Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

07.08.2015року позивач [PERSON] звернувся до Краснолиманського міськсуду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення права користування житловим будинком. У судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, до суду надав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з*явилася, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON], позивач по справі, є власником житлового будинку № 30 по вулиці Артема, в м. Красний Лиман Донецької області. Зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями належить позивачу на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою 09.11.2007року за реєстром № 6312, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.11.2007року, реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна 99 - 20109756 (а.с. 14-16). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2007року, який рішення Краснолиманського міськсуду Донецької області від 19.06.2013року було розірвано (а.с.12). Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] сумісно не проживають. З 07.02.2008року в будинку № 30 по вулиці Артема м. Красний Лиман Донецької області значиться зареєстрованою відповідач по справі - [PERSON], про що свідчить відповідна запис у домовій книзі вказаного домоволодіння (а.с. 13). Відповідно позовній заяві та наданих доказів, а саме: акту з місця знаходження будинка № 30 по вул. Артема, м. Красний Лиман Донецької області та осіб, які в ньому проживають, відповідач [PERSON] у житловому будинку не проживає з 13.06.2013року по теперішній час (а.с.9). Стаття 317 частина 1 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду. Питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов*язане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом стаття 405 частина 2 ЦК України. Згідно статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 16 ЦК України передбачено, що вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна в суді довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, при цьому за законом докази є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інщих обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених позивачем у позовній заяві, та письмовим доказам, наданими до неї. Суд приходить до висновку, що позов позивача [PERSON] про позбавлення [PERSON] права користування житловим будинком № 30 по вулиці Артема в місті Красний Лиман Донецької області є законним, обгрунтованим, таким, який підлягає задоволенню.

Outcome: approved