Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

05.12.2017р. позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю та негайне повернення дитини матері, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, зазначивши що у шлюбі із відповідачем у них народилась дитина син [PERSON], [INFO], із яким вони проживали у буд.[ADDRESS]. Однак, у травні 2016 року через неприязні відносини з відповідачем вона із сином [PERSON], [INFO], переїхала на постійне місце проживання до м.Балаклія Харківської області, де проживає по теперішній час. У листопаді 2016 року відповідач під приводом проведення у нього осінніх канікул забрав до себе додому малолітнього [PERSON], [INFO], та, пообіцявши повернути після канікул, не повернув. Також позивач зазначила, що в період проживання її малолітнього сина із нею у м.Балаклія відповідач ухилявся від його утримання, для того, щоб одягти сина на 1 вересня 2016 року матеріальної допомоги не надав. На підставі викладеного, позивач просить відібрати у відповідача дитину та повернути її за попереднім місцем проживання, визначити місце проживання дитини з матір'ю та стягнути аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], на її користь, а також розмір сплаченого судового збору. Відповідач із позовними вимогами [PERSON] не погодився, у своєму відзиві зазначив, що їх дитина [PERSON], [INFO], проживає із ним та навчається у Сахновщинській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 Сахновщинської районної ради Харківської області з 04.11.2016 року. Вказав, що він належно утримує та виховує свого малолітнього сина, а позивач ухиляється від його утримання, через що він звернувся з позовом про стягнення аліментів до суду, який було задоволено. При цьому, зазначив, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Сахновщинській РДА визначено місце проживання дитини з ним. (а.с.37-39, 53-56) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області, їх представник в судовому засіданні підтримала позов та надала висновок щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO], від 29.01.2018 року № 01-46/332, у якому зазначено, що малолітня дитина проживала із матір'ю за адресою [ADDRESS], прожили разом із своїм вітчимом та матір'ю. Вихованням дитини займалась відповідач. За інформацією Балаклійської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім.О.А.Тризни мати та дитина охарактеризовані позитивно. За даними, зібраними третьою особою, зроблено висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом із матір'ю. (а.с.217-218) У судовому засідання позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні. У судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяви від 12.01.2018, 26.01.2018, 07.02.2018, 27.02.2018, 12.03.2018 про відкладення розгляду позову, також заяви про відкладення розгляду справи надав представник відповідача адвокат [PERSON] 15.01.2018, 26.01.2018, 07.02.2018, 12.03.2018 (а.с.42-43, 49-50, 93-95, 99-104, 236-237, 244-247) Розглянувши ці заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки останній належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, а до своїх заяв доказів поважності причин не явки у судове засідання не надав. Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; Щодо заяв представника відповідача адвоката [PERSON] суд зазначає, що його заяви до уваги не приймаються, оскільки до них не додано доказів на підтвердження повноважень представника в розумінні вимог ст.62 ч.4 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із наступних підстав.. 27 жовтня 2007 року між [PERSON] (надалі за текстом - позивач) та [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) було укладено шлюб, про що Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 277 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 15.02.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. /а.с.201/ У шлюбі позивача з відповідачем [INFO] народився син - [PERSON], про що 25.03.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та в книзі реєстрації народжень зроблено запис за № 24./а.с.11/ У травні 2016 року позивач із своєю малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], переїхала на постійне місце проживання до м. Балаклії Харківської області, де дитина була зарахована учнем 3-В класу до Балаклійської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім. О.А. Тризни та проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 03.11.2016р. та актом обстеження матеріально-побутових умов учня Балаклійської ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів ім.О.А. Тризни, та характеристикою Балаклійської ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів ім.О.А. Тризни, та актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (а.с. 12,13, 17). У судовому засідання за клопотанням сторони позивача у якості свідка допитана позивач [PERSON], яка вказала, що у травні 2016 року у них з чоловіком сімейні стосунки вичерпали себе, оскільки вони часто сварились, відповідач декілька разів наносив їй тілесні пошкодження на очах дитини, на підтвердження чого надала фото, на якому відображено синець на правій руці позивача у частині нижче плеча. Зазначила, що такі відносини позивача із відповідачем тривали останні три роки їхнього сімейного життя. Вказала, що через це вона прийняла рішення переїхати разом із своїм сином до м.Балаклія Харківської області, де у неї проживала мати [PERSON], яка на той час потребувала догляду, оскільки хворіла. [PERSON], [INFO], проживав разом із нею в період із кінця травня до 23.10.2016 року, коли його обманом викрав відповідач, який пообіцявши повернути сина після осінніх канікул, не повернув дитину. При цьому, відповідач розповідає синові неправду про позивача про те, що вона зловживає алкоголем, наркотичними засобами, а також переконав сина, що його били за час проживання у м.Балаклія та над ним знущались, хоча у цей період синові життя у м.Балаклія дуже подобалось та він не хотів нікуди їхати. У її доньки [PERSON] є донька [PERSON], тобто онука позивача. [PERSON] із [PERSON] часто гуляли разом з іншими дітьми. [PERSON] дуже любив [PERSON] та часто просив піти до неї у гості. Відповідач декілька разів приїздив до сина у гості, при цьому позивач ніколи не чинила перешкод у їх спілкуванні. Вказала, що відповідач не надає дитину позивачеві взагалі, погрожує, що взагалі не надасть дитину матері, негативно настроює дитину по відношенню до матері. Усі доводи, викладені у скаргах відповідача, які останній подавав до правоохоронних органів, про те, що вона та її донька [PERSON] і її батько [PERSON] зловживають алкоголем, наркотиками, про те, що вони знущались над дитиною [PERSON], [INFO], кидали її під трактор, під автомобіль, топили у річці, кидали саму вдома, є неправдивими. На даний час через протиправні дії відповідача позивач позбавлена можливості бачитись із своєю дитиною, приймати участь у її вихованні. Відповідач негативно настроює дитину по відношенню до матері. Дитина налякана та боїться їхати до позивача, оскільки переконана у неправдивих відомостях, які відповідач постійно розповідає синові. Вказала, що володіє декількома записами телефонних розмов із сином, на яких дитина визнає, що батько каже їй неправду. Дитина усе розповідає так, як каже йому батько. Таке виховання позивач вважає неправильним, оскільки батько фактично вчить дитину обманювати. Також зазначає, що коли вони проживали у м.Балаклія, то відповідач взагалі матеріально не утримував свою дитину. Для того, щоб одягти сина на 1 вересня вона позичала грошові кошти у знайомих. До своїх показань додає фото із зображенням сина у період його проживання у м.Балаклія. Також позивач зазначила, що її мати [PERSON] померла [INFO]. Допитана у якості свідка [PERSON] повідомила суду, що вона давно знайома із позивачкою, оскільки є її сусідкою, та декілька разів бачила її чоловіка [PERSON] Позивача охарактеризувала позитивно, як гарну матір. Вказала, що її син [PERSON] завжди доглянутий, одягнений, нагодований. За час його проживання у м.Балаклії він завжди був веселим та життєрадісним. Є неправдою відомості, які вказує [PERSON] про те, що позивач зловживає алкоголем, наркотиками та те, що знущається над дитиною. Також неправда те, що були випадки, коли малолітній [PERSON] кричав та просив допомоги у сусідів. Допитана у якості свідка [PERSON] дала свідчення про те, що вона давно знайома із позивачем. Вказала, що остання сильно любить свого сина та дуже піклується про нього. Дитина завжди була веселою та доглянутою. Факти про те, що вона разом із своїм чоловіком колись бачили як малолітнього [PERSON] кидають під колеса автомобіля, після чого вони забрали його та відвели додому, не відповідають дійсності. Такого ніколи не було. З яких причин [PERSON] вказує це у своїх скаргах їй невідомо. Допитана у якості свідка [PERSON], вказала, що вона працює вчителем у Балаклійській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім.О.А.Тризни. 1 вересня 2016 року до складу учнів 3-В класі був зарахований малолітній [PERSON] Вказала, що дитина спокійна, ввічлива. Спочатку був замкнутий та весь був біля неї, однак потім краще познайомився з однокласниками, серед яких у нього з'явились друзі. Дитина навчалась добре, однак потребувала додаткових занять. Після осінніх канікул [PERSON] до школи не з'явився. Позивача характеризує позитивно, тобто матір'ю, яка належно доглядала свого сина, який був забезпечений усім необхідним для навчання, гарно одягнутим. Одного разу приїздив батько [PERSON], який запитував про успіхи сина у навчанні. Разом з цим, вказала, що [PERSON] вказує неправдиві факти у зверненнях до правоохоронних органів про те, що вона не реагувала на плач дитини, яку побили у дома. Вказала, що тілесних пошкоджень на дитині ніколи не було. Допитаний у якості свідка [PERSON] дав свідчення про те, що він проживає по сусідству із позивачем. Із останньою знайомий давно. Охарактеризувати її може виключно позитивно, як порядну людину, яка сильно піклується про свого малолітнього сина, належно доглядає його. Вказав, що разом із нею ходить на службу у церкву. ЇЇ сина [PERSON] за час проживання у м.Балаклія бачив часто, оскільки останній гуляв у дворі разом з дітьми свідка та іншими дітьми. [PERSON] завжди був радісним та веселим. Нічого поганого про позивача та її сім'ю сказати не може. Ніколи не чув, щоб малолітній син позивача кричав та просив допомоги через те, що його б'ють або знущаються. Ніколи не бачив на [PERSON] тілесних пошкоджень. Допитана у якості свідка [PERSON] повідомила суду, що її мати приїхала до м.Балаклія, оскільки необхідно було доглядати за її бабусею [PERSON] та через те, що у неї значно погіршились стосунки із її чоловіком [PERSON] Вказала, що мати спочатку не хотіла розповідати про те, що відповідач наносив їй тілесні пошкодження. Повідомила, що синові позивача [PERSON] дуже подобалось жити у м.Балаклія. Він часто приходив до неї у гості та грався з її донькою [PERSON]. Вони разом ходили гуляти, катались на велосипеді, ходили сім'єю на річку. Після того, як [PERSON] викрав дитину, [PERSON] сильно змінився. Спочатку він почав дозволяти собі висловлювати грубощі при телефонній бесіді із свідком. Потім телефонував для того, щоб нецензурно обізвати твариною свідка. При цьому, раніше [PERSON] свідка дуже любив [PERSON] та часто запитував, коли вона прийде з роботи, щоб піти до неї у гості. Раніше нецензурно [PERSON] ніколи по відношенню до свідка не висловлювався. Балаклійською районною державною адміністрацією надано висновок щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO], від 29.01.18 № 01-46/332, згідно якого матеріально-побутові умови сім'ї позивача є належними для виховання сина. Відповідач на засідання комісії не з'явився та про причини неявки не повідомив. Балаклійською РДА враховано принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Таким чином, згідно висновку від 29.01.18 № 01-46/332 Балаклійська РДА вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом із позивачем. До свого відзиву відповідач також надав копію рішення Сахновщинської районної державної адміністрації від 30.11.2016 року, яким постійним місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], визначено з відповідачем. Позивач пояснила, що таке рішення Сахновщинською РДА було прийнято через те, що на той час вона працювала неофіційно, тобто не була працевлаштованою. Разом з цим, згідно із довідкою № 6 від 15.01.18 позивач отримує дохід у 4800грн. Разом з цим, відповідно до Довідки про доходи Приватного підприємства «Азіз» від 14.02.17 № 13 позивач уклала із вказаним підприємством договір оренди земельної ділянки від 20.02.07 та отримує орендну плату 4 252, 91 грн. на рік. Також згідно виконавчого листа № 634/265/17, виданого 25.10.17 Сахновщинським районним судом Харківської області, позивач сплачує аліменти на дитину у розмірі ? з усіх видів доходу та станом на 01.12.17 має заборгованість 7177, 34 грн. Згідно із довідкою Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 13.02.17 № 89 позивач має житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: с.Чепіль, вул.Левадна, 12. Також відповідачем на дитину [PERSON], [INFO], надано характеристику учня 4-А класу Сахновщинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, якою дитина характеризується позитивно. Умови проживання у батька дитини задовільні, дитина забезпечена усім необхідним, що підтверджено Актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 12.01.18. Дохід відповідача складається із пенсії, розмір якої станом на грудень 2017 року становить 1685,29 грн., що підтверджено довідкою Лозівським об'єднаним УПФУ від 15.01.2018 року. Таким чином, викладеним судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживав з матір'ю у м.Балаклія Харківської області за адресою: [ADDRESS], що було узгоджено із відповідачем, який відвідував свою дитину за вказаною адресою декілька разів. При цьому, відповідачем не надано доказів того, що в період з травня 2016 року до 23.10.2016 року він звертався до відповідних державних органів із скаргами, заявами про викрадення дитини та зміну місця проживання. Також наявними доказами підтверджено, що 23.10.2016 року відповідач без згоди матері змінив законне місце проживання дитини за вищевказаною адресою, привіз її до себе додому за місцем реєстрації та відмовляється повертати дитину матері, негативно настроює дитину по відношенню до матері. З огляду на викладене суд вважає, що згідно до ч.1 ст.162 СК України дитина [PERSON], [INFO], повинна бути відібрана від відповідача та негайно повернута позивачеві за попереднім місцем проживання. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Виключних обставин, які вказують на необхідність розлучення дитини з матір'ю відповідачем суду не надано. У відповідності до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, має повну сім'ю, належно здійснювала догляд за дитиною, приділяючи цілодобово свою увагу та турботу, у сім'ї позивача створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. При цьому, судом в цій справі не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з матірю. Допитана у якості свідка позивач засвідчила, що за час проживання малолітнього [PERSON], [INFO], у м. Балаклія відповідач ні яким чином не приймав участі в утриманні своєї дитини, самоусунувшись від свого батьківського обов'язку. Зазначила, щоб придбати одяг для дитини на 1 вересня 2016 року вона брала його у борг, який в подальшому власним коштом повертала. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним повноліття, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи, що відповідач у випадку проживання дитини з матір'ю буде ухилятись від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, і те, що він буде надавати буде недостатнім для її утримання, а також те, що дитина 10 річного віку потребує відповідного утримання, вважаю, що частка доходу, яка повинна бути стягнута на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], повинна становити 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.18 ч.2 п.2 СК України способом захисту сімейних прав та інтересів є примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку. Таким чином, судом встановлено наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі ? частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в зв'язку із задоволенням судом вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial