Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

06.04.2015 р. позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивувала тим, що 22.02.2013 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, який рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27.05.2014 р. розірвано. За час проживання з відповідачем у шлюбі в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги дочці не надає. Посилаючись на ці обставини просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою трьох років, а саме до 02.09.2016 року. В судовому засіданні позивачка позов повністю підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечень до суду не направив (а.с.22). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 22.02.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому в них народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27.05.2014 р. шлюб між ними було розірвано (а.с. 7-8). Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В пункті 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи Як встановлено судом, батько дитини мешкає окремо, допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний і має таку можливість, оскільки згідно з наданою відповідачем довідкою з 01.12.2014 р. працює за договором підряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТД «Модус» на посаді консультанта з продажу непродовольчих товарів та отримує дохід (а.с.24). Оскільки відповідач проживає окремо від своєї дружини і дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги їм не надає, є працездатною особою і працевлаштований, інших утриманців не має, домовленості між батьками щодо способу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, отримує офіційний дохід, який згідно постанови КМУ від 26.02.1993 року N 146 (із змінами) враховуються при визначенні розміру аліментів, отже спроможний надавати матеріальну допомогу, а позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, на яку по квітень 2015 р. отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні (а.с.38), тому при таких обставинах є підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітньої дитини та дружини. Таким чином суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною 3 років. Розмір стягнутих з відповідача аліментів на користь його дитини та позивача не перевищуватиме розмір відрахувань, передбачених ст.128 КЗпП та ч.ч.3,4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». В звязку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 243,60 грн. судового збору, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved