Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

05.04.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Синельниківською міською радою народних депутатів згідно з розпорядженням від 23 листопада 1999 року № 919/21, вона є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї та її сина у вищезазначеній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] . Шлюб між ними розірвано з 1995 року. Відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі з 2008 року, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні квартири не бере, добровільно знятися з обліку не бажав. Тому протягом усього часу позивачка змушена сплачувати комунальні послуги й за відповідача у тому числі. В зв`язку із викладеним позивач, [PERSON] , просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати, понесені нею при поданні позовної заяви до суду з відповідача просить не стягувати. До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься довідка про успішну доставку смс-повідомлення. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Позивачка є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Синельниківською міською радою народних депутатів згідно з розпорядженням від 23 листопада 1999 року № 919/21, зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної (сумісної або часткової) власності та записаного в реєстрову книгу за реєстром №84/67 (а.с. 7). У вказаній квартирі є зареєстрованим з 16.04.2008 року колишній чоловік позивачки [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 727 від 29.03.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою відділом реєстрації Синельниківської міської ради (а.с. 9). Відповідач, [PERSON] з 2009 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає, що встановлено із наданого суду акта обстеження від 15.03.2021 року, складеного комісією СМКП «ЖЕК-1» за підписами свідків та підписом начальника СМКП «ЖЕК-1». (а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.07.2005 року, про що цієї ж дати видано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Окрім того, положення\~статті 405 ЦК України\~регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (Постанова Верховного Суду від 17.10.2018 року №521/17805/16-ц). У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11. 12. 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Виходячи з того, що закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є власником зазначеної вище квартири, реєстрація в ній відповідача, як колишнього члена сім`ї власника, створює позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні ним, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved