Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

06 жовтня 2014 року прокурор Козелецького району в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся в суд з позовом до Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання ордеру на житло недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.03.2013 року задоволено заяву Остерської міської ради Козелецького району про визнання після смерті [PERSON] відумерлою спадщину, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] Чернігівської області. Вказаний будинок, як відумерлу спадщину, передано у власність територіальної громади м. Остер в особі міської ради. На підставі рішення виконкому Остерської міської ради № 75 від 26.07.2013 року видано ордер на право зайняття будинку [ADDRESS] Чернігівської області [PERSON], яка разом з сім'єю зареєструвала місце проживання у вказаному будинку. При вирішенні питання про виділення житла [PERSON] та видачі на її ім'я ордеру на спірне жиле приміщення були порушені права малолітньої [PERSON], яка відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] Чернігівської області. Прокурор та законний представник, які виступають від імені малолітньої [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивачки підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Адаменко С.Л. позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з тих підстав, що ордер видавався [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб. В разі визнання ордеру недійсним, будуть порушені права дітей, які зареєстровані в спірному приміщенні на даний час. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Козелецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши, що житловий будинок, який був виділений їй та її родині, був непридатний для проживання, тому для поліпшення умов для проживання в даному будинку розпочатий ремонт, крім того, при визнанні ордеру на спірне приміщення недійсним будуть порушені права її дітей. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що коли помер власник спірного будинку [ADDRESS] [PERSON] [INFO] року що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12) і після його смерті відкрилась спадщина на зазначений вище будинок, на час смерті в будинку був зареєстрованим та проживав його син [PERSON], який за змістом ст.1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги. Відповідно до положень ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищенаведені правові норми, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] та складається із спірного житлового будинку [ADDRESS] Спадкоємець [PERSON] -[PERSON] помер [INFO] року що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER](а.с.18). Відповідно до актового запису про шлюб від 23.08.2003 року № 32, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с.15). У шлюбі народилася [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.17), яка разом із батьками проживала у вищевказаному будинку. Тобто на момент смерті батька [PERSON] виповнилось лише 3 роки, а тому в силу ст.1268 ЦК України вона є такою що прийняла спадщину. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.03.2013 року заяву Остерської міської ради Козелецького району про визнання після смерті [PERSON] відумерлою спадщину, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] задоволено (а. с. 7). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 09.04.2014 року скасовано рішення Козельцького районного суду Чернігівської області від 14.03.2013 року (а.с.8-10). Відповідно до рішення № 75 від 26.07.2013 року про надання службового житла, виконавчий комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області вирішив видати ордер сім'ї лікаря Остерської районної лікарні [PERSON] на право поселення в службове житло за адресою [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до корінця ордера на жиле приміщення № 44 , ордер виданий [PERSON] з сім'єю з чотирьох осіб на право зайняття жилого приміщення за адресою [ADDRESS] Згідно з ч. 2 ст. 58 ЖК України ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. На час видачі ордеру [PERSON] та її родині спірний житловий будинок не мав статусу вільного жилого приміщення, оскільки рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.03.2013 року не набрало законної сили, а рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 09.04.2014 року (а.с. 8-10) дане рішення скасовано. В задоволенні заяви Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішення питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Враховуючи вищевикладене, ордер, виданий [PERSON] на родину з 4-х осіб, порушує права малолітньої [PERSON] на користування житловим приміщенням, тому його необхідно визнати недійсним. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved