Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

06 листопада 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 3-6). Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір № DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року, за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримав у кредит у розмірі 9034,45 доларів США на термін до 15.09.2011 року. Зобов'язання відповідача за вказаним договором, забезпечені порукою на підставі договору поруки укладеному між позивачем та іншим відповідачем [PERSON] У зв'язку з невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яку відповідачі добровільно не погашають, тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON], [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за договором № DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року 3 566,43 дол. США, що за курсом 22,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2015 року складає 78568,45 грн., а також судові витрати по справі (а.с. 3-6). У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, заперечуючи проти відповідальності поручителя [PERSON] (а.с. 63) Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову у частині вимог стягнення з неї суми боргу солідарно з відповідачем [PERSON], заперечуючи проти відповідальності її як поручителя, у звязку з тим, що строк звернення стягнення за договором поруки припинено. (а.с. 63) Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року, за умовами якого позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 9034,45 доларів США, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с.21-24). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно договору № DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, віповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Також встановлено, що у відповідача [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року, яка станом на 21.07.2015 року становила 9605,00 долларів США, (яка складається з заборгованості за кредитом 3893,50 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 2247,32 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 286,88 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3177,30 доларів США) Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором № DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року (а.с. 9-15). Судом також було встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором № DNU0AU01960860/1 від 15.09.2006 року в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 26-27). В ході судового розгляду встановлено, що заборгованість за договором № DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року у розмірі 6038,57 доларів США було стягнуто на підставі заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2012 року по спаві№2/0418/1035/12 з відповідача [PERSON] та станом на 06.10.2015 року залишок заборгованості у відповідача [PERSON] перед позивачем складає 6566,43 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи (а.с. 9-15). Встановлено, що позивач звертався до відповідачів з вимогою про повернення заборгованості за кредитом, що підтверджується копією вимоги від 08.09.2015 року за №30.1.0.0/2-609915DNUOLO23 та доказами про її направлення (а.с. 17-20). Як вбачається з матеріалів справи звернення стягнення заборгованості позивачем до відповідача [PERSON] здійснено 07.09.2011 року (а.с. 7-8) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до укладеного між сторонами договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, що також зазначено у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5\~\~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.\~\~ Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи всі докази дослідженні у судовому засіданні, суд при розгляді позовних вимог позивача до поручителя [PERSON] виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що звернення з вимогою до поручителя було направлено 08.09.2015, а звернення стягненя заборгованості до відповідача [PERSON]В. було здійснено 07.09.2011 року(а.с.7-8), тобто строк настання терміну повернення кредиту, в даному випадку - це 07.09.2011 року. Проте вимога про дострокове погашення кредиту була направлена позичальнику та поручителю лише 08.09.2015 року, а позов вперше пред'явлено 07.09.2011 року (а.с.7-8,17) (що є основним в обчисленні строку), тобто після шестимісячного строку для предявлення вимоги до поручителя, тому суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNU0AU01960860 від 15.09.2006 року, та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а також приймаючи до уваги факт наявності у позивача, за умовами укладеного між позивачем та відповідачами договорів, права вимагати повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в цій частині, та вважає за можливе стягнути з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № DNU0АU01960860 від 15.09.2006 року у розмірі 3\~566,43 доларів США, що за курсом 22,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2015р. складає 78568,45 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с.1) покласти на відповідача [PERSON]В На підставі викладеного,

Outcome: partial