Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

06.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду від 22.09.2006 року було розірвано.Вказує, що в період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13.09.2006 року з відповідача присуджено до стягнення на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття.В подальшому виконавчий лист був направлений до Вінницького районного ВДВС, де й перебуває на виконанні. Зазначає, що на даний час їх син є учнем 4-го класу та потребує витрат на своє утримання. Аліменти, які присудженні на її користь з відповідача на утримання їхнього сина в розмірі 150 грн. але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на даний час є дуже мізерними і вона не може на них забезпечувати сина на належному рівні усім необхідним, а саме: одежею, належним харчуванням, шкільним приладдям, щоб дитина могла для нормального фізичного, розумового та духовного розвитку відвідувати різноманітні гуртки, секції та інше. А відповідач в добровільному порядку не надає кошти в належному розмірі на утримання їхнього сина. Крім того, протягом останніх років у їхнього сина [PERSON] значно погіршився стан здоров'я (має захворювання кісток), в зв'язку з чим дитина потребує додаткових коштів для лікування. Вказує, що в зв'язку з тим, що рішенням Вінницького районного суду від 13.09.2006 року присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 150 грн., яка на сьогоднішній день є занадто мізерною, та те, що з моменту винесення судом рішення уже минуло більше 10 років і дитина на даний час являється учнем, те, що у сина погіршився стан здоров'я, в зв'язку з чим він потребує додаткових коштів на лікування, те, що з 2006 року збільшилася мінімальна заробітна плата, інфляція призводить по підвищення цін, вважає, що необхідно змінити (збільшити) розмір аліментів до 1500 грн. щомісячно.Відповідач в добровільному порядку аліменти в більшому розмірі, ніж присуджено рішенням суду, надавати відмовляється.Тому, за таких обставин, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], [INFO], на її користь на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2006 року, на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі з 150 грн. але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до розміру 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. В судовому засіданні 25.05.2017 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставах, викладених в позові. В судовому засіданні 12.07.2017 року представник позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, викладених в позові. В судовому засіданні 12.07.2017 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме на суму 500 грн., просив врахувати, що на його утриманні перебуває дружина і двоє малолітніх дітей, а також те, що він має мінливий дохід. Заслухавши думки та позиції сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 26.07.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.09.2006 року у справі № 2-1330/2006 р. було розірвано. Вказане рішення набуло чинності 03.10.2006 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 11). В період перебування сторін по справі у шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 04.07.2005 року (а.с. 7). Згідно ксерокопії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13.09.2006 року у справі № 2-1331/2006 р., з [PERSON], [INFO], уродженця м. Бауск, Латвія, мешканця [ADDRESS], непрацюючого, на користь [PERSON], стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 01.09.2006 року. Рішення набуло чинності 24.09.2006 року, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 8).На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, що підтверджується ксерокопією дублікату (а.с. 9). З довідки № 1057, виданої Медвеже-Вишівською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 19.12.2016 року вбачається, що син сторін [PERSON], 2005 року народження, проживає разом з матір'ю [PERSON], 1985 року народження. Також з нею проживає син [PERSON], 2008 року народження (а.с. 10). З ксерокопії виписки № 7440 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5266 вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: «гострий гематогенний остеомієліт правої п'яткової кістки, стадія внутрішньо-кісткової флегмони, локальна форма (а.с. 12), що також підтверджується ксерокопією виписки № 5425 від 14.04.2017 року (а.с. 36). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2009 року відповідач по справі [PERSON] з 29.08.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 25). [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі мають спільних дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 25.01.2010 року (а.с. 34), та [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 21.12.2015 року (а.с. 35). Відповідно до довідки № 1046, виданої ЖЕКом № 15 м. Вінниці від 07.07.2017 року, склад сім'ї [PERSON] складається з дружини [PERSON], сина [PERSON], 2010 року народження, та дочки [PERSON], 2015 року народження (а.с. 32). Так, згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки розмір аліментів, який відповідач сплачує згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13.09.2006 року, менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, з урахуванням того, що дитина потребує додаткових витрат, пов'язаних з її розвитком, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів з 150 грн. до 600 грн. щомісячно, при цьому судом при визначенні вказаного розміру аліментів враховано стан та матеріальне становище дитини, який хворіє, перебуває на утриманні матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, працездатний, має на утриманні ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, вимоги позивача про збільшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial