Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

\~\~\~06 березня 2018 року позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: [PERSON] міський відділ державної виконавчої служби Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту на майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він являється власником ? частини квартири №2 в будинку №3 по Сонячному кварталу у м. Марганець Дніпропетровської області. У січні 2018 року він прийняв рішення продати належну йому ? частину вищевказаної квартири. Звернувшись за розясненнями до нотаріуса щодо оформлення договору купівлі-продажу частки його квартири, було здійснено перевірку на обтяження « арешт нерухомого майна», а саме: квартири № 2 в будинку № 3 по Сонячному кварталу в м. Марганець. В результаті чого було встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції [PERSON] від 18.02.2008 року було накладено арешт на його нерухоме майно, а саме: ? частину квартири № 2 в будинку № 3 по Сонячному кварталу в м. Марганець Дніпропетровської області, яка належить йому на праві приватної власності. При зверненні до відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління стосовно вияснення причини накладення арешту на його нерухоме майно, йому було повідомлено про те, що у 2008 році до ВДВС МУЮ на виконання надійшов виконавчий лист, виданий Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 13.11.2007 року про стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь матері [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення сином 23-х річного віку або на весь період навчання. З метою реального виконання вищевказаного виконавчого документу, державним виконавцем ВДВС МУЮ [PERSON] було винесено постанову від 18.02.2008 року про накладення арешту на нерухоме майно боржника, а саме: ? частину квартири № 2 в будинку № 3 по Сонячному кварталу в м. Марганець Дніпропетровської області, що належить йому на праві приватної власності та заборону на його відчуження. Із наданої йому [PERSON] міським ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відповіді від 07.02.2018 року за № 13.21-32/2411 вбачається, що після проведення виконавчих дій, 07.08.2012 року було винесено постанову повернення виконавчого документу стягувачу, згідно п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Заборгованість по аліментному платежу у розмірі 25637,05 грн. боржником сплачена. Розпискою [PERSON] від 11.03.2017 року підтверджується, що він повністю погасив заборгованість по аліментам в розмірі 25637,05 грн. і остання ніяких матеріальних претензій до нього не має. Проте надавши дану розписку до [PERSON] ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області з метою зняття арешту з його майна, йому було розяснено, що арешт з майна можливо зняти лише за рішенням суду. Оскільки на даний час арешт на майно залишився незнятим, при фактичній сплаті заборгованості по аліментам, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд зняти арешт з ? частини квартири № 2 в будинку № 3 по Сонячному кварталу в м. Марганець Дніпропетровської області, накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції [PERSON], постановою про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 18.02.2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 23 березня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа: представник [PERSON] місього відділу державної виконавчої служби Головного тенриторіального управління юстиції у Дніпропетровській області пояснення щодо позову не надав. Тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. \~\~ \~Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач являється власником ? частини квартири №2 в будинку №3 по Сонячному кварталу у м. Марганець Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про власність на житло від 20.10.1993 року ( а.с. 11). Як зазначає позивач у позовній заяві, що у січні 2018 року він вирішив продати належну йому ? частину вищевказаної квартири. Звернувшись за розясненнями до нотаріуса з приводу оформлення договору купівлі-продажу частки його квартири, було здійснено перевірку на обтяження « арешт нерухомого майна», а саме: квартири № 2 в будинку № 3 по Сонячному кварталу в м. Марганець. В результаті чого було встановлено, що постановою державного виконавця Брєй О.В. відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції від 18.02.2008 року було накладено арешт на майно боржника та заборону на його відчуження. При зверненні позивача до відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління стосовно вияснення причини накладення арешту на його нерухоме майно, йому було повідомлено про те, що у 2008 році до ВДВС МУЮ на виконання надійшов виконавчий лист, виданий Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 13.11.2007 року про стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь матері [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, до досягнення сином 23-х річного віку або на весь період його навчання. З постанови державного виконавця Брєй О.В ВДВС [PERSON] МУЮ про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 18 лютого 2008 року вбачається, що державним виконавцем з метою реального виконання виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-1136, виданого Марганецьким міським судом 13.11.2007 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини щомісячно, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на ? частину квартири № 2 в будинку № 3 по Сонячному кварталу, яка належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], мешкає: м. Марганець, вул. Проектна, 1/7 та заборону на його відчуження ( а.с. 12). Із наданої позивачу [PERSON] міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області відповіді від 07.02.2018 року за № 13.21-32/2411 вбачається, що після проведення виконавчих дій, 07.08.2012 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, згідно п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Заборгованість по аліментному платежу у розмірі 25637,05 грн. боржником сплачена ( а.с. 13). Розпискою написаною власноруч [PERSON] 11.03.2017 року підтверджується, що [PERSON] повністю погасив їй заборгованість по аліментам в розмірі 25637,05 грн. і вона ніяких матеріальних претензій до нього не має ( 9 а.с. 14). Проте при зверненні позивача з даною розписку до [PERSON] ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області з проханням зняти арешт з його майна, йому було відмовлено та розяснено, що арешт з майна можливо зняти лише за рішенням суду. Оскільки на даний час арешт на майно позивача залишився незнятим, при фактичній сплаті ним заборгованості по аліментам, останній вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавер-шеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна, предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, виходячи з вищенаведених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] міський відділ державної виконавчої служби Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту на майно, слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved