Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

05 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 58 від 07 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М., стосовно [PERSON] . Також позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат. Вимоги позову [PERSON] обґрунтовує тим, що 27 липня 2020 року між нею та [PERSON] у простій письмовій формі укладено договір позики № 27/07/20-15 та договір застави транспортного засобу, посвідчений 27 липня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Онищенко С.В., який переданий у заставу [PERSON] . Вважає, що під час вчинення виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін та третіх осіб. Одночасно, цією ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шатернікової Т.М. матеріали нотаріальної справи (належним чином засвідчені копії), на підставі яких видано виконавчий напис № 58, виданий 07 квітня 2021 року стосовно позивача [PERSON] . Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2021 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року за заявою [PERSON] забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 58, виданого 07 квітня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 137 530,89 гривень. У судове засідання позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, в матеріалах справи наявні заяви останніх про розгляд справи за їхньої відсутності, якими вони позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі, представник позивача проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності не надала, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась. У судове засідання треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шатернікова Т.М. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. про причини неявки суду не повідомив. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 06 липня 2021 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову [PERSON] , об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову у повному обсязі, з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що 27 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі укладено договір позики № 27/07/20-15. 27 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. Згідно п. 1.1. вказаного договору, відповідно до цього Договору забезпечується заставою виконання Заставодацем зобов`язань за Договором позики грошей від 27 липня 2020 року, що укладений між Заставодержателем та Заставодавцем, в простій письмовій формі, зі строком виконання 27 січня 2021 року, за умовами яких Заставодавець, зокрема, зобов`язаний повернути, у строки, визначені Договором позики, Заставодержателю грошові кошти в розмірі 182 458,00 грн., що за домовленістю Сторін (1 долар США = 27,950 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 6 528 доларів США, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором позики і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строки повернення позики, та інші умови Договору позики можуть бути змінені додатковими угодами сторін Договору позики. Відповідно до п. 1.2. даного договору, предметом застави за цим Договором є рухоме майно Заставодавця, а саме: автомобіль марки MAZDA, модель 3, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2013 року випуску, тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН - В, колір - ЧОРНИЙ, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно п. 1.3. договору, предмет застави належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 25 липня 2020 року ТСЦ6341 , зареєстрований тим ж ТСЦ, тоді ж. 07 квітня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М. видано виконавчий напис № 58 від 07 квітня 2021 року про звернення стягнення на предмет застави транспортного засобу - автомобіль марки MAZDA, модель 3, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН - В, 2013 року випуску, колір - ЧОРНИЙ, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 25 липня 2020 року ТСЦ6341 , в рахунок задоволення вимог [PERSON] у розмірі 137 530 (сто тридцять сім тисяч п`ятсот тридцять) гривень 89 копійок, з яких сума основного боргу (позики) складає 136 030 (сто тридцять шість тисяч тридцять) гривень 89 копійок, з них: 134 160 (сто тридцять чотири тисячі сто шістдесят) гривень 00 копійок - сума заборгованості за Договором позики; 1 341 (одна тисяча триста сорок одна) гривня 60 копійок - інфляційне збільшення, 529 (п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 29 копійок - штрафні санкції, а також 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок складає плата за вчинення цього виконавчого напису. В обґрунтування правомірності виконавчого напису нотаріуса та на виконання ухвали судді від 07 травня 2021 року в частині витребування доказів, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М. надано наступні документи: копію виконавчого напису № 58 від 07 квітня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М.; заяву [PERSON] ; копію паспорта [PERSON] , копію договору позики № 27/07/20-15, укладеного 27 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі; копію договору застави транспортного засобу, укладено 27 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В.; копію розрахунку суми заборгованості; копію Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 71856502 від 07 квітня 2021 року; інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 07 квітня 2021 року. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) , нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону № 3425-ХІІ). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону № 3425-ХІІ). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону № 3425-ХІІ та Глава 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Згідно зі ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі № 3425-ХІІ та Порядку № 296/5. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 1 вказаного Переліку визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно наявної в матеріалах справи копії розрахунку суми заборгованості, загальна заборгованість: період прострочення грошового зобов`язання 48 днів з 28 січня 2021 року по 16 березня 2021 року. 134 160,00 (сума боргу) + 1 341,60 (інфляційне збільшення) + 529,29 (штрафні санкції) = 136 030,89 грн. Проте, вказаний розрахунок не є документом, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання станом на час вчинення виконавчого напису. З системного аналізу наведених вище правових норм слід дійти висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону № 3425-ХІІ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. За правовим висновком, що викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, а також у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 640/3673/17, від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 та від 25 березня 2019 року у справі № 629/3881/16-ц, - «…Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону № 3425-ХІІ у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису…». Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням тієї обставини, що відповідачем не спростовано позовних вимог позивача та не надано належних та допустимих доказів існування безспірної заборгованості позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Означених вище висновків суду матеріали справи не спростовують. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у сумі 1 362,00 грн. (908,00 грн. та 454,00 грн.). Зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, зазначені витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved