Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

05 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], де зазначив що, вона є донькою відповідача, який після розірвання шлюбу з її матірью сплачував аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття. На теперішній час вона навчається у Маріупольському медичному училищі на денному відділенні, і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Її матері , з якою вона разом мешкає, важно утримувати її самій. Відповідач працює на ПАТ ММК ім.. Ілліча та отримує пенсію. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач надав суду заяву , де зазначив,що він позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. В звязку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ст. 197 ЦПК України, не проводилось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 1997 року народилась позивачка [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Батьки позивачки перебували у шлюбі з 28 червня 1997 року по 06 серпня 2002 року. Після розірвання шлюбу позивачка мешкає разом з матірю [PERSON] До настання позивачем повноліття, відповідач сплачував на її користь аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку. У 2015 році [PERSON] була зарахована до Маріупольського медичного училища та є студенткою 1 курсу денної форми навчання з терміном навчання у навчальному закладі до 2016 року , що підтверджується довідкою № 74 від 29.09.2015 року. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд приходить до наступного. Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням матеріального положення дитини, платника аліментів , приходить до наступного. Позивач навчається на денній формі навчання, проживає разом з матірю, яка за станом здоровя перебуває на обліку у гематолога, є пенсіонеркою, її розмір пенсії складає 4191 грн. Відповідач працює у доменному цеху ПАТ МК ім., Ілліча та його середній заробіток складає 6421 грн., крім того отримує пенсію у розмірі 5770 грн. Інших утриманців у нього немає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача та користь позивачки слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання до досягнення позивачкою 23 річного віку. При цьому суд зазначає, що у відповідач є можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до вимог ст.. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн., від сплати яких позивач був звільнений при поданні позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved