overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

06.02.2014 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка посилалася на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] являється дитиною відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №256006. Сторони перебувають у шлюбі з11.01.2003 р. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки у відповідача не має більше нікого на утриманні і він має можливість надавати допомогу по утриманню своєї дитини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмрі1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір суд, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

06.02.2014 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка посилалася на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] являється дитиною відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Сторони перебувають у шлюбі з11.01.2003 р. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки у відповідача не має більше нікого на утриманні і він має можливість надавати допомогу по утриманню своєї дитини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмрі1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

06.02.2014 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу будинку від [INFO], укладеного в с. Макишин Городнянського району Чернігівської області між [PERSON] і [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 60. В судове засідання представник заявника подала заяву про розгляд справи без її участі, просила заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались в установленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. В судовому засіданні встановлено, що 31.10.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку площею 27 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Макишин Городнянського району Чернігівської області, розташований на присадибній ділянці площею 0,06 га. Вищевказаний договір зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району району Чернігівської області за №60. 05.07.2013 року Городнянським районним госпрахунковим БТІ було виготовлено технічну документацію на житловий будинок [ADDRESS]. Рішенням Макишинської сільської ради Городнянського району від 18.06.2013 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку у власність орієнтованою площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. За заявою [PERSON] ЧРФ ДП «Центр ДЗК» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. В подальшому з»ясувалося, що приватизація земельної ділянки є неможливою, оскільки в договорі купівлі-продажу будинку від 31.10.1988 року є помилка, а саме: по-батькові покупця зазначено як «[PERSON]», проте в паспорті зазначено «[PERSON]». Факт належності правовстановлюючого документу підтверджується копією паспорта та свідоцтва про народження заявниці. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] належить правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу будинку від [INFO], укладеного в с. Макишин Городнянського району Чернігівської області між [PERSON] і [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій виконкому Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 60. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

06.02.2014 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на слідуючи обставини. Рішенням Алчевського міського суду Луганської області від 02.09.2003 року по справі № 2-3065/03 р. він був визнаний безвісно відсутнім, оскільки з 1995 року від нього не було ніяких звісток. Увесь цей час він перебував на заробітках в м. Москва РФ і про цей факт знала його цивільна дружина [PERSON] (за позовом якої, заявника було визнано безвісно відсутнім), але з січня 2014 року він повернувся до міста Алчевська для оформлення пенсії, вклеювання фотокартки у паспорт за віком та отримання ідентифікаційного податкового номеру. За таких обставин заявник звернувся до суду з заявою та просив скасувати рішення Алчевського міського суду Луганської області від 02.09.2003 року про визнання його безвісно відсутнім. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свої вимоги у повному обсязі та просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи - Алчевського МВ УДМС України в Луганській області, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з заявою згодні (а.с. 17). Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, відповідно до ст. 45 ЦК України, оскільки підтверджується: - копією рішення Алчевського міського суду Луганської області від 02.09.2003 року по справі № 2-3065/03 р., згідно якого [PERSON], [INFO], уродженець м. Алчевська Луганської області, був визнаний безвісно відсутнім (а.с.3); - копією паспорта заявника, де зазначено його місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 23.02.2005 року по 08.10.2010 року (а.с.4-5). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

06.02.2014 року заявник звернулася з зазначеною заявою до суду, посилаючись на те, що з 15.07.1972 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Вона (заявник) знаходилась на утриманні чоловіка і тому звернулась до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії у зв язку з втратою годувальника. Проте, їй було відмовлено, і рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання і ведення спільного господарства в будинку з своїм чоловіком. Тому вона просить встановити даний факт постійного проживання разом з годувальником [PERSON] на день його смерті за адресою: [ADDRESS], і ведення спільного господарства. В судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю, просила встановити даний факт. Представник заінтересованої особи Величко О.О. до суду не з явилася, надала клопотання, в якому при вирішенні питання покладається на розсуд суду, просить розглядати справу в свою відсутність. Суд ухвалив слухати справу без участі представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 15.07.1972 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] у райбюро ЗАГС м. Бориспіль Київської області, актовий запис № 156, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.07.1972 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2005 року, [PERSON] помер [INFO]. Факт постійного проживання в будинку і ведення спільного господарства заявника і [PERSON] підтверджується Довідками Бориспільського РВ УДМС України в Київській області № 17/756 та № 17/755 від 30.01.2014 року, записами в будинковій книзі. Встановлення факту проживання з годувальником [PERSON] на момент його смерті необхідно заявнику для звернення в управління ПФУ для призначення та нарахування пенсії у зв язку з втратою годувальника. При таких обставинах суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання в будинку і ведення спільного господарства заявника та її чоловіка [PERSON] на день смерті останнього. Враховуючи наведене, відповідно до ст.ст.10, 57, 60, 209, 212-215, 218, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

06.02.2014 року Кредитна спілка «Аккорд» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 29 062,53 грн. та судового збору. У своєму позові позивач зазначив, що між ним та відповідачем [PERSON], 31.01.2008 року був укладений кредитний договір № Мик4513(АМІ)/2, згідно якого Кредитна Спілка «Аккорд» надала відповідачу кредит в розмірі 5 000 грн., строком до 31.07.2009 року. Але останній не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 29.062,53 грн. Посилаючись на ст.ст. 526,530 ЦК України просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між Кредитною спілкою «Аккорд» та відповідачем [PERSON], року було укладено кредитний договір № Мик4513(АМІ)/2 про надання кредиту у розмірі 5000 грн., строком до 31.07.2009 року. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 29 062,53 грн., з яких: - Залишок кредиту: 4 709,79 грн.; - Залишок процентів: 13 835,7 грн.; - нараховані штрафні санкції: 4 709,79 грн.; - інфляційна складова та 3% річних: 5 807,25 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але відповідач свої зобов'язання за укладеним договором не виконує. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги КС «Аккорд» обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

06.02.2014 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електричну енергію у сумі 4065,16 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає [ADDRESS] і є споживачем електричної енергії. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. 01.11.2013 року при проведені планової перевірки представниками ПАТ «Миколаївобленерго» за місцем проживання відповідача було встановлено порушення ПКЕЕН, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, поза приладом обліку, після відключення згідно п.п. 27,33 ПКЕЕн, що можливо виявити під час контрольного огляду приладу обліку, у зв'язку з чим було складено акт про порушення «Правил користування електроенергією для населення» за №Д-5422. Акт підписаний представниками енергопостачальника та споживачем без зауважень. 11.12.2013 року відповідач був запрошений на комісію «Миколаївобленерго», але не з'явився, комісія була проведена без його участі і було виставлено розрахунок погашення нанесених збитків у розмірі 4065,16 грн. Згідно ч. 4 ст. 26, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено як правопорушення в електроенергетиці і споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. У зв'язку з тим, що на даний час заборгованість відповідачем не погашена вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості за недовраховану електричну енергію підлягають задоволенню у сумі 4065,16 грн. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

06.02.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, зареєстрований 07.01.1989 року у Палаці урочистих подій м. Одеси. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. При цьому позивач посилається на те, що на протязі останніх двох років вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, втратили почуття любові та поваги, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся, сповіщався за місцем реєстрації, заяви до суду про розгляд справи за його відсутності не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 07.01.1989 року між сторонами укладено шлюб, актовий запис №12 /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Палацем урочистих подій м. Одеси/. Сторони мають двох дітей: [INFO] народився [PERSON], та [INFO] народилась [PERSON], про що суду надано копію псапорта сина та копію свідоцтва про народження дочки / а.с. 12, 13/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються приблизно на протязі останніх двох років, спільного господарства сторони не ведуть, спору стосовно місця проживання неповнолітньої доньки позивачем не заявлено. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

06.02.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 03.11.2001 року у Відділі ДРАЦС Брянківського МУЮ. В своїх вимогах позивач посилається на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001 року, від цього шлюбу в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак шлюбне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони по характеру різні люди, у них різні інтереси та погляди на життя, тому спільне життя стало неможливим для них обох. Примирення з відповідачем не можливе. Спору про розділ майна, що є їх спільною власністю, не має, неповнолітні діти залишаються мешкати із нею (позивачем). Позивач до судового засідання не з'явилася, надавши до його початку письмову заяву, відповідно до якої, справу просила розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання судової повістки. С заявою про розгляд справи у його відсутність або відкладення слухання справи до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільно-процесуального кодексу (ЦПК) України суд розглядає справу у межах заявлених вимог. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2001 року, актовий запис № 249, шлюб зареєстровано у Брянківському відділі РАЦС (а.с.3). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу (СК) України сім'я складається із осіб, які разом мешкають, зв'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Фактично сім'я розпалась, у сторін було досить часу для збереження сім'ї, але цього не трапилось. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про розподіл майна між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін по справі розпалася остаточно і їх шлюб слід розірвати на підставі ст.ст. 110, 112 СК України, які регулюють вказані правовідносини. Судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України за рахунок відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 06.08.2010 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: [ADDRESS]. В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - самовільне підключення проводів до електричної мережі енергопостачальника поза засобами обліку. У зв'язку з чим було оформлено акт №123614 від 06.08.2010 року про порушення правил користування електричною енергією. Розрахунок завданих збитків, згідно Постанови НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, складає 7041.98 грн., відповідачем сплачено 2816.24 грн., залишок боргу складає 4225.74 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, хоча про час слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи заочно Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності надано не було, та про причину неявки суду не було повідомлено. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджено випискою з особового рахунку, довідкою з адресного-довідкового бюро Донецької області. Згідно ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником. Відповідно до наданої копії акту №123614 від 06.08.2010 року про порушення правил користування електроенергією для населення, 06.08.2010 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: [ADDRESS]. В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - самовільне підключення проводів до електричної мережі енергопостачальника поза засобами обліку. Зазначений акт складений у відповідності п.53 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ №562 від 04.05.2006 року. Згідно наданого розрахунку, що відповідає Постанові НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, не сплачена сума збитків, завданих позивачеві, становить 4225.74 грн., яка повинна бути стягнута. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору на користь позивача, оплачена при зверненні до суду.

Outcome: approved