Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

05 вересня 2019 року заявник [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності останньому диплому. Заявник посилається на те, що 22 червня 1995 року [PERSON] закінчив Державний медичний університет імені М.Горького, за спеціальністю лікувальна справа, кваліфікація спеціаліста - лікар, та отримав диплом серії [NUMBER] та додаток до нього. Прізвище у дипломі та додатку до нього зазначено як « [PERSON] ». Як вбачається з копії його паспорта його прізвище « [PERSON] », в картці фізичної особи - платника податків ДПА в Орджонікідзевському районі м.Маріуполі - «Ларіонов». В свідоцтві про одруження, посвідченні водія, свідоцтві про право на спадщину також зазначено як « [PERSON] ». Із зазначених документів вбачається, що у дипломі про отримання вищої освіти та додатку до нього невірно зазначено прізвище. До Донецького національного медичного університету заявником були неодноразово надіслані заяви з проханням виправити помилку в написанні прізвища, однак відповіді так і не отримав. На теперішній час [PERSON] працює лікарем у Міській лікарні №4 м.Маріуполя , має намір у підвищенні кваліфікації на кафедрі травматології та ортопедії у м.Запоріжжі, однак при перевірці документів були виявлені зазначені описки, що в майбутньому спричинить неправильне написання його прізвища в освітніх документах. На підставі викладеного просила в встановити факт належності [PERSON] диплому та додатку до диплома спеціаліста. Заявник у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Донецького національного медичного університету до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до диплома спеціаліста серії [NUMBER] від 22 червня 1995 року, реєстраційний номер 161, [PERSON] закінчив Донецький державний медичний університет ім.М.Горького у 1995 році за спеціальністю лікувальна справа. Додаток до диплома спеціаліста серії [NUMBER] засвідчує, що [PERSON] в 1989 році вступив до Донецького державного медичного університету і в 1995 році закінчив повний курс за спеціальністю лікувальна справа. Відповідно до копій свідоцтв про проходження підвищення кваліфікації до диплому ЛН ВЕ № 000841 [PERSON] з 02.112009 року по 30.11.2009 року, з 04.01.2010 року по 29.01.2010 року, з 01.12.2014 року по 26.12.2014 року, з 02.02.2015 року по 27.02.21015 року, з 01.10.2019 року по 15.10.2019 року підвищував кваліфікацію в Донецькому національному медичному університеті ім.М.Горького. Як вбачається з копії паспорта [NUMBER] , виданого 27 жовтня 2000 року Орджонікідзевським РВ Маріупольському МУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] в м.Маріуполі Донецької області. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 31 травня 1971 року Орджонікідзевським р\\б ЗАЦС м. Жданова , [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого повторно 27 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , одружився з [PERSON] . Посвідчення водія ВВТ 775514 від 23 січня 2014 року видане на ім`я [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 листопада 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Аналізуючи зазначені документи, судом було встановлено, що при видачі [PERSON] диплому спеціаліста ЛН ВЕ № 000841 було допущено описку у написанні прізвища останнього, а саме замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». При таких обставинах та досліджених доказах, суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту належності зазначеного диплому [PERSON] , внаслідок чого задовольняє заяву. На підставі вказаного,

Outcome: approved