Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті батьків вона успадкувала земельну ділянку, площею 2,8952 га, під кадастровим номером 5923886300:04:002:0924, що розташована на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. На початку 2013 року на підставі усної домовленості з відповідачами про переоформлення земельної ділянки з метою подальшого укладення договору оренди землі, вона передала правовстановлюючі документи відповідачам і 10 квітня 2013 року надала довіреність на імя [PERSON] на управління та розпорядження всім належним їй майном. 02 лютого 2015 року від імені позивача, але без відома останньої, [PERSON] уклала договір оренди землі зі своїм чоловіком - [PERSON] Оскільки позивач вважає, що [PERSON] уклала цей договір оренди в інтересах своєї сімї, а не інтересах довірителя, відповідачі усунули її від участі у визначені суттєвих умов договору оренди розмір орендної плати та строк дії договору, [PERSON] просить суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 02 лютого 2015 року між нею та [PERSON] Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Відповідачі та їх представник в судове засідання не зявились, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи не зявились в судове засідання, про причини неявки не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, який позов підтримав у повному обсязі та зазначив, що [PERSON] про існування оспорюваного договору дізналася випадково лише влітку 2015 року, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі довіреності від 10 квітня 2013 року, посвідченої державним нотаріусом, зареєстрованої у реєстрі за №343, [PERSON] уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатись усім належним їй на праві власності рухомим і нерухомим майном, а також укладати усі не заборонені законом договори щодо управління та розпорядження цим майном (а.с.8). 02 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі №2, за умовами якого [PERSON] передає в оренду [PERSON] земельну ділянку, площею 2,8952 га, під кадастровим номером 5923886300:04:002:0924, що розташована на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області на строк 25 років, а [PERSON] сплачує до 31 грудня поточного року орендну плату в розмірі 1404 грн. 14 коп. (а.с.5-7). Однак, як стверджував представник позивача, [PERSON] не підписувала оспорюваний договір, а підпис вчинила [PERSON] На підтвердження цих обставин він надав копію заперечень [PERSON] у цивільній справі №584/1279/16-ц, у якій позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним залишено без розгляду. Таким чином, під час розгляду справи №584/1279/16-ц [PERSON] наполягав на тому, що його дружина [PERSON], підписала договір оренди земельної ділянки і мала право на це відповідно до довіреності, виданої на її імя [PERSON] (а.с.45-48). 06 серпня 2015 року та 11 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] направили на адресу [PERSON] листи з пропозицією отримати орендну плату за 2016 рік за використання земельної ділянки, а у разі відмови від отримання - повідомити за адресою вул.Садова 6 у с. Нова Слобода Путивльського району (а.с.22,23). Згідно з ст.13 Закону України\~«Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу,\~\~строків,\~\~порядку\~\~її\~\~внесення\~\~і\~\~перегляду\~\~та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Ч.2\~ст.31 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що договір оренди землі припиняється у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З наданих суду доказів убачається, що укладення договору оренди землі від 02 лютого 2015 року відбулося без відома [PERSON] та не в її інтересах. За змістом ч.3 ст.238 ЦК України представник не можу вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, зокрема, у своїх інтересах. Ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Однією з підстав недійсності правочину, визначеною ч.1 ст.215 ЦК України, є недодержання стороною у момент його вчинення вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст.203 ЦК України. Зважаючи на те, що [PERSON], укладаючи оспорюваний договір оренди землі зі своїм чоловіком [PERSON], діяла в інтересах останнього, тобто - в інтересах своєї сімї, а отже - і у власних інтересах, а не в інтересах довірителя [PERSON], що прямо заборонено ч.3 ст.238 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки зміст цього договору суперечить ЦК України, а саме - ч.3 ст.238 ЦК України, що з огляду на положення ч.1 ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає вирішенню питання судових витрат.

Outcome: approved