Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

05.08.2015 р. позивачка звернулася з позовом в суд до відповідачів про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою та визначення порядку користування нею, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 липня 1989 року було укладено шлюб між попередніми власниками квартири [PERSON] та [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про укладання шлюбу, [NUMBER], актовий запис № 13. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей (відповідачі по справі): син - [PERSON] ([INFO]) та донька - [PERSON] ([INFO]). 16 квітня 2008 року [PERSON] було засуджено Охтирським міськрайонним судом Сумської області до 6 (шести) років позбавлення волі за ст. 121, ч. 1 Кримінального кодексу України (до 16 квітня 2014 року). Відбував покарання засуджений [PERSON] в Сумській виправній колонії управління ДЦУПВПВ № 16 розташована на території міста Суми по вулиці Роменській, 110. 20 травня 2008 року [PERSON] одержала від свого чоловіка [PERSON] довіреність про надання їй повноважень по приватизації квартири [ADDRESS], у спільну часткову власність в рівних частинах: [PERSON] та [PERSON] по ? частині. Свідоцтво про власність на житло, видане виконавчим комітетом Охтирської міської ради, було одержане 09 листопада 2008 року. Квартира складається із однієї ізольованої кімнати житловою площею 14,2 м2 і однієї прохідної кімнати житловою площею 18,3 м2 з виходом на балкон, а також кухні, коридору, ванної кімнати і вбиральні. [INFO] померла [PERSON], залишивши своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в спадщину ? частину квартири [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирці реєстраційної служби ОМУЮ у Сумській обл. свідоцтво про смерть, [NUMBER], актовий запис № 262. Позивачка після смерті [PERSON] отримала спадщину за заповітом, після чого зареєструвала на своє ім'я право власності за ? частиною квартири 14 грудня 2013 року, отже стала з цього часу співвласницею ? частини квартири [ADDRESS]. Зареєструвавши за собою право власності на цю квартиру, відразу звернулася до відповідачів з вимогою погасити наявну заборгованість за спожиті ними комунальні послуги та надати ключі від квартири, на що останні відповідали відмовою, повідомивши, що сама має платити за неї, не бажаючи взагалі оплачувати накопичені ними борги за комунальними послугами і ключів від квартири по даний час не надали. Позивачка має право власності на ? частину спірної квартири і виходячи з цього пропонує виділити їй у користування ізольовану кімнату житловою площею 14,2 м2, а відповідачам [PERSON] та [PERSON] прохідну кімнату житловою площею 18,3 м2. Кухню, балкон, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у загальному користуванні. Житлові умови нікого із них при цьому погіршені не будуть, оскільки кожний отримає у користування ту частку квартири в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. В зв'язку із викладеним позивачка просить суд: усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою - зобов'язати відповідачів надати ключі від вхідних дверей житлового приміщення; визначити порядок користування спірною квартирою, яка перебуває в частковій власності, а саме: за [PERSON] визначити користування ізольованою кімнатою, позначеною в технічному паспорті «4» житловою площею 14,2 м2, а відповідачами [PERSON] та [PERSON] прохідною кімнатою позначеною в технічному паспорті «3» житловою площею 18,3 м2. Кухню, балкон, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити у загальному користуванні співвласників; стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. В судове засідання позивачка не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представники позивачки в судовому засіданні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили вимоги задовольнити. При цьому, представник позивача [PERSON] пояснила, що є матір'ю позивачки. Спір виник через те, що її донька за рішенням суду вимушена нести витрати на оплату за опалення квартири (3400 грн.), хоча і не проживає у ній. Відповідачі самостійно відмовляються нести зазначені витрати. Позивач має намір за рішенням суду отримати у користування меншу кімнату та здати її у найм із тією метою щоб після здачі в найм наймачі сплачували за ці послуги. Вона особисто від імені доньки намагалась спілкуватись із відповідачами із приводу заборгованості та необхідності надання доступу до квартири, однак вони уникають спілкування, на телефонні дзвінки не відповідають. Вона направляла смс повідомлення на адресу [PERSON], однак та на контакт із нею не йшла ключі від квартири не надає. Відповідачі в судове засідання не з'явилися будучи належним чином про день час та місце розгляду справи. Інтереси відповідача [PERSON] представляв представник. Представник відповідача [PERSON] адвокат Діброва К.Ю. в судовому засіданні вимоги не визнав. Пояснив, що будь-яких перешкод позивачці у користуванні квартирою не чиниться, доказів із цього приводу суду не надано. Оскільки кімната, яку позивач пропонує виділити відповідачам, є прохідною, то визначення порядку користування таким чином призведе до істотного порушення прав відповідачів. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, уважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Від спільного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом Охтирської міської ради від 09.10.2008 р. [PERSON] та [PERSON] у порядку приватизації отримали квартиру за [ADDRESS], в спільну часткову власність в рівних частинах: [PERSON] та [PERSON] по ? частині. Зазначена квартира складається із однієї ізольованої кімнати житловою площею 14,2 м2 і однієї прохідної кімнати житловою площею 18,3 м2 з виходом на балкон, а також кухні, коридору, ванної кімнати й вбиральні. (а.с. 11-12). [INFO] померла [PERSON], залишивши своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в спадщину ? частину кв. [ADDRESS], що визнали у судовому засіданні сторони. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирці реєстраційної служби ОМУЮ у Сумській обл. Свідоцтво про смерть, [NUMBER], актовий запис № 262. Позивачка після смерті [PERSON] отримала спадщину за заповітом, після чого зареєструвала на своє ім'я право власності за ? частиною квартири, отже стала співвласницею ? частини квартири [ADDRESS], у м. Охтирці. (а.с. 13). Згідно свідоцтва про шлюб позивачка змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 15). Згідно довідки Охтирського МС УДМС України в Сумській області відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані в спірній квартирі в [ADDRESS]. (а.с. 19). Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 17.06.2015 р. (справа №583/552/15-ц, провадження 2/583/336/15) зміненого рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської обл. із позивачки [PERSON] та відповідачів [PERSON] і [PERSON] у частковому порядку була стягнута заборгованість за послуги з теплопостачання до квартири за вищезазначеною адресою (а.с. 77-82) Позивачка 14.08.2014 р. зверталася із письмовою заявою до Охтирського МВ УМВС України в Сумській обл. із приводу перешкод з боку [PERSON] і [PERSON] у користуванні належною їй частиною кв. [ADDRESS], що дістало вияв, як зазначено в заяві, у ненаданні доступу до квартири та ключа від вхідних дверей. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає доведеним факт наявності перешкод позивачці у користуванні належною їй частиною квартири з боку відповідачки [PERSON] і не погоджується із доводами її представника в цій частині, адже зазначена обставина підтверджується як самим фактом звернення позивачки до міліції із цього приводу та поясненнями представника позивача про ігнорування нею телефонних дзвінків та смс повідомлень із проханням вирішити питання щодо забезпечення доступу до квартири та оплати за теплопостачання, так і подальшою поведінкою сторони відповідача безпосередньо під час розгляду зазначеної цивільної справи. Так, на вимогу представника відповідача судове засідання неодноразово відкладалось із наданням можливості сторонам у добровільному порядку вирішити питання щодо порядку користування житлом, сплати за комунальні послуги та можливості доступу позивачки до належного їй майна. Представнику відповідачки пропонувалось вирішити питання про переданню стороні позивача дублікату ключів від вхідних дверей до житла безпосередньо в суді. Однак зазначена пропозиція стороною відповідача була проігнорована, що свідчить про небажання відповідачки забезпечити [PERSON] доступ до приміщення. Таким чином, вимоги позивача про зобов'язання [PERSON] надати їй ключ від вхідних дверей у квартиру підлягають задоволенню шляхом зобов'язання її надати позивачці ключ від вхідних дверей у квартиру для виготовлення за власний кошт його дублікату та подальшого повернення власнику, оскільки відповідач [PERSON] не зобов'язана нести особисті витрати на виготовлення дублікату ключа. Разом із тим, вимоги у цій частині до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факт звернення до нього із приводу забезпечення безперешкодного доступу до приміщення квартири і, відповідно, наявність із його боку будь-яких дій чи бездіяльності які б чи нили перешкоди позивачці в доступі до житла. Як зазначила представник позивача, [PERSON] на даний час перебуває на заробітках і про його фактичне проживання за місцем реєстрації у зазначеній квартирі їй не відомо. Сама по собі вищезазначена заява відповідачки до ОВС, не може бути достатнім доказом чинення ним перешкод у користуванні житлом. Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній власності, здійснюється за згодою всіх інших співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Відповідно до ч. 3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Квартира за [ADDRESS], складається із однієї ізольованої кімнати житловою площею 14,2 м2 і однієї прохідної кімнати житловою площею 18,3 м2 з виходом на балкон, а також кухні, коридору, ванної кімнати і вбиральні. Отже встановлення порядку користування майном, який відповідав би часткам сторін у праві спільної часткової власності є неможливим. Хоча кімната, яку позивач просить виділити їй, є меншою за площею, аніж належна їй частка у спільному майні, однак суд вважає, що виділення в користування відповідачів неізольованої (прохідної) кімнати, площею 18,3 м2, яку буде використовувати позивач для проходу до своєї кімнати площею 14,2 м2, в яку можна зайти лише із кімнати, яку вона просить виділити відповідачу, а ще і для виходу на балкон, що прилягає до цієї прохідної кімнати, порушить права відповідачів, оскільки фактично ця кімната залишиться в спільному користуванні сторін. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявив про відсутність згоди відповідачки на виділення їй разом із братом (особою чоловічої статі) прохідної кімнати. Враховуючи вищенаведене, у задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою між співвласниками слід відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 321, 358, 364, 383, 391 ЦК України,

Outcome: partial