Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

04 червня 2013р. [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2005 року йому належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] з травня 2009 року виїхала та не проживає у спірній квартирі. Без його згоди у даному жилому приміщенні зареєструвала своїх дітей [PERSON], [PERSON], Майна, належного відповідачці, у квартирі не має. Фактично вона проживає зі своїми дітьми в [ADDRESS]. Він вимушений сплачувати комунальні послуги за усіх зареєстрованих у квартирі осіб. Просив визнати [PERSON] та її дітей [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, усунути перешкоди у користуванні власністю. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила вселити її та її дітей у спірну квартиру, встановити порядок користування даним жилим приміщенням та зобов'язати не чинити перешкоди у користуванні ним. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем [PERSON] проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з травня 2004р. по травень 2009р. У цей період вона вселилась та була зареєстрована у спірній квартирі. З травня 2009р. вона не проживає з відповідачем. Проте неодноразово зверталася до нього з проханням добровільно виділити їй кімнату у вказаній квартирі, однак він заперечує проти цього та перешкоджає її вселенню. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні власністю та визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. У задоволені зустрічного позову [PERSON] про вселення у квартиру [ADDRESS] , встановлення порядку користування зазначеним жилим приміщенням, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у позові та задовольнити її зустрічний позов у повному обсязі, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував те, що вона була відсутня за місцем реєстрації з поважних причин. Вона неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням вселитися до квартири, проте він заперечував проти цього. 21 червня 2013р. звернулась із заявою до Куйбишевського районного відділу ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, в якій зазначила, що відповідач перешкоджає їй у користуванні жилим приміщенням. Також в рішенні суду зазначено, що [PERSON] несе комунальні витрати, однак суд не врахував, що він ніколи не пропонував їй нести комунальні витрати порівну або у якійсь долі. Також суд першої інстанції не заслухав думку Служби у справах дітей Куйбишевської районної в місті Донецьку ради, яку вона просила залучити у якості третьої особи. В засіданні апеляційного суду представник [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. [PERSON] надала заяву про розгляду справи у її відсутність [PERSON] заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом при розгляді даної справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2005 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. У серпні 2007р. [PERSON], яка на той час проживала однією сім»єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, вселилась у вказану квартиру та була зареєстрована у ній. У травні 2009 року [PERSON] з спірної квартири виїхала. Згідно виписки з особового рахунку [INFO] [PERSON] без згоди [PERSON] зареєструвала у спірній квартирі своїх дітей, батьком яких є [PERSON]: [INFO] - сина [PERSON], [INFO] - сина [PERSON]. Майна [PERSON] та її дітей у квартирі не має. Комунальні послуги вона не сплачує. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд дійшов до висновку, що остання не проживає без поважних причин у вказаній квартирі понад шість місяців, підстав для вселення її та її дітей не має, у зв»язку з чим відповідно до вимог ст.71 ЖК України вона втратила права користування жилим приміщенням. Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали однією сім»єю з серпня 2007р. по травень 2009р., що встановлено рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 28 грудня 2010р., яке набрало чинності ( а.с.13). 21 серпня 2007р. [PERSON] вселилась та була зареєстрована у якості члена сім»ї власника квартири [PERSON], що підтверджується випискою з особового рахунку ( а.с.10). У травні 2009р. [PERSON] виселилася із спірної квартири та не проживає у ній до теперішнього часу. У 2012р. та 2013р. у квартирі без згоди її власника зареєстровані діти [PERSON] від шлюбу з [PERSON]. Зазначені обставини сторонами не оспорювались. Розглядаючи справу, суд повно та правильно встановив обставини справи, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України дав належну оцінку наданим сторонами доказам та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що з 2009р. [PERSON] не проживає у вказаній квартирі без поважних причин. Доказів, які б спростовували висновки суду в цій частині, [PERSON] не надано. Оскаржуючи рішення в апеляційному порядку, апелянт не посилалася на те, що судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у дослідженні певних доказів, також нею не було надано нових доказів до суду апеляційної інстанції, які б спростовували висновки місцевого суду. Посилання в апеляційній скарзі на те, що [PERSON] намагалась вселитися у спірну квартиру, що підтверджується її зверненням до Куйбишевського РО ДГУ ГУМВД України в Донецькій області з відповідною заявою, встановлені судом обставини не спростовують, оскільки вказана заява була подана нею 21 червня 2013р., тобто після звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням (а.с.47). Однак, вирішуючи спір, суд неправильно визначився з нормою матеріального права, яка регулює правовідносини сторін у справі. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Встановлено і це не заперечується сторонами, що [PERSON] була зареєстрована у якості члена сім»ї власника житла. Рішенням суду від 28 грудня 2010р., яке вступило у законну силу, встановлено, що сторони проживали однією сім»єю з серпня 2007р. по травень 2009р. Сімейні стосунки припинені з травня 2009р., після чого [PERSON] виїхала з квартири та не проживає у ній до теперішнього часу. Припинення сімейних відносин з власником будинку( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (ч.4ст.156 ЖК України). Згідно ч.2ст.405 ЦК України, на норми якої у тому числі посилався у позові [PERSON], член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з травня 2009р., тобто понад один рік, без поважних причин, у зв»язку з чим вона є такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідно до вимог ч.2ст.405 ЦК України. За таких обставин, правових підстав для вселення [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] у спірну квартиру не має. Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4ч.1ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову [PERSON] та відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] з інших правових підстав.

Outcome: partial