Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

05 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому посилаючись на те, що 27 березня 2008 року між ними був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 30000 грн. 23 квітня 2008 року між банком і [PERSON] з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано житловий будинок по [ADDRESS] в смт.Березнегувате Миколаївської області. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконала, сума її боргу що складала 36930,4 грн. стягнута рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2009 року, яке не виконане. Станом на 12.01.2015 року заборгованість відповідача складає 397 413 грн. 97 коп. Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань, позивач просив суд з метою погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 397413 грн 97 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором від 27 березня 2008 року, а саме житловий будинок по [ADDRESS] Миколаївської області, шляхом його продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом, покласти на відповідача заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки на період його реалізації та стягнути судовий збір сплачений при направленні позову до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оскільки позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з'явився в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено та підтверджуються матеріалами справи, що 27 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір №014/08-112/77024 відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 30000 грн. відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку» на строк до 27 березня 2018 року зі сплатою 15,50 % річних, для придбання житлового будинку по [ADDRESS] Миколаївської області. Повернення суми кредиту та процентів позичальник зобов'язався здійснювати шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів (а.с.5-10). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 березня 2008 року між банком та відповідачем 23 квітня 2008 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку Банку належний йому на праві власності житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Миколаївської області, загальною вартістю 34450 грн., придбаний за рахунок кредитних коштів (п. 1.2. договору іпотеки). Заставна вартість предмета іпотеки була визначена сторонами в сумі 37552 грн. ( а.с.10-12). Позичальник свої зобов'язання за Договором виконувала неналежним чином. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов Договору (несвоєчасним та не в повному обсязі погашенням передбачених графіком сум) рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2009 року, з [PERSON], [PERSON] на користь позивача в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 36535 грн. 05 коп. (а.с.15). Дане рішення суду не виконане. Станом на 12.01.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 397413 грн. 97 коп., з яких: 28893,21 - заборгованість за кредитом, 28676,68 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 339844,08 - пеня за прострочення кредиту та відсотків (а.с. 18-20). Позивачем відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 16 січня 2015 р. була направлена відповідачеві письмова вимога про усунення порушень, тобто про необхідність у тридцятиденний строк погасити заборгованість, та попереджено про звернення стягнення на іпотечне майно (а.с.17).Ця вимога залишена без задоволення. Як зазначено в ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. В силу положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов основного зобов'язання передбачено пунктами 6.1, 6.3 іпотечного договору. За таких обставин та з урахуванням положень ст. ст. 543, 1050, 1054 ЦК України, ст. 20 «Про заставу», ст. ст. 12, 33, 39 Закону України «Про іпотеку» є підстави для звернення стягнення на заставлене майно - належний відповідачеві на праві власності будинок. При цьому суд враховує, що іпотечний будинок виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника) за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України в національній валюті, доказів того, що нерухоме майно є єдиним місцем проживання відповідача останній не надав, з огляду на викладене вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved