Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

05.07.2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України, в особі свого представника Марченко Н.М., звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 14708,81 грн., витрати, понесені на проведення врегулювання справи та збір документів у розмірі 2126,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позову, представник позивача зазначає, що 17.10.2019 року по вул.Центральна в с.Дніпровка Запорізької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер: [NUMBER] . За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України, складено протокол про адміністративне правопорушення. 11.11.2019 року постановою Енергодарського міського суду Запорізької області, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За послуги ТОВ «Незалежна Експертна Компанія» позивач поніс витрати в розмірі 2126,00 грн. Даний факт підтверджується платіжним дорученням №812610 від 29.01.2020 року. Відповідно до Звіту №493/М/2019 про оцінку транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 15382,37 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 20.11.2019 року потерпілий подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 20.11.2019 року потерпілий подав позивачу заяву про відшкодування шкоди. На підставі наказу №4352 від 14.04.2020 року позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 14708,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1477857 від 16.04.2020 року. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано поштою претензію відповідачу. Проте останній вказане відправлення не отримав та воно повернулось у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.07.2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 36). 14.07.2021 року на виконання ухвали суду від 09.07.2021 року, від представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України, до суду надійшли документи (а.с.39). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 40). В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України в пункті 2 позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі позивача (а.с.4). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надав. У зв`язку з відсутністю можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, його виклик у справі здійснювався відповідно до вимог ч.10 ст.187\~ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.42). В порядку ч.11\~ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того відповідач повідомлявся про розгляд справи за останньою відомою адресою проживання, шляхом направлення судового виклику. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,\~131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, суд, відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, розглядає справу за наявними у справі матеріалами та відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення №316/2250/19 (провадження №3/316/580/19) відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що інспектором поліції відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №060843 про порушення вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого, в с.Дніпровка Запорізької області, по вул. Центральна, 17.10.2019 року о 13 годині 30 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106» н/з [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2107» н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.1 матеріалів справи 316/2250/19). Згідно з положеннями п. 1.12.\~Закону № 1961-IV\~дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. На час настання події ДТП відповідач був водієм транспортного засобу «ВАЗ 2106»\~н/з\~ [NUMBER] в розумінні Закону №1961-IV, оскільки фактично керував рухом транспортного засобу і використовував джерело підвищеної небезпеки у власних цілях. Положеннями п. 1.4\~Закону № 1961-IV, встановлено, що володіння (використання) транспортного засобу вважається правомірним, якщо інше не встановлено\~законом\~або рішенням суду. Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.11.2019 року за наслідками розгляду справи №316/2250/19, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та призначити стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.5). Ч. 4 ст.\~82 ЦПК передбачено, що обставини встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водій пошкодженого автомобіля «ВАЗ-2107» державний номерний знак: [NUMBER] [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди мав чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0161043 виданий АТ СГ «Ю.БІАЙ-КООП». Доказів наявності на момент дорожньо-транспортної пригоди у відповідача [PERSON] полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, матеріали справи не містять. З метою отримання відшкодування матеріального збитку, [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивача по справі) з відповідною заявою від 20.11.2019 року, в якій просив належне відшкодування здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] (а.с.23). Згідно Звіту №493/М/2019 від 25.12.2019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 15382,37 грн. без ПДВ (а.с.8-21). 14.04.2020 року Моторним (транспортним) страховим бюро України було видано наказ №4352 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, по заведеній справі №64748, якою визначено до сплати на користь [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 14708,81 грн. (а.с.24). Відшкодування шкоди в розмірі 14708,81 грн. виплачена [PERSON] через банківську установу, що підтверджується платіжним дорученням №1477857 від 16.04.2020 року (а.с.25). Згідно Акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ №3.1-05/64748/вих./1 від 05.12.2019 року ТОВ «Незалежної експертної компанії», розмір виконаних робіт складає 2126,00 грн. (а.с.6). Відповідно до платіжного доручення №812610 від 29.01.2020 року, позивачем було оплачено послуги експерта по справі №64748 за наданим розрахунком, в розмірі 2126,00 грн. (а.с.7). Шляхом математичного складання розміру шкоди виплаченої позивачем [PERSON] в сумі 14708,81 грн. та розміру витрат понесених позивачем за послуги експерта в розмірі 2126,00 грн., судом встановлено, що загальний розмір понесених позивачем матеріальних збитків становить суму у розмірі 16834,81 грн. Згідно\~п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2\~ст.1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5\~даної статті\~особа,\~яка здійснює\~діяльність,\~що є\~джерелом підвищеної\~небезпеки,\~відповідає за\~завдану шкоду,\~якщо вона\~не доведе,\~що шкоду\~було завдано\~внаслідок непереборної\~сили або\~умислу потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами доказів, при вчиненні ДТП відповідач не знаходився під впливом непереборної сили, як і не встановлено умислу пішохода на завдання собі шкоди. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як встановлено вище, відповідача [PERSON] визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди 17.10.2019 року, постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.11.2019 року, яка набрала законної сили. Позивачем було направлено відповідачу 22.04.2021 року претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу на суму 16834,81 грн. та попереджено щодо примусового стягнення даної суми згідно законодавства України в разі відмови у компенсуванні зазначених витрат, а також зазначено банківські реквізити на які відповідачу запропоновано перерахувати грошові кошти (а.с.26). Матеріали справи не містять доказів, що на час розгляду справи зазначений розмір майнової шкоди в сумі 16834,81 грн., було відшкодовано відповідачем на користь позивача у добровільному порядку. Згідно ч.1\~ст.1191\~ЦК України,\~особа,\~яка відшкодувала\~шкоду,\~завдану іншою\~особою,\~має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до\~ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 21.1 Закону № 1961-IV, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до п. 39.1.\~ст. 39 Закону № 1961-IV\~М(Т)СБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у М(Т)СБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з п.п.«а»\~п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п.40.3\~ст.40\~Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних\~транспортних\~засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у\~порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41\~цього Закону. Згідно приписів п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після сплати страхового відшкодування, МТСБУ має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена\~ст. 12 ЦПК України\~змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перерахування позивачем грошових коштів на компенсацію шкоди, завданої потерпілій особі не оспорюється та підтверджений матеріалами справи. Також не оспорений розмір компенсації. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі\~викладеного,\~оцінивши належність,\~достовірність,\~достатність доказів\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги про\~стягнення з\~відповідача,\~в порядку\~регресу,\~понесених позивачем витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування обґрунтовані, підтверджені доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно платіжного доручення №1030491 від 24.06.2021 року, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. (а.с.1). Враховуючи, приписи ст.141 ЦПК України, висновок суду про задоволення позовної вимоги, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved