Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

04 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із двома позовними заявами до [PERSON], в яких прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1/4 часті заробітку на кожну дитину (а.с.1,70). Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що починаючи з 27 червня 2003 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають трьох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вихованням та утриманням дітей займається позивачка, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини, яка на даний час перебуває у відпустці до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, добровільно не надає. Провадження у справах за вказаними позовами відкрито за ухвалами суду від 04.08.2015 року (а.с.12,82). Ухвалою суду від 31.08.2015 року провадження у справі за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було зупинено у звязку із звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду (а.с.87). Ухвалою суду від 09.03.2016 року провадження у цій справі було відновлено у звязку із закінченням терміну виконання судового доручення (а.с.93) та ухвалою суду від 29 квітня 2016 року провадження у справі було знову зупинено у звязку із направленням повноторного судового доручення (а.с.100). Ухвалою суду від 20.12.2016 року провадження у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було відновлено у звязку із закінченням терміну виконання судового доручення (а.с.131). Ухвалою суду від 29.11.2016 року відповідача [PERSON] по справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей оголошено у розшук, у звязку із чим провадження у справі було зупинено (а.с.134). Ухвалою суду від 27.10.2015 року провадження у справі за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання було зупинено у звязку із звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду (а.с.26). Ухвалою суду від 20.04.2016 року провадження у цій справі було відновно у звязку із закінченням терміну виконання судового доручення (а.с.35) та ухвалою суду від 26.05.2016 року провадження у справі було знову зупинено у звязку направлення повнотрного судового доручення (а.с.45). Ухвалою суду від 20.12.2016 року провадження у справі про стягнення аліментів на утримання дружини було відновлено (а.с.63). Ухвалою суду від 24.01.2017 року цивільні справи за позовами [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей обєднано в одне провадження. В обєднані справі провадження зупинено до розшуку відповідача та виконання судового доручення про надання правової допомоги іноземним судом (а.с.139). Ухвалою суду від 08.08.2017 року провадження у справі про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей відновлено (а.с.153). Ухвалою суду від 08.08.2017 року провадження у справі про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей зупинено у звязку із звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду (а.с.156). Відповідно до п.9\~Перехідних положень ЦПК України\~(в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 18.04.2018 року провадження у справі про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей відновлено (а.с.221). В судове засідання [PERSON] не зявилася, звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність, заявлені нею вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позовах обставини, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Одночасно із цим позивачка звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог та остаточно прохала стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання починаючи з 04.08.2015 року до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до 13.05.2016 року, в розмірі ? частини заробітку щомісячно та на утримання неповнолітніх дітей в розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Дослідивши приєднані письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Комсомольського МУЮ Полтавської області, за актовим записом №147, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Подружжя мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які, згідно з наданою Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством №4 довідкою, проживають разом із позивачкою. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, тому справу розглянуто з урахуванням положень зазначеного Кодексу, а також у відповідності до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифіковану\~Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94- ВР (далі - Конвенція) та Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до частини першої статті 4 Конвенції установи юстиції Договірних Сторін надають правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідно до положень цієї Конвенції. Допитаний на виконання судового доручення Октябрським районним судом міста Іжевська Російської Федерації відповідач [PERSON] не заперечуючи свого обовязку по утриманню дітей, позов не визнав та пояснив, що періодично надавав позивачці кошти на утримання дітей, останнього разу 26 серпня 2016 року. Офіційно не працює, джерела доходу не має. Проти розгляду справи без його участі не заперечував. Правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто у заочному порядку на підставі доказів, наданих позивачем. Відповідно до статті 66 Закону України «Про міжнародне приватне право», права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Виходячи із змісту частини третьої вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визнається судом (частина 1 статті 183 СК України). За статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно частиною першою статті 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи обставини, передбачені статтею 182 СК України. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на особисте утримання позивача на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи із змісту частини 4 даної норми дружина, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, стан здоровя, матеріальне становище дітей, платника аліментів, який не має стабільного заробітку, враховуючи також наявність у відповідача зобовязань по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини таким, що підлягає до задоволення частково - у розмірі 1/6 частини заробітку. Аліменти на утримання дітей та дружини підлягають стягнення від дня предявлення відповідного позову, тобто починаючи з 04 серпня 2015 року. Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що до серпня 2016 року віну добровільному порядку надавав позивачці [PERSON] матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, так як їх не було підтверджено належними та допустимими доказами. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial