overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому в ВДРАЦс по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 397 шлюбі з відповідачем з 24.09.2005 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Термін на примирення не потрібен. В судове засідання позивач не зявилась, але надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання 28.04.2017 року не зявився про час та місце якого був повідомлений належним чином. Раніше в судових засідання відповідач заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ухвали суду від 30.11.2016 року сторонам по справі надавався термін на примирення, але сторони до порозуміння не дійшли бо позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про одруження 24.09.2005 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с.4). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення 2885,47 грн у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та про стягнення вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 450 грн. Позивач заявою від 11.10.2016 року позов підтримав, просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не прибув. Дослідивши докази у справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні встановлено, що близько 17 години 18.05.2016 року поблизу будинку №109/3 по вулиці Пухова в місті Чернігів Чернігівської області з вини відповідача (яка керувала автомобілем ОПЕЛЬ, держномер СВ8630ВВ) відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок чого керований позивачем автомобіль ФОРД, держномер СВ4722АТ отримав механічне ушкодження і ці обставини підтверджуються складеним сторонами повідомлення про ДТП від 18.05.2016 року. Відповідач не застрахував обовязкову цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій організації. Згідно висновку №223 від 28.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 2885,47 грн, а вартість такого дослідження становить 450 грн. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач заподіяв майну позивача матеріальні збитки в розмірі 3335,47 грн (2885,47 грн+450 грн), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст..1166 ЦК України. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача (розмір позовних вимог уточнений 10.10.2016 року) з вимогою про стягнення з відповідача як співвласника квартири компенсації з оплати комунальних послуг в розмірі 9184,96 грн, так як вона здійснила їх оплату особисто на загальну суму 19190,49 грн за період з 01.01.2012 року по 31.03.2016 року за утримання квартири [ADDRESS] (водо-, газо-, електро-, тепло-, постачання, послуги з утримання квартири). Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 10.10.2016 року просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі (колишнє подружжя, яке розірвало шлюб 09.12.2013 року) є співвласниками квартири [ADDRESS], оскільки їм на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині вказаного помешкання. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на утримання спільного майна та нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Позивач особисто сплатила комунальні послуги з утримання вказаної квартири за період з 01.01.2012 року по 31.03.2016 року на загальну суму 19190,49 грн, а тому відповідач повинен компенсувати їй 1/2 частину вказаних витрат згідно положень ст.360 ЦК України у розмірі 9184,96 грн. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільне господарство та бюджет подружжя не веде. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року та вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки більше двох років спільне господарство та бюджет подружжя не веде, позивач на примирення не згоден та поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому віділом ДРАЦС Шосткинського району управління юстиції Сумської області, за актовим записом № 397, шлюбі з відповідачем з 24.09.2005 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Позивач вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, крім того просить розглядати справу без участі відповідача по справі та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не зявився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши докази по справі, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4) згідно якого дійсно сторони зареєстрували шлюб 24.09.2005 році; суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню з наступних підстав:. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 24.09.2005 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19.10.2007 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 652. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Кобзар». Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Кобзар», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.10.2007 року, про що є актовий запис № 652, зареєстрований в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

05.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на свою користь кошти на своє утримання у розмірі 2500,00 грн. до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2014 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач не дає їй ніякої матеріальної допомоги, а самій їй важко, так як здійснює догляд за сином. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, вказаних у ньому, тому просить такий задовольнити. Стосовно заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 19.12.2014 року. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, виникнення у дружини після розірвання шлюбу, з якою проживає дитина, права на утримання обумовлене наявністю у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу. Ураховуючи пояснення позивача у позовній заяві та судовому засіданні, згідно з якими відповідач має змогу надавати їй матеріальну допомогу, однак беручи до уваги те, що у суду немає достатніх доказів того, що останній зможе надавати позивачеві матеріальну допомогу в розмірі саме 2500,00 грн. щомісячно, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та присудити стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її утримання у сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.07.2016 року до досягнення їхнім сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] Таким чином, позов задовольняється частково в межах, визначених вище.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

05.07.2016 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою з вимогою: звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS], яка перебуває під арештом на підставі постанови ВП №12367939 від 10.12.2009 року ВДВС Бориспільського МУЮ Київської області, та стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь судовий збір в сумі 1378 гривень (а.с.2-4, 44-45). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 13.05.2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір №2619/0508/71-026, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором був укладений Іпотечний договір №2619/0508/71-026-Z-1 від 13.05.2008 року, за умовами якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 2619/0508/71-026 від 13.05.2008 року нерухоме майно: квартиру під номером [ADDRESS]. Позивач також зазначає, що 28.11.2012 року ВАТ «Сведбанк» відступило позивачу відповідно до Договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по Кредитному договору, а також стверджує, що обтяження згідно Іпотечного договору відступлено позивачу та зареєстрованому у Державному реєстрі іпотек. 14 червня 2016 року позивачу при звернені до нотаріуса стало відомо, що на спірне нерухоме майно, що є предметом іпотеки, накладено арешт на підставі постанови ВП №12367939 від 10.12.2009 року Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (після реорганізації - Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області). Позивач зазначає, що станом на 31.05.2016 року за боржником рахується заборгованість в сумі 2028162,17грн. та що, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2012 року було стягнуто дану заборгованість, однак рішення не виконується, тому,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

05.07.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою №33 в будинку №9 по вул. Доватора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що вона, згідно свідоцтва про №С-192 на право власності на житло від 26.04.1994 року та рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.12.2016 року, є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі, зареєстровані її дальні родичі - відповідачі [PERSON] та [PERSON], які починаючи з серпня 2014 року в квартирі [ADDRESS] не проживають без поважних причин, теперішнє місце їх знаходження позивачу не відоме, комунальні платежі які на них нараховуються не сплачують, тим самим перешкоджають позивачу у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися домоволодінням. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №33 в будинку №9 по вул. Доватора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4-8). У вищевказаній квартирі зареєстровані дальні родичі позивача - відповідачі [PERSON] та [PERSON], які, згідно акту від 12.07.2017, з серпня 2014 року в зазначеній квартирі не проживають без поважних причин (а.с.10). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №33 в будинку №9 по вул. Доватора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

05.07.2017 [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено наступне. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], успадкованого нею після померлого [INFO] її батька, [PERSON]. 28.08.1981 на вказаній житловій площі тимчасовим наймачем згідно ст. 98 ЖК України був зареєстрований її брат [PERSON], тобто відповідач за справою, який після смерті їхнього батька продовжує проживати в будинку позивача. Разом з тим, 16.05.1981 остання одружилась з [PERSON]. [INFO] у подружжя народився син [PERSON]. 28.05.1999 позивач одружилась вдруге. Оскільки її будинок має лише дві окремі житлові кімнати, а її сину виповнилось вже 29 років, ці окремі кімнати займають саме вони з чоловіком та син, тоді як відповідач ще в червні 1992 року фактично виселився з будинку позивача, припинивши сплачувати вартість за надані комунальні послуги та з'являючись в ньому лише періодично, а з 01.03.2016 не з'являвся зовсім, тим самим втративши право користування її житлом на підставі ч. 2 ст. 167, ч. 4 ст. 168 ЖК України. Разом з тим, незважаючи на це, добровільно знятись з реєстрації в спадковій будівлі безпричинно не бажає, чим порушує її та членів її сім'ї житлові і майнові права, що дає підстави визнати його таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим будинком, з моменту вибуття з нього, тобто з 01.03.2016. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

05.07.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був уточнений 20.07.2017 в частині зазначення підстав звернення до суду. В позові вказала, що 21.06.2012 вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинились з 2014 року з причин різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. У зв'язку з відсутністю згоди відповідача розірвати шлюб за спільною заявою подружжя в органі державної реєстрації актів цивільного стану, позивачка вимушена звернутись до суду з відповідною заявою. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. На підставі вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 21 червня 2012 року підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 червня 2012 року, виданого Кам'янською селищною радою Вільнянського району Запорізької області, про що відповідно 21 червня 2012 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 20 (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивачка не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сім'ї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved