Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

05.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті її матері відкрилась спадщина на належний їй будинок за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений будинок був отриманий [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 22.01.2004 року виданого Зайцівською сільською радою. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця. У встановленому законом порядку, позивач звернулася до Другої синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Однак, 05 лютого 2019 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що на житловий будинок згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно накладений арешт. Згідно відповіді начальника Синельниківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Борсук Б.О. на звернення адвоката Наконечної Т.М. з приводу зняття арешту, їй було повідомлено, що згідно даних АСВП - спецрозділу у Синельниківському міськрайонному відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області матеріали виконавчого провадження, згідно якого внесені відомості до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3845735, за № 38445735, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, АА № 054056, 09.01.2002, ВДВС Синельниківського району, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] знищено у зв`язку зі спливом строку зберігання згідно пункту 2, розділу ХІ «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях»: - строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки; - крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання становить один рік. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять розглядати справу за їх відсутності. Відповідачі Синельниківський міськрайонний відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяви, згідно яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглядати справу за їх відсутності. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач (прізвище до шлюбу [PERSON]) є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10), позивач після одруження взяла прізвище - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 34), та після її смерті відкрилась спадщина на належний їй будинок за адресою: [ADDRESS] . Заповіту спадкодавець не складав. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця. У встановленому законом порядку, позивач звернулася до Другої синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] . Однак, 05 лютого 2019 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що на житловий будинок згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно накладений арешт (а.с. 8). Як вбачається з листа ВДВС виконавчі провадження, які були на виконанні знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень (а.с.20). Підстави зняття арешту державним виконавцем визначено Законом України «Про виконавче провадження», який не містить прямої вказівки державному виконавцю зняти арешт з майна в разі закінчення виконавчого провадження. Позивач не може оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця щодо скасування арешту, оскільки виконавчий лист виконано, виконавче провадження, у якому були накладено арешти відсутнє та позивач не є стороною виконавчого провадження, а тому позивач звернулася за захистом своїх порушених прав у порядку позовного провадження. З цих підстав, судом встановлено, що права позивача на належне йому нерухоме майно порушується, оскільки він не може розпорядитися належним майном через наявність арештів на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» «обтяження» - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Таким чином, внесене до реєстру обтяження нерухомого майна порушують право позивача на оформлення своїх спадкових прав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Обрані позивачем способи захисту відповідають визначеним ст.ст. 16, 21 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1-3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Щодо позовних вимог позивача в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок після померлої матері, судом встановлені наступні обставини. Фактичні обставини вказують на те, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] , входило нерухоме майно, що належало їй на день смерті, на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 22.01.2004 року Зайцівською сільською радою, а саме будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається із наданої суду Другою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області копії спадкової справи № 100/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 29 березня 2018 року звернулися: її донька [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.28,31). Але [PERSON] своїх спадкових прав не оформив та не бажає, крім того надав суду заяву, що не заперечує про визнання права власності в порядку спадкування за законом за позивачем [PERSON] , позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.50). Проте, у зв`язку із накладенням арешту на майно померлої, позивач не має змоги оформити свої спадкові права у державного нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.8). Згідно із ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем після померлої [PERSON] за законом, але в зв`язку з наявністю у реєстрі арешту на спадкове майно, вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, що за відсутності її вини перешкоджає в реалізації нею свого законного права на спадкування за законом, а тому позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved