Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

05 грудня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути [PERSON] , 1991 року народження від права на спадкування за законом після смерті батька відповідачки [PERSON] , який помер [INFO] , визнати за позивачкою право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка є її племінницею та дочкою її померлого брата [PERSON] . Після смерті брата відкрилася спадщина на належне йому будинковолодіння, що знаходиться у [ADDRESS] . Для оформлення спадщини вона звернулася до Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та дізналася, що за заявою відповідачки у державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 69/2019 після смерті [PERSON] як спадкодавця першої черги по закону. Вважає, що відповідачка має бути усунена від спадкування у зв`язку з тим, що вона не проживала із своїм батьком протягом останніх 20 років, не здійснювала догляду за ним коли він хворів, не спілкувалася з ним, не цікавилася його життям, не вела з ним спільного господарства, ігнорувала його як батька та майже весь цей час проживала та працювала за кордоном, має будинок в іншому населеному пункті іншої області, не займалася його похороном. Вона ж з 2014 року живе у спірному домоволодінні, що належало її батькам. Там разом із батьками жив її старший брат [PERSON] . Останній був одружений, але із дружиною та своїми дітьми фактично не проживав та протягом 20 років не підтримував сімейних відносин. У 2012 році їх батько [PERSON] , який був власником домоволодіння, заповів своєму синові [PERSON] , все своє майно. [INFO] їх батько помер. Протягом спільного проживання із батьками ні її брат, ні його сім`я ніяких поточних чи капітальних ремонтів будинку не робили. Дружина із дітьми взагалі не приїжджали та не цікавились ні здоров`ям, ні життям як її брата так і її батьків. У квітні 2014 року, коли почалася війна на Донбасі, вона із сім`єю повернулася до батьківської хати, оскільки іншого житла не має. Вона зробила капітальний ремонт у будинку, провела воду, побудувала та облаштувала ванну кімнату, туалет, кухню, залила фундамент на літну кухню біля будинку, поміняла двері, вікна, провела опалення будинку, тобто створила належні умови для проживання сім`ї та брата [PERSON] . Брат хворів, часто перебував на стаціонарному лікуванні, потребував стороннього догляду, який забезпечували його рідні сестри та вона особисто. Брат жив разом з нею, її сином [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в спірному батьківському будинку. Вона та її сім`я забезпечували брата всім необхідним, надавали йому належний догляд, який у випадку її тимчасової відсутності надавали члени її сім`ї, рідні сестри. Тому він почувався добре, періодично лікувався. Вона та її сім`я не ухилялися від його утримання, надання допомоги та догляду, лікування, як інваліда III групи. При цьому його колишня дружина та дочка хоч і були зареєстровані в будинку, проте там не жили. На початку лютого 2019 року брат офіційно розлучився з дружиною. Вважає, що для усунення від спадкування за законом відповідачки є достатні підстави у зв`язку з її ухиленням від надання спадкодавцю допомоги, якої він потребував. Відповідачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька прийняла спадщину в установленому законом порядку, проте її слід усунути від права на спадкування, тому що вона ухилялася від надання будь-якої допомоги батькові, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 21 січня 2020 року відповідачка направила відзив на позовну заяву, вважає наведені у позовній заяві доводи не відповідають дійсності, оскільки до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, на які посилається позивачка, як і доказів про те, що спадкодавець потребував її допомоги, а також про те, що вона мала можливість її надати, але ухилялась від її надання. Позивачкою також не надано доказів і про те, що її батько [PERSON] перебував у безпорадному стані через похилий вік та хворобу. Будь - яких медичних документів на підтвердження тяжкого стану здоров`я спадкодавця позивачкою не надано. Зазначає що у позові [PERSON] не вказує, якою саме хворобою хворів спадкодавець та через що перебував у безпорадному стані, не представила на підтвердження цього належних та допустимих доказів. Вона долучила до матеріалів справи копію трудової книжки батька, що свідчить про те, що він був цілком працездатною людиною, міг працювати та забезпечувати себе самостійно. Також вона долучила копію закордонного паспорта батька із відміткою про перетин кордону Республіки Польща, де він гостював у сестри [PERSON] , що також спростовує доводи позивача про безпорадність стану спадкодавця. Вважає, що надані позивачкою докази не підтверджують факт перебування спадкодавця в безпорадному стані, оскільки не містять відомостей про такий стан і у чому він виражався, потреби спадкодавця в допомозі саме від неї, а також умисного ухилення її від обов`язку надання спадкодавцеві допомоги. Доки батько був живий, вона з ним спілкувалася постійно, приїжджала до нього в гості, також він гостював певний час у неї у Львівській області у м. Комарно, де вона після одруження постійно проживає. Коли батькові потрібна була допомога вона та її сестри допомагали йому. Тому вважає, що жодних підстав для усунення її від спадкування нема. Позивачка не додала жодного доказу на підтвердження того, що саме вона допомагала батькові, що витрачалися особисті кошти її сім`ї на його лікування, тощо. Також, у матеріалах справи нема жодного доказу про те, що вона покращила матеріально побутові умови проживання батька. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що спірне спадкове домоволодіння збудували її батьки. Вона після одруження виїхала в Донецьку область, а її брат [PERSON] залишився у батьківському домі та після смерті батьків успадкував його. У 2013 році вона приїздила навідати батька, бачила що брат хворів та потребував сторонньої допомоги. Брат був одружений, але сімейне життя з дружиною у нього не склалося, разом вони фактично не проживали. Від шлюбу народилися дві дочки, які також більше 20 років не проживали з ним. Тому, виявивши, що у брата проблеми зі здоров`ям, вона повідомила про це його дочкам та попросила приїхати. Останні на той час працювали у Польщі, та її повідомлення про стан здоров`я їх батька проігнорували. Дійсно брат їздив у гості до Польщі до дочки [PERSON] у Польщу та пробув там шість чи сім днів. Але стан його здоров`я натільки погіршився, що він повернувся додому та після цієї поїздки довго лікувався. Ще у 2008 році її брат попав у ДТП, внаслідок чого у нього розвинулася епілепсія. У 2013 році стан його здоров`я значно погіршився. Вона просила своїх племінниць. У тому числі і відповідачу, переїхати жити у село, бо бачила, що брат потребує стороннього догляду та вони відмовилися. У 2014 році вона з сім`єю переїхала до батьківської хати у зв`язку із збройним конфліктом на сході України. З того часу здійснювала догляд за братом. Її син інвалід другої групи, чоловік також хворіє та є інвалідом третьої групи. Вони обоє потребують лікування та стороннього догляду. Однак вона була змушена доглядати ще і свого хворого брати, оскільки його дочки практично весь час перебували у Польщі, а коли поверталися, то жили в інших областях, з батьком спілкувалися в телефонному режимі, провідували його не часто. Тому лікуванням та утриманням брата займалася лише вона. Коли вона з сім`єю переїхала, то у спадковому домоволодінні були незадовільні умови для проживання, тому вона за власні кошти зробила там ремонт, провела газ, зробили опалення, обладнали кухню, ванну та туалет, збудувала новий сарай, почала вести господарство. Брат проживав з ними, у створених нею задовільних умовах. Вона прибирала в братовій кімнаті, готувала йому їсти. Бували випадки, що брат хворів і не міг підвестися з ліжка, в цей час саме вона здійснювала за ним догляд. Вона навідувала і доглядала брата і тоді, коли він перебував на стаціонарному лікуванні лікарні у 2018 році. Ще коли її брат був живий, його дочки особливо не переймалися його здоров`ям та не цікавилися його життям. Дочка [PERSON] - відповідачка по справ, говорила йому їти жити у притулок, а хату продати. Брат болісно сприймав таку поведінку дочки, через що, імовірно, і погіршився стан його здоров`я. Брат потребував постійного догляду у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, і такий догляд йому забезпечувала вона. Його дочки, незважаючи навіть на її прохання, відмовлялися доглядати батька. Не заперечує, що брат їздив до відповідачки на весілля, однак утримання, якого він потребував, він від неї не отримував. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що у 2002 році їх сім`я переїхала жити у м. Комарне, однак згодом батько повернувся жити у с. Сваричів. Батько часто приїжджав до них та жив по кілька місяців, вони в свою чергу приїжджали до батька при нагоді. Не заперечує, що у батька справді були проблеми зі здоров`ям, він зловживав алкоголем, мав епілептичні напади. Вони з сестрою через зайнятість не мали можливості часто навідувати батька, однак робили це по потребі. З 2013 року вона мала можливість навідувати батька два рази на рік. Однак постійно з ним спілкувалася по телефону, передавала йому посилки з засобами гігієни, одягом та іншими подарунками, коли батько робив ремонт в будинку - передавала гроші. З 16 по 24 червня 2018 року батько гостював у її сестри [PERSON] а Польщі. У травні 2018 року вона була в батька один день. Батько розповідав, що готує собі їжу сам, окремо від тітки. Вона знає, що батько не хотів проживати з тіткою, йому не сподобалося, коли тітка з сім`єю переїхала жити в Сваричів . Будь якої сторонньої допомоги батько не потребував. Про смерть батька вона дізналася від родички. На той час вона перебувала на роботі та приїхати на похорон не встигла. Похороном займалися родичі, вони дали гроші. Допитана у судовому засіданні Свідок [PERSON] дала показання про те, що протягом останніх 25 років живе у с. Сваричів, працює в амбулаторії медсестрою. У сім`ї спадкодавця [PERSON] вона в силу виконання своїх трудових обов`язків бувала дуже часто. У [PERSON] був онкохворий брат [PERSON] , тому вона часто приїжджала та надавала останньому медичну допомогу. Також їй відомо, що [PERSON] хворів, мав приступи, під час яких часто травмувався. Бувало, що лежав у лікарні. Його дітей вона ніколи не бачила. Позивачка та члени її сім`ї опікувалися [PERSON] , який через епілептичні приступи протягом кількох днів після кожного приступу залишався загальмованим, потребував лікування та стороннього догляду. Позивачка купувала йому необхідні ліки, неодноразово організовувала йому стаціонарне лікування. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що є сестрою позивачки та [PERSON] . Її брат [PERSON] жив сам. У 2008 році він потрапив у ДТП, внаслідок чого перебував у лікарні тиждень. Вона з ним ночувала. Після цього його здоров`я дуже погіршилося, у брата часто бували судороги. Його дочки не хотіли про нього чути та ним не цікавилися. Спадкове домоволодіння збудували їхні батьки і брат [PERSON] там проживав сам, а у 2014 році до дому переїхала сестра [PERSON] з сім`єю. Вони стали жити всі разом, сестра доглядала за братом [PERSON] , прала, прибирала, готувала їсти, тощо. [PERSON] оформила для брата [PERSON] пенсію по інвалідності, купляла йому необхідні ліки. Після переїзду [PERSON] зробила капітальний ремонт батьківського домоволодіння, провела воду, газ, облаштувала ванну, кухню. Стан здоров`я брата [PERSON] в останні роки життя був незадовільним, він потребував постійного стороннього догляду. Дійсно брат [PERSON] гостював у дочки [PERSON] в Польщі, однак після повернення стан його здоров`я ще більше погіршився і він лежав у лікарні. Тоді брат [PERSON] говорив, що дочка пропонувала йому продати хату. Допомогу хворобу братові ні його дружина, ні його дочки не надавали. Аналогічні показання у судовому засіданні дали свідки - брат позивачки [PERSON] та сестра [PERSON] , які також підтвердили, що їх покійний брат [PERSON] з дружиною розлучився та проживав сам у с. Сваричів у батьківському домоволодінні. У 2014 році з ним стала проживати їх сестра [PERSON] з сім`єю, які переїхали у зв`язку з початком війни на сході України. Брат [PERSON] хворів та потребував стороннього догляду, який в основному надавала позивачка, яка готувала йому їжу, прибирала, забезпечувала лікування тощо. Дочки до [PERSON] навідувалися дуже рідко, догляду йому не надавали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання про те, що [PERSON] міг самостійно ходити, а отже стороннього догляду не потребував. Не заперечує, що останній зловживав алкоголем, але коли не пив - то за допомогою інтернету спілкувався з дочками. Йому також відомо, що [PERSON] їздив у Комарно до дочки [PERSON] , а також гостював у дочки [PERSON] в Польщі. Коли у Сваричів переїхала позивачка, то вона відвозила [PERSON] в лікарню, коли той хворів. З того часу, як позивачка переїхала у с. Сваричів, дочка [PERSON] [PERSON] приїжджала до батька лише один раз. Свідок [PERSON] - чоловік відповідачки, дав у судовому засіданні показання про те, що відповідачка доводиться його дружиною. Вони познайомилися у 2009 році, а в 2012 році він познайомився з її батьком. У 2013 році вони одружилися, батько [PERSON] був у них на весіллі. Після весілля вони стали проживати у Волинській області. З батьком [PERSON] спілкувалася по « Скайпу ». Коли батько [PERSON] попав у лікарню - вони приїжджали його провідати, подарували йому телевізор. Йому відомо, що батько його дружини мав проблеми зі здоров`ям через зловживання алкоголем. Свідок [PERSON] дала у судовому засіданні показання про те, що позивачка [PERSON] переїхала з сімєю проживати у с. Сваричів 5-6 років тому. Вона проживала разом з братом [PERSON] у будинку, який збудували їх батьки. Позивачка після переїзду зробила там ремонт. Позивачка також здійснювала догляд за братом, який часто хворів та мав серйозні проблеми зі здоров`ям, потребував стороннього догляду, бо мав епілепсію. Його діти проживали окремо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання про те, що померлий [PERSON] доводився рідним братом її матері. Також підтвердила, що останній мав проблеми зі здоров`ям, потребував стороннього догляду, особливо в останні роки життя. Позивачка [PERSON] після переїзду доглядала за ним. Діти практично не навідувалися до нього, дочка [PERSON] з 2013 року була один раз. Вислухавши пояснення сторін, свідків та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення всіх позовних вимог виходячи з наступного. За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У [ADDRESS] знаходиться домоволодіння загальною інвентаризаційною вартістю 64762 гривні, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, двох сараїв, колодязя, воріт та огорож, що підтверджується копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а. с. 17-21). Батько позивачки [PERSON] , [INFO] , заповів усе своє майно, у тому числі і вказане домоволодіння своєму синові [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту (а. с. 14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 13). Після смерті батька брат позивачки [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом та став власником спірного домоволодіння, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а. с. 12), свідоцтва про право власності на спадщину та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16494635 (а. с. 10). Позивачка проживала в спадковому домоволодінні з червня 2014 року, постійно здійснювала догляд за своїм братом [PERSON] , інвалідом ІІІ групи, вела з ним спільне господарство, оскільки діти не відвідували його. На день смерті [PERSON] у будинку були зареєстровані але не проживали його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується копією акта обстеження Сваричівської сільської ради від 23 вересня 2019 року (а. с. 22). Позивачка з 2014 року проживала з братом [PERSON] у [ADDRESS] , та проводила його похорон, що підтверджується копіями довідок № 2315 та № 2316, виданих 24 вересня 2019 року Сваричівською сільською радою (а. с. 23). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] , оскільки існує спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , яка прийняла спадщину, що підтверджується копією листа нотаріуса № 638/02-14 від 17 вересня 2019 року (а. с. 16). [PERSON] був інвалідом ІІІ групи загального захворювання, за життя хворів на епілепсію впродовж багатьох років, до лікарів звертався часто, регулярно вживав ліки. Під час нападів кілька раз травмувався в результаті падіння, зокрема в листопаді 2018 року. Знаходився на диспансерному обліку у кардіолога з 2014 року з привожу ІХС та гіпертонічної хвороби, що підтверджується копією довідки МСЕК від 1 грудня 2014 року (а. с. 15) та копією виписки з історії хвороби від 03 січня 2020 року (а. с. 58). Крім того, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, з 12 по 15 травня 2013 року, з 30 грудня 2013 року по 08 січня 2014 року, з 23 по 30 липня 2014 року, з 09 по 15 вересня 2014 року з діагнозом епілептична хвороба з періодичними генералізованими епінападами, після закінчення курсів лікування спостерігалося незначне покращення, однак після виписки утримувалися головні болі, головокружіння, загальна слабкість, хиткість при ходьбі, зниження пам`яті, що підтверджується виписками з історій хвороби (а. с. 58-62). Хворий [PERSON] , [INFO] за станом свого здоров`я потребував стороннього догляду, що підтверджується листом Рожнятівської центральної районної лікарні від 10 листопада 2020 року за №2693/01-06 (а. с. 128). Аналізуючи зазначені письмові докази у їх сукупності з урахуванням пояснень учасників справи, судом встановлено, що між сторонами існує спір про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове домоволодіння після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем першої черги за законом, що прийняв спадщину, є його дочка - відповідачка [PERSON] . Позивачка доводиться рідною сестрою спадкодавця, тобто є спадкоємцем другої черги за законом та фактично прийняла спадщину, тому що на час його смерті проживала разом з ним. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а стаття 1223 даного кодексу визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, здійснюється спадкоємство за законом. Право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладені в постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 521/20849/16, де вказано, що тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, провадження № 61-37615СВ18, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18. З наявних у матеріалах справи медичних документів у сукупності з отриманими в судовому засіданні поясненнями позивачки та свідків, судом встановлено, що спадкодавець страждав епілептичною хворобою з епінападами після перенесеної черепно-мозкової травми, мав головні болі, головокружіння, хиткість при ходьбі, загальну слабкість, зниження пам`яті, потребував стороннього догляду, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що спадкодавець [PERSON] перебував у безпорадному стані, що був викликаний тяжкою хворобою, в результаті якої останній періодично не міг самостійно забезпечувати свої потреби та потребував стороннього догляду та допомоги. При цьому суд не приймає до уваги надані відповідачкою фото (а. с. 36), копію закордонного паспорта з відміткою про перетин кордону (а. с. 37, 38) та копію трудової книжки (а .с. 39, 40), оскільки зазначені докази жодним чином не підтверджують, що спадкодавець [PERSON] не потребував сторонньої допомоги. За змістом статей 202, 203 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, брати участь у додаткових витратах на батьків викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідачка доводиться дочкою спадкодавця, у судовому засіданні підтвердила, що їй було достовірно відомо про те, що у її батька [PERSON] були проблеми зі здоров`ям. Будь - яких доказів того, що вона не мала можливості надавати допомогу спадкодавцю здійснювати за ним догляд або переїхавши до нього додому, або забравши до себе додому, відповідачка суду не надала. З урахуванням того, що з 2014 року необхідний належний догляд та утримання спадкодавцю [PERSON] надавала позивачка [PERSON] , а не відповідачка, яка в силу закону зобов`язана була це робити, суд вважає, що наявні всі підстави для усунення відповідачки від спадкування після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем другої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , спадкоємець першої черги усунутий від спадкування, інші спадкоємці, що прийняли спадщину відсутні. За таких обставин за позивачкою необхідно визнати право власності на спадкове домоволодіння. Враховуючи, що спадкове домоволодіння було збудоване батьками позивачки та її брата спадкодавця [PERSON] , позивачка після свого повернення з зони збройного конфлікту у 2014 році провела ремонт та покращила стан спадкового майна, постійно здійснювала утримання та догляд за спадкодавцем, який потребував сторонньої підтримки, а відповідачка, як дочка спадкодавця, не зважаючи на вимоги закону і загальновизнані норми моралі не надавала батькові утримання та догляду, хоч знала про його проблеми із здоров`ям, то суд вважає, що рішення про усунення відповідачки від права на спадкування та визнання за позивачкою права власності на спадкове майно після смерті її брата [PERSON] відповідає вимогам закону та є справедливим.

Outcome: approved