Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], - про поділ спільного майна подружжя. Згідно прохальної частини позову позивачка просить суд ухвалити рішення, яким виділити їй в натурі ? частку майна, визнавши об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] садибу, що розташована за адресою : [ADDRESS], в складі земельної ділянки площею 0,3526 га разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземниими комунікаціями та багаторічними насадженнями. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що сторони, починаючи з 1984 року спільно з відповідачем мешкали однією сім'єю та вели спільне господарство. Але це не був перший шлюб для кожного зі сторін і тому шлюб між сторонами був зареєстрований лише 20 січня 1994 року. В шлюбі сторони прожили більше 22 років. Спільних дітей від шлюбу у них не має. Рішення суду про розірвання шлюбу сторін набрало законної сили у вересні 2014 року. Сторони продовжують користуватися набутим ними спірним майном. Починаючи із 2014 року і дотепер між ними не вирішено питання та триває процес поділу майна, набутого ними, як подружжям. За вищезазначених обставин утворилася низка судових справ і судових рішень, що набрали законної сили, в змісті і в матеріалах яких встановлені необхідні факти і зібрані докази, достатні для розгляду даного позову. Позивач зазначила наступні судові справи: 1) матеріали цивільної справи № 573/256/14-ц Білопільського районного суду Сумської області, ухвалою суду від 06.03.2014 року залишено без розгляду позов [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на спірне майно, що містять, між іншим, висновки та матеріали призначеної і проведеної по справі експертом [PERSON] судової будівельно-технічної експертизи; та 2) матеріали цивільної справи № 591/6966/15-ц Зарічного районого суду м.Суми, рішення по якій набрало законної сили після перегляду і зміни його рішенням Апеляційного суду Сумської області від 27.07.2016 року ( в подальшому текст позову містить посилання на аркуші вказаної цивільної справи), які містять, між іншим: судове рішення по цивільній справі № 591/381/14-ц від 08 квітня 2014 р., в змісті якого встановлено, що сторонами не досягнуто домовленості при здійсненні поділу майна подружжя, а суд має виходити з засад рівності часток подружжя тому, що відсутні докази на спростування такої обставини; судове рішення по адміністративній справі №591/4202/14-а від 10 липня 2014 року, в змісті якого встановлено, що в період з 1995 р. по 2004 р. сторони виконали реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських споруд домоволодіння по [ADDRESS] без затвердженого проекту, що стало підставою для адміністративного реагування з боку інспекції ДАБК Сумської області; рішення Апеляційного суду Сумської області від 27.07.2016 року по цивільній справі № 591/6966/15-ц, в змісті якого встановлено, що спірне домоволодіння за час шлюбу істотно збільшилося у вартості завдяки спільним трудовим і грошовим затратам сторін, але позивачкою було обрано не належний спосіб захисту свого права. Позивачка зазначає, що зміст вищевказаних доказів підтверджує наступні обставини і факти, що мають доказове значення стосовно предмету даного позову: - зміст свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9) засвідчує факт того, що сторони 20 січня 1994 року зареєстрували шлюб. Перебування позивачки та відповідача в шлюбі понад 22 роки не є звичайною формальністю для даної справи. Під час спільного проживання однією сім'єю, але до юридичного факту реєстрації шлюбу за спільним рішенням сторін і на спільні кошти був придбаний занедбаний житловий будинок в рідному селі позивачки Котенки, Білопільського району, Сумської області. Після придбання будинку і оформлення його на відповідача сторони тривалий час приводили будинок до ладу та користувалися ним для господарських потреб. Зміст договору купівлі-продажу від 02 вересня 1991 року засвідчує факт придбання відповідачем у колгоспу ім.Кірова під дачу житлового будинку і сараю за адресою: [ADDRESS] за їх балансовою вартістю, що складала 200 рублів. За час шлюбу відбулися суттєві кількісні і якісні зміни в бік збільшення вартості та покращення в складі спірного майна. Стан придбаного у вересні 1991 року будинку відображений в змісті договору купівлі-продажу від 02 вересня 1991 року та в змісті документів технічного паспорту станом на 01 грудня 1993 року. Придбаний відповідачем сільський будиночок було побудовано в тяжкі післявоєнні часи - в 1950 році. Стіни будинку були побудовані із саману ( не обпечена глина, замішана на воді з соломою) на фундаменті з щебеню. Перекриття будинку дерев'яні, дах накритий шифером, одна житлова кімната площею 14,4 м2 та кухня площею 9,9 м2, дощата підлога, пічне опалення. До придбання відповідачем будинок перебував в експлуатації понад 40 років, технічний стан будинку був занедбаний та для його використання, як житлового, потребував капітального ремонту. За період з 1995 року по 2009 рік сторони здійснили реконструкцію житлового будинку та будівництво господарсько-побутових будівель, наземних і підземних комунікацій та висадили багаторічні насадження на земельній ділянці по [ADDRESS]. Позивачка підкреслює, що даний час очевидна фактична різниця між станом будинку на час його придбання у вересні 1991 та існуючим технічним станом спірного домоволодіння на час розгляду справи. Відбулися величезні кількісні та якісні позитивні зміни- істотне збільшення, що відбулося в технічному стані і вартості спірного домоволодіння завдяки багаторічним спільним її з відповідачем трудовим зусиллям та грошовим затратам, які післявоєнну хатинку-мазанку перетворили на сучасну садибу, що дає обгрунтовані підстави стверджувати - спірне домоволодіння є об'єктом спільної сумісної власності позивачки та відповідача, як подружжя. Висновок № 39/14 від 01 грудня 2014 року експерта [PERSON] та матеріали проведеної нею судової будівельно-технічної експертизи, яку було призначено Білопільським районним судом Сумської області по цивільній справі № 573/913/14-ц доводять факт істотного - на 87 % збільшення домоволодіння за час спільного шлюбу сторін в порівнянні з його технічним станом та вартістю на час придбання. Експертом також визначено ринкову вартість спірного домоволодіння, яка складає 98100 грн. та ? частину якої було використано для визначення ціни даного позову. Зміст наявної технічної документації на спірне домоволодіння по [ADDRESS]- копії технічного паспорту, копії інвентарної справи, копія свідоцтва про право власності, копія державного акту на право приватної власності на землю, матеріали судової будівельно-технічної експертизи, зробленої експертом [PERSON] засвідчують низку фактів, що мають доказове значення для предмету даного судового розгляду, а саме: - зміст технічної документації на спірне домоволодіння відображає його стан на різні дати, в які проводилася технічна інвентаризація і складалися відповідні технічні документи- технічний паспорт станом на 01 грудня 1993 року ( за місяць до реєстрації шлюбу сторін), технічний паспорт станом на 12 жовтня 2005 року, матеріали дослідницької частини і висновки судових будівельно- технічних експертиз, проведених експертом [PERSON] станом на 28 липня 2014 року та експертом [PERSON] станом на 15 січня 2016 року; - зміст технічного паспорту на спірне домоволодіння станом на 01 грудня 1993 року свідчить про незначні зміни в складі спірного домоволодіння, що відбулися за два роки від дати його придбання відповідачем - із переліку майна зник сарай, придбаний за договором купівлі-продажу від 02 вересня 1991 року, в переліку з'явилися дощата вкрита залізом вбиральня та шиферна огорожа на дерев'яних стовпах; - зміст технічного паспорту на спірне домоволодіння станом на 12 жовтня 2005 року свідчить про істотні зміни в бік збільшення вартості майна в складі спірного домоволодіння, що відбулися після попередньої технічної інвентаризації за дванадцять років шлюбу сторін; -зміст свідоцтв про право власності від 29.07.2014 року свідчить про суттєве збільшення площі спірного житлового будинку вдвічі в порівнянні з його розмірами відповідно до даних договору купівлі-продажу від 02 вересня 1991 року та технічного паспорту на спірне домоволодіння станом на 01 грудня 1993 року ; - зміст державного акту на право приватної власності на землю від 19.09.2000 року свідчить, що під час шлюбу сторін на відповідача було оформлено право власності на спірну земельну ділянку плошею 0,3526 га, відведену під будівництво та обслуговування спірного домоволодіння по [ADDRESS]; - зміст матеріалів судової будівельно-технічної експертизи станом на 28 липня 2014 року- день проведення огляду експертом [PERSON], зміст матеріалів судової будівельно-технічної експертизи станом на 15 січня 2016 року,- день проведення огляду експертом [PERSON] свідчить про істотні та значні зміни в складі спірного домоволодіння, що відбулися за двадцятидвохрічний період перебування сторін у шлюбі і містить відомості про істотне збільшення вартості і якісні поліпшення в складі спірного домоволодіння. Зміст письмової відповіді управління ДАБК Сумської області від 06.04.15р. на запит представника позивача адвоката Коломійця Д.М. свідчить, що 16 травня 2014 року в ході проведення перевірки інспекцією ДАБК Сумської області вказаним компетентним і повноважним державним органом було встановлено низку фактів, які входять до кола предмету доказування по даній справі, а саме, в період з 1995р. по 2004р. сторони виконали реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських споруд спірного домоволодіння по [ADDRESS] без затвердженого проекту та без документу на право виконання будівельних робіт. Що за заявою відповідача продовжено термін виконання припису і тривають дії по усуненню виявлених порушень та підготовці результатів виконаних будівельних робіт до введення в експлуатацію. Позивачка посилається на зміст наявних в цивільній справі № 591/6966/15-ц судових рішень Зарічного районного суду м.Суми, якими встановлено низку фактів, які мають доказове значення для предмету даного позову та не потребують їх нового доведення в даній справі, а саме: - в змісті судового рішення по цивільній справі № 591/381/14-ц від 08 квітня 2014р. встановлено, що сторонами не досягнуто домовленості при здійсненні поділу майна подружжя, а суд має виходити з засад рівності часток подружжя тому що відсутні докази на спростування такої обставини.; - в змісті судового рішення по адміністративній справі № 591/4202/14-а від 10 липня 2014 року встановлено, що в період з 1995 року по 2004 рік сторони виконали реконструкцію спірного житлового будинку та будівництво господарських споруд спірного домоволодіння по [ADDRESS] без затвердженого проекту, що стало підставою для адміністративного реагування з боку інспекції ДАБК Сумської області. Нормативно - грошова оцінки спірної земельної ділянки площею 0, 3526 га складає 19 657,2 грн. та ? частину якої було використано для визначення ціни даного позову. Спірну земельну ділянку в 2000 році було відведено відповідачу під будівництво та обслуговування розміщеного на ній житлового будинку, що в складі спірного домоволодіння підлягає поділу між сторонами за даним позовом. Відповідно до положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України за таких обставин при поділі права власності на домоволодіння до позивача переходить похідне від права власності на частку домоволодіння право власності на відповідну частку спірної земельної ділянки. Відповідне тлумачення і порядок застосування вказаних норм матеріального права Верховний Суд України наводить в п. 18-2 положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 зі змінами згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на вище вказані об'єкти нерухомості за спільною згодою сторін оформлялися на відповідача і в теперішній час знаходяться у нього. Позивач [PERSON] та її представники Коломієць Д.М. та [PERSON] в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримали повністю і просили позовні вимоги задовольнити, визнавши об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] садибу, розташовану за адресою: [ADDRESS] та виділити в натурі ? частку майна, встановивши порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, визначений у першому варіанті висновку №7/1/15 експертного будівельно-технічного дослідження. Будучи допитаною як свідок позивач [PERSON] показала, що з відповідачем [PERSON] вони зустрілися у 1984 році, та з цього року стали проживати у цивільному шлюбі. Відповідач зі своєю першою дружиною вже не мешкав. Мешканці с.Котенки підказали їм, що є в селі старий будиночок по [ADDRESS], який вони придбали, але оформили на відповідача, як чоловіка, і почали будуватися. В спірному будиночку вона проживала з 1985 року. Вона виписувала з заводу будматеріали, від цвяха до фарби, заробляла добрі кошти працею зварника. На час розбудови будиночку та надвірних будівель вони з відповідачем проживали у її квартирі в [ADDRESS]. Договір купівлі- продажу спірного будинку оформили приблизно у 1990 році, точніше 1991 році. На даний час, з моменту одруження сторін і дотепер у спірному будинку спільними зусиллями сторін виконано такі поліпшення: будинок газифікований, проведена вода, встановлені металопластикові вікна, перекритий дах, замінений пол, замінена електрична проводка, всередині будинку проведено обладнання, в тому числі дерев'яними дверима, по периметру двору встановлена огорожа, прокладено у дворі асфальт, побудовано гараж, кухню, сарай, погріб, а ще один сарай- у садку. На городі висаджені кустарники. У дворі пробили свердловину і встановили колонку питну. Усі об'єкти були збудовані з участю позивачки, вона постійно проживала у будинку в період проведення вищевказаних поліпшень, так як працювала на заводі позмінно, отримувала більше ніж середню зарплату, всі будівельні матеріали від цвяха до фарби виписувала і мала достатньо часу між змінами знаходитися в с.Котенки і виконувати вищезазначені роботи. Вона вже дев'ять років як на пенсії, але продовжує працювати, працює також на городі. План реконструкції садиби вони з відповідачем замовили разом. На сьогодні всі об'єкти узаконені. За вікна та газ вона сплачувала особисто: 10(десять) тисяч грн. та 6( шість) тисяч грн. відповідно. Вона була записана у домовій книзі на будинок та зареєстрована у сільській раді. Позивачка вказала, що найбільш прийнятний перший варіант порядку користування як будинком з господарськими спорудами, так і земельною ділянкою. Представник відповідача Дрозденко М.М. в судовому засіданні обставини та вимоги позову заперечував, у його задоволенні просив відмовити з підстав необґрунтованості. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є майно, набуте подружжям за час шлюбу: - ч.3 ст. 368 ЦК України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом; - ст. 60 СК України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); - ст. 74 СК України: майно, набуте жінкою та чоловіком за час спільного проживання однією сім'єю, але які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Ст. 1 ЦПК України закріплює, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 61 цього ж кодексу визначає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, згідно ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Як роз'яснено в п.п.23, 24 Постанови пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна , що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Статтею 62 СК України (Виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові), визначено, що - «1. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 2. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За роз'ясненнями, що містяться в п.п. 23,30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положення п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Дослідивши матеріали справи № 573/1750/16-ц та матеріали цивільних справ, витребуваних за клопотанням позивача : цивільної справи Зарічного районного суду м.Суми № 591/6966/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на будівництво та цивільної справи № 573/913/14-ц Білопільського районного суду Сумської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 20 січня 1994 року уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 74, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 16.12.1994р. (а.с.111). Дітей від шлюбу у сторін не має. Відповідно до договору купівлі-продажу від 02 вересня 1991 року [PERSON] купив у колгоспу ім.Кірова під дачу житловий будинок з сараєм, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Балансова вартість житлового будинку з надвірними будівлями 200(двісті) карбованців (а.с.107). З копії технічного паспорту вбачається, що будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Г-Вирівською сільською радою 02.09.1991 року р.№ 47 (а.с.109-111). Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 26.05.2014 року позов [PERSON] задоволено та розірвано шлюб між ним та [PERSON]( а.с.106 ). Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 08.04.2014 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 10.04.2014 року вселено [PERSON] в квартиру [ADDRESS] ( а.с. 108 ). Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 10 липня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовлено за необгрутованістю. Зазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з 1995 по 2004 року за адресою: [ADDRESS] виконали реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських споруд без затвердженого проекту та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, що є порушенням ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та абз. 4 ч.1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» ( а.с. 105 ). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто вищевказаною постановою Зарічного районного суду м.Суми від 10.07.2014 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з 1995 по 2004 року за адресою: [ADDRESS] виконали реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських споруд без затвердженого проекту та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Згідно висновку № 39/14 від 01.12.2014 року судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 112-126) визначено перелік та об'єм фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції житлового будинку та з будівництва об'єктів домоволодіння та будівельних конструкцій ( за виключенням житлового будинку, придбаного [PERSON] 02.09.1991 року). А також здійснення поліпшень (газифікація та організація водопостачання) домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Експертом визначений ступінь будівельної готовності незавершених будівництвом об'єктів, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], який складає : -житловий будинок літ. «А-1» - 100 %, сіни літ. «а»- 100%, теплиця літ. «Б»- 72,7 %, навіс літ «В»- 100%, гараж літ. «Г» - 94,7%, літня кухня літ. «Д»-100%, сарай літ. «Е»-100%, погріб літ. «п/д»-100%, вбиральня літ. «У» - 100%, ворота літ. «№1»-100%, огорожа літ. «№2»-100%, огорожа літ. «№3»- 100%, сарай розміром 2,85 м х 6,0 м - 59, 65 %, підвал під частиною прибудови літ. «а»- 99,6 %, замощення двору - 100%, колонка питна ( свердловина)- 100%. Визначена ринкова вартість домоволодіння ( будівель і споруд, об'єктів домоволодіння та поліпшень домоволодіння, які перелічені в дослідницькій частині висновку), розташованого за адресою: [ADDRESS], на день проведення судової експертизи станом на 28.07.2014 року яка складає : 98100 (дев'яносто вісім тисяч сто грн.). Зробивши відповідні розрахунки, можна зробити висновок, що виконані поліпшення, здійснені шляхом реконструкції житлового будинку, будівництва надвірних будівель і споруд домоволодіння, проведення газифікації та організації водопостачання, частка в домоволодінні збільшилася на 87% ( а.с. 112-126). Згідно висновку № 7/1/15 від 20.02.2015 року експертного будівельно-технічного дослідження, (а.с.32-52), провести реальний розподіл спільного майна подружжя [PERSON], а саме домоволодіння з земельною ділянкою площею 0,3526 га з виділенням окремих ізольованих приміщень, розташованого за адресою: [ADDRESS], з врахуванням рівних часток сторін у нерухомому майні, що становить по ? кожному, не видається за можливе. Експертом запропоновано два варіанти порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями і спорудами за адресою : [ADDRESS], з урахуванням рівності часток по ? частині між [PERSON] та [PERSON] А так як позивачкою запропоновано в судовому засіданні перший варіант порядку користування житловим будинком та перший варіант порядку користування замельною ділянкою, а думка відповідача [PERSON] з цього приводу суду невідома, так як він відмовився приймати особисту участь у судовому засіданні, а його представник - адвокат Дрозденко М.М. висловив думку про невизнання позовних вимог [PERSON] ,- суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають захисту в обраний нею спосіб, та відповідно до запропонованого нею першому варіанту користування як будинком, так і земельною ділянкою. Переобладнання приміщень по житловому будинку, згідно першого варіанту порядку користування житловим будинком, суд вважає за необхідне покласти на позивачку, так як вона бажає проводити зазначені переобладнання. По першому варіанту порядку користування житловим будинком в користування співвласнику 1 ([PERSON]) виділяються : житлова кімната «1-3», веранда «1-1»; в користування співвласнику 11 ( [PERSON]) виділяються : кухня «1-1»( фактично використовується як житлова) і кладова «1-111». Залишається в загальному користуванні співвласників коридор «1-11». По першому варіанту порядку користування надвірними будівлями (Додаток № 2): в користування співвласнику 1 ([PERSON]) виділяються : сарай літ. «Е», погріб літ. «п/д», навіс літ. «В»; в користування співвласнику 11 ( [PERSON]) виділяється гараж літ. «Г». Залишається в загальному користуванні співвласників 1 та 11 - теплиця літ. «Б», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. «У», ворота «№ 1», огорожа «№ 2» та огорожа «№ 3». По варіанту №1 (Додаток №5) порядку користування земельною ділянкою 1 співвласник ([PERSON]) - 1763,0 кв.м. (1/2) - заштриховано жовтим кольором, а саме : -1/2 площі земельної ділянки загального користування - 598,0 кв.м.; - земельна ділянка індивідуального користування - 1165,0 кв.м. 11 співвласник ([PERSON]) -- 1763,0 кв.м. (1/2) - заштриховано зеленим кольором, а саме : -1/2 площі земельної ділянки загального користування - 598,0 кв.м.; - земельна ділянка індивідуального користування - 1165,0 кв.м. Таким чином, судом встановлено, що за час шлюбу сторін відбулися суттєві кількісні і якісні зміни в бік збільшення вартості та покращення в складі спірного майна, а саме будинку та надвірних споруд,(садиби), розташованих в [ADDRESS]. За період з 1995 року по 2009 рік сторони здійснили реконструкцію житлового будинку та будівництво господарсько-побутових будівель, наземних і підземних комунікацій та висадили багаторічні насадження на земельній ділянці по [ADDRESS]. Очевидна фактична різниця між станом будинку на час його придбання у вересні 1991 року та існуючим технічним станом спірного домоволодіння на час розгляду справи. Відбулося істотне збільшення в кількісті та якісті спірного майна подружжя, що відображено в технічному стані і вартості спірного домоволодіння завдяки багаторічним спільним трудовим зусиллям та грошовим затратам сторін, що дає обгрунтовані підстави вважати спірне домоволодіння об'єктом спільної сумісної власності позивачки та відповідача, як подружжя. Вищезазначене підтверджується висновком № 39/14 від 01 грудня 2014 року експерта [PERSON] та матеріалами проведеної нею судової будівельно-технічної експертизи, яку було призначено Білопільським районним судом Сумської області по цивільній справі № 573/913/14-ц , які доводять факт істотного - на 87 % збільшення домоволодіння за час спільного шлюбу сторін в порівнянні з його технічним станом та вартістю на час придбання( а.с.112-126). Вирішуючи вимоги заявлені [PERSON], суд виходить із встановлених вище обставин та з наступних обґрунтувань. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Заперечення проти позову представника відповідача [PERSON]- адвоката Дрозденка М.М. суд до уваги не приймає. Суд вважає, що порушене право позивача [PERSON] підлягає судовому захисту у обраний нею спосіб, передбачений законом. Виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь (а.с.1).

Outcome: approved