Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

05.11.2020 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, виконавчого комітету Полтавської міської ради про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона зверталася до відповідача з запитом про надання публічної інформації, в якому прохала надати інформацію про наявність на території м. Полтави вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, однак відповідач не надав відповіді на запит на отримання інформації. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 440/2092/20, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію. Зобов`язано надати відповідь на запит [PERSON] від 31.03.2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Полтави вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Постановою другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Полтавської міської ради - залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 - залишено без змін. Вважала, що протиправними діями виконавчого комітету Полтавської міської ради їй була завдана моральна шкода, яка полягала в стражданні та приниженні, яких я зазнав внаслідок протиправних дій. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено стан її душевної рівноваги, для відновлення якого позивачу доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності і праці, що позначалося щоденно на її фізичному та моральному стан. Гострота цих переживань посилюється тим, що в мене загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з якими вона змушена додатково пояснювати чому вона стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та інше. Моральні страждання підсилювались також, тим, що вона є інвалідом II групи, має обмеження до самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Також позивач зазначала, що тривала боротьба на захист своїх прав виснажує її, викликає у неї психічне напруження, викликає розчарування в діяльності як держаних так органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження викликане дискримінацією під час розгляду моїх заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались. Причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та завданням їй від цього моральної шкоди, моральних страждань можна простежити наступним чином: відповідач не надав доступ до публічної інформації, рішенням суду визнано протиправною бездіяльність відповідача, таким чином, судовими рішеннями підтверджено бездіяльність відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Розрахунок моральної шкоди здійснила виходячи з наступного: кожен місяць порушеного права на соціальний захист, позивач оцінюю у розмірі мінімальної заробітної плати, у січні місяці 2020 р. для працездатних осіб - 4723 грн. Станом на серпень 2020 минуло 5 місяців. Відповідач не надав доступ до публічної інформації. Таким чином, з квітня 2020 по серпень 2020 р. минуло - 5 місяць. Отже 5*4723 = 23615 грн. Щодо застосування такої величини, як мінімальний розмір заробітної плати за кожен місяць завдання моральної шкоди посилалась на постанову Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 914/263/19. Таким чином позивач просила суд: стягнути з Виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі - 23 615 грн. Ухвалою суду від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 02.12.2020 року. 17.12.2020 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позову заперечував, зазначав, що з аналізу ст.. 1167 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає такі складові елементи як шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, вину заподіювача шкоди. Вважав, доводи позивача є надуманими та безпідставними щодо існування причинного зв`язку між діями виконавчого комітету полтавської міської ради вчиненими виключно на виконання припису ч.3 ст. 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» щодо направлення запиту на інформацію [PERSON] від 31.03.2020 року до належних розпорядників, а саме: виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, у володінні яких перебуває запитувана інформація, та відповідно виключно які розглянули запит, що підтверджено їх листами. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року у справі № 440/2092/20 за результатами розгляду позову [PERSON] до виконавчого комітету Полтавської міської ради у ході судового розгляду суд встанови, що запит фактично був розглянутий, так як запитувана інформація, викладена в листах виконавчих комітетів Подільської та Київської районних у м. полтаві рад від 06.04.2020 за №№ЗІБ02.1-15/612, 04.1-15/6/6-зі, відповідно та у листі Шевченківської районної у м. полтаві ради від 07.04.2020 за № БО2.1-17/9, але належні докази направлення їх позивачу відсутні. Зазначав, що вимога позивача про стягнення 23615 грн. необґрунтована доводами щодо існування причинно-наслідкового зв`язку між вказанимми діями виконавчого комітету полтавської міської ради та станом здоров`я позивача, зокрема існуючої у позивачки з дитинства інвалідності, доказами щодо якої обґрунтована вимога про стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 22.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 13.04.2021року. У судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, прохав відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд під час судового розгляду справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, пояснення ,дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020р. у справі №440/2092/20, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020р. у справі №440/2092/20, встановлено наступні преюдиційні обставини: запит [PERSON] від 31.03.2020р. є фактично розглянутим, запитувана інформація викладена в листах: виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтава ради №ЗІБ02.1-15/612 від 06.04.2020р. Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтава ради №04.1-15/6/6-зі від 06.04.2020р. Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради №Б02.1-17/9 від 07.04.2020р. Належними розпорядниками інформації питання якої було порушено у запиті [PERSON] від 31.03.2020р. є виключно: Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтава ради (код ЄДРПОУ 34742397); Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтава ради(код ЄДРПОУ 34204415); Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтава ради (код ЄДРПОУ 34742486) та відповідно з огляду на встановлено судом обставину щодо неналежності виконавчого комітету Полтавської міської ради (код ЄДРПОУ 05384689) до розпорядників запитуваної Брюшковою С.В. у запиті від 31.03.2020р. інформації (відсутності запитуваної інформації у володінні виконавчого комітету Полтавської міської ради), відмовлено [PERSON] у задоволенні вимоги щодо: зобов`язання Виконавчого комітету Полтавської міської ради розглянути запит від 31.03.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Полтава вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, є надуманими доводи [PERSON] щодо належності Виконавчого комітету Полтавської міської ради (код ЄДРПОУ 05384689) до розпорядників публічної інформації питання надання, якої було порушено у запиті позивача. Відповідно до довідки, долученої позивачем до матеріалів справи, остання є інвалідом другої групи з дитинства. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості ( ч. 3 ст. 23 ЦК України). Виникнення такої шкоди тісно пов`язане і з обставинами справи, і з самою особою, оскільки різні протиправні дії чи бездіяльність тягнуть за собою неоднакові негативні наслідки емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхнього темпераменту, психологічних особливостей тощо. Наявність моральної шкоди є фактом конкретного випадку. Відповідно, вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди. Судова практика виходить із того, що об`єктивними обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан особи, права якої порушені (потерпілого), є, зокрема, неможливість продовження активного суспільного життя, втрата певної роботи, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, погіршення або позбавлення реалізації фізичною особою своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо. Так, зокрема відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 ( далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.п.2 п.5 Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 09.03.2021 року позивачем надано до суду копію документації на 1 арк. з його медичної картки, однак даний документ, не завірений належним чином, не має печатки медичної установи, а тому суд не приймає його до уваги, визнаючи неналежним доказом. Стороною позивача не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про те, що їй дійсно була заподіяна моральна шкода. Ураховуючи викладене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed