Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

04 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останнього року в подружніх стосунках відсутнє взаємопорозуміння, у них стали різні погляди на побутові проблеми. В сімї часто виникають сварки, після яких сторони тривалий час не спілкуються один з одним. Крім того, дружина зустрічається з іншим чоловіком, проводить з ним свій час і не заперечує цей факт. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі та зазначив, що у разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, яка належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не зявилась, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомила. На підстав вимог ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, 02 червня 2001 року Собицьким сільвиконкомом Шосткинського району Сумської області, актовий запис № 3, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Коновалова» (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки за час подружнього життя сімейне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на побутові проблеми. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем неможливо зберегти. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам один одного, тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved