Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

06.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], зареєстрований 20 червня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 742, та повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON], неповнолітню дочку, - [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею. 06.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 08.09.2016 року Кагарлицьким районним судом було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 21.09.2016 року. В судовому засіданні, яке відбулося 21.09.2016 року, позивачка [PERSON] заявила клопотання про надання терміну на примирення. 21.09.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої: - провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, справа № 368\\1209\\16 - ц, провадження 2\\368\\637\\16 зупинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та надано подружжю строк для примирення строком на два місяці до 21.11.2016 року. 24.11.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, якою: - провадження в справі, - відновлено; - призначено справу до слухання на 11 год. 00 хв. 01.12.2016 року. В судовому засіданні, яке відбулося 01.12.2016 року, позивачка [PERSON] зазначила, що примирення не відбулося, під час строку, який був наданий судом на примирення, вони не значний час знову проживали разом, проте, в зв»язку з зловживання алкоголем відповідачем, між ними знову відбулася сварка, та вони знову проживають на різних житлових площах. Окрім того, в них різні погляди на подружнє життя, різні світогляди, вона не бежеє, щоб їхня малолітня дочка росла в сім»ї, де постійно відбуваються сварки. Окрім того, позивачка [PERSON] уточнила позов та просила суд: - після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище; - не бажає стягувати судові витрати з відповідача. В судове засідання, яке відбулося 01.12.2016 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся неодноразово судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що в справі містяться відповідні відмітки. Суд, вислухавши позивачку[PERSON], яка позов уточнила, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так, позивачка [PERSON] не заперечувала проти винесення заочного рішення, відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що в справі містяться відповідні відмітки. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянина України [NUMBER], який видано 11 липня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 110 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. 20 червня 2013 року позивачка по справі, - [PERSON] одружилася з[PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видане 20 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Київ, Україна, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка село Халча Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 20 червня 2013 року, про що 20 червня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 742. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]. дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане 17 вересня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Київ, Україна, про що 17 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 1819. В графі «батько» зазначений відповідач -[PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, проживають на різних житлових площах в різних населених пунктах, окрім того, між ними існують тривалі, усталені неприязні відносини, які склалися на грунті розбіжностей поглядів на подружнє життя, зловживання відповідачем алкоголю, на грунті чого виникали сварки, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, відповідно, сторони шлюбно - сімейних стосунків взагалі не підтримують. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді на протязі тривалого часу. Примирення між сторонами неможливе, так як позивачка [PERSON] категорично не бажає, щоб її малолітня донька росла в сім»ї, де батько постійно зловживає алкогольними напоями, постійно вчиняє сварки, свідком яких є дитина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що після розірвання шлюбу між сторонами, місцем проживання дитини з урахуванням її інтересів слід визначити місцем проживання позивачки. Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і інтересам малолітньої дитини, так як негативно впливає на її моральний та психологічний розвиток, шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, а тому має бути розірваний. Що стосується прізвища, то суд керувався положенням ст. 113 СК України. Так, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивачка по справі, - [PERSON], яка до укладення шлюбу мала прізвище «[PERSON]», в судовому засіданні свій позов уточнила, та просить суд залишити їй шлюбне прізвище, а тому суд на підставі ст. 113 СК України приймає рішення про залишення позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ч. 1 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, в судовому засіданні позивачка[PERSON]. не забажала стягувати судові витрати з відповідача[PERSON], а тому дані судові витрати суд залишає за позивачкою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved