Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

05.07.2016 року позивачі звернулись у суд із позовом про визнання за ними права спільної часткової власності на квартиру,№ 4 у будинку № 24 по провулку Риночному в м. Полтава. Позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони отримали вказану квартиру на підставі ордеру № 148 від 16.04.1980 року виданого виконавчим комітетом Київської районної Ради народних депутатів м. Полтави на сім»ю, яка тоді складалась із трьох осіб, позивачів по справі та їхньої доньки Зараз донька виросла та проживає в іншому місці. На час отримання квартири вона перебувала на балансі Обласного комунального підприємства « Кіновідеопрокат» управління культури Полтавської обласної державної адміністрації. Всі мешканці будинку приватизували свої квартири, вони маючи намір приватизувати свою квартиру звернулись до КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради за отриманням довідки та оформлення документів на приватизацію квартири, однак їм було відмовлено у приватизації, оскільки будинок не переданий до комунальної власності міста та не перебуває на балансі КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради. Будинок у якому вони проживають з балансу Обласного КП « Кіновіделпрокат» переданий на баланс ОСББ «Кінофікація». Їхня квартира є єдиною квартирою у будинку яка не приватизована. Оскільки ОСББ «Кінофікація» та Обласне КП «Кіновідеопрокат» не мають органу приватизації житла вони не можуть скористатись своїм право на отримання житла у власність з інших підстав, ніж визнання за ними права власності на квартиру за набувальною давністю. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач, територіальна громада міст і селищ Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, свого представника у судове засідання не направив, заяв про неможливість розгляду справи у їхню відсутність не надавав. Третя особа, ОСББ « Кінофікація» надала заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Враховуючи клопотання представника позивачів, вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. На підставі ордеру № 148 від 16 квітня 1980 року, що виданий виконавчим комітетом Київської районної Ради народних депутатів м. Полтави [PERSON] надана квартира [ADDRESS] на склад сім»ї із трьох осіб, йому , його дружині [PERSON] та дочки [PERSON] Квартира двокімнатна загальною площею 36 кв.м., житловою площею 26.5 кв.м. (а.с. 12). Із довідок ОСББ « Кінофікація» убачається, що у спірній квартирі проживають та зареєстровані з 1980 року позивачі по справі. ( а.с.14, 15). Із довідки Обласного комунального підприємства « Кіновідеопрокат» убачається, що будинок № 24 про провулку Риночному перебував на балансі вказаного підприємства, а 23 травня 2014 року переданий на баланс ОСББ « Кінофікація». Комісія з приватизації житла, що діяла на підприємстві, припинила свою діяльність у зв»язку з тим, що відпала потреба. ( а.с. 13). Із довідки Комунального підприємства « ЖЕО №2» Полтавської міської ради убачається, що будинок № 24 по провулку Риночному в м. Полтава на балансі у них не перебуває, що свідчить про те, що будинок, у тому числі і спірна квартира, не перебувають у комунальній власності міста. ( а.с.16). Отже вирішити питання про передачу позивачам у власність спірної квартири не представляється можливим, так як будинок у якому знаходиться спірна квартира не перебуває у комунальній власності, а у колишнього балансоутримувача, Обласного комунального підприємства « Кіновідеопрокат», відсутній приватизаційний орган, а повноваження щодо передачі у власність громадянам житлового фонду передано до органів місцевого самоврядування. Вищевказаними доказами встановлено, що позивачі проживають та відкрито користуються спірною квартирою, яка немає власника, з 1980 року, але отримати її у власність на підставі ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду» не мають можливості, оскільки будинок переданий на баланс ОСББ « Кінофікація» до комунальної власності міста не входить. Позивачі звертались до балансоутримувача та органів місцевого самоврядування з проханням передати їм спірну квартиру у власність , однак їм відмовлено у передачі спірної квартири у власність з тих підстав, що балансоутримувач не має власного приватизаційного органу, а органи місцевого самоврядування позбавлені можливості передати спірну квартиру у власність з тих підстав, що будинок , в якому знаходиться квартира, не перебуває у комунальній власності. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України кожній особі надано право на звернення до суду за захистом своїх прав. Спірна квартира немає власника, не є службовим житловим приміщенням, а отже позивачі мають право на отримання вказаної квартири у власність, однак у спосіб, передбачений ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду» вони не можуть цього зробити з вищенаведених підстав. Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз»яснено що: Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Будинок, у якому знаходиться спірна квартира, немає власника , що підтверджується матеріалами справи. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. На момент передачі позивачам квартири, тобто на початковий момент, який включається в повний строк давності володіння, визначений законом позивачі добросовісно отримали її та володіють і користуються спірною квартирою відкрито , а на теперішній час жодних договорів ( договору оренди) з ОСББ « Кінофікація» не укладали. На вказану квартиру не претендують інші особи, оскільки квартира була надана позивачам у постійне користування і вони отримали її з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позивачі добросовісно заволоділи спірною квартирою, на законних підставах вселилися та користуються квартирою, утримують її у належному стані, оплачують комунальні послуги, а отже є підстави для визнання за позивачами права власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки будь-яким інших шляхом отримати вказану квартиру у власність вони позбавлені можливості. Аналогічна судова практика викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 12.02.2015 року по справі №6-41414 св 14.

Outcome: approved