Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

05.04.2021 року заявник звернулася до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилалася на те, що її прізвище ім`я по-батькові російською [PERSON] . 10 листопада 1979 року її було прийнято на роботу дояркою та в члени колгоспу «Авангард» Волноваського району Донецької області, в зв`язку з чим 03 березня 1981 року було видано Трудову книжку УКР № 0377211. Але при оформленні на роботу ъъ прізвище було записано (мовою оригіналу) [PERSON] , що підтверджується Архівною довідкою № 499 від 23.06.2018 року виданою районним трудовим архівом Волноваської районної ради Донецької області. Також було видано копію відомості про трудовий стаж та членство у колгоспі, саме у якій і зазначено прізвище (мова оригіналу) [PERSON] . На теперешній час КСП «Авангард» ліквідовано. Згідно паспорту її прізвище [PERSON] , російською мовою « [PERSON] », також згідно Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера її прізвище також [PERSON] . У свідоцтві про шлюб її прізвище мовою оригіналу записано « [PERSON] ». На теперішній час вона досягла пенсійного віку, в зв`язку з чим звернувся до УПФУ у Волноваському районі Донецької області. Але в прийнятті трудової книжки, як документа, що підтверджує стаж праці було відмовлено. Було надано архівні довідки, але у їх прийомі, як документів, що підтверджують стаж роботи було теж відмовлено у зв`язку з тим, що у довідках та документах її прізвище зазначено з помилкою. Крім того, у її дипломі середньо-технічного училища м.Жданова (м. Маріуполя) зазначено її ім`я по-батькові « [PERSON] ». Тому просила встановити факту належності зазначених правовстановлюючих документів. Заявник у судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні заяви наполягає . Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце справи було повідомлено належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що паспорт Серії [NUMBER] та довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, видані на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Вишнополь Тальнівського району Черкаської області, російською мовою у паспорті зазначено - [PERSON] . Згідно копії трудової книжки колгоспника Серії [NUMBER] , виданої 03.03.1981 року на ім`я (російською мовою) [PERSON] , [INFO] . З архівної довідки №499 від 23.06.2018 року, вбачається, що [PERSON] (так у документах), працювала дояркою у колгоспі «Авангард» з 1979 року по 1985 рік. Згідно архівної довідки № 501 від 23.06.2018 року виданою районним трудовим архівом Волноваської районної ради Донецької області зазначено, що на підставі внесення запису № 1231170002000322 від 28.02.2006 року в Єдиний Державний реєстр юридичних і фізичних осіб-підприємців КСП «Авангард» ліквідовано. З свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] встановлено, що 04.08.1979 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище (російською мовою) - [PERSON] . Згідно диплому Серії [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] в тому, що вона з 1976 року по 1979 рік навчалась у середньо-технічному училищі №64 м. Жданов. Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] видане на ім`я [PERSON] , яка народилась [INFO] у с. Вишнопіль Тальнівського району Черкаської області. Частиною 1статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Судом встановлено, що в правовстановлюючому документі, а саме у трудовій книжці, архівних довідках та дипломі допущено описки у прізвищі імені по-батькові, яку виправити позасудовим шляхом неможливо. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені [PERSON] вимоги. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved