Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

06 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 06 грудня 1985 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. 27 лютого 2011 року померла мати чоловіка [PERSON]. За життя, 05 вересня 1994 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Перещепинської селищної ради, відповідно до якого, заповідала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Перещепине, вул. Українська № 44. [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON], померлої 27 лютого 2011 року. Позивач зазначила, що її чоловік тяжко хворів, постійно перебував в лікарні, в звязку з чим, йому було важко займатися питаннями оформлення спадщини. 11.11.2011 року [PERSON] оформив довіреність, посвідчену нотаріально, відповідно до якої уповноважив її, [PERSON] представляти його інтереси, в тому числі і з питань оформлення спадкових прав. 16 січня 2012 року її чоловік [PERSON] помер. Оскільки вона є людиною, яка не має юридичну освіту, вона не знала, що представництво за довіреністю припиняється смертю особи, яка видала довіреність, та продовжила вчиняти дії, направлені на оформлення спадкових прав чоловіка. Так, 28 лютого 2012 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-627, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], померлої 27 лютого 2011 року є її син [PERSON], [INFO], спадщина, на яке видане це свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Перещепине, вул. Українська № 44. Позивач зазначила в заяві, що вона звернулася до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після чоловіка - [PERSON], померлого 16 січня 2012 року, але, постановою нотаріуса від 03 вересня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на імя спадкодавця був виданий після його смерті. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 лютого 2012 року, видане Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстроване в реєстрі за № 2-627, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], померлої 27 лютого 2011 року є її син [PERSON], [INFO], спадщина, на яке видане зазначене свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Перещепине, вул. Українська № 44. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Перещепинська міська рада Новомосковського району дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника. Представники третіх осіб - Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 грудня 1985 року Самарським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між зареєструвала [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 631, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON]. Встановлено, що 27 лютого 2011 року померла мати [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно спадкової справи Новомосковської районної державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 27 лютого 2011 року звернувся [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. За життя, 05 вересня 1994 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Перещепинської селищної ради, відповідно до якого, заповідала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Перещепине, вул. Українська № 44. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року [PERSON] оформив довіреність, посвідчену нотаріально, відповідно до якої уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, в тому числі і з питань оформлення спадкових прав. Судом встановлено, що 16 січня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно спадкової справи Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого 16 січня 2012 року, звернулася [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. У відповідності до ст. 24 ЦК України, людина, як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. На підставі ч.1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільне правоздатність) мають усі фізичні особи. Згідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. На підставі ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. На підставі п. 6 ч.1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється смерті особи, яка видала довіреність. Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2-627, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], померлої 27 лютого 2011 року є її син [PERSON], [INFO], спадщина, на яке видане це свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Перещепине, вул. Українська № 44. Таким чином, [PERSON], на підставі довіреності [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON], в той час, коли цивільна правоздатність останнього та довіреність від його імені були припиненими в звязку із смертю. У відповідності до ст. 1302 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом були порушені вимоги ст.ст. 25, 248 ЦК України, воно підлягає визнанню недійсним.

Outcome: approved