Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

06 травня 2019 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17 жовтня 2015 року між сторонами укладено шлюб. На протязі останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Постійно виникають сварки, що негативно вливають на морально-психологічний стан та кожен раз спричиняють душевні страждання. Ведення спільного господарства та сумісне проживання є неможливим, фактично вони більше трьох місяців проживають окремо. Від шлюбу сторони дітей не мають. Провадження у справі відкрито 14 травня 2019 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити, зазначила, що з березня 2019 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть, примирення не можливе, заявила про залишення дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідач надав заяву, якою позовні вимоги визнав, підтвердив, що шлюб розпався, примирення не можливе. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2015 року, про що свідчить актовий запис № 1836, зроблений Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідач не надав заперечень проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved