Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

05.11.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця та жителя [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Справу просить розглянути без її участі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач з відповідачем 24.11.2007 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області, актовий запис № 30 (а.с.7). Зясовано також,\~що у\~подружжя за\~час перебування\~в шлюбі\~народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей, долученими до матеріалів справи (а.с.8-10). На даний час неповнолітні діти проживають з позивачем [PERSON], що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного депутатом Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області та довідкою Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області про склад\~сім'ї\~або зареєстрованих\~у житловому\~приміщенні/будинку\~осібза № 4554 від 24.10.2018 року (а.с.11-12, 13). Як вбачається\~з матеріалів\~справи, неповнолітні діти знаходяться на утриманні та вихованні позивача, яка проживає в будинку свого батька, не працює, підсобного господарства не веде, а тому в даній сім'ї склалися важкі матеріальні умови. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком\~до 6\~років з\~01\~січня 2019\~року становить\~1626гривень, а для дітей віком\~від 6\~до 18\~років -\~2027гривень. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, працює по тимчасових заробітках, не займається підприємницькою діяльністю, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн., на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України - 768 грн. 40 коп судового збору в дохід держави. На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved