Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

07.06.2019 року позивач [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона є власником квартири, розташованої у [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстровані вона, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка фактично не проживає за місцем реєстрації з грудня 2014 року. Реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди в оформленні субсидії з оплати житлово-комунальних послуг, порушує її права власника. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялася, однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у судовому засіданні, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири розташованої у [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло від 20.02.2009р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.04.2009 року (а.с. 7, 8). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 23.05.2019 року виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району, та відповіді виконавчого комітету Савинської селищної ради Балаклійського району від 12.03.2019 року на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 14). З актів обстеження від 14.03.2019 року та 23.05.2019 року, складених депутатами Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] і [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] з грудня 2014 року не проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] з грудня 2014 року не проживає у квартирі, [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідач у належній позивачу на праві приватної власності квартирі не проживає з грудня 2014 року. Оскільки відповідач у зазначеній квартирі не проживає понад чотири роки, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 768,40 гривень судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved