Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

06.06.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом. Обґрунтували його наступним. [INFO] року помер їх батько - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Вони є єдиними спадкоємцем майна померлого за законом, які вчасно прийняли спадщину. Дружина - [PERSON] (ІІІ особа у справі) від прийняття спадщини відмовилася в установленому законом порядку на їх користь. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька державна нотаріальна контора відмовила їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об»єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Пирогівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивачі прохали суд визнати за кожною з них в порядку спадкування за законом право власності на ? частку спадкового житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на приватизованій земельній ділянці по [ADDRESS] Глобинського району Полтавської області. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з»явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Пирогівської сільської ради, представники третіх осіб - Реєстраційної служби Глобинського РУЮ, відділу Держземагенства у Глобинському районі, Градизької держнотконтори, третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є його доньки - [PERSON], [PERSON] (позивачі у справі) та дружина - [PERSON] (ІІІ особа у справі). Згідно спадкової справи № 135 за 2013 рік, заведеної державним нотаріусом Градизької держнотконтори спадкоємцями першої черги спадкування за законом, які в установлений строк прийняли спадщину, є доньки померлого - [PERSON], [PERSON] (позивачі у справі). До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] Глобинського району Полтавської області, який був збудований спадкодавцем і в якому він проживав до дня своєї смерті. Градизька держнотконтора 27.01.2014 року відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», погріб з шийкою літ. «Г», прибудову літ. «а», сарай літ. «Б», ганок літ. «аг» було побудовано у 1978 році, гараж літ. «В» - у 1987 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Пирогівської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в с. Яроші і проживав у ньому до смерті. З 1978 року, а останнім часом під № 0380-1 за ним значилося належне на праві приватної власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], на приватизованій земельній ділянці площею 0, 1229 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів його державну реєстрацію відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч.1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановивши, що спадкодавець за життя на передбачених законом підставах набув право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, суд дійшов висновку, що позивачі, як єдині спадкоємці першої черги спадкування за законом, які вчасно прийняли спадщину, мають право на успадкування майна померлого батька, в рівних частках - по ? частці на кожну. Визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved