overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

05 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати недієздатною його дочку [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном над нею. В обґрунтування заяви вказував, що [PERSON] являється інвалідом першої групи з дитинства довічно, він здійснює догляд за дочкою, котра проживає разом з ним в с. Воробіївка Полонського району, яка страждає психічним захворюванням, в зв`язку з чим не може розуміти значення своїх дій, а тому просив визнати останню недієздатною та призначити його опікуном над нею. Також зазначив, що згідно рішення Полонського районного суду у 2017 році дочку вже було визнано недієздатною, а його було призначено опікуном, однак на даний час дія рішення закінчилася. При розгляді справи [PERSON] заяву підтримав та просив його вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій також вказав про визнання заяви [PERSON] .\~ Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді глибокої розумової відсталості та згідно висновку судово-психіатричного експерта № 329 від 19 червня 2020 року, вона не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. При цьому, з урахуванням стану здоров`я останньої, вона не може з`явитися в судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи. Згідно рішення Полонського районного суду від 29 грудня 2017 року (справа № 681/1564/17) [PERSON] було визнано недієздатною та призначено опікуном над нею її батька [PERSON] . У відповідності до положень ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення, який визначено судом у два роки, закінчився 30 січня 2020 року. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому, згідно ч.1 ст.60 названого Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За таких обставин, суд вбачає підстави відповідно до ст.ст.39, 60 ЦК України визнати [PERSON] недієздатною, а заявника призначити опікуном над нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~05 лютого 2020 року, [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що [PERSON] , що померла [INFO] є матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, спадкоємцем якої є заявник, проте, у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища померлої матері у правовстановлюючих документах, заявник не може належним чином оформити спадщину в нотаріальній конторі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник заявника надала заяву про проведення засідання за її відсутності та відсутності заявника. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначили про відсутність заперечень щодо поданої заяви. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані докази по справі судом встановлено наступне. У відповідності до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] , [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що виконкомом Дніпровської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 02. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». (а.с.7) \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] , складеного російською мовою, [PERSON] народився [INFO] в с. Дніпровське Чернігівського району Чернігівської області, а графі батьки вказано: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.6) Відповідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , [INFO] у віці 88 років померла [PERSON] . (а.с.8) За матеріалами наданої копії спадкової справи [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . В матеріалах спадкової справи мається довідка видана виконкомом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області про те, що разом з [PERSON] були зареєстровані та проживали син [PERSON] . До позову долучено рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2008 року, в якому вказується, що рішенням Чернігівського районного суду від 23.06.2008 встановлено факт, що [PERSON] являвся сином [PERSON] (спадкодавця) та визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті відповідно чоловіка і батька [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Надані докази та досліджені в судовому засіданні обставини об`єктивно узгоджуються між собою і дають суду підстави вважати доведеним факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Встановлено також, що інших можливостей його підтвердити заявник не має, а встановлення даного факту пов`язано з правом спадкування заявника. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

05 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обгрунтовано тим, що 27 жовтня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №848. Відомостей щодо наявності від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не надали. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27 жовтня 2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №848 (а.с.4). Відомостей щодо наявності від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не надали. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

05 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28 травня 2019 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей немає. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки він виїхав проживати до своїх батьків. Сторони мають різні погляди на життя, у зв`язку із чим сім`я фактично припинила своє існування. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 травня 2019 року, спільних дітей немає. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

05 лютого 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000,00 грн. щомісячно і до досягнення дітьми [PERSON] \~ [INFO] ,\~та [PERSON] \~ [INFO] , трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилось донька та син. Через погіршення їх сімейних відносин протягом тривалого часу вони з відповідачем припинили подружні відносини і вона з дітьми проживає окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей з приводу чого між ними склалися спірні правовідносини. Вказує, що весь тягар щодо утримання доньки та сина лежить на ній, через що опинилась у скрутному матеріальному становищі. Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подав. В судовому\~засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила таакі задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`вився, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі\~280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 21 лютого 2019 між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.02.2019 року. [INFO] в сторін по справі народилась дочка [PERSON] , що видно з свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 02.10.2018 року. [INFO] в сторін по справі народився син [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 08.01.2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. А згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Беручи до уваги, що малолітні діти сторін по справі [PERSON] \~ [INFO] ,\~та [PERSON] \~ [INFO] , не досягли трирічного віку, проживають разом з матір`ю враховуючи, що позивач потребує матеріальної допомоги, в суду відсутні відомості про неможливість надання відповідачем такої допомоги позивачу, інших обставин, за яких позивач позбавлений права на утримання від чоловіка не встановлено, тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трьох років - в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., від доходу відповідача є обґрунтованим, а тому вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно також стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., так як позивач звільнена від справи судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

05 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09 листопада 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції , актовий запис № 275. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, вони втратили почуття любові один до одного. Їхній шлюб існує формально, сім`я уже давно розпалася. Сумісне життя, збереження сім`ї та примирення між ними є неможливими. Позивач в судове засідання не з`явився надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася , надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 09.11.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції , актовий запис № 275, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідачка позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

05 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 74 469 грн 51 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач систематично затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» та обіймає посаду слюсара-ремонтника, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 7-8). Позивач зазначає, що у відповідача перед ним обліковується заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 74 469 грн 51 коп., що підтверджується розрахунковим листком долученим позивачем до позову (а.с. 3), а будь-які його звернення щодо її виплати в порядку досудового врегулювання спору відповідач ігнорує, чим систематично порушує право позивача на отримання заробітної плати. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у разі порушення законодавства про оплату праці. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої, але невиплаченої заробітної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

05 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 86 612 грн 96 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач систематично затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» та обіймає посаду слюсара з механоскладальних робіт, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 3-4). Позивач зазначає, що у відповідача перед ним обліковується заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 86 612 грн 96 коп., що підтверджується розрахунковим листком долученим позивачем до позову (а.с. 5), а будь-які його звернення щодо її виплати в порядку досудового врегулювання спору відповідач ігнорує, чим систематично порушує право позивача на отримання заробітної плати. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у разі порушення законодавства про оплату праці. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої, але невиплаченої заробітної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved