Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

06 березня 2015 [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 3 по вулиці Руденка, будинок 14 в місті Рубіжне. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником зазначеної квартири, з 2008 року в квартирі був зареєстрований її онук [PERSON], який в листопаді 2009 року виїхав з квартири, його речей в квартирі немає, відповідач добровільно не знявся з реєстраційного обліку, реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує її права як власника квартири, тому позивач звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримує, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування її квартирою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, 08.04.2015 року надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про зняття його з реєстрації у квартирі [ADDRESS] визнає, з позовом згоден (а.с. 33). Третя особа [PERSON] 31.03.2015 року надіслала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 31). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва № 1272 про право власності на житло, виданого Бюро приватизації житла ВАТ «Краситель» та свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2007 року за реєстром № 1306 (а.с. 8, зворот). Згідно довідки про склад сімї № 13220 від 02.03.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] як член сімї власника (а.с. 12). Згідно акту від 03.05.2015 року складеного сусідами позивача та депутатом Рубіжанської міської ради Луганської області, підписи яких засвідчені секретарем Рубіжанської міської ради [PERSON] не проживає у [INFO] з листопада 2009 року (а.с. 13). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали показання, що є сусідами позивача [PERSON], онук позивача [PERSON] тривалий час приблизно 5-6 років не проживає у квартирі позивача. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. \~\~Згідно положень ст. 150 ЖК України, які кореспондують з положеннями ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що будучи зареєстрованим у квартирі, відповідач в ній не проживає, плату за користування квартирою не сплачує, доказів утримання квартири відповідачем та оплати за користування квартирою відповідачем, матеріали справи не містять. Відповідач у своїй заяві від 31.03.2015 року зазначає, що з позовом згоден, не заперечує проти його зняття з реєстрації. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved