Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

06.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 06.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, а також за попередній період, а саме з липня 2015 року. В заяві посилається на те, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має з нею спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Крім цього, вказує на те, що відповідач 09.07.2015 року покинула родину і виїхали до міста Москви Російської Федерації, та деякий час нерегулярно пересилала кошти на утримання спільної дитини, але не в достатньому розмірі. За матеріальне забезпечення доньки вона не турбується. Суму розмірі аліментів позивач обґрунтовує тим, що дитина потребує фізичного, розумового, духовного, морального, та соціального розвитку. Тобто, спортивні секції, додаткові заняття з деяких предметів, гуртки розвитку, доступ до мережі інтернет, придбання певних технічних пристроїв, тощо. В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Представники відповідача за довіреностями - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили про те, що відповідач погоджується з розміром аліментів в сумі 2000 гривень щомісячно на утримання дитини, але не визнає позовні вимоги щодо стягнення аліментів за період до моменту подання позовної заяви до суду. Тобто, представники відповідача визнали частково позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено те, що в 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, сторони мають спільну неповнолітню дитину, яка проживає разом з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Актом депутата Харківської міської ради за № 275/05-09-17 від 05.09.2017 року. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв'язку із стосунками, що склалися між нею та позивачем, не надає в повному обсязі матеріальної допомоги позивачу для утримання дитини, хоча є працездатною та працює не офіційно у місті Москві Російської федерації. Беручи до уваги наведене і виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов'язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини по її утриманню. Відносно стягнення аліментів з відповідача за період до подання позову до суду (попередній період), суд зазначає те, що згідно ч. 1 та 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Однак, позивачем не було надано будь-яких доказів того, що він вживав заходів відносно одержання аліментів з відповідача на утримання дитини, а також того, що відповідач ухилялась від їх сплати. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подання позивачем позовної заяви до суду, тобто з 06.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, зазначення того, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, має місце у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу заробітку платника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial