Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

05.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, просив позбавити [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] права користування житловим будинком, розташованим за адресою вул. Октябрська (Мира), 63, в с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, посилаючись на те, що є власником вказаного житлового будинку, у якому проживала та була зареєстрована відповідачка дружина сина позивача, з онуком. У березні 2015 року сімя сина розпалася, відповідачка з дитиною переїхала на постійне місце проживання в інше село. З посиланням на ст. 319, 391 ЦК України позивач просив суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягала на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові. Відповідачка, представник третьої особи у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлені. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши позивача, його представника та свідка, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 63 по вул. Октябрська (Мира), 63, в с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області (а.с. 6, 7). У даному будинку з 06.12.2013 року зареєстрована відповідачка [PERSON], та з 17.03.2014 року зареєстрований [PERSON] (а.с. 8-10). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка є колишньою дружиною сина позивача [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.11.2015 року (а.с. 11). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача, його сина та відповідачку [PERSON], проживає з ними по сусідству. Більше року відповідачка не проживає в будинку [PERSON], виїхала з дитиною в інше село. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Оскільки наявність реєстрації відповідачки [PERSON] в будинку №63 по вул.Октябрська (Мира) в с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, порушує право приватної власності позивача і перешкоджає вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю, перешкоджає отриманню субсидії, користуватися пільгами, позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З матеріалів справи вбачається, що батько дитини [PERSON] зареєстрований в будинку, що належить позивачу. Дитина відповідно до норм діючого законодавства має право на проживання в сімї одного з батьків, а тому позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.

Outcome: partial