Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

05.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа Суворовська районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення\~перешкод у\~спілкуванні з\~дитиною,\~визначення способу\~участі у\~вихованні дитини,\~просив зобов`язати\~ [PERSON] \~не чинити\~перешкоди у\~спілкуванні з\~сином [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~встановити йому\~побачення \~з сином\~ наступним\~чином:\~щотижня кожного\~вівторка та\~четверга в\~період часу\~з 16.00\~год.\~до 20.00\~год.,\~щотижня з\~12.00\~год.\~суботи по\~20.00\~год.\~неділі з\~ночівлею дитини\~за місцем\~реєстрації батька;\~в період\~літніх канікул\~дитини -\~10\~днів з\~ночівлею за\~місцем реєстрації\~батька,\~в період\~зимових канікул\~-\~5\~днів з\~ночівлею за\~місцем реєстрації\~батька;\~щороку в\~день народження\~сина \~з 15.00\~год.\~до 18.00\~год. 25.04.2019 р. провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 22.07.2020р. позивачем подана заява, відповідно до якої він просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з сином, визначити спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини наступним чином, встановлення побачень: понеділок, середа з 16:00 год. до 20:00 год. в перші два тижні за присутності матері, надалі без присутності матері; субота з 612.00 год. До неділі 14.00 год, через вихідні, з ночівлею за місцем проживання батька; у період літніх канікул протягом 5 днів з ночівлею за місцем проживання батька; щороку в день народження сина з 15.00 год до 18.00 год.; надавати можливість щоденного спілування сина з батьком засобами телефонного звязку. Позов обґрунтований тим, що 19.10.2010 року між сторонами укладено шлюб, за період спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . За період спільного життя між сторонами виникали невеликі сімейні конфлікти, з боку [PERSON] з`являлася раптова агресія, позивач постійно виступав ініціатором примирення. 05.03.2018 року позивач повернувся із закордону, але потрапити до місця спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , не зміг, оскільки відповідач його не пустила та повідомила, що розлучається з позивачем, кинула ключі від його квартири за адресою: [ADDRESS] , куди він змушений був поїхати. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 14.03.2018 року по справі №\~521/20867/117 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10.04.2018 року з позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн. щомісячно до його повноліття. Позивач зазначив, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня. На теперішній час між сторонами склалися дуже напружені відносини через наявний спір про поділ майна, факт викрадення документів, грошових коштів, меблів, речей та золотих виробів, крім того, позивач не має змоги бачитися з дитиною, оскільки [PERSON] перешкоджає у спілкуванні. 12.03.2019 року позивачем була подана заява до Служби у справах дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 08.07.2020 року (а.с.71-75), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки з визначеним способом участі батька, викладеним у Висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, вона не згодна, тому що він суперечить інтересам самої дитини. [PERSON] зазначила, що позивачу було запропоновано укласти мирову угоду шляхом встановлення спілкування дитини з батьком наступним чином: середа з 17:00 год. до 19:00 год. в перші шість місяців за присутності матері, надалі без присутності матері; неділя з 16 год. до 19:00 год. в перші шість місяців за присутності матері, надалі без присутності матері; у період літніх або зимових канікул протягом 5 днів, в перші шість місяців без ночівлі, надалі з ночівлею за місцем проживання батька. Однак [PERSON] не погодився на запропоновані умови, у зв`язку з чим домовленість не досягнута. Також відповідач заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог, посилаюсь на те, що доводи позивача про здійснення перешкод у побаченні батька з сином не заслуговують на увагу, тому що ще з серпня 2017р. він самоусунувся від спілкування з дитиною, не цікавився його життям та станом здоров`я, не вітав його зі святами, що викликало образи у сина. Відповідач зазначила, що з лютого 2019 року позивач жодного разу не запропонував зустрітися з дитиною, не відвідував дощкільний заклад, в якому навчався [PERSON] , не цікавився його успіхами. Крім того, вказувала на переслідування з боку [PERSON] , який ініціює перевірки її підприємницької діяльності, розповсюджує серед знайомих неправдиву інформації про [PERSON] . Також відповідач вказувала на те, що фах відповідача (моряк) впливатиме на його психічний стан, а стан здоров`я та вік батька (56 років), який перебуває в групі ризику через проблеми з судинами не дозволяє залишати дитину наодинці з ним без присутності матері на тривалий час. Ухвалою суду від 29.10.2020 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті. Позивач в\~засідання не\~з`явився,\~його \~представник звернулася\~з заявою\~про розгляд\~справи за\~її відсутності,\~позовні вимоги в редакції від 17.07.2020 року підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Позивач у відповіді на відзив, яка надійшла до суду 22.07.2020 року вказав, що категорично не згоден з доводами, викладеним у відзиві. [PERSON] зазначив, що посилання відповідача на домашнє насильство з його боку є неправдивим, щодо факту не спілкування з дитиною повідомив, що був позбавлений такої можливості через перешкоди з боку [PERSON] у спілкуванні. Позивач зазначив, що стан його здоров`я пов`язаний з великим фізичним та емоційним навантаженням під час перебування в рейсі, однак це не є підставою для позбавлення його можливості спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, без поважних на те причин. 28.10.2020 року відповідач подала заперечення, відповідно до якого [PERSON] не відмовлялася від поштових відправлень позивача з речами для сина, надіслані дитячі речі були неналежного розміру, а канцтовари відправлені не своєчасно, зазначила, що відправлення були здійснені після звернення до суду із позовом для створення штучного враження на суд. Виснок органу опіки відповідач вважає не достаньо обгрунтованим, тому що дитина має велику прихильність до матері, емоційний зв`язок із батьком відсутній, оскільки син не бачив батька з 2017 року. Крім того, дитина потребує особливого догляду через наявність діагнозу «астено-невротичний синдром», який виключає стресові ситуації, порушення режиму сну, їжі та часу прийняття ліків, що виключає можливість ночівлі дитини за місцем проживання батька. Представник третьої особи Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування в засідання не з`явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, направив заяву, в якій не зареречував проти розгляду справи за їх відсутності, просив ухвалити рішення з урахуванням висновок органу опіки та піклування про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] (а.с.77). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності позивача, відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. \~ \~ \~ \~За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, матеріалами справи встановлено, що 19.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Першому Приморському відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 764 (а.с.11). Від спільного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , про що 05.07.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції вчинено актовий запис № 5549 (а.с.10). 14.03.2018 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси у цивільній справі №521/20867/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано(а.с.12). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 01.02.2019 року, здійсненого державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Малій А.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №5211/1113/18, виданого Малиновським районним судом м.Одеси від 23.07.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 4000 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до повноліття, тобто до [INFO] , станом на 01.02.2019 р. заборгованість відсутня (а.с.13). Заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, підтверджено факт звернення [PERSON] до органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради із проханням зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] та визначити спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини зазначеним ним чином (а.с.14). Після розірвання шлюбу сторони почали жити окремо один від одного, син залишився проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування № 01-05-3/215вх від 21.06.2019 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення спілкування дитини з батьком: понеділок, середа з 16:00 год. до 20:00 год. в перші два тижні за присутності матері, надалі без присутності матері; субота з 12:00 год. до неділі 14:00 год., через вихідні, з ночівлею; у період літніх канікул 10 днів з ночівлею, за місцем проживання батька; у період зимових канікул протягом 5 днів з ночівлею за місцем проживання батька(а.с.23-24). У висновку також зазначено, що за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання дитини, відпочинку та розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов поживання. Мати дитини [PERSON] повідомила, що ніколи не чинила перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, батько самоусунувся від участі у вихованні дитиною, понад 1,5 роки не бачиться та не цікавиться сином, однак категорично проти встановлення участі батька у вихованні сина за запропонованим ним графіком. За нормами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), Цивільним Кодексом (ЦК) України, Сімейним Кодексом (СК) України, зокрема статтями 141, 151 СК за якими, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно частини першої та другої статті 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Суд вважає, що такий порядок та спосіб участі [PERSON] у вихованні сина вказаний у висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування № 01-05-3/215вх від 21.06.2019 року,є правильним та може бути прийнятий судом при ухваленні рішення суду, але ж з певними доповненнями. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача до суду було порушення прав, як батька, на участь у вихованні малолітнього сина без присутності матері чи інших осіб. У відзиві та запереченнях, направлених на адресу суду, відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона не чинила перешкод для зустрічей сина з батьком, підтвердила, що між сторонами склались неприязні відносини через спори з приводу майна, причинами проведення зустрічей батька з сином у її присутності називала вік позивача та незадовільний стан його здоровя та можливі ризики захворювань позивача. Суд вважає, що такі доводи відповідача є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та судом повинні бути відхилені. Також [PERSON] взагалі заперечувала щодо зустріч батька з сином без її присутності перших 6 місяців. Разом з тим, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності матері та/або інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Також суд, вирішуючи питання щодо порядку та способу спілкування позивача з малолітнім сином, приймає до уваги вік дитини (8років 7 місяців), стосунки, які склалися між сторонами (неприязні відносини один до одного, відсутність спільного бажання вирішення ситуації, яка склалася в родині), дійшов висновку про те, що визначення місця спілкування позивача з сином не повинно перешкоджати йому разом з дитиною виходити на прогулянку, відвідувати заклади культури, торговельні, розважальні та інші заклади з урахуванням необхідності розвитку дитини, місця для відпочинку та оздоровлення дитини, а так само і за місцем проживання батька. При цьому, суд виходить із тих обставин, що судовим розглядом не встановлено обставин, які б могли бути підставою для визначення такого способу спілкування позивача з малолітнім сином, який би обумовлював побачення з дитиною у присутності матері та/або інших осіб. Отже, вирішуючи спір, встановивши, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з їхнім спільним сином [PERSON] , [INFO] ,, суд дійшов висновку про те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини, наступним чином:\~понеділок, середа з 16:00 год. до 20:00 год. в перші два тижні за присутності матері, надалі без присутності матері; субота з 612.00 год. До неділі 14.00 год, через вихідні, з ночівлею за місцем проживання батька; у період літніх канікул протягом 5 днів з ночівлею за місцем проживання батька; щороку в день народження сина з 15.00 год до 18.00 год.; надавати можливість щоденного спілування сина з батьком засобами телефонного зв`язку. Зважаючи на стосунки позивача із відповідачкою, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що при зустрічах з дитиною не потрібно травмувати дитячу психіку, не з`ясовувати стосунки в її присутності, не налаштовувати її один проти одного, та зазначає, що дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками та їх родичами. Також суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про те, що частиною четвертою статті 159 СК передбачено, що у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд керується виключно інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з батьком, яке буде відповідати вимогам закону, і узгоджується з інтересами малолітньої дитини.

Outcome: approved