Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

05.05.2017 позивач [PERSON] звернувся до Територіальної громади м. Лиман Донецької області про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 3-4). Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з*явився, до суду надав заяву в якій просить цивільну справу розглянути в його відсутності, позов задовольнити (а.с.42). Представник відповідача Територіальної громади м.Лиман Донецької області, просить розглянути справу в відсутності представника, рішення прийняти на розсуд суду, про що надав відповідну заяву (а.с. 37-38). Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини регулюються положеннями ст. ст. 15, 16, 328, 1217, 1225, 1233, 1268-1270 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України (ППВСУ) від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», положеннями узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України про розгляд цивільних справ про спадкування від 01.03.2013року. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.05.2006року померла [PERSON], яка постійно мешкала в с. Карпівка Краснолиманського району Донецької області (а.с.7). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельна ділянка загальною площею площею 5.0745га, з яких: 4.5997га - кадастровий номер: 1423055400:01:001:0187; 0.4748га 1423055400:01:001:0605. Дана земельна ділянка розташована на території Дробишевськї селищної ради Краснолиманського району Донецької області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-10). Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 040028, який видано Краснолиманською міською радою Донецької області 09.04.2004року (а.с. 9-10). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). 21.04.2004 секретарем виконкому Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області за реєстром № 11 посвідчено заповіт від імені [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила таке розпорядження: право на земельну частку пай, яка перебуває в колективній власності КСП імені Калініна, розміром 5.9га на підставі сертифікату сереї ДН № 0176541, виданого Краснолиманською міською радою 09.03.1996року, заповідала [PERSON]. Заповіт не відмінено та не змінено (а.с. 18). Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, не має (а.с. 39). Відповідно до вимог ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом [PERSON] спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 29.05.2006року, прийняв оскільки 19.09.2006 подав до Краснолиманського державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с. 39). Постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області від 25.03.2014 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв*язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві (а.с. 17). Як вбачається з матеріалів справи технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на дану земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об*єднанні земельних ділянок, проводилась з 2003року. 21.04.2004року [PERSON] розпорядилась земельною ділянкою площею 5.9га, розташованою на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району, право на яку під час посвідчення заповіту належало їй на підставі сертифікату серії ДН № 0176541, після чого саме на підставі сертифікату видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Тобто, волевиявлення заповідача [PERSON] щодо розпорядження земельною ділянкою розміром 5.9га, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначено у заповіті. Заповіт, посвідчений від імені [PERSON] на ім*я [PERSON] не змінено та не скасовано, інші спадкоємці, які б мали право на обов*язкову частку в спадщині відсутні. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання для чого звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення, дає можливість захистити порушене право. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового прищначення (ст. 1225 ЦК). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи сукупність наведених обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки зазначене не заперечує закону та інтересам сторін.

Outcome: approved