Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

04 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності б/н від 06.03.2015 року, належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. У позовній заяві зазначено, що 12 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-04085-120511, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 100000,00 грн., та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії в суммі 2000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією у розмірі 0,0001 % річних та відсотків за недозволений овердрафт у розмірі 48,00 % річних. Відповідач зобовязався щомісячно надавати банку кошти для погашення заборгованості у розмірі, що виникла за попередній звітній місяць. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 24.04.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 7179,98 грн., в тому числі: поточна заборгованість по тілу кредиту 2789,32 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту 1707,72 грн., заборгованість за відсотками 2682,94 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 3, 11, 15, 16, 22, 526, 631, 1046-1056 ЦК України, 3-5, 14, 30, 38, 40, 42, 44, 80, 107, 118-120, 158 ЦПУ України та протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 7179,98 грн. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання [PERSON] /а.с.4/, що позбавлює суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.21/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», не є можливим у зв?язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною у місті Донецьку /а.с.16,17/. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 12 травня 2011 року юридична особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» і [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № 001-04085-120511, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі у розмірі 100000,00 грн., та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії в суммі 2000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією у розмірі 0,0001 % річних та відсотків за недозволений овердрафт у розмірі 48,00 % річних. Відповідач зобовязався щомісячно надавати банку кошти для погашення заборгованості у розмірі, що виникла за попередній звітній місяць /а.с.2-3/. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «Дельта Банк», та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до п.5.2 кредитного договору № 001-04085-120511 від 12.05.2011 року, він набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов?язань по цьому договору /а.с.2-3/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 001-04085-120511 від 12.05.2011 року вбачається, що станом на 24.04.2015 року позичальник має заборгованість по кредиту у розмірі 7179,98 грн., яка складається з поточної заборгованості по тілу кредиту 2789,32 грн., простроченої заборгованость по тілу кредиту 1707,72 грн., заборгованості за відсотками 2682,94 грн. /а.с.5/. Відповідно до п.2.3 кредитного договору держатель сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах /а.с.2-3/. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовилася від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Дельта Банк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по поточній заборгованості по тілу кредиту, простроченій заборгованості по тілу кредиту, заборгованості за процентами, за кредитним договором № 001-04085-120511 від 12.05.2011 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. \~За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. \~Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI\~та положень\~статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved