Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

06.07.2021 [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що в період з 03.08.2013 по березень 2021 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем подружні відносини припинились і сторони проживають окремо, син [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча останній є працездатним та фізично здоровим, тому, на думку позивача, відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме не погоджується з розміром аліментів 3 000 грн., який просить позивач, оскільки такий розмір аліментів є для нього непомірним, так як він не працює, тому просить суд визначити аліменти в мінімальному розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вислухавши позивача, розглянувши заяву відповідача про розгляд справи без його участі, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Зачепилівської селищної ради Харківської області № 01-20/1530 від 30.07.2021 неповнолітній син [PERSON] перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи. Однак позивач не надала суду доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, визначаючи розмір твердої грошової суми суд вважає за необхідне зазначити в резолютивній частині рішення положення про те, що він не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд виходить з того, що рівень інфляції та постійний ріст цін зможуть в майбутньому призвести до повного знецінення визначеної судом твердої грошової суми, яка не зможе забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини. На момент ухвалення судом рішення неповнолітньому сину [PERSON] виповнилось 7 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2270 грн., з 1 липня - 2379 грн., з 1 грудня - 2481 грн.; Таким чином 50% прожиткового мінімуму на дитину даної вікової групи становить: 1 135 грн. - 1 210 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітньої дитини сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того суд звертає увагу на те, що як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свого сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини та її гармонійний розвиток. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн. по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial