Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

07.09.2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03.12.2015 року між нею та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від неї грошові кошти в сумі 3000,00 дол. США строком до 01.09.2016 року. Сплата відповідачем процентів за користування коштами зазначеним договором позики не передбачалась. У встановлений строк відповідач взяте на себе зобов`язання не виконав, тому позивач просить стягнути з нього на свою користь 3000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 07.09.2016 року еквівалентно 80520,00 грн., а також судові витрати. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, до суду надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовпідлягає задоволенню з наступних підстав.\- Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) предає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Судом встановлено, що 03.12.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передала у позику відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 дол. США, які відповідач зобовязався повернути позивачу у строк до 01.09.2016 року, що підтверджується самим договором та письмовою розпискою про отримання позики від 03.12.2015 року (а.с. 5). Проте умови договору позики щодо повернення грошових коштів відповідачем до теперішнього часу не виконано, оскільки ним не надано суду доказів повернення позивачу суми грошових коштів за договором. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 3000,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 07.09.2016 року еквівалентно 80520,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме 805,20 грн. судового збору та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved