Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

06 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 13 травня 2013 року у розмірі 36696 грн. 40 коп., посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, не повертає борг. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що, відповідно до договору позики від 13 травня 2013 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000 грн. 00 коп., з кінцевим погашенням боргу до 01 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. [PERSON] виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] коштів. \~\~\~ \~ \~ \~ \~ Однак позичальник свої зобовязання з повернення отриманих коштів та відсотків не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 36696 грн. 40 коп., яка складається з: основного боргу у розмірі 12000 грн. 00 коп., інфляційної суми у розмірі 10536 грн. 00 коп., 3 % річних з 13 травня 2013 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 1220 грн. 00 коп., пені у розмірі 12940 грн. 62 коп.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув\~\~суму позики,\~\~він зобов'язаний\~\~сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з\~\~ розстроченням),\~\~то\~\~в\~\~разі прострочення повернення чергової частини\~\~позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки можливо стягнути пеню за прострочення сплати зобов'язання, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за один рік у розмірі 1795 грн. 74 коп.\~ Суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]К заборгованість за договором позики від 13 травня 2013 року у загальгому розмірі 25551 грн. 74 коп., яка складається з: основного боргу у розмірі 12000 грн. 00 коп., інфляційної суми у розмірі 10536 грн. 00 коп., 3 % річних з 13 травня 2013 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 1220 грн. 00 коп., пені з 22 квітня 2016 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 1795 грн. 74 коп.\~ Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial