Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

05 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Автодом «Пассаж» з позовом, який у подальшому доповнила. Вказує, що 03 березня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Nissan «NP300» за ціною 276910 грн. Відповідно до умов договору товариство повинно було надати автомобіль протягом 55 банківських днів з моменту сплати нею авансового платежу в розмірі 63000 грн., залишок вартості товару можна було вносити частково до отримання довідки-розрахунку, тобто до отримання автомобіля. 04 березня 2014 року вона внесла в касу ТОВ «Автодом «Пассаж» 63000 грн. У кінці квітня останній надіслав їй листа, в якому повідомив, що не має можливості виконати договір у зв'язку з підвищенням вартості автомобіля через зміну курсу долара США. Вона почала наполягати повернути їй внесену суму авансу, але до теперішнього часу відповідач авансовий платіж не повернув, свої зобов'язання за договором не виконав. Договором передбачено, що продавець за несвоєчасне виконання умов договору сплачує штраф у розмірі 0,03% від сплаченої суми, що становить 18 грн. 90 коп. за кожен день затримки. Зазначає, що вона хотіла придбати автомобіль для того, щоб возити до лікарні свого сина - інваліда з дитинства І групи, який потребує лікування пожиттєво. У зв'язку з тим, що ТОВ «Автодом «Пассаж» відповідно до умов договору не надало автомобіль, вона змушена була користуватися іншим транспортом щоб возити сина в лікарню, що спричинило великі незручності й завдало їй моральну шкоду, яка виразилася в постійних переживаннях з приводу своєчасного прибуття в лікарню. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь аванс у сумі 63000 грн., штраф за несвоєчасне виконання умов договору за період з 26 травня 2014 року по день постановлення рішення у розмірі 18 грн. 90 коп. за кожний день, 5000 грн. моральної шкоди. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Автодом «Пассаж» у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 20). Про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, за згодою позивачки було проведено заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2014 року між ТОВ «Автодом «Пассаж» і [PERSON] було укладено договір №П0036 (далі - Договір), відповідно до умов якого товариство зобов'язалося передати [PERSON] у власність товар - автомобіль «Nissan «NP300» срібного кольору, 2013 року випуску, а остання зобов'язалась прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору (а. с. 4-6). Відповідно до п. п. 2.1, 4.2, 4.2.1, 4.2.2 Договору договірна ціна товару за цим договором становить 276910 грн., у тому числі ПДВ 46151 грн. 67 коп. Покупець здійснює оплату товару частинами у наступному порядку: аванс, що становить 63000 грн. - у день підписання цього договору; залишок ціни товару, що на дату укладання цього договору становить 213910 грн., покупець має сплатити разовим платежем або частками у будь-який час протягом строку, визначеного п. 5.1 цього договору, але не пізніше дати оформлення продавцем довідки рахунку встановленого зразка на ім'я покупця. У відповідності з п. 5.1 Договору продавець зобов'язується поставити товар протягом 55 банківських днів з моменту сплати покупцем авансу відповідно до положень п. 4.2.1 цього договору. Згідно з п.п. а п. 8.3 Договору продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, у місці поставки, не пізніше останнього дня строку поставки, визначеного п. 5.1. Відповідно до п. 6.1 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених пунктом 5.1 даного договору, продавець сплачує покупцю штраф за кожний день прострочки в розмірі 0,03% від сплаченої суми договору. 04 березня 2014 року [PERSON] сплатила ТОВ «Атодом «Пассаж» 63000 грн. авансу за автомобіль «Nissan «NP300» (а. с. 3). У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У відповідності зі ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як вбачається з Постанови Правління НБУ «Про затвердження положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями» від 03 грудня 2003 року №514 банківський день - це робочий день банку в тому місці, в якому повинна виконуватися дія, передбачена УПДА або іншими міжнародними документами, затвердженими МТП. На офіційному веб-сайті НБУ, з посиланням на вказану вище Постанову, зазначено, що банківський день (banking day) - це робочий день, протягом якого банк здійснює банківські операції. У системі електронних платежів НБУ банківський день позначається календарною датою як проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов'язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електронних платежів НБУ, за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків (філій) у територіальному управлінні на ту саму дату. Отже, враховуючи, що [PERSON] сплатила товариству аванс 04 березня 2014 року, останній повинен був поставити позивачці зазначений в договорі автомобіль до 27 травня 2014 року включно. Сума штрафу за кожен день прострочення поставки становить 18 грн. 90 коп. (63000 грн. х 0,03% : 100). З огляду на викладене, за період з 28 травня 2014 року по день постановлення рішення, тобто по 02 грудня 2014 року, сума штрафу становить 3572 грн. 10 коп. (18 грн. 90 коп. х 189 днів). Враховуючи викладене, з ТОВ «Автодом «Пассаж» на користь [PERSON] необхідно стягнути 63000 грн. авансу, 3572 грн. 10 коп. штрафу. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 5000 грн. моральної шкоди, то в її задоволенні необхідно відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом І групи з дитинство безтерміново. Останній проживає разом з батьками та потребує постійного стороннього догляду (а. с. 10, 11, 12). Відповідно до довідок КЗ Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» від 20 жовтня та 01 листопада 2014 року [PERSON] знаходиться на лікуванні програмним гемодіалізом у відділенні хронічного гемодіалізу вказаного закладу з 05 грудня 2012 року по теперішній час. Режим лікування амбулаторний, зміни: вівторок, четвер, субота (а. с. 13, 14). Позивачка вказує, що моральна шкода завдана їй несвоєчасною поставкою автомобіля, який потрібен був для того, щоб возити сина в лікарню, і виразилася в постійних переживаннях щодо своєчасного прибуття в лікарню. У відповідності з ч. 2 ст. 22, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. З огляду на роз'яснення, надані в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Пункти 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» визначають, що продукція - будь-яке рухоме майно, включаючи готову продукцію, сировину та комплектувальний виріб, у тому числі майно, що є складовою частиною іншого рухомого або нерухомого майна. Термін «продукція» включає також електроенергію. Шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. З огляду на викладене, вимогу про відшкодування моральної шкоди можна задовольняти лише в тому випадку, якщо таке відшкодування передбачено договором або законом. Саме такий правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2014 року в справі №6-49цс12. Позивачка всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довела суду наявності підстав для задоволення її позову в цій частині відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів». Посилання [PERSON] на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для відшкодування їй моральної шкоди, є необґрунтованими, оскільки вказана стаття передбачає вирішення судом питання про відшкодування моральної шкоди за наявності підстав, передбачених статтею 4 цього ж Закону, тобто заподіяння моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи поняття продукції в редакції Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди позивачці, яка не довела заподіяння їй такої шкоди відповідно до норм закону, які регулюють спірні правовідносини. Укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі порушення зобов'язань відповідачем в такому випадку. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, зокрема, ЦК України. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з ТОВ «Автодом «Пассаж» 5000 грн. моральної шкоди відмовити за безпідставністю. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути 665 грн. 72 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial