Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

05.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельної частки (паю), площею 4,6 умовних кадастрових гектара. Вказана земельна ділянка розташовані в межах підпорядкованих Грушівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області та перебуває в колективній власності КСП «Грушівське». Цільове призначення вказаної земельної частки (пай) є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала покійній на праві сертифіката на земельну частку (пай), серії [NUMBER] , виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області 26.09.1997 року. Право на земельну частку (пай) було передано покійній згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті бабусі позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , виданого державним нотаріусом II Первомайської державної нотаріальної контори від 01.02.2002 року. Після смерті спадкодавця позивачка в установлений законом строк звернулася до Другої Первомайської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус отримавши від позивачки відповідну заяву та витребувавши певні документи, відкрила спадкову справу та перевіривши належність спадкового майна спадкодавцю відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа (сертифікату на земельну частку (пай), згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 618/02-14 від 29 березня 2018 року. Окрім позивачки в установлений законодавством термін, звернулася до державної нотаріальної контори також із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки, проте вона подала до державної нотаріальної контори заяву за місцем свого проживання, посвідчену главою адміністрації села Красний Виноградарь Дубосарського району Республіки Молдова про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на користь позивачки. Згідно довідки, виданої відділом Держкомзему у Первомайському районі Миколаївської області від 05.08.2011 року за № 549 вбачається, що дійсно громадянка України [PERSON] є власником сертифікату на земельну частку (пай), серії [NUMBER] виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області 26.09.1997 року У відповідності до вимог ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як зазначено вище, у встановлений законом строк позивачка звернулася до державної нотаріальної контори, однак не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. Вважає, що єдиним можливим способом захисту права власності у позивача, є звернення до суду, згідно з приписами ст. 392 ЦК України, із заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на адресу суду надійшов лист, у якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнали, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Дубоссари, Молдова, так як сестра позивачки [PERSON] , подала до державної нотаріальної контори заяву за місцем свого проживання, посвідчену главою адміністрації села Красний Виноградарь Дубосарського району Республіки Молдова про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки. До складу спадщини після її смерті входить: земельна частка (пай), площею 4,6 умовних кадастрових гектара, розташована в межах підпорядкованих Грушівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області та перебуває в колективній власності КСП «Грушівське», призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа (сертифікату на земельну частку (пай). Право власності на спадкове майно підтверджується наявними в матеріалах справи документами: свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті бабусі позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , виданого державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Мовчан С.В. від 01.02.2002 року; довідкою виданою відділом Держкомзему у Первомайському районі Миколаївської області від 05.08.2011 року за № 549, з якої вбачається, що дійсно [PERSON] є власником сертифікату на земельну частку (пай), серії [NUMBER] , виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області 26.09.1997 року. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.

Outcome: approved