Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

05.01.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за кожним по 1/6 на земельну ділянку площею 5,4431 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,1044 га, розташовані на території Тернівської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області. В судове засідання позивачі не з»явилися, про час та місце розгляду справи були попереджені належним чином, позов підтримали просили його задовольнити та розглянути справу у їх сутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений у встановлений законом спосіб, просив справу розглянути у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Терни Краснолиманського району померла матір позивачів - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 5,4431 га та 0,1044 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Тернівської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області (а.с.9,26-31). Єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця були її діти, позивачі по справі, та чоловік - [PERSON], який спадщину прийняв у встановленому ст. 1268 ЦК України порядку, бо як на момент смерті спадкодавця так і по день власної смерті постійно проживав та був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця(а.с.6,7). Частка кожного із спадкоємців складала по 1/3 спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, так і не отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] та правовстановлюючий документ(державний акт) на неї(а.с.8). Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] являюються його діти -позивачі, які своєчасно звернулися до нотаріальної контори, але отримали свідоцтво про право на спадщину лише в частині спадкового майна, яке залишилося після смерті матері [PERSON] - кожний по 1/3 частині земельних ділянок площею 5,4431 га та 0,1044 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Тернівської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області, власником яких являється відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДН № 043348, виданого Краснолиманською міською радою 11.10.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів держаків за № 611(а.с.10,11,13,16-25,46). При цьому в посвідченні свідоцтва про право на спадщину на частку вказаних земельних ділянок площею 5,4431 га та 0,1044 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Тернівської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області, власником яких являлася [PERSON], які у встановленому законом порядку прийняв [PERSON], позивачам постановою державного нотаріуса від 15.10.2014 року було відмовлено з тих підстав, що на момент смерті [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ на вказане майно(а.с.15). Однак відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд вважає, що зі смертю спадкодавця право власності не припиняється, а припиняється відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України лише цивільна правоздатність фізичної особи у момент її смерті. Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Перелік підстав припинення права власності, передбачений ч.5-6 ст.41 Конституції України, главою 25 ЦК України, є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Але вказані норми права не передбачають як підставу припинення права приватної власності смерть самого власника. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняв спадщину у встановленому порядку бо постійно проживав зі своєю дружиною [PERSON] на час відкриття спадщини і після її смерті від прийняття спадщини не відмовився(а.с.12). Незважаючи на те, що статтею 1297 ЦК України передбачений обов»язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це майно, але жодною нормою права не обмежений строк, на протязі якого спадкоємець повинен це зробити, бо ст.1298 ЦК України лише передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Тобто в діючому законодавстві існують прогалини і невідповідності щодо порядку та строків оформлення спадкоємцями своїх спадкових прав, котрі на погляд суду не можуть бути підставою припинення права власності спадкодавця на таке майно на підставі ч.4 ст.25 ЦК України. Суд також враховує, що згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Але надані позивачами докази свідчать про те, що спірне спадкове майно спадкодавець прийняв у встановленому законом порядку, незаконність прийняття спадщини в судовому порядку не встановлено. Тому суд приходить до висновку про те, що позивачі в результаті прогалин і протиріч законодавства, позбавлені можливості у позасудовому порядку успадкувати та зареєструвати право власності на належне їм по закону нерухоме майно, у зв'язку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України вони мають право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права. Тобто судом встановлено, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню бо право власності на спадкове майно перейшло до позивачів відповідно до закону.

Outcome: approved