Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

06 серпня 2014 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт її приналежності до національності «німка». Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник [PERSON] народилась [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис. 22 вересня 1989 року у Ленінському відділі ДРАЦС ММУЮ [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого змінила прізвище на «[PERSON]». Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 червня 2014 року було встановлено факт приналежності мати заявника [PERSON] до національності «німка».На підставі вказаного рішення до актового запису №1253 про шлюб від 25 червня 1964 року були внесені зміни в графу національність матері заявника, де вказано, що остання є «німкою». Заявник, як ї її мати [PERSON] сповідує лютеранську віру і проживає на території України, дотримуючись традицій німецької національності так як і бабуся [PERSON], яка була уродженою німкенею. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції з заявою щодо внесення змін до актового запису про шлюб №1259 від 22.09.1989 року з метою відновлення етнічного походження, заявнику було відмовлено, у зв'язку з тим, що документально національність не підтверджується, внести зміни до вказаного актового запису відділом ДРАЦС РС ММУЮ не має можливості. За такого, заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, оскільки на даний час прагне відновити та зберегти своє етнічне походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини». Заявник та його представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили суд вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Представник міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень про справі не має. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту приналежності до німецької національності суд враховує наступне. Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Встановлення факту приналежності до німецької національності заявникові необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам німецького походження . Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], у графі батька вказано «[PERSON]», а у графі мати вказано «[PERSON]» та відсутня графа національності дитини. 22 вересня 1989 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після чого змінила прізвище на «[PERSON]». Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 червня 2014 року встановлено факт належності [PERSON], [INFO], до національності «німка». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 14.06.2011 року, в якому зазначено, що мати заявника [PERSON] за національністю була «німка». Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що мати заявника є німка, заявник також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «німець», як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Що стосується вимог заяви щодо зобов'язання Міського відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про шлюб №1259 від 22.09.1989 р., вказавши у графі «національність дружини» [PERSON] - «німка» замість «українка», то у задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки вказаний актовий запис про шлюб №1259 від 22.09.1989 року складений Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції,який не є стороною по справі та вимого до якого не заявляли, що не позбавляє заявника звернутися до суду з відповідною заявою в подальшому. Враховуючи вищенаведене, встановлення юридичного факту належності заявника до німецької національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує частково задовольнити заяву [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial