overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 178633,70 грн. за кредитним договором № 014/08-112/79659 від 02.06.2008 року та судові витрати. Підставою позову явилось те, що 02.06.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 21000 доларів США під 13% річних . З укладенням кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до графіка погашення заборгованості (п. 7.1 кредитного договору), а у разі прострочення грошового зобов'язання сплатити у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 16.3 кредитного договору). 22.05.2009 р. до кредитного договору було укладено додаткову угоду №20 якою було капіталізовано прострочену заборгованість в сумі 20776,12 доларів США, та тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу у зв'язку з чим графік погашення було викладено в новій редакції. Однак відповідач припинив виконувати свої зобов'язання в зв'язку з чим на 13.02.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 20891,12 доларів США (еквівалент 178633,70 грн.), яка складається: 155979,82 грн. - заборгованість за кредитом, 11206,29 грн. - заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками), і 11447,59 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, хоча про слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що так як копіями договору кредиту(а.с. 9-19), додатковою угодою №20 (а.с. 23-24), графіками повернення кредиту (а.с. 25-28), погашення заборгованості (а.с. 19-22), та розрахунком заборгованості(а.с. 5-6), відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України підтверджені позовні вимоги по стягненню: 20891,12 доларів США (еквівалент 178633,70 грн.), яка складається: 155979,82 грн. - заборгованість за кредитом, 11206,29 грн. - заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками), і 11447,59 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків, проти яких відповідач доказів заперечень не надав, то в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог в розмірі 1786,33 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що відповідач є батьком дитини, сторони разом не проживають, неповнолітній син сторін проживає з позивачем, відповідач коштів на утримання неповнолітнього сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює і має постійний заробіток. Під час судового засідання позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, також заявив, що наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить правам та інтересам інших осіб. У відповідності із ч.4 ст.174 ЦПК суд може ухвалити рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем якщо визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Оскільки визнання відповідачем позову відповідає вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, згідно із п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності із п.п.1 п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч.1 ст.80, ч.3 ст. 88 ЦПК, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2002 року. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини (25%) від усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В останнє судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляд справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про слухання справу у її відсутність, зазначила, що згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 28.09.2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується актовим записом № 456, зробленим відділом реєстрації актів громадянського стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні 28.09.2002 року. Відповідно до актового запису про народження №497, зробленого Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 07.08.2003 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім'ї № 32 від 04.03.2014 року, виданої ОСББ «Оріон» дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач по справі не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, про наявність у нього інших утриманців або обставин, які суд має враховувати при визначені розміру аліментів згідно ст.182 СК України суд не повідомив. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до її повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивача підтримала заявлені вимоги і суду показала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.05.2012 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. З 25.01.2014 року сторони мешкають окремо. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Має на утриманні дитину від першого шлюбу. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1500 грн. щомісяця, оскільки розмір доходів відповідача є мінливим. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій причині, хоча про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечує. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання сина до досягнення ним повноліття є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.10.2006 року виконкомом Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння, кохання. На протязі останнього року проживають окремо. Просить розірвати шлюб, доньок залишити на своєму вихованні. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заяв про розгляд справи у його відсутності не надав, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд ухвалив проводити судове засідання без сторін з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, сторони зареєстрували шлюб 28.10.2006 року виконкомом Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 02., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Сторони на протязі останнього року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім цього, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо залишення дітей на вихованні з матір'ю. Ч. 1 ст. 161 СК України зазначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сторони шлюбні стосунки не підтримують з грудня 2010 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що протягом усіх років спільного проживання між нею та чоловіком було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних приводів. Неодноразові спроби примирення не дали позитивних результатів. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та направлення смс повідомлення за номером телефону. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що шлюб було укладено між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровано Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 631, згідно Свідоцтва Серія [NUMBER] від 27 листопада 2010 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час сумісного не проживання, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

07.03.2014 року позивачка звернулась до суду з дійсним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування свого позову вказала наступне: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2007 року, який був зареєстрований Станично-Луганським ВРАЦС Луганської області, актовий запис № 127. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що сімейні відносини розладналися близько 4-х років, стали виникати сварки. Три роки по тому позивачка зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, але залишила позов без розгляду, щоб зберігти сім'ю, відповідач обіцяв більше приділяти уваги родині, але за ці роки відповідач не став відноситися до сім'ї більше відповідальніше, тому вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Примирення та подальше сімейне життя не можливе, окрім того з листопада 2013 року сторони фактично розійшлися. Таким чином подальше збереження шлюбу не має сенсу. Спору про розподіл майна не має, щодо утримання доньки позивачка буде звертатись до суду з позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позов підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за існуючими доказами. У відповідності зі ст. 110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Стаття 112 вказаного кодексу наголошує, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільно життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд визнав позов обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, тому що родина розпалася остаточно і зберегти її неможливо. У відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

07.03.2014 року позивачка звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], відповідачем по справі, від якого вони мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що спільне подружнє життя із відповідачем не склалося через різні погляди на права та обов'язки подружжя. Вказує, що відповідач ніде офіційно не працює, не намагається матеріально забезпечувати родину. На даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Синів [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу просить залишити на вихованні з нею. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 25.04.2014 року позивачка подала заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони 24.09.2005 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 337, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. [INFO] у сторін народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5,6). Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. З пояснень позивачки, викладених в позовній заяві і які не були спростовані відповідачем, вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося з вини відповідача, який не піклувався про матеріальне забезпечення родини. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин. Примирення та збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Відповідач підстав, з яких був заявлений позов, не оспорював, тому суд знаходить їх доведеними і приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову та задовольняє його. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені останньою документально підтверджені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду (а.с. 1). Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

07.03.2014 року прокурор Гайсинського району звернувся до суду з позовом інтересах держави в особі Гайсинської ЦРЛ, просив стягнути з [PERSON] 1717 грн.15 коп. витрат на лікування [PERSON], потерпілого від злочину вчиненого відповідачем. Прокурор в судовому засіданні свої вимоги підтримав. Представник Гайсинської ЦРЛ звернувся до суду з заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с. 7). Відповідач вимоги позову визнав частково, просив зменшити розмір відшкодування врахувавши його важкий матеріальний стан. З'ясувавши позиції сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги позову обґрунтованими. Вироком Гайсинського районного суду від 08.10.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і застосувавши ст. 69 КК України призначено покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт (а.с.2). [PERSON] у зв'язку із заподіянням [PERSON] тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні у Гайсинській ЦРЛ з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забій лівої нирки, забій зовнішнього носа, м'яких тканин обличчя та колінних суглобів з 05.11.2013 року по 16.05.2013 року 11 ліжко/днів, вартість лікування за рахунок лікарні - 8 грн. 30 коп., та медичного обслуговування - 1708 грн.85 коп. Спірні правовідносини регулюються ст.1206 ЦК України, за змістом якої особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету Встановлені обставини свідчать, що витрати на лікування [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь Гайсинської ЦРЛ шляхом зарахування до бюджету Гайсинського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

07.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.01.2003 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 39. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.01.2003 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу він з відповідачкою дітей не мають. Водночас, зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З 14.01.2010 року він з відповідачкою припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам, просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 18.01.2003 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 39. Позивачка у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було. Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.01.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з 14.01.2010 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. На підставі викладеного та враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved