Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

07.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення на її користь 1/2 частини вартості квартири, мотивуючи тим, що за час перебування у шлюбі із відповідачем ними було придбано на кредитні кошти однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказану квартиру позивач вважає об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зазначає, що в ній на теперішній час проживає відповідач. У зв'язку з наведеним просить визнати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] вартість 1/2 частки квартири; судові витрати покласти на відповідача. 22.05.2014р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], за час якого ними була придбана однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Крім того вказав, що вартість цієї квартири частково сплачувалась за рахунок його особистих коштів, а також за рахунок кредиту, отриманого ним в АППБ «Аваль». Посилаючись на наявність у нього боргових зобов'язань до теперішнього часу, які, на думку позивача за зустрічним позовом, мають бути враховані при поділі майна подружжя, [PERSON] просить суд припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право приватної власності на вказану квартиру; стягнути з [PERSON] на його користь 1/2 частини суми всіх кредитних зобов'язань перед ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» за кредитним договором № 014/11/1265 від 19.09.2009р. В судовому засіданні представник [PERSON], за довіреністю [PERSON], уточнив позовні вимоги, просив визнати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частки квартири, що за висновками проведеної судової будівельно-технічнлї експертизи становить 80471,50грн.; судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати за проведення експертизи просив покласти на відповідача. Щодо пред'явленого зустрічного позову, останній в частині припинення права спільної сумісної власності [PERSON] та визнання права приватної власності за [PERSON] на спірну квартиру позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Позовну вимогу про стягнення з [PERSON] вартості 1/2 частини кредитних зобов'язань не визнав. Представник [PERSON], за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні уточнив заявлену за зустрічним позовом вимогу щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини кредитних зобов'язань, визначивши їх загальний розмір в сумі 159930,93грн., вказавши, що дана сума відповідає розміру заборгованості за кредитним договором, яка виникла з моменту укладання договору. В іншій частині вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування судових витрат з [PERSON] не визнав, в іншій частині не заперечував проти задоволення первинного позову. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за довіреністю Поліщук Р.Г., в судовому засіданні заперечував проти задоволення пред'явлених позовів, мотивуючи тим, що спірна квартира придбана за кредитні кошти банку, вона є предметом договору іпотеки та знаходиться під іпотекою по теперішній час, оскільки кредит ще не погашено. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004р., який на підставі рішення Комсомольського районного суду м.Херсона було розірвано 03.09.2013р. 19.09.2006р. між АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № N014/11/1265, за умовами якого останній отримав споживчий кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 10500 доларів США строком по 19.09.2026р. Крім того, 19.09.2006р. між АППБ «аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого стала однокімнатна квартира, яка розташована в [ADDRESS]. Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, який було укладено тієї ж дати, що і договори з банком - 19.09.2006р. та посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4983 та зареєстровано в Херсонському державному БТІ в книзі № 3 за № 172. [PERSON] у відповідності до її нотаріально посвідченої заяви від 19.09.2006р. надала свою згоду на укладання договору іпотеки ї чоловіком, оскільки нерухомість, яка передавалась в іпотеки, є їх із чоловіком спільною сумісною власністю. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 047/2014 від 04.08.2014р. експерта [PERSON], ринкова вартість об'єкта оцінки однокімнатної квартири [ADDRESS], станом на 29.07.2014р. становить 160943грн. У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором № N014/11/1265 від 19.09.2006р., станом на 05.11.2014р. заборгованість за кредитом становить 8982,48 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку складає 121236,64грн. За нормами ст.368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.61 СК України - об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, з урахуванням наведених норм матеріального права квартира за адресою: [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Під час судового розгляду учасники процесу не заперечували ту обставину, що спірну квартиру було придбано за кошти, отримані [PERSON] за укладеним в період шлюбу кредитним договором. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України - якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 4 статті 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, укладений договір створив обов'язки щодо повернення кредиту і для [PERSON] і для [PERSON], які незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє від зобов'язань за кредитом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК). З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання квартири об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення на її користь вартості 1/2 частини кватири підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на вимогах закону. Позовна вимога в частині відшкодування судових витрат підлягає задоволенню в частині стягнення витрат по сплаті судового збору у відповідності до ст.88 ЦПК України. Оскільки в останньому судовому засіданні, представник [PERSON], наполягаючи на відшкодуванні судових витрат, зазначив, що до їх складу входять витрати по сплаті судового збору, а також витрати за проведення судової експертизи, однак, в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які підтверджуючи документи, як-то квитанції, платіжні доручення, тощо, які могли б вказувати на факт такої проплати за експертизу та на її розмір, її відшкодування неможливе. Що стосується позовних вимог [PERSON], вони також підлягають частковому задоволенню. Зокрема, суд вважає за необхідне зменшити період, за який слід розраховувати належні до відшкодування за рахунок [PERSON] 1/2 частини сплачених [PERSON] коштів за кредитними зобов'язаннями. Так, станом на 15.09.2013р. - на момент розірвання шлюбу, згідно наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що її розмір становив 9326,99 доларів США, з яких: 9288,68 доларів США - борг за тілом кредиту, а 38,31 доларів США - пеня. Отже 1/2 частину від вказаної суми становить 4663,50 доларів США, що в еквіваленті складає 70818,15грн. (у відповідності до офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти НБУ на момент ухвалення рішення). В іншій частині вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial