Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

05 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачу на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2013 року за № 2-0-205/54/2013. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON]. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає більше 10 років, про що свідчить довідка з ЖБК № 353 від 27 серпня 2018 року та акт від 27 серпня 2018 року, не сплачує комунальні платежі, не приймає участь в утриманні квартири, особисті речі [PERSON] в квартирі відсутні. При неодноразових проханнях позивача відповідач відмовлявся добровільно знятись з реєстрації місця проживання, сплачувати комунальні платежі відмовляється. Тривалий час [PERSON] проживає зі своєю сім'єю за адресою: м. Дніпро, ж/м Комунар, будинок ЗВ, квартира 184. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати [PERSON]\~таким,\~що втратив\~право користування\~квартирою №\~568\~в будинку\~№ 10\~по вул.\~Моніторна в\~ \~ \~ \~ м.\~Дніпро,\~що є\~підставою для\~зняття [PERSON]\~з реєстраційного\~обліку за\~адресою:\~[ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході\~судового розгляду\~встановлено,\~що [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2013 року за № 2-0-205/54/2013 (а.с. 5-7). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON],\~[PERSON](а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі не проживає більше десяти років, в квартирі відсутні його особисті речі, а також відповідач не несе витрати по сплаті комунальних послуг, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідка [PERSON], а також в акті від 07 серпня 2018 року (а.с. 9). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного\~ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На основі повного і всебічного зясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved