Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

06 липня 2015 року [PERSON] звернувся із позовом до Жовтоводського міського суду, де просить постановити судове рішення, яким визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, будинком №12 по вул. Войкова в м. Жовті Води Дніпропетровської області, посилаючись на те, що останні понад один рік у спірному житловому приміщенні не проживають (а.с. 3-5). Позивач,[PERSON], у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи\~\~повідомлявся належним чином. При цьому,\~\~у матеріалах справи міститься заява останнього, де\~\~він\~\~у повному обсязі підтримуючи свої позовні вимоги, просить розглядати справу\~\~за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явивлися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали, заперечень щодо позову не надали. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про день та час розгляду справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не повідомили суд про поважність неявки його до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до\~ ст.317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України\~ право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи [PERSON] є власником будинку №12 по вул. Войкова у м. Жовті Води Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори, 19 грудня 2014 року (а.с.6). Право власності на вищезазначений будинок зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічним паспортом на житловий будинок. /а.с.7, 8-17/ 16 червня 2005 року в житловому будинку №12 по вул. Войкова м. Жовті Води зі згоди покійної дружини позивача - [PERSON], яка була власником будинку, зареєструвалась її знайома [PERSON]. 17 червня 2005 року в спірному будинку був зареєсрований син [PERSON] - [PERSON]. Як відомо позивачу, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєструвались у спірному будинку у зв'язку з тим, що [PERSON] необхідно було отримати паспорт, а [PERSON] вже знялася з реєстраційного обліку по вул. Кропоткіна 14/4 м. Жовті Води, маючи намір виїхати до Російської Федерації. Ні [PERSON], ні [PERSON] в житловий будинок не вселялись, не користувались ним, реєстрація носила формальний характер. Приблизно через місяць після реєстрації відповідачі [PERSON] та [PERSON] виїхали з м. Жовті Води у невідомому напрямку. За життя, дружина позивача телефонувала відповідачам, останній раз у 2014 році з тим, щоб останні виконали домовленість щодо зняття з реєстрації у спірному будинку, але [PERSON] заявила, що не має наміру повертатись до м. Жовті Води, а в подальшому телефонний зв'язок з відповідачем [PERSON] прервався. 26 жовтня 2007 року, зі згоди покійної дружини позивача в спірному будинку зареєструвався проживаючим її син від попереднього шлюбу - [PERSON], який з 2005 року проживав та працював у м. Іркутськ Російської Федерації. Приїзд відповідача [PERSON] носив тимчасовий характер. Проживав відповідач [PERSON] в спірному будинку приблизно на протязі місяця в 2007 році, так як йому необхідно було оформити документи для виїзду до Російської Федерації. В кінці 2007 року відповідач [PERSON] виїхав до м. Іркутськ де і проживає до цього часу, але точна адреса його місцяперебування позивачу невідома. [PERSON] навіть не приїздив на похорони своєї матері, телефонний зв'язок з ним відсутній. Факт непроживання відповідачів у спірному будинку також підтверджується Актом, складеним квартальним комітетом 30 жовтня 2015 року та підписаного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 34). Оскільки відповідачі, не являючись власниами житла, і членами сімї власника, не проживають і не користуються будинком №12 по вул. Войкова у місті Жовті Води, що належить позивачу на праві приватної власності більше року,\~ та наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним останньому житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо усунення йому перешкоди у користуванні спірним будинком є обґрунтованими і підлягають задоволенню і відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування\~ належним позивачу на праві приватної власності жилим приміщенням. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів (до звернення [PERSON] до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ \~ Відповідно до\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»,\~ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved