Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

06.11.2015 року ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором. Вказує, що між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем 01.11.2013 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 20200 грн. Станом на 29.09.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за договором становить 25307,88 грн. Просить стягнути із відповідача заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. Судом встановлено, що 01.11.2013 між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (далі кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 20200 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01 % річних на строк по 01.11.2016 року (а.с.13-17). 22.12.2014 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору ПАТ «ОТП Банк» передало ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» що підтверджується копією договору факторингу (а.с. 5-9). На підставі ст. 514 ЦК України та вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору поруки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобовязання по договору належним чином не виконує, не погашаючи заборгованість за кредитом, процентами та пенею. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4) станом на 29.09.2015 року заборгованість відповідача [PERSON]за договором [NUMBER] від 01.11.2013 року становить: залишок заборгованості за кредитом 18513,34 грн., сума відсотків 1,62 грн., сума комісії - 6792,92 грн. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Статтями 527, 530 ЦК України установлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, доводів позивача не спростував, доказів належного виконання зобовязань не подав, а тому суд приходить до висновку, що з останнього слід стягнути 25307,88 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1218 грн.

Outcome: approved