Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

05.11.2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Зазначає, що 25.10.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 4000 євро, та зобовязався повернути позикодавцеві кошти у валюті євро в термін визначений договором. На виконання вимог договору відповідачу було передано у власність грошові кошти у розмірі 4000 євро. Станом на 30.09.2015 року відповідач свої зобовязання щодо повернення коштів не виконав, у звязку із чим утворилась заборгованість. Просить стягнути із відповідача на свою користь 4000 євро, що еквівалентно згідно курсу НБУ 95320 грн. суми основного боргу, 1234,41 євро, що еквівалентно згідно курсу НБУ 29415,99 грн., 3 % річних, 1885 євро, що еквівалентно згідно курсу НБУ 44919,55 грн. відсотків за користування коштами та пеню у розмірі 59098,40 грн., і судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності по наявним матеріалам справи, позов підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. В порядку ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підставні та їх слід задовольнити із врахуванням наступного. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 25.10.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі 4000 євро, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві суму позики у валюті євро в термін визначений цим договором. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою позичальника про те, що він їх прийняв в розмірі визначеному даним договором. Позичальник зобовязується повернути суму позики до 30.10.2013 року. За умовами договору, за користування позикою встановлюється оплата в розмірі 16 % річних (п.1.6. договору позики), а за прострочення виконання зобовязання позичальник зобовязується сплатити позикодавцеві 1 % відсоток від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 3.2. договору позики) (а.с.5). У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути суму боргу в 4000 євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 06.10.2015 року 95320 грн., 3 % річних у розмірі 1234,41 євро, що еквівалентно 29415,99 грн., відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 1885 євро, що еквівалентно 44919,55 грн. та пеню у розмірі 59098,40 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2288 грн.

Outcome: approved