судових рішень у ній з підстав не встановлення характеру спірних правовідносин судом. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 09.11.2015 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до виконавчого комітету Путивльської міської ради, [PERSON] про визнання за нею права забудовника гаражу та погреба по вул..Калініна, 4 в м.Путивль та визнання за нею права власності на будівельні матеріали, які були використані нею для будівництва гаража та погреба (а.с.20). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22.12.2015 апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Буринського районного суду Сумської області від 09.11.2015 відхилено, а рішення змінено в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на будівельні матеріали, виключивши з його мотивувальної частини висновки суду щодо недоведеності позивачем факту будівництва гаража за власні кошти (а.с.21-22). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.08.2016 касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року залишено без змін (а.с.23-24). Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.10.2016 відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Путивльської міської ради, [PERSON] про визнання за нею права забудовника гаражу та погреба по вул.Калініна, 4 в м.Путивль та визнання за нею права власності на будівельні матеріали, які були використані нею для будівництва вищевказаних гаража та погреба (а.с.25-26). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як видно з вищевказаних рішень суду було встановлено, що в кінці 80-х років [PERSON] без відведення земельної ділянки та за відсутності затвердженого проекту, був самовільно побудований гараж у дворі багатоквартирного будинку по вул.Калініна,4 в м.Путивль. В подальшому трьома мешканцями будинку до спірного гаражу було прибудовано що три приміщення гаражів під єдиним дахом (а.с.11,13,17,21, 23 зворотній бік). Таким чином даними судовими рішеннями був встановлений факт, що гараж є самочинним будівництвом. Відповідно до ч.1 ст.335 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Відповідно до ч.2 ст.335 ЦК України, безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Відповідно до ст.333 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Таким чином, враховуючи те, що 27.08.2012 року безхазяйне майно, зокрема, чотири гаражі «Б», що знаходяться по вул.Благовіщенській (стара назва вул.Калініна), 4 в м.Путивль Сумської області, взято на облік Путивлським БТІ та сплив один рік з дня його взяття на облік, тому суд вважає, що є правові підстави щодо передання вказаних гаражів в комунальну власність територіальної громади м.Путивль Сумської області. Посилання відповідача [PERSON] на те, що нерухомі речі не взяті на облік органом, який здійснює державну реєстрацію права на нерухоме майно є безпідставним, оскільки відповідно до п.3Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 11 лютого 2010 року N 1878-VI до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. При цьому необхідно зазначити, що ст.335 ЦК України регламентовано особливий порядок набуття права власності на безхазяйну річ, який у даній справі міською радою при винесення рішення щодо безхазяйного нерухомого майна був дотриманий. Також було дотримано річний строк, передбачений ст.335 ЦК України. Приписи ст.335 ЦК України не містять заборон для звернення органу місцевого самоврядування до суду щодо передачі у комунальну власність безхазяйної нерухомої речі після спливу більш ніж одного року з дня взяття на облік. При вирішенні позовної вимоги про визнання права власності на вказаний гараж за Путивльською міською радою Путивльського району Сумської області суд виходить з такого. Судовий розгляд справ про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність регулюється главою 8 розділу ІV Цивільного процесуального кодексу України, в якій визначено правовий механізм лише передачі безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади, а не визнання за органом місцевого самоврядування права власності. Що стосується зустрічного позову [PERSON], то він задоволенню не підлягає зважаючи на таке. Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.9,10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014, відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). З огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Крім того, відповідно до п.11 даної Постанови, враховуючи положення\~статей 335\~і\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК (в редакції до 15.12.2017). Таким чином, оскільки нерухоме майно гараж по вул.Благовіщенській, 4 в м.Путивль Сумської області, який перебуває користуванні [PERSON] є самочинним будівництвом, право власності не це майно за набувальною давністю не може бути визнано судом. В зв'язку із задоволенням позову Путивльської міської ради в силу ст.ст.141,142 ЦПК України підлягають стягненню сплачений судовий збір пропорційно на користь позивача: з відповідачів [PERSON] та [PERSON] - на користь позивача по 320 грн. з кожної судового збору, відповідачів [PERSON]Є та [PERSON] по 160 грн з кожної, 320 гривень підлягають поверненню з державного бюджету, 320 грн. - компенсації за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial