Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

06.02.2020 позивачка звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2008 рік і мають спільного повнолітнього сина, який продовжує навчання денної форми в Інституті інноваційних технологій та державного управління Російського технологічного університету, м. Москва Російської Федерації. У зв`язку з навчанням повнолітній син потребує допомоги з боку батьків, так як навчається на контрактній основі, потребує придбання учбової літератури, продуктів харчування, одягу, а також несе витрати на проїзд до місця навчання. Відповідач не працює, однак має змогу надавати сину допомогу, так як утримує підсобне господарство (розводить свиней), отримуючи прибуток, утриманців не має, хронічними хворобами не страждає. Провадження у справі відкрито 18.02.2020 суддею Архипенко А.В., ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.06.2020. Підготовче провадження не закрито. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку рішенням ВРП від 25.08.2020. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 11.09.2020 справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В. 21.09.2020 справу прийнято до провадження, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.10.2020. 05.10.2020 у встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив, у якому він позов не визнав, так як не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина, бо не працює, офіційного доходу не отримує; дійсно утримує невелике господарство, яке рівня рентабельності не досягло. У 2014 році позивачка вивезла дитину за кордон, порушивши його право на виховання сина. Посилаючись на ст.. 13, 16 ЦК України, просив відмовити у захисті цивільного права на аліменти через порушення його права на спілкування з сином. 20.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 14.01.2021. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, доповнивши, що відповідач має дохід від продажу свиней, однак взагалі не допомагає сину. Відповідач у судовому засіданні позовне визнав, підтвердив викладене у відзиві, зазначивши, що він офіційно не працює з 2015 року, як ФОП не зареєстрований. Утримує підсобне господарство, вирощує свійських тварин на продаж. Зараз у господарстві 18 свиней, однак господарство не досягло рентабельності. Проживає спільно з цивільною дружиною, утриманців не має, стан здоров`я задовільний. Має у власності квартиру у м. Попасна Луганської області, автомобіль ВАЗ-2112, 2008 року випуску. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що вчинено актовий запис 18.12.2008 відділом РАЦС Попаснянського районного управління юстиції Луганської області (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що встановлено із копії свідоцтва про народження (а.с. 6). Повнолітній [PERSON] є студентом Інституту інноваційних технологій та державного управління Російського технологічного університету, м. Москва Російської Федерації, денної форми, навчається на контрактній основі, період навчання з 01.09.2019 по 31.08.2023 року; вартість навчання за увесь термін - 760 500 російських рублів (за курсом НБУ, який є загальновідомим та становить 3,7911 грн. за 10 російських рублів на день судового розгляду, складає 288 313,16 грн), освітня послуга, згідно договору, надається на замовлення [PERSON] в інтересах [PERSON] , що підтверджується довідкою про навчання від 24.01.2020, копією договору про надання оплатних освітніх послуг у сфері вищої освіти від 05.07.2019. Позивачкою оплачено перший та другий роки навчання повнолітнього сина, що встановлено із копій платіжних документів від 05.07.2019, 28.08.2020. Позивачка працює та отримує дохід у розмірі 22000 російських рублів на місяць (за курсом НБУ, який є загальновідомим та становить 3,7911 грн. за 10 російських рублів на день судового розгляду, складає 8340,42 грн), що підтверджується довідкою від 11.01.2021. Повнолітній син сторін проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою від 30.12.2020. Відповідач не працює з 15.06.2015, що підтверджується копією трудової книжки. Має у власності квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 07.03.2007, та автомобіль ВАЗ-21124, 2008 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідач отримує дохід від ведення підсобного господарства, займається вирощуванням поголів`я свиней на продаж, що визнано сторонами. Відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатним, утриманців не має, що визнано сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Зазначені витрати є необхідними незалежно від того чи навчається повнолітня дитина безкоштовно, чи додатково оплачує навчання. Досліджені судом докази свідчать, що повнолітній син відповідача потребує матеріальної допомоги у зв`язку із тим, що є студентом денної форми навчання на контрактній основі з 01.09.2019, тому несе витрати на оплату проїзду, продуктів харчування, одягу, підручників та канцелярії, на оплату вартості освітньої послуги, та не має можливості себе утримувати у зв`язку з денною формою навчання. Посилання відповідача на те, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки не працює та не має офіційного доходу, суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідач є працездатним, отримує дохід від вирощування з метою отримання прибутку домашньої худоби, не має утриманців. Враховуючи, що відповідач не зареєстрований як ФОП, розмір його доходу не обліковується. Однак, відсутність облікованого доходу, за наведених обставин, не свідчить про відсутність можливості утримувати сина. Разом з тим, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів у 1/6 частині всіх видів його доходів щомісячно. Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність його обов`язку утримувати сина через позбавлення його права на спілкування з сином, оскільки перешкоди у здійсненні немайнового права на виховання дитини не звільняють відповідача від майнового обов`язку на утримання повнолітнього сина, встановленого ст. 199 СК України. У даному випадку між сторонами існують сімейні правовідносини, посилання відповідача на ст. 13, 16 ЦК України є не релевантним. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тому аліменти стягуються з 06.02.2020. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за ставками на день звернення до суду у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial