overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

06.09.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, з грудня 2016 р. з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою, спір про майно буде вирішуватися окремо. Позивачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище «[PERSON] » (а.с.11). Відповідач письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 12). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно з грудня 2016 р., миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають з грудня 2016р., суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

06.09.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх трьох місяців з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітні діти проживатимуть з позивачем, майновий спір вирішуватиметься окремо. Позивач письмово просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч.5 ст.128 ЦПК України він був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином (а.с.19,23,30). З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом останніх трьох місяців, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом останніх трьох місяців, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача 640 (шістсот сорок) грн. судового збору та витрати за правову допомогу в сумі 500 (п'ятсот) грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON]В звернулася в суд з позовом до Ганнопільської сільської ради про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними спорудами. Вказує на те, що 30.09.2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй 2/3 частки будинку, що розташований по вул. Довгій, 2, с. Глинники Славутського району Хмельницької області. Після смерті спадкодавця позивачка звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено, оскільки невірно зареєстровано частку права власності вказаного будинку. Просить визнати за нею право власності на 2/3 житлового будинку, що розташований по вул. Довгій, 2, с. Глинники Славутського району Хмельницької області. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві з Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду заяві просить справу розглядати у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 30.09.2016 року померла [PERSON], матір позивачки, що підтверджується даними свідоцтва по смерть серії І-БВ № 287696 від 03.10.2016 (а.с.4). До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшло 2/3 житлового будинку розташованого в с. Глинники, вул.Довга, 2 Славутського району. Довідкою Ганнопільської сільської ради №1042 від 28.08.2017 року стверджується, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою [INFO]. [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження серії ЯЕ №361817 від 22.03.1956 року. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.04.2005 [PERSON] була власником 2/3 частки будинку за адресою с. Глинники, вул.Довга, 2 Славутського району. Загальна площа будинку у даному свідоцтві вказана 73,5 кв.м. У судовому засіданні свідок [PERSON], який є керівником КП «Славутське БТІ» пояснив суду, що при оформлені права власності спеціаліст помилково зазначив не загальну площу будинку, а загальну площу частки будинку [PERSON], яка відповідає 2/3, що є порушенням, яке призвело до відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що за [PERSON] може бути визнане право власності на належні її матері 2/3 жилого будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Арделян) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.10.2006 року виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №11, мотивуючи тим, що вона з відповідачем 06.10.2006 року зареєструвала шлюб, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 06.10.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖД № 036744 від 06.10.2006 року, виданим виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №11. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 105207 від 28.08.2007 року, виданим виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Сторони з квітня 2017 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20.04.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 209, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились в листопаді 2016 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Також просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились у листопаді 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на свое утримання, посилаючись на наступні обставини. Позивачка [PERSON] 20.05.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у них народився [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне гоподарство не ведеться, проживають окремо. На теперішній час позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу від держави, інших доходів не має. У звязку з чим потребує в матеріальній допомоги від відповідача. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в які просить справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Згідно вимог статі 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не сповістив про причини своєї відсутності. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2014 року. Від шлюбу народилася дитина син [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені, матеріальної допомоги відповідач добровільно не надає. На теперішній час [PERSON] не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення ним трирічного віку. Дитина проживає з позивачкою. Згідно зі статтею 75 Сімейного Кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання непрацездатної дружини. Разом з тим розмір аліментів повинен складати 1/6 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку, а саме до 20 жовтня 2019 року. Виходячи з обставин справи, суд дійшов до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів з врахуванням обставин, майнового становища відповідача підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини, щомісяца до досягнення дитиною трьохрічного віку. Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1777,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1777,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що діти проживають разом з нею, та перебувають на повному утриманні матері. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей в повному обсязі не надає, просила стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] і дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Також просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з нею. Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу та не вбачав необхідності в наданні строку для примирення. Дав свою згоду на визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з позивачкою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2008 року, мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 5-6). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач своїх заперечень не висловив, позов підлягає до задоволення. Стосовно визначення місця проживання дитини, суд приходить до наступних переконань. Відповідно до ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними вирішується органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на вік неповнолітніх дітей та відсутність заперечень відповідача стосовно місця їх проживання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей сторін разом з позивачкою. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2013 року. Мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Іванова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянутим у його відсутності (а.с.27). Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2013 року, мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 16.10.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції в Харківській області, актовий запис №212. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Шлюбні відносини фактично припинені. На даний час разом не проживають, сумісного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не зявилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ №217449, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції в Харківській області, сторони перебувають у шлюбі з 16.10.2013 року . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] [INFO], про що свідчать копія свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №348314, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області (а.с.6). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved