Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

04 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 04 грудня 2014 року помер її чоловік [PERSON]. За життя, 24 грудня 1993 року її чоловік уклав заповіт (зареєстрований в реєстрі за №3249), відповідно до якого на випадок смерті [PERSON], все належне йому майно заповідав позивачці, [PERSON], як дружині. Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з приводу недостатності документів. Заявою, яка засвідчена 31 березня 2015 року за №237 нотаріусом [PERSON], її дочка, [PERSON], як пенсіонерка, непрацездатна за віком, відмовились від прийняття спадщини, на її користь. Друга дочка - [PERSON],[INFO], працююча, відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України, не належить до осіб, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Зважаючи на той факт, що її чоловік [PERSON] заповів все майно, яке складається з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, на імя позивачки, але вона не має можливості оформити нотаріально та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, бо відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що підтверджується як відмовою нотаріуса [PERSON] від 24.07.2015 №780/02-31, так і довідкою ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» від 09 квітня 2015 року, а саме що згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою в м. Добропілля вул. Матросова буд. 52, не зареєстроване. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою в м. Добропілля вул. Матросова буд. 52 Донецької області. Позивач, представники відповідача представник виконкому Добропільської міської ради Донецької області в судове засідання не зявились, надали листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач вимоги просить задовольнити, представник відповідача - проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, представника відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. У судовому засіданні встановлено: 04 грудня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 грудня 2014 року, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №439 (арк.справи 6) 24 грудня 1993 року чоловік позивача уклав заповіт (зареєстрований в реєстрі за №3249), відповідно до якого на випадок смерті [PERSON], все належне йому майно заповідав позивачці, - [PERSON], як дружині. (арк.справи 7). Вказаний заповіт ні ким не оскаржений, не скасований, на теперішній час він є чинним. Відповідно до свідоцтва про одруження від 05 січня 1955 року серії ЯФ №418414 підтверджується факт одруження між позивачкою та померлим [PERSON] (арк.справи 8). Діти позивачки: [PERSON], як пенсіонерка, непрацездатна за віком, відмовились від прийняття спадщини, на користь позивачки, відповідно до заяви, яка засвідчена 31 березня 2015 року за №237 нотаріусом [PERSON] (арк.справи 9) - [PERSON], [INFO], працююча, відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України, не належить до осіб, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, розташований за адресою в м. Добропілля вул. Матросова буд. 52, підтверджується відмовою нотаріуса [PERSON] від 24.07.2015 №780/02-31 (арк.справи 12); - довідкою ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» від 09 квітня 2015 року, яка підтверджує, що згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою в м. Добропілля вул. Матросова буд. 52, не зареєстроване (арк.справи 13). Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1247 Цивільного кодексу України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи те, що позивач [PERSON] не має можливості реалізувати своє право через нотаріальну контору, обумовлений заповіт, складений чоловіком позивачки [PERSON] - [PERSON], який помер 04 грудня 2014 року, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вимоги підтверджуються вказаними документами та обґрунтованою мотивацією позовних вимог. Згідно ст. 321 ЦК України і ст. 41 Конституції України право власності є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснення. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved