Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

06.01.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 22.09.2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 22.09.2015 року. Відповідач підтвердив свою згоду підписавши заяву разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», що складає між ним та банком договір. [PERSON] зобов`язань за кредитним договором щодо погашення кредиту не виконує, в зв`язку з чим станом на 22.11.2020 року має заборгованість - 43 281,60 грн, яка складається з наступного: 32 079,04 грн - заборгованість за тілом кредита; 11 202,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії. Позивач вимагає стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.09.2015 року в розмірі 32 079,04 грн станом на 22.11.2020 року, та судові витрати в сумі 2102,00 грн. 21.01.2021 року ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надходило. Ухвалу судді від 21.01.2021 року відповідач отримав 02.02.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, однак, у встановлений судом строк не надіслав до суду відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача в порядку, передбаченому ст.ст. 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.09.2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н. Вказані обставини підтверджено долученою до позову копією анкети-заяви від 22.09.2015 року, яка містить підпис [PERSON] про ознайомлення ним з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом становлять договір про надання банківських послуг (кредитний договір).(а.с.29) Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.(а.с.57 на звороті) Згідно умов договору позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов встановлено, що у разі невиконання зобов`язань за договором, клієнт зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку. Таким чином, оскільки [PERSON] не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та не сплатив платежі по відсоткам, а також іншим витратам відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором - зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконав. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги умови кредитного договору та розрахунок наведений позивачем. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 22.09.2015 року, у [PERSON] станом на 22.11.2020 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 43 281,60 грн, яка складається з наступного: 32 079,04 грн - заборгованість за тілом кредита; 11 202,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії. Позивач заявив про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 22.09.2015 року в сумі 32 079,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За відсутності заперечень з боку відповідача та враховуючи вимоги банку, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved