Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

05.08.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що з 16.06.2006 з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого є діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За останній рік з відповідачем не могли порозумітись, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні проблеми. Сварки та скандали відбуваються у присутності дітей. Відповідач ігнорує та не реагує на зауваження. Неодноразово намагались примиритись, проте вирішення цього питання позитивних результатів не дало. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Окрім того, позивач вказує, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень одна забезпечити не може, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні прожиткового мінімуму, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення з позовною заявою до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, зазначивши , що згоден сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 1\\3 частини від усіх видів свого доходу (заробтку). Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] 16.06.2006 зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 325. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як випливає з позовної заяви на теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти фактично проживають з матір`ю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем у судовому засіданні надано довідку про доходи, з якої вбачається, що [PERSON] працює в УБ ТОВ «Пірана» на постійній основі, займає посаду начальника відділу охорони праці та отримує заробітну плату. Загальна сума доходу за період з січня 2020 по квітень 2020 становить 17405,87 грн., за період з травня по жовтень 2020 року становить 29126,32 грн. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено, суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах. За таких підстав, з врахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи способи захисту цивільних прав, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1\\3 частини від доходу (заробітку), що на думку суду буде ефективним способом захисту. Оскільки відповідач має постійний, не мінливий дохід, визначення розміру аліментів у частці від доходу є можливим. Отже, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1\\3 частини від доходу (заробітку). Ч. 2 ст. 183 СК України визначено - якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За правилами ч.3 ст. 183 СК України - якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір : в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. на користь держави; в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. на користь позивача.

Outcome: partial