Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

07.06.2021 представник [PERSON] - адвокат Щербан Н.Т. звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір оренди б/н, укладений 20.05.2014 між [PERSON] та відповідачем, в особі голови [PERSON] стосовно земельної ділянки площею 0,8745 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер 4621286800:08:000:0018. Стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за землю за 2019-2020 роки за договором оренди землі від 20.05.2014 у розмірі 1923,90 грн, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 237,42 грн, інфляційні втрати у розмірі 125,78 грн, 3% річних у розмірі 48,67 грн та судові витрати в розмірі 2408,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,8745 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер 4621286800:08:000:0018 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №01621290 від 28.09.2004. виданого на підставі розпорядження голови Дрогобицької районної райдержадміністрації від 20.08.2004 №230. 20.05.2014 між та відповідачем укладено договір оренди землі б/н щодо вказаної земельної ділянки, який 16.07.2014 зареєстровано Підбузькою селищною радою Дрогобицького району Львівської області за №24798706. Факт передачі землі в оренду підтверджується актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 04.04.2014 та актом прийому-передачі об`єкта оренди від 21.07.2014. 07.08.2017 між сторона укладено додаткову угоду до договору оренди, відповідно до умов якої внесено зміни до п.9 Договору, зокрема, щодо розміру орендної плати, що вноситься у грошовій формі на картковий рахунок у розмірі 961,95 грн за рік. Строк договору оренди земельної ділянки складає 10 років. Всупереч умов договору оренди земельної ділянки відповідач не сплатив орендну плату впродовж останніх двох років підряд (за 2019 та за 2020). Крім цього, враховуючи порушення зобов`язання відповідачем, позивач просить стягнути з останнього пеню за прострочення виплати орендної плати, суму інфляційних втрат та 3% річних. Враховуючи, що в добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою від 08.06.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 01.07.2021, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №2547772266 [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЛВ №016290, виданого 28.09.2004 належить земельна ділянка кадастровий номер 4621286800:08:000:0018, площею 0,8745 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20.05.2014 між [PERSON] та відповідачем Фермерське господарство «Меринос-Захід» укладено договір оренди землі б/н щодо вказаної земельної ділянки. 07.08.2017 додатковою угодою внесено зміни до вказаного договору. Відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Факт передачі землі в оренду, підтверджується Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 04.04.2014 та Актом прийому-передачі об`єкта оренди від 21.07.2014. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 20.05.2014 та змін до даного договору від 07.08.2017 строк дії договору становить 10 років, розмір орендної плати становить 961,95 грн за рік. Згідно п.28.5 Договору орендар має право вимагати своєчасного внесення орендної плати. Судом встановлено, що всупереч вимог договору, відповідачем не виконано свого зобов`язання щодо внесення орендної плати за 2019 та 2020 роки. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі». Згідно зі ст.1 вказаного закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди. Відповідно до ст..24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно умов договору від 20.05.2014 орендна плата сплачується не пізніше тридцяти днів після закінчення календарного року, в якому існували орендні відносини. Оскільки в договорі встановлений строк (термін), то за умовами договорі орендар зобов`язався виплачувати власнику земельної ділянки у повному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою щорічно. Згідно з ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Таким чином, у даному випадку невиконання відповідачем обов`язку сплатити орендну плату в повному обсязі у строк, визначений умовами договору, і є несплатою орендної плати в розумінні п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши всі надані сторонами докази і проаналізувавши їх доводи та заперечення за своїм внутрішнім переконанням, суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач систематично не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі б/н від 20.05.2014 року (зі змінами від 077.08.2017) на земельну ділянку № кадастровий номер 4621286800:08:000:0018, а саме не сплачував орендну плату у 2019 та 2020 роках. Відтак, позов про припинення договорів оренди земельної ділянки шляхом розірвання та стягнення боргу підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2019 та 2020 роках є порушенням ст. 526 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки. Встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, зокрема, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Пунктом 14 договору оренди землі від 20.05.2014 передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, встановлені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час\~прострочення, а також три\~проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором\~або законом. Так як період прострочення мав місце з 01.01.2020 по 05.05.2021 з орендаря підлягає стягненню пеня за прострочення виплати орендної плати у розмірі 237,42 грн, сума інфляційний втрат в розмірі 125,78 грн та 3% річних - 48,67 грн. Відповідно до\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справі відсутні документально підтверджені витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1500 грн, а тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення таких з відповідача, слід відмовити. При цьому, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного, ст.ст.509, 510,526, 530, 549, 651, 792 ЦК України; ст.ст. 93, 96 ЗК України; ст.ст. 1, 13, 32, 141 Закону України «Про оренду землі» та

Outcome: approved