Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

04 липня 2019 року [PERSON] , (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок» с.Кам`янка Олевського району Житомирської області (далі Відповідач, СТОВ «Світанок») про визнання права власності на нерухоме майно. На обґрунтування позову зазначає, що 01 липня 2019 року він, як фізична особа придбав за 9 181.20 грн., у Відповідача нежитлову будівлю (господарський піднавіс), загальною площею 612.4 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . На час укладення договору купівлі-продажу (01.07.2019 року), сторони досягли згоди по всім істотним умовам договору, згідно домовленості, Позивач передав СТОВ «Світанок» обумовлену суму коштів, в розмірі 9 181.20 грн., а СТОВ «Світанок» передали Позивачу у власність зазначену нежитлову будівлю. Отже, в результаті укладеного у відповідності зі ст.655 ЦК України між Позивачем та Відповідачем договору купівлі-продажу зазначає Позивач останній набув право власності на вказану нежитлову будівлю. Проте, при зверненні Позивача до Комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, щодо державної реєстрації права власності на вказану будівлю, останньому було відмовлено, оскільки для державної реєстрації, відповідно до положень додатка 2 «Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно» Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, необхідно представити договір купівлі-продажу, яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу або рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Відтак Позивач повинен представити рішення суду про визнання права власності або договір купівлі-продажу, форма якого відповідає вимогам діючого цивільного законодавства, тобто договір повинен бути укладено у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, (ст.657 ЦК України). Однак, незважаючи на те, що Позивач із Відповідачем дійшли згоди з усіх істотних умов вищевказаного договору, який сторонами було виконано у повному обсязі, Відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на відсутність коштів необхідних для оплати послуг щодо державної реєстрації вказаного об`єкту нерухомості та вчинюваної нотаріальної дії щодо його відчуження, а згодом взагалі відмовився вести будь-які перемовини щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, що унеможливлює Позивача нотаріально посвідчити спірний договір. А, відтак просить суд визнати за Позивачем право власності на нежитлову будівлю (господарський піднавіс), загальною площею 612.4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу № 23, укладеного 01 липня 2019 року між [PERSON] , та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Світанок» с.Кам`янка Олевського району Житомирської області. Позивач [PERSON] , та його представник - адвокат Зарицький А.І., який діє на підставі Договору «Про надання правничої допомоги позивачу у цивільній справі» № 13 від 04.07.2019 року та Ордеру серії ЖТ № 41713, на надання правової допомоги від 04.07.2019 року, заявлені позовні вимоги підтримали повністю, із підстав, які зазначені у позовній заяві та просили суд задовольнити їх у повному обсязі, подавши до суду 22.07.2019 року заяви щодо розгляду справи у їхню відсутність, з ухваленням судом рішення з підготовчого судового засідання, (а.с.24,25). Представник відповідача: Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок» - Директор СТОВ «Світанок» Козловець А.П., у судове засідання не з`явилася, проте також 22.07.2019 року подала до суду заяву щодо розгляду справи у її відсутності, з ухваленням судом рішення з підготовчого судового засідання. Заявлені позовні вимоги Позивача визнає у повному обсязі, (а.с.26). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] , до Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок» с.Кам`янка Олевського району підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником нежитлової будівлі (господарського піднавісу), загальною площею 612.4 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] є Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Світанок», (а.с.7-14). Вказане майно розташоване за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці, яка належить Олевській об`єднаній територіальній громаді Житомирської області, (а.с.11-12). 01 липня 2019 року між Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Світанок» в особі Директора СТОВ «Світанок» Козловець А.П. , та [PERSON] , як фізичною особою відбулася домовленість про купівлю-продаж належної СТОВ «Світанок» нежитлової будівлі (господарського приміщення), загальною площею 612.4 кв.м., розташованої в [ADDRESS] , за 9 181.20 грн., які СТОВ «Світанок» отримали від [PERSON] , 02.07.2019 року. У зв`язку з чим, згідно до зазначеного договору сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору, а саме: обговорено ціну (яку протягом двох банківських днів з моменту підписання договору було сплачено позивачем), строки оплати та передачі зазначеного нерухомого майна за договором, зобов`язання сторін, що посвідчується квитанцією до прибуткового касового ордера № 0.0.1398043223.1, та накладною № 23 від 02.07.2019 року, (а.с.7-9). Так згідно вимог ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Разом із тим, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, (ч.2 ст.215 ЦК України). Положеннями ст.220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, законодавець надає суду право визнати дійсним договір, який, внаслідок недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення, є нікчемним. Така правова позиція викладена у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Так між [PERSON] , як фізичною особою та СТОВ «Світанок» в особі Директора СТОВ «Світанок» Козловець А.П. , було вчинено відповідні дії, за якими між Позивачем та представником Відповідача було досягнуто домовленості із усіх істотних умов угоди, зокрема про вартість спірного нерухомого майна, його оплату позивачем та передачу останньому у володіння, де Позивач вчинив дії - 02.07.2019 року провів оплату вартості нежитлової будівлі, загальною площею 612.4 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] , (а.с.7-9), по договору купівлі-продажу № 23 від 01.07.2019 року, і прийняв у володіння належну СТОВ «Світанок» нежитлову будівлю за вищевказаною адресою, а останнє передало зазначене нерухоме майно, тобто вчинили дії, передбачені ст.655 ЦК України. Наведене свідчить про те, що при укладенні цього договору сторони досягли всіх суттєвих умов, передбачених ст.655 ЦК України та виконали їх. Умови угоди СТОВ «Світанок», як юридичної особи не оскаржувалися останнім. Ці обставини, як і інші, наведені у позові, Відповідачем не оспорювалися. За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для визнання спірної угоди дійсною, що передбачені ч.2 ст.220 ЦК України, в наявності, у зв`язку з чим порушене право Позивача підлягає захисту у судовому порядку, а тому суд визнає право власності на спірне майно за Позивачем. Оскільки, визнання позову представником відповідача є безумовними, не суперечать вимогам закону (ч.4 ст.206 ЦПК України), не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні представником відповідача змісту обставин справи, відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позицій з цього приводу, оскільки будь-яких заперечень до суду не подано, приходить до висновку про те, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного та

Outcome: approved