Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

06.11.2019 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 18.09.2015, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, так як у них несумісні характери і в останній час їхні стосунки почали погіршуватися. Між сторонами почали виникати непорозуміння з багатьох питань подружнього життя. Зокрема, сторони не можуть дійти спільного погляду щодо порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обов`язків, щодо розподілу коштів сімейного бюджету та з інших питань сімейного життя, що призводить до постійних сварок в сім`ї, які негативно впливають на виховання дітей. Більше як сім місяців сторони проживають окремо. На сьогоднішній день взаєморозуміння в сім`ї немає, шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, так як їхня сім`я розпалась назавжди і зберегти її неможливо. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Спорів про визначення місця проживання дітей та про поділ майна між сторонами не існує. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином шляхом направлення йому судової повістки про виклик у судове засідання засобами поштового зв`язку та за допомогою SMS- повідомлення. У встановлений судом строк відповідач відзив не надав, про причини нез`явлення до суду не повідомив. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 18.09.2015, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2015, про що складено актовий запис №5 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.12.2017, про що складено актовий запис №5 (а.с.7),дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.12.2017, про що складено актовий запис №7 (а.с.8),сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.02.2014, про що складено актовий запис №3 (а.с.9), які у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишаться проживати з позивачем. Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до довідки №1331 від 25.09.2019, виданої Тютюнниківським старостинським округом №9 [PERSON] про те, що її діти дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , знаходяться на повному утриманні матері та дійсно зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище «[PERSON] ». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved