Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

06.03.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Син знаходиться на утриманні позивача, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач має постійний дохід, а тому в нього є можливість сплачувати аліменти. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. У заяві вказала, що на позові наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами, проти позову не заперечує. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.02.2013 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 28, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2013. [INFO] в м. Запоріжжі народився [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON], а матір'ю [PERSON], позивач у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданого 09.04.2013 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 195. Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви, та не заперечується сторонами. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. З позовної заяви випливає, що відповідач працює і має стабільний дохід, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Ці обставини відповідачем не оспорюються. Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно таку допомогу стабільно не надає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СУ України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інше. Як роз'яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як свідчить зміст позовної заяви, відповідач працює, має постійне джерело доходу. Доказів стосовно наявності у відповідача інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та на підставі положень діючого законодавства України, суд вважає за доцільне встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, - що відповідає заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Як передбачено ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В цей же час, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved