Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

06.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона та [PERSON] ніколи не перебували в офіційному шлюбі і не мали тривалих сімейних стосунків. В 2013 році вони познайомились, мали короткотривалі стосунки в результаті яких був народжений їх спільний син [PERSON] . Все, що вона достовірно знає про відповідача це все з його слів, що він [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , там живуть і зареєстровані також його батьки. Про її вагітність [PERSON] був повідомлений, відреагував на неї стримано, але з недовірою. Від дитини не відмовився, але участі в дородовому періоді майже не брав. На прохання допомогти хоч якось фінансово, бо вона в той час також виховувала самостійно ще малолітню доньку і винаймала житло, обіцяв, що як тільки повирішує свої якісь проблеми, то обов`язково допомагатиме. Але цього так й не сталось, а пізніше виявилось, що за місяць до народження їх сина він офіційно одружився і виховував сина своєї дружини, винаймав їм житло, навчав і забезпечував. Їх спільний син [PERSON] після народження і дотепер проживає із нею. При їх знайомстві свою біографію і частину свого минулого батько її сина [PERSON] приховав. Знаючи повну історію минулого [PERSON] вона б не мала з ним жодних стосунків, оскільки пізніше виявилось, що він неодноразово судимий і мав проблеми з наркотичною залежністю. І те, і інше повернулось уже при народжені їх спільної дитини. Наркотична залежність повернулась до нього коли сину було всього декілька місяців. Під її впливом він їх неодноразово грабував і вчиняв інші протизаконні дії. Були випадки коли вона повідомляла поліцію про ситуацію. На прохання залишити їх в спокої і офіційно сплачувати аліменти відповідач обіцяв, що скоро вилікується і буде працювати на трьох роботах, щоб повернути все і забезпечувати усім сина. [PERSON] проходив лікування від наркотичної залежності в обласному диспансері [ADDRESS] в 2015 році, але неодноразово звідти втікав. Про результати його лікування їй невідомо, також він був засуджений. [PERSON] досі перебуває в місцях позбавлення волі, пише звідти на її номер СМС-повідомлення з погрозами і образами в її адресу і адресу її чоловіка. Це погано впливає на психологічний стан сина і на її в стані вагітності. Крім того, відповідач в повідомленнях вимагає ДНК-аналіз, маючи сумніви в своєму батьківстві. Відповідач не виконує батьківські обов`язки по відношенню до свого сина [PERSON] уже п`ять років. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав на [PERSON] . Ухвалою суду від 25.10.2019 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, суду також пояснила, що відповідач не бере участі у вихованні сина, матеріально не допомагає, є наркозалежною особою і його намагання спілкування з сином негативно впливає на дитину. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, подала до суду висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 26.01.2018 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно листа №135 від 20.01.2020 року наркологічного диспансеру Хмельницької обласної адміністрації, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] перебуває на диспансерному обліку в ХОНД з діагнозом: наркоманія опійна 2 ст. з 13.07.2015 року. З листа Райківецької виправної колонії №78 від 25.10.2019 року №438 вбачається, що засуджений Хмельницьким міськрайонним судом 25.01.2017 року [PERSON] до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 25.10.2019 року по відбуттю покарання. Відповідно до заяви від 02.07.2020 року вихователів групи №2 ДНЗ №6 м.Хмельницького, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яку відвідує [PERSON] з початку навчально-виховного процесу вересня 2017 року по кінець навчально-виховного процесу 2020 року за винятком часу виділеного на карантинні заходи, повідомили, що за час перебування [PERSON] під їх опікою та відповідальністю жодного разу не бачили [PERSON] , батька [PERSON] , не помічали його участі у вихованні і піклуванні сина, не було зі сторони [PERSON] по відношенню до сина жодної активності, запитів на стандартну інформацію про сина як в особистій формі, так і дистанційній, за допомогою телефонних та інтернетресурсів. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надано висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] №827/01-31 від 13.03.2020 року, оскільки органу опіки та піклування не надано інформації, яка підтверджує винну поведінку батька [PERSON] , свідоме нехтування батьківськими обов`язками, попередження його про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] стверджував, що сина любить, бажає з ним спілкуватись, проте [PERSON] перешкоджає йому брати участь у вихованні дитини, приховує адресу проживання. Також в справі немає документів, які підтверджують, що [PERSON] є хронічним наркоманом або алкоголіком, немає жодного документа щодо його жорстокого поводження з сином, а також щодо попередження його змінити поведінку, документів про доведену вину в його діях, притягнення до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.п.2,4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків із виховання дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дитини, внаслідок чого її фізичний, психічний і моральний розвиток піддаються небезпеці. Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що більшу частину життя дитини відповідач перебував у місцях позбавлення волі та відповідно не міг брати участь у вихованні та утриманні сина. Він бажає брати участь у вихованні сина, про що повідомив на засіданні органу опіки та піклування. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] . Не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач на час звернення позивачки до суду є хронічним наркоманом. На підставі наведеного, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради №827/01-31 від 13.03.2020 року, оскільки він є достатньо обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, захист інтересів дитини щодо його права на батьківське піклування, суд приходить до висновку, що в позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed