overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

06.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на період навчання в Чернігівському технологічному університеті з 05.03.2018 року до досягнення дитиною 23 років. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав частково в розмірі 1/6 частки свого заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був розірваний 08.12.2014 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Довідкою Чернігівського Національного технологічного університету від 02.03.2018 року № 1101/25 підтверджується, що [PERSON], 01.09.2017 року був зарахований на навчання до Чернігівського Національного технологічного університету з денною формою навчання за державним замовленням, закінчення терміну навчання - [INFO] року (а.с. 2). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач є працездатним, офіційно не перебуває в шлюбі, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментних зобов'язань не має, тому суд з врахуванням матеріального становища сторін, а саме отримання відповідачем заробітної плати та пенсії, приходить до висновку, щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання сина [PERSON], [INFO] в Чернігівському Національному технологічному університеті в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 06.03.2018 року, до [INFO] року але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

06.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 29.10.2016 р. н., посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 03.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій відповідачу розяснено право подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Станом на 08.05.2018 року відповідач із клопотаннями чи заявами до суду не звертався, хоча позовну заяву з доданими до неї матеріалами отримав 13.04.2018 року, згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 07.05.2018 року. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], 29.10.2016 р. н., яка проживає разом з позивачем, а тому він зобов'язаний приймати участь в її матеріальному забезпеченні. Стан здоров'я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. У зв'язку із тим, що відповідач офіційно ніде не працює, проте має стабільний дохід, аліменти з нього слід утримувати в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

06.03.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 19 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 104 від 19.02.2005 року. Позивач зазначила, що 16.09.2006 року у даному шлюбі народився [PERSON]. В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 19.03.2018 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 19 лютого 2005 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 104 від 19.02.2005 року Під час перебування у шлюбі народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. \~\~\~\~Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що подальше спільне життя жінки - [PERSON] та чоловіка [PERSON] суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть; даний факт має істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

06.03.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], згідно з яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28.02.2009 року відділом РАЦС Новобузького РУЮ, актовий запис № 11, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились в жовтні 2017 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка [PERSON] на судовий розгляд справи не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, пред'явлений до нього позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28.02.2009 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились в жовтні 2017 року, сумісне життя останніх не склалось, і з цього часу вони стали проживати відокремлено. Наразі вони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають. Жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім'ї, не примирилися сторони і у визначений судом для цієї мети строк, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу і визнання відповідачем пред'явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

06.03.2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 27 вересня 2016 року виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований\~ 27 вересня 2016 року виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 1, стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 27 вересня 2016 року виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №101194. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копієї свідоцтва про народження І-КГ№228889. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

06.03.2018р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 20.10.2010р., по якому [PERSON] отримав кредит у розмірі 4700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідачка вказані зобовязання належним чином не виконала у звязку із чим станом на 21.02.2018р. виникла заборгованість у розмірі 116789,98грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5198,74грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 101253,62грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4300грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 5537,62грн. Представник позивача у судове засідання не зявися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка у поданій заяві позовні вимоги визнала, не заперечувала проти стягнення заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 20.10.2010р. укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 4700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобовязань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 21.02.2018р. становить 116789,98грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5198,74грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 101253,62грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4300грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн. та штрафу (процентної складової) у розмірі 5537,62грн., яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

06.03.2019 [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка - [PERSON], [INFO] в м. Луганську. В обґрунтування заяви зазначила, що чоловік помер на тимчасово окупованій території України, що позбавляє її можливості отримати за місцем смерті необхідні документи і потребує встановлення судом факту, що має юридичне значення. Заявник і представник заінтересованої особи не з'явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в м. Луганську від набряку мозку. Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема: відповідною відміткою про укладення шлюбу в копії паспорта заявниці, копією лікарського свідоцтва про смерть від [INFO] № 174, які в сукупності узгоджуються між собою, а тому вважається доведеним. Відповідно до положень статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню; рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом; оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки факт смерті [PERSON] [INFO] в м. Луганську, який знаходиться під тимчасовою окупацією, є доведеним, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

06.03.2019\~[PERSON] (далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~стягнення з\~приватного акціонерного\~товариства «Чернігівський\~завод радіоприладів» (далі відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 42015 грн 01 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 11.03.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 28.03.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.02.2019 в розмірі 42015 грн 01 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді слюсаря-складальника. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.02.2019 становить 42015 грн 01 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 26.03.2019 № 466/113, що є підставою для стягнення цієї суми боргу. \~ \~ \~ \~Таким чином, предявлений позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

06.03.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) авансу в сумі 4000 грн і понесених судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем усної домовленості про укладення договору оренди житла та відмову в поверненні авансу в сумі 4000 грн, який вона передала в рахунок майбутніх платежів за проживання в житловому приміщенні. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. 03.04.2019, за згодою позивача, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. У листопаді 2018 року між сторонами відбулася усна домовленість про укладення в майбутньому договору оренди квартири [ADDRESS]. На виконання цієї домовленості 23.11.2018 позивач передала відповідачу 4000 грн в рахунок майбутніх платежів за проживання в квартирі. На підтвердження факту отримання грошових коштів, відповідач надав позивачеві копію паспорта громадянина України та письмову розписку (а.с. 9). У подальшому відповідач відмовився укладати з позивачем договір оренди житла та передавати квартиру в оренду, а також повертати отримані грошові кошти в сумі 4000 грн, що змусило позивача звертатися до органів поліції із заявою про кримінальне правопорушення (11-14). Відповідно до частини другої статті 570 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання; якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За приписом частини першої статті 811 Кодексу договір найму житла укладається у письмовій формі. Оскільки сторонами не укладено договір найму квартири в письмовій формі, між ним не виникло зобов'язальних відносин з приводу найму житла, а тому передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 4000 грн вважається авансом і підлягає стягненню в судовому порядку. Матеріалами справи (а.с. 4, 15-20) підтверджується сплата позивачем судового збору в сумі 768 грн 40 коп. і витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1400 грн, а всього 2168 грн 40 коп. Згідно зі статтями 133, 141 ЦПК України понесені позивачем витрати вважаються судовими та відшкодовуються за рахунок відповідача. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

06.03.2019р. заявлено позов, у якому позивач просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO] аліменти, оскільки вона самостійно утримувати неповнолітню дитину не має можливості, відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дочки не виконує, постійного місця роботи і регулярного доходу немає, а тому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до її повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову визнав повністю, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.16). З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дочки не виконує, чим порушує її права, а тому зобов'язаний щомісячно сплачувати кошти в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який суд визначив з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини та можливостей відповідача, який повністю підтримав вимоги позову. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухилення батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

06.03.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат за прострочення грошового зобов`язання. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved