Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

06.02.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання під час вагітності в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову вказувала, що 16.06.2017 між нею та відповідачем укладено шлюб, в якому вона завагітніла. Станом на дату подання позову строк вагітності складав 20-21 тиждень, батьком її майбутньої дитини є чоловік [PERSON], з яким вони проживають окремо з жовтня 2017 та який не надає допомогу на її утримання, хоча має таку можливість, адже є фізично здоровим, працездатним чоловіком. Вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по вагітності та пологам, а відповідно потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, з метою забезпечення належних умов для збереження свого здоровя та народження здорової дитини. Відповідач працює та отримує заробітну плату, інших аліментних зобовязань не має, стягнення по виконавчих листам з нього не проводяться, непрацездатних батьків на своєму утриманні також не має, але при цьому ухиляється від обовязку надавати допомогу на утримання вагітної дружини, а тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її утримання щомісячно аліменти в розмірі 2000 грн., починаючи з моменту подання позову до суду, на період її вагітності та до досягнення народженою дитиною 3-х річного віку. Позивач до суду не зявилася, відповідно до її заяви просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 20). Відповідач до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується розписками про отримання судових повісток (а.с. 16, 24, 25-26). Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 16.06.2017 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 7 від 16.06.2017, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 368250 від 16.06.2017 (а.с. 11). [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище «Кулініч» на «Андрєєва» (а.с. 11). В період перебування у шлюбі [PERSON] завагітніла та станом на дату подання позову до суду строк її вагітності 20-21 тиждень, що підтверджується довідкою Софіївської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини (а.с. 4). Як вказувала позивач у позовній заяві, з жовтня 2017 року вони з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Відповідач проживає окремо від вагітної дружини, допомоги на її утримання не надає, хоча є фізично здоровим чоловіком, має можливість працювати та отримувати заробітну плату, інших аліментних зобовязань не має, непрацездатних батьків на утриманні не має, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться, а тому він має можливість забезпечувати вагітну дружину до досягнення їх народженою дитиною до трьох років, про що вказувала позивач. Відповідач до суду не зявився, вказані позивачем обставини не спростував. Відповідно до ст. 74, 77 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Згідно зі ст. 79-80 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є вагітною у шлюбі з [PERSON], проживає окремо від нього, а [PERSON] будучи фізично здоровим, працездатним чоловіком, а отже маючи можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, доказів протилежного суду не надав, допомогу на утримання дружини не надає, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, за відсутності заперечень відповідача, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання під час вагітності та до досягнення дитиною трьох річного віку, щомісячно, в розмірі 2000 грн., починаючи стягнення з 06.02.2018. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved