Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

04 січня 2017 року [PERSON], через свого представника - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 12 березня 2016 року зареєстровано шлюб на території [PERSON] Федерації у відділі реєстрації актів громадського стану про шлюб - палац одруження №2 Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербургу за актовим записом № 625. Вана являється громадянкою [PERSON] Федерації, а відповідач громадянином України. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, у звязку з тим, що відповідач з 25.03.2016 року поїхав з [PERSON] Федерації до України і більше не повернувся. Відповідач під час розмови з позивачем просив її привезти його речі та повідомив, що їхньої родини більше не існує. Нотаріальної згоди на розірвання шлюбу відповідач не надав, тому, позивач вважає, що шлюб з відповідачем розпався остаточно, оскільки між ними відсутні взаєморозуміння і згода, поновити шлюбні стосунки та зберегти шлюб неможливо. Примирення неможливе, тому позивач, просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , шлюбне прізвище залишити без змін. У судове засідання позивач- Мандрова І.В. не зявилась, однак суду надала нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу заяву, де просить розглядати цивільну справу за її відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в особі [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак , надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Позов підтримала , просить вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, однак, 06 лютого 2017 року телефонограмою повідомив, що зявитись у судове засідання не має можливості, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони на території [PERSON] Федерації 12 березня 2016 року уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану про шлюб - палац одруження №2 Комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербургу за актовим записом № 625, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІІ-АК №617906 (а.с. 11). Позивач по справі є громадянкою [PERSON] Федерації, яка офіційно мешкає на території [PERSON] Федерації, а відповідач по справі - громадянином України, який офіційно мешкає на території України. Від шлюбу сторони дітей не мають. В добровільному порядку відмовляються вирішити питання щодо розірвання шлюбу. Причини розпаду сімї, на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітньої дитини, створення позивачем фактично нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1\~ст.5 Закону України №2709-ІV від 23.06.2005 року «Про міжнародне приватне право»\~у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. На підставі\~ст.58 вказаного закону\~шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу.\~ Відповідно до ст.63 закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст.28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, підписану у м. Мінську, ратифіковану Україною\~законом від 10.11.1994 року №240/94-ВР\~(далі - Конвенція) по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий\~іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Ст.29 Конвенції передбачено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий\~на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на території яких проживає подружжя. Відповідно до п. а) ч.1 ст.51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає та виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних сторін: рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобовязань. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved