Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

06.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 49/600 частин домоволодіння № 17 по вул. Островського в м. Харкові у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого 05.05.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після одруження 10.08.1973 року з [PERSON] вона оселилася, постійно проживає і з 13.10.1973 року зареєстрована у домоволодінні № 17 по вул. Островського м. Харкові, де з дня народження і по день смерті постійно мешкав і з 11.10.1963 року був зареєстрований її чоловік. Після смерті чоловіка 05.05.2013 року позивач успадкувала 245/600 частин домоволодіння, 20.05.2015 року ХДНК № 5 отримала свідоцтво про право на спадщину. 306/600 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину належать [PERSON], а ще 49/600 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.1971 року [PERSON] (уродженій «Сисенко») [PERSON], рідній сестрі [PERSON] [PERSON] останні роки проживала в [INFO], померла у 1996 році. З її смертю відкрилася спадщина - 49/600 спірного домоволодіння, заповіту не лишилося. Єдиним спадкоємцем другої черги за законом на майно [PERSON] став рідний брат померлої - [PERSON], який спадщину прийняв фактично шляхом вступу у встановлений законом строк до управління спадковим майном, на час відкриття спадщини постійно мешкав і був зареєстрований у спадковому домоволодінні, доглядав за ним та надвірними будівлями, відремонтував внутрішні приміщення, дах, стелю, пофарбував вікна, двері, обробляв земельну ділянку, збирав і палив сміття, листя, косив траву, повністю утримував усе домоволодіння, сплачував за користування усією земельною ділянкою, підтримував усе господарство у належному стані, однак свої спадкові права не оформляв. Після смерті 05.05.2013 року свого чоловіка позивач спадщину прийняв, на час її відкриття була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, до того ж своєчасно звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадку. У червні 2015 року для отримання свідоцтва про право на спадщину на 49/600 частин домоволодіння, які за правом власності належали [PERSON] і які успадкував рідний брат померлої, позивач звернувся до ХДНК № 5, але отримав відмову, оскільки фактичне прийняття спадщини підлягає доведенню у судовому порядку. Позивач [PERSON] та ії представникСугачева Н.Л. діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 30.06.2015 року, [PERSON] з договору № 103 про надання правової допомоги від 30.06.2015 року подали заяви про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Територіальної громади в особі Харківської міської ради, діючий на підставі довіреності за № 08-11/4711/2-14 від 24.12.2014 року, до судового засідання не з'явився, надав суду пояснення на позовну заяву за № 7173/9-15 від 24.07.2015 року, просив суд розглядати справу за його відсутністю, прийняти законне рішення на підставі наявних у справі матеріалів, яке не буде порушувати право ХМР і третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи і надані додаткові докази позовних вимог, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що на цей час домоволодіння № 17, розташоване в м. Харкові по вул. Островського, за правом власності зареєстровано на [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.05.2015 року за реєстраційним № 1-174 (245/600 частин), на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (306/600 частин) та на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.12.1971 року державним нотаріусом ХДНК № 5 [PERSON], р. № 6062. Правова реєстрація домоволодіння підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» № 1100423 від 17.04.2015 року (а.с. 34), свідоцтвом про право на спадщину від 20.05.2015 року, виданим ХДНК № 5 за реєстраційним № 1-174 на 245/600 частин домоволодіння на імя [PERSON] (а.с. 25) та Витягом з Державного реєстру про реєстрацію нерухомого майна за № 37815130 від 20.05.2015 року (а.с. 26), а також свідоцтвом про право на спадщину за законом на 49/600 частин домоволодіння на імя [PERSON] від 18.12.1971 року, виданого державним нотаріусом ХДНК № 5 [PERSON], р. № 6062 (а.с. 9). [PERSON] (уроджена «Четверикова») Г.Д., [INFO], постійно мешкає і з 13.10.1973 року зареєстрована в [INFO], що вбачається з паспорту громадянина України на її імя та даних будинкової книги (а.с. 5, 12-24). 10.08.1973 року [PERSON] (до шлюбу «Четверикова») Г.Д. перебувала у шлюбі з [PERSON] і змінила дошлюбне прізвище на «Сисенко». Це підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, отриманим у [PERSON] «Жовтневий» м. Харкова на підставі актового запису № 995 (а.с. 7). [PERSON] постійно мешкав і з 11.10.1963 року був зареєстрований у домоволодінні № 17 по вул. Островського в м. Харкові, що доведено копією паспорту громадянина України МК 702121 на його імя та відомостями з будинкової книги (а.с. 8, 12-24). [PERSON] (уроджена «Сисенко») В.М., [INFO], уродженка м. Харкова, рідна сестра [PERSON], що вбачається зі свідоцтв про народження кожного з них (а.с. 10,11). Копією актового запису про одруження за № 65 від 22.06.1954 року, яка надійшла на запит суду з реєстраційної служби ВДРАЦС по м. Калуш Калуського МРУЮ Івано-франківської області (а.с. 66), вбачається, що [PERSON] в м. Калуш Івано-Франківської області вийшла заміж [PERSON] і змінила дошлюбне прізвище на «Кекух». Копією актового запису про смерть за № 539 від 28.11.1996 року, яка також надійшла на запит суду з реєстраційної служби ВДРАЦС по м. Калуш Калуського МРУЮ Івано-франківської області (а.с. 67), вбачається, що [PERSON] померла 27.11.1996 року в м. Калуш Івано-Франківської області. Як вбачається з відповіді за № 3595/02-23/01 від 11.11.2015 року виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області, що надійшла до суду, останнє місце реєстрації [PERSON] - м. Калуш Івано-Франківської області, вул. В. Стуса, 6/53. Зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина - 49/600 домоволодіння № 17 по вул. Островського в м. Харкові. Згідно п. 1 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Приймаючи до уваги, що правовідносини між сторонами виникли до введення у дію нового Цивільного кодексу України у редакції 2004 року, суд при постанові рішення у тому числі посилається на норми Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року. Так, у частинах 1 та 2 ст. 524 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) зазначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З відповіді Калуської міської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області за № 750/01-16 від 21.10.2015 року (а.с. 80), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 41865413 від 21.10.2015 року (а.с. 81) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) за № 41865419 від 21.10.2015 року (а.с. 82), які надійшли на запит суду, вбачається, що за даними Спадкового реєстру після смерті 27.11.1996 року [PERSON] спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, інформація про посвідчення заповіту відсутня. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти, чоловік і батьки померлого. Спадкоємців першої черги у [PERSON], які б прийняли спадщину, не встановлено, тому відповідно до вимог ст. 530 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) єдиним спадкоємцем померлої другої черги за законом у відповідності зі ст. 530 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), який прийняв спадщину, став її рідний брат і чоловік позивача, [PERSON] Згідно положенням ст. 530 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у випадку, коли усі спадкоємці першої черги не призиваються до спадкування, спадкують у рівних частках брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається такою, що належить спадкоємцеві, з часу її відкриття. Спадщину після смерті сестри [PERSON] прийняв фактично шляхом вступу до управління спадковим майном відповідно до положень ст. 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), оскільки на день відкриття спадщини він постійно мешкав і був зареєстрований у спадковому домоволодінні, доглядав і утримував за майном. [PERSON] помер 05.05.2013 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ВЛ № 400569, виданим Відділом державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 6320 від 07.05.2013 року (а.с. 7а). Згідно положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіту [PERSON] не залишив, що вбачається з Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) за № 41099187 від 31.07.2015 року (а.с.63). Частиною 1 ст. 1258 зазначено, що спадкоємці за законом отримують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, і батьки. Це передбачено статтею 1261 ЦК України. Після смерті [PERSON] спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268-1269 ЦК України прийняла дружина померлого, [PERSON] На час відкриття спадщини вона була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем у домоволодінні № 17 по вул. Островського в м. Харкові, до того ж своєчасно звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до відповіді ХДНК № 5 за № 2291/01-16 від 05.08.2015 року, з якої вбачається, що після померлого 05.05.2013 року [PERSON], який мешкав в м. Харкові по вул. Островського, 17, була заведена спадкова справа № 381/2013, в матеріалах якої є заява за № 847 від 19.06.2013 року про прийняття спадщини за законом, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ, від дружини спадкодавця, [PERSON], яка проживає в [INFO]. Також є заява № 635/02-14 від 22.04.2015 року про відмову від прийняття спадщини за законом на користь матері, [PERSON], від доньки померлого, [PERSON] Є також заява № 586 від 06.05.2015 року від дружини померлого, [PERSON], про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з земельних ділянок у Ново- водолажському районі Харківської області і транспортного засобу. Були видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2015 року за р. № 1-154 та № 1-156 видані [PERSON] на земельні ділянки і транспортний засіб. (а.с. 58) Згідно заяви № 672 від 20.05.2015 року від [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з 245/600 частин житлових будинків літ. «А-1» та літ. «М-2» по вул. Островського, 17 в м. Харкові, свідоцтво від 20.05.2015 року за р. № 1-174, видане [PERSON] на 245/600 частин цього домоволодіння, є також заява № 1077/02-14 від 26.06.2015 року [PERSON] надати розяснення про можливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого 05.05.2013 року, на 49/600 частин домоволодіння, які він фактично прийняв після смерті своєї сестри, [PERSON] Також в матеріалах спадкової справи містяться розяснення за № 1863/02-14 від 26.06.2015 року про неможливість видати таке свідоцтво, оскільки відсутні відомості про смерть [PERSON], відомості про її проживання на день смерті, відомості про коло спадкоємців на день її смерті, відсутні документи, що підтверджують факт її родинних стосунків з померлим і відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с. 35). У п. 3-1 Розяснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Приймаючи до уваги сукупність доказів позовних вимог [PERSON], оцінивши та надавши їм відповідну оцінку, дослідивши усі матеріали справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved