Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

05 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON]є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, проте тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Допомогу на утримання дитини відповідач не надає, її вихованням не займається, має заборгованість по сплаті аліментів, у зв'язку з чим позивач просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява від 04.04.2014 року, в який відповідач просить слухати справи без його участі не заперечую проти задоволення позову, щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Як встановлено судом [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON]. В період перебування у цивільному шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 15.01.2013 року, актовий запис № 3 . На теперішній час з відповідачем по справі сторони мешкають окремо, син знаходиться на повному утриманні позивача, а відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків, вихованням сина не займається, матеріальну допомогу на утримання дитини, яка потребує повноцінного харчування, придбання одягу, іграшок, книжок для її духовного розвитку не надає. [PERSON], [INFO], проживає зі матір'ю, усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини [PERSON] несе самостійно. Тобто відповідач ухиляється від своїх обов'язків відносно виховання, розвитку утримання дитини. Висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/1563 від 18.12.2015 року вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтями 150,180 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання, розвитку дитини та її утримування. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» містить роз'яснення, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин (п. 17 вищезазначеного Пленуму Верховного суду України). В п. 15 в п. 15 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved