Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

06.06.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється власником 29/200 часини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, [ADDRESS], на підставі договору дарування від 09.03.2005 року. [PERSON] являється власницею 171/200 частини вище вказаного будинковолодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 21.10.1987 року № 2-7175. Дане будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці розміром 737 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за №165 від 19.10.1953 року. Згідно з даних земельного кадастру дана земельна ділянка відноситися до земель одно-та двоповерхової забудови. За основним цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови. З метою реалізації свого права на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки, позивач звернувся до землевпорядної організації ТОВ «Геоземпроект» з проханням виготовити документацію для оформлення права власності на займану земельну ділянку. ТОВ «Геоземпроект» підготував та склав акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, проте [PERSON] відмовляється без поважних причин підписати даний акт. Враховуючи дані обставини, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, [ADDRESS], загальною площею 737 кв.м., та стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. 26.11.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що на підставі рішення Народного суду м. Черкаси № 2-1544 від 26.10.1971 року було встановлено, що [PERSON] є власницею 2/3 частин домоволодіння, яке розташоване в м. Черкаси, [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] належить по 1/6 частини даного домоволодіння. Даним рішенням [PERSON] виділено в користування в домоволодінні, яке знаходиться в м. Черкаси, [ADDRESS], в будинку: приміщення 2-3 площею 12,0 кв.м, 3-3 площею 11,9 кв.м. та частину приміщення 1-5 площею 6,7 кв.м., що складає 63% будинку. Також їй було виділено прибудову «а», погріб «д», сарай «б», вбиральню «ж», погріб «е», 2/3 огорожі № 1-4, 2/3 водоколонки, що складає 71/100 домоволодіння. Також суд виділив в приміщення [PERSON] та [PERSON] в тому ж домоволодінні: в житловому приміщенні 1-5 площею 5,4 кв.м., що складає 37% будинку. Виділено їм сарай «Б», погріб «Г», вбиральню «В», 1/3 частину огорожі 1-4, 1/3 частину водоколонки, що складає 29/100 частин домоволодіння. Також, даним рішенням суду, на позивачку було покладено спорудження дверного прорізу із приміщення 3-3 в приміщення 1-5 згідно з схемою розподілу інвентарбюро, а також закладки дверного прорізу приміщення 1-4 в приміщення 1-5. На [PERSON] та [PERSON] покладено зняття пічі та зведення на її місті дверного прорізу із приміщення 1-4 в приміщення 5 а. Земельна ділянка, площею 737 кв.м. була розділена наступним чином: двір площею 409 кв.м. оставити в загальне користування сторін, садок 326 кв.м. розділити згідно з ділянками так, як вказано на схемі розподілу, запропонованій бюро технічної інвентаризації, червоною тушшю: ділянку під № 1 виділено в володіння [PERSON], ділянку під № 2 виділено у володіння [PERSON] та [PERSON] Згодом, [PERSON] на підставі договору дарування будинку, все своє майно подарувала чоловікові позивачки - [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. [INFO] року чоловік позивачки також помер. Після його смерті, [PERSON] успадкувала 171/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: м. Черкаси, [ADDRESS]. Позивачка вказує, що спорудження дверного прорізу із приміщення 3-3 в приміщення 1-5 згідно з схемою розподілу інвентарбюро, а також закладки дверного прорізу із приміщення 1-4 в приміщення 1-5, як цього вимагав суд, [PERSON]. виконано не було. Не було виконано з боку [PERSON] та [PERSON] зняття печі та зведення на її місті дверного прорізу із приміщення 1-4 в приміщення 5а. [PERSON] 21.06.1995 року починає відчуження своєї частки, а саме 29/200. Проте, між ним та [PERSON] розподіл їх частки не проводився і фактично не виділялася частка [PERSON] Третім правонаступником частки [PERSON] на даний час є відповідач [PERSON] Вважає, що на даний час відповідач незаконно володіє житловим приміщенням 3-3 площею 11,8 кв.м. та приміщеннями загального користування, а саме: приміщенням 3-2 площею 6,4 кв.м та приміщенням 3-1 площею 3,7 кв.м. На неодноразові звернення позивачки до [PERSON] про виконання рішення суду м. Черкаси № 2-1544 від 26.10.1971 року, вона отримувала категоричні відмови. За таких обставин, [PERSON] змушена звернутися до суду з позовом про зобов'язання [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні власністю та просить суд стягнути з останнього судові витрати. В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на його право на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки, якою він користується законно, будучи власником 29/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за [ADDRESS] в м. Черкаси, на підставі договору дарування частини житлового будинку від 09.03.2005 року. У задоволенні зустрічних вимог просив відмовити за безпідставністю, пояснивши, що перешкод [PERSON] у користуванні житловим приміщенням не чинить. [PERSON] ніяким чином не претендувала на його житлові приміщення, це відбулося лише після його звернення до суду з позовом. До набуття ним права власності на спірні приміщення, цими ж приміщеннями за родинною домовленістю користувався сам [PERSON], в подальшому його донька, потім [PERSON]. Будь-яких претензій з боку [PERSON] е надходило. Такий порядок користування житловим будинком та надвірними спорудами цілком влаштовував усіх співвласників. Представник відповідачки за первісним позовом - [PERSON], в подальшому представник за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали, просили задовольнити позов [PERSON], пояснивши що на даний час відповідач [PERSON] незаконно володіє житловим приміщенням 3-3 площею 11,8 кв.м. та приміщеннями загального користування, а саме: приміщенням 3-2 площею 6,4 кв.м та приміщенням 3-1 площею 3,7 кв.м. На неодноразові звернення позивачки як до [PERSON] так і до інших правонаступників його частки, в тому числі до [PERSON] про виконання рішення суду м. Черкаси № 2-1544 від 26.10.1971 року, довірителька отримувала категоричні відмови. Заслухавши думку учасників процесу, покази свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи № 3493, беручи до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи № 5/13, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси між співвласниками: [PERSON] (частка 2/3) та [PERSON], [PERSON] (частка 1/3). Згідно з даним рішенням [PERSON] виділено в натурі в якості 2/3 домоволодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси в основній частині житлового будинку літ. «А-І» приміщення «2-3» площею 12,0 кв.м, приміщення «3-3» площею 11,9 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 6,7 кв.м., що складає 63% в основній частині житлового будинку літ. «А-І». Також їй було виділено прибудову літ. «а», сарай літ. «б», погріб літ «Д», погріб літ. «Е», вбиральню літ. «Ж», 2/3 частини огорожі «№ 1-4», 2/3 частини водоколонки «І», що складає 71/100 домоволодіння. [PERSON] та [PERSON] виділено в натурі в якості 1/3 частин домоволодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси в основній частині житлового будинку літ. «А-І» приміщення 1-4 площею 12,5 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 5,4 кв.м, що складає 37% в основній частині житлового будинку літ. «А-І». Також їм було виділено сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», 1/3 частину огорожі «№ 1-4», 1/3 частину водоколонки «І», що складає 29/100 домоволодіння. Присадибна земельна ділянка площею 737 кв.м була розділена між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] наступним чином. Двір площею 409 кв.м залишено в спільному користуванні. Сад площею 326 кв.м розподілено згідно часток співвласників так, як показано на схемі розподілу, запропонованою БТІ червоною тушшю: [PERSON] виділено в користування земельну ділянку № 1. [PERSON] та [PERSON] виділено в користування ділянку № 2. Відповідно до договору дарування від 06.07.1982 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 71/100 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. Будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 35,6 кв.м., сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», водоколонка «№ 5» та огорожа розташовані на земельній ділянці розміром 600 кв.м. В користування обдарованого відходять приміщення: «2-1» розміром 11,5 кв.м, «3-1» розміром 1 1,6 кв.м, частина приміщення «1-4» розміром 6,7 кв.м., ІІ, III, IV, V, льох «Д», сарай «б», погріб «Е», частина огорожі та водоколонки. [INFO] року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про смерть зроблено відповідний актовий запис № 854. [INFO] року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про смерть зроблено відповідний актовий запис № 62. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1987 року, посвідченого державним нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Старовойтовою Л.В., спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO], є його дружина [PERSON] Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з 171/200 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Будинок дерев'яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 35,2 кв.м, два сараї літ «Б», «б», три льохи літ. «Г», «Д», «Е», огорожа «№1-4», водоколонка «№ 5» розташовані на земельній ділянці розміром 600 кв.м. У 1995 році [PERSON] подарував своїй донці [PERSON] 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] у м. Черкаси, які не були виділені в натурі окремо із 29/100 частин домоволодіння, що згідно з рішенням суду від 26.10.1971 року виділені [PERSON], [PERSON] В ході розгляду справи, судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, про той факт що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» № 601 від 16.09.1997 року, передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність і користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 630,1 кв.м. 09.08.2004 [PERSON] подаровано [PERSON] та [PERSON] 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] у м. Черкаси, які не були виділені в натурі із 29/100 частин домоволодіння. На підставі договору дарування частини житлового будинку від 09.03.2005 року [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар 29/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в м. Черкаси, [ADDRESS]. Будинок з прибудовами загальною площею 79,4 кв.м, житловою площею 35,4 кв.м, розташовані на земельній площею 770 кв.м., господарські будівлі, а саме: сараї «Б», «б», льохи «Г», «Д», «Е», вбиральня «Ж», огорожі «№1-4», водоколонка «№ 5». Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх учасників. Згідно з ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з п. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі на відчуження будівлі та споруди. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Твердження [PERSON] про те, що земельна ділянка, яка повинна буди в його користуванні, як співвласника, суд приймає до уваги, проте не може погодитися з доводами та посиланнями на той факт, що оскільки [PERSON] не було оформлено право власності на земельну ділянку, відповідно до вимог закон. Наявність рішення суду про визнання за нею права власності на земельну ділянку, не звільняло її від обов»язку здійснити державну реєстрацію документа, що посвідчує право власності та отримати відповідний державний акт, як на підставу можливості встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд оцінює критично, оскільки судом достеменно встановлено, що порядок користування земельною ділянкою вже встановлений рішенням Народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року. Крім того, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» № 601 від 16.09.1997 року, передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність і користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 630,1 кв.м. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). За таких обставин, у суду не має підстав у задоволенні позову [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 152, 153 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку , крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ході розгляду справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що рішення Народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року, яким проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси між співвласниками: [PERSON] (частка 2/3) та [PERSON], [PERSON] (частка 1/3), не було фактично виконане. Будинковолодіння продовжувало залишатися у спільному користуванні всіх співвласників як членів однієї сім»ї, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду вжито не було, до примусового виконання рішення не пред»являлося. У подальшому, за спільною родинною домовленістю, враховуючи неодноразове перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі, останньому було надано в користування відокремлені приміщення 3-1, 3-2, 3-3, з окремим виходом. У 1995 році на підставі договору дарування частка [PERSON] передана його донці [PERSON], яка продовжила використовувати вказані жилі приміщення, з 2004 року ці ж приміщення використовували [PERSON] та [PERSON] , а з 2005 року по теперішній час - [PERSON] Даний факт підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] Позивачкою [PERSON] не надано і в ході судового розгляду справи не добуто належних, допустимими та переконливих доказів того, що вона до 2005 року користувалася чи мала та має намір користуватися спірними жилими приміщеннями (3-1, 3-2, 3-3) для власних потреб та потреб своєї сім»ї і що відповідачем [PERSON] чиняться перешкоди в їх користуванні. З 2005 року [PERSON] безперешкодно користується житловими приміщеннями 3-1, 3-2, 3-3, здійснив добудову до цієї частини будинку. З боку [PERSON] не надходило будь-яких вимог про звільнення спірних житлових приміщень. Таким чином, позивачка [PERSON] не надала суду доказів про те, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком та доказів того, що він вчиняє відповідно до неї будь-які дії, направленні на створення цих перешкод - у задоволенні цих вимог слід також відмовити.

Outcome: dismissed