Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

05.12.2016 року позивач ДСК «Чорноморське морське пароплавство» звернулося до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість сум податку у розмірі 2 907,77 грн., та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що рішенням суду стягнуто з позивача на користь відповідача кошти у сфері трудових відносин, які частково (без урахування моральної шкоди, на яку поширюється мораторій) були виплачені відповідачу у порядку примусового виконання рішення. Оскільки, з ДСК «Чорноморське морське пароплавство» у примусовому порядку були списані держвиконавцем та виплачені [PERSON] кошти без вирахування сум податку, які ДСК «Чорноморське морське пароплавство» повинно було перерахувати до бюджету, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача ДСК «Чорноморське морське пароплавство» - Слісаренко В.В. позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши учасників справи, які з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2013 року по справі № 522/5054/13-ц стягнуто, зокрема, з ДСК «Чорноморське морське пароплавство» на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, починаючи з 15.01.2013 р. по дату розрахунку 27.06.2013 р., за 111 робочих днів, у сумі 3597,51 грн., та додаткову вихідну допомогу у розмірі 12-ти місячного середнього заробітку у сумі 14 856,43 грн. /а.с. 6-13/. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.12.2013 року змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2013 року, та стягнуто, зокрема, з ДСК «Чорноморське морське пароплавство» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 500,00 грн., в іншій частині рішення залишено без змін /а.с. 14-22/. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 року по справі № 522/5054/13-ц роз'яснено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2013 року визначено, що зокрема, зі стягнутої на користь [PERSON] додаткової вихідної допомоги у розмірі 12-ти місячного середнього заробітку, підлягає утриманню податок з доходів фізичних осіб /а.с. 23-26/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що на користь [PERSON] підлягають стягненню з ДСК «Чорноморське морське пароплавство» кошти: 3597,51 грн. - середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні; 14 856,43 грн. додаткова вихідна допомога (з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб); 500,00 грн. - моральна шкода. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що роз'яснюючи рішення суду, Приморський районний суд м. Одеси змінив рішення по суті, що суперечить положенням ст. 221 ЦПК України. Оскільки, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 року по справі № 522/5054/13-ц не оскаржувалася та набрала законної сили. Постановою державного виконавця Приморського ВДВС ОМУЮ від 28.01.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 41758672 з виконання виконавчого листа № 522/5054/13-ц, виданого 23.01.2014 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ДСК «Чорноморське морське пароплавство» на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 18 183,94 грн. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у ході розгляду справи, що у ході виконавчого провадження з рахунку ДСК «Чорноморське морське пароплавство» примусово було списано на користь [PERSON] кошти у розмірі 18 453,94 грн., що вбачається із розпорядження В/17 47494258 /а.с. 25/ та платіжного доручення від 11.08.2015 року. Таким чином, невиплаченою [PERSON] залишається моральна шкода у розмірі 500,00 грн. Суд погоджується із доводами сторони позивач, що дія мораторія, який введено у зв'язку із прийняттям ухвали господарського суду Одеської області від 11.07.2003 року по справі № 32/136-203-5080 про відкриття провадження у справі про банкрутство ДСК «Чорноморське морське пароплавство», поширюється на вимогу про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування платника податку (як резидента, так і нерезидента) є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподаткованих доходів, нарахованих (виплачених, нарахованих) протягом такого звітного податкового місяця. Підпунктом 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, що доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Згідно з п.п. 164.2.18 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, вихідна допомога включається до складу загального місячного доходу і підлягає оподаткуванню за ставками, встановленими п. 167.1 ст. 167 ПК України. Положеннями Листа ДФС України № 665/4/99-99-17-03-03-13 http://sfs.gov.ua/baneryi/podatkovi-konsultatsii/konsultatsii-dlya-yuridichnih-osib/67156.html від 09.03.2016 року роз'яснено, що оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов'язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відс. та військовим збором - 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування. Суд погоджується із наведеним у позовній заяві розрахунком, відповідно до якого сума оподаткування у даному випадку складає 2 907,77 грн. Окрім того, положеннями Листа ДФС України від 22.01.2016 № 1224/6/99-99-17-03-03-15http://sfs.gov.ua/baneryi/podatkovi-konsultatsii/konsultatsii-dlya-yuridichnih-osib/66205.html роз'яснює, що згідно із п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу податковий агент, поняття якого визначено п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставки податку, визначену ст. 167 Кодексу. Згідно з п. 167.1 ст. 167 Кодексу ставка податку становила 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті), якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (у 2015 році - 12180 гривень). При цьому відповідно до п. 168.3 ст. 168 Кодексу розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем). Платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, та податковий агент (п. 162.1 ст. 162 Кодексу). Таким чином, суд приходить до висновку, що на ДСК «Чорноморське морське пароплавство» покладено обов'язок повернути неутриманий податок з доходу фізичних осіб та здійснити його перерахування до бюджету. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДСК «Чорноморське морське пароплавство» підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому заперечення відповідача, що на неї не може бути покладено обов'язок із відшкодування сплаченого судового збору, не приймаються судом до уваги, так як вказані заперечення не засновані на законі.

Outcome: approved