Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

05.02.2018 року позивач [PERSON] Єлізавета Дмитрівна звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: вул. Садова, 12, с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області. Вказує, що за зазначеною адресою зареєстровані відповідачі, а саме: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Однак зазначені особи вже більше трьох років фактично не проживають за вказаною адресою. Оскільки відповідачі не проживають за місце їх реєстрації без поважних на те причин в належному йому житловому будинку більше трьох років, це створює для нього незручності у користуванні житловим приміщенням. На підставі викладеного, просить визнати відповідачів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: с. Колінківці, вул. Садова, 12, Хотинського району, Чернівецької області. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи із повідомленням сторін та заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] Єлізавета Дмитрівна являється власником житлового будинку, що розташований в с. Колінківці по вул. Садова, 12, Хотинського району, Чернівецької області, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88836358 від 06.06.2017 року. Відповідно до довідки виданої виконкомом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 55 від 11.01.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO]. Із акту про фактичне місце не проживання особи (осіб) від 11 січня 2018 року, затвердженого Колінковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] фактично не проживають за адресою їх реєстрації: с. Колінківці по вул. Садова, 12, Хотинського району, Чернівецької області. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] Єлізавети Дмитрівни про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню На підставі викладеного, та

Outcome: approved