Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

05.02.2020 позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Вказана особа доводилась їй чоловіком, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . До його смерті вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать довідки ЦНАП у м.Суми. Сумська обласна МСЕК встановила, що причиною смерті [PERSON] є професійне захворювання, що підтверджує її довідка серія 10 [NUMBER] . [PERSON] пропрацював 34 роки 11 місяців у відповідача, про що свідчить акт розслідування хронічного професійного захворювання №8. Науково-дослідний інститут гігієни праці і професійних захворювань Харківського національного медичного університету за результатами обстеження встановив йому діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, емфізема легенів 2 ст., легенева недостатність 2 ст.; хронічна рецидивуюча пояснично-хрестцова радікулопатія, вібраційна хвороба, міофіброз м`язів плечового поясу та передпліч, плече-лопаточний періартроз, остеоартроз ліктьових та лучезап`ястних суглобів, нейросенсорна приглухуватість. НДІ ГП і ПЗ ХНМУ визнав дані захворювання професійними і пов`язав їхній розвиток з роботою в AT „Сумський завод «Насосенергомаш». Зазначені вище обставини підтверджуються випискою з історії хвороби №08-06/751. 12.07.2011 було проведене розслідування професійного захворювання [PERSON] , про що свідчить акт розслідування хронічного професійного захворювання №8. Згідно цього документа професійне захворювання виникло у [PERSON] внаслідок недосконалості технологічного процесу, неефективності застосування засобів індивідуального захисту. Причиною захворювань названо проведення робіт в умовах підвищення рівнів пилу, вібрації, фізичної перенапруги, шуму, несприятливого мікроклімату. Згідно акту розслідування, винуватцем є AT „Сумський завод «Насосенергомаш», яке порушило вимоги законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Смертю [PERSON] їй завдана моральна шкода, яка полягає в наступному: залишилась без чоловіка, його фізичної та моральної підтримки. Зостатися самотньою, а в її віці - це дуже тяжче випробування. Смерть чоловіка спричинила душевні страждання, які доводиться переживати та постійно відчувати втрату близької людини. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю її чоловіка [PERSON] від професійного захворювання. Ухвалою суду від 17.02.2020 відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 17.03.2020. 17.03.2020 в зв`язку з неявкою у судове засідання сторін та заявленим клопотанням представником відповідача відкладено розгляд справи на 29.04.2020. 29.04.2020 в зв`язку з неявкою у судове засідання сторін та заявленим клопотанням представником відповідача, позивачкою відкладено розгляд справи на 25.05.2020. 25.05.2020 у судовому засіданні судом задоволено клопотання представника позивача про надання додаткових доказів та вікладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 16.06.2020. 12.06.2020 до суду надійшов відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог представника відповідача, відповідно до якого просили заяву про збільшення позовних вимог від 08.06.2020 залишити без розгляду. До суду заява про збільшення позовних вимог подана не була. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Тумка В.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилася, відзив по суті спору на позовну заяву не надано, заяв та клопотань не надходило. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що з 30.06.1979 позивач [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі /а.с.3/. [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» 34 роки 11 місяців /а.с.6/. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 8 від 12.07.2011 [PERSON] було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, емфізема легенів 2 ст., легенева недостатність 2 ст.; хронічна рецидивуюча пояснично-хрестцова радікулопатія, вібраційна хвороба, міофіброз м`язів плечового поясу та передпліч, плече-лопаточний періартроз, остеоартроз ліктьових та лучезап`ястних суглобів, нейросенсорна приглухуватість. НДІ ГП і ПЗ ХНМУ визнав дані захворювання професійними і пов`язав їхній розвиток з роботою в AT „Сумський завод «Насосенергомаш». Професійне захворювання виникло у [PERSON] внаслідок недосконалості технологічного процесу, неефективності застосування засобів індивідуального захисту. Причиною захворювань названо проведення робіт в умовах підвищення рівнів пилу, вібрації, фізичної перенапруги, шуму, несприятливого мікроклімату /а.с.6/. З виписки із історії хвороби № 08-06/751 вбачається, що [PERSON] з 31.05.2011 по 23.06.2011 перебував на обстеженні та лікуванні у Науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, з основним діагнозом /а.с.7/. Згідно Акту визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом №446 від 20.08.2019, [PERSON] мав ступінь втрати професійної працездатності, яка складала 65 % та ІІІ групу інвалідності. [INFO] [PERSON] помер /а.с.2/. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 124 від 24.04.2019 [PERSON] помер від захворювань: легенево-серцева недостатність, хронічні респіраторні стони, спричинені дією хімічних речовин, газів, димів і парів. 20.08.2019 Сумською обласною МСЕК № 1 загального профілю встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч. 4 ст.43 Конституції України. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до частин 2, 4 вказаного Закону, під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Усі працівники згідно із законом підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Частинами другою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина друга статті 1168 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Оскільки судом встановлено, що позивач є дружиною померлого, то вона має право на відшкодування моральної шкоди. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ в справі «Недайборщ проти РФ» від 01.07.2010 (Скарга № 42255/04) Європейський суд з прав людини у п. 37 зазначив, що заявник не зобов`язаний надавати будь-які докази наявності понесеної ним моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач зазнала душевних страждань у зв`язку з смертю чоловіка, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивач позбавлена можливості матеріальної та моральної підтримки чоловіка у подальшому своєму житті, відновити попередній стан життя позивача неможливо, тому із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 100 000,00 грн. Сам по собі факт смерті чоловіка позивача беззаперечно свідчить про те, що остання відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, зокрема п. 9, в якому судам рекомендовано при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), інші обставини, як стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved