Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

05 вересня 2018 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 серпня 1994 року відділом ЗАГСу Бердянського міськвиконкому Запорізької області (актовий запис №642), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що подружжя припинило спільне проживання з 2013 року. Між позивачем і відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 08 годину 40 хвилин 03 жовтня 2018 року. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду о 08 годині 00 хвилин 19 жовтня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову та розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, будь-яких заяв та клопотань не надав. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8), 31 серпня 1994 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 642), зареєстрований відділом ЗАГСу Бердянського міськвиконкому Запорізької області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Неповнолітніх дітей від шлюбу на мають. Виходячи з позиції учасників справи, судом встановлено те, що подружжя припинило спільне проживання з 2013 року. Між позивачем і відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved