Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

04 червня 2020 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 2789 грн. 25 коп. згідно договору суборенди приміщення від 01.12.2011 за період з 21.05.2019 до 27.05.2020, щодо сплати 3% річних від простроченої суми у розмірі 1832,07 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 957,18 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням господарського суду Харківської області від 21.01.2016 по справі №922/6154/15 на підставі договору суборенди приміщень від 01.12.11 стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] основну суму боргу в розмірі 24204,00 грн., 3% річних в розмірі 1158,52 грн., штрафу за протермінування оплати за оренду плату в розмірі 3240,00 грн., штрафу за протермінування оплати за комунально - експлуатаційні послуги в розмірі 17628,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 13593,58 грн. та судовий збір в сумі 1217,94 грн. 05.02.2016 року на виконання рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016 господарським судом Харківської області було видано відповідний наказ. 27.02.2016 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м.Харків Харківського міського управління юстиції Кононенко О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50344287 на виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.02.2016 у справі №922/6154/15. Протягом понад 3 років по вказаному провадженню ВДВС не стягнуто з відповідача вищевказану заборгованість. З урахуванням вищевказаного, встановлено, що загальна сума боргу у розмірі 59824,10 грн. не сплачена ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] з 05.02.2016 року (дата видачі судового наказу) по 20.05.2019 року (дату підписання позовної заяви). У зв`язку з зазначеним, у ФОП [PERSON] виник обов`язок сплатити ФОП [PERSON] за період з 05.02.2016 року по року: три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5900 грн. інфляційне збільшення боргу у розмірі 26167,28 грн. 20.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] підписано договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за зобов`язанням до [PERSON] як ФОП та фізичної особи (надалі іменується «Боржник») за період з 05.02.2016 року по 20.05.2019 року щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 5900 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 26167,28 грн. згідно договору суборенди приміщення від 01.12.2011 р. та рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016 по справі №922/6154/15. 01.04.2020 року рішенням Київського районного суду м.Харкова по справі №640/10167/19 стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] заборгованість на загальну суму 32 067,28 грн. згідно договору суборенди приміщення від 01.12.2011 року за період з 05.02.2016 року по 20.05.2019 року щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 5900 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 26167,28 грн. У зв`язку з зазначеним у [PERSON] з урахуванням стягнутої заборгованості рішенням Київського р/с м.Харкова виник обов`язок сплатити ФОП [PERSON] за період з 21.05.2019 року по 27.05.2020 року -3% річних від простроченої суми в розмірі 1 832,07 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 957,18 грн. 27.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] підписано договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за зобов`язанням до [PERSON] як ФОП та фізичної особи (надалі іменується «Боржник») за період з 21.05.2019 року по 27.05.2020 року щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1832,07 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 957,18 грн. згідно договору суборенди приміщення від 01.12.2011 р. та рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016 по справі №922/6154/15. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2020 відкрито провадження у зазначеній справі, призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, в позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно, належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву та заперечень на позовну заяву не надала. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що рішенням господарського суду Харківської області від 21.01.2016 по справі №922/6154/15 на підставі договору суборенди приміщень від 01.12.11 стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] основну суму боргу в розмірі 24204,00 грн., 3% річних в розмірі 1158,52 грн., штрафу за протермінування оплати за оренду плату в розмірі 3240,00 грн., штрафу за протермінування оплати за комунально - експлуатаційні послуги в розмірі 17628,00 грн., інфляційних витрат в розмірі 13593,58 грн. та судовий збір в сумі 1217,94 грн. 05.02.2016 на виконання рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016 господарським судом Харківської області було видано відповідний наказ. (а.с. 11-17) 27.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] підписано договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за зобов`язанням до [PERSON] як ФОП та фізичної особи (надалі іменується «Боржник») за період з 21.05.2019 року по 27.05.2020 року щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1832,07 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 957,18 грн. згідно договору суборенди приміщення від 01.12.2011 р. та рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016 по справі №922/6154/15.(а.с.8-10) 27.02.2016 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м.Харків Харківського міського управління юстиції Кононенко О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50344287 на виконання наказу господарського суду Харківської області від 05.02.2016 у справі №922/6154/15. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як вбачається з розрахунку, наданого [PERSON] , відповідачем [PERSON] , не сплачена сума боргу, згідно договору суборенди приміщення від 01.12.2011 року, яка виникла за період з 21.05.2019 року по 27.05.2020 року щодо сплати 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1832 ,07 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 957,18 грн. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків, розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем на теперішній час дорівнює 2789,25 грн., що складається з інфляційних витрат - 957,18 грн., 3 % річних від простроченої суми - 1832,07 грн. Дані вимоги відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню. Доказів на спростування зазначеного до суду не подано. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved