Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

05 жовтня 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог вказує на те, що 23 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № MKH0RKR0020166 відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1879 (одну тисячу вісімсот сімдесят девять) грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 23 вересня 2015 року має заборгованість в сумі 46831 грн. 76 коп. Вказуючи на відмову у добровільному порядку погасити заборгованість, просив позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та витрати судового збору по справі. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч.8 ст. 74 ЦПК України, шляхом публікації оголошення в друкованих засобам масової інформації. Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, своїм процесуальним правом не скористався, пояснення на позов не надав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 526, 651 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.\~\~ Як встановлено судом, 23 травня 2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Приват Банк», та відповідачем [PERSON]. укладено кредитний договір № МКН0RКR0020166, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 1879 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредиту в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості. У порушення умов договору кошти [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував. Станом на 23 вересня 2015 року відповідач має заборгованість в сумі 46831,76 грн. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 16 грудня 2013 року з відповідача стягнуто на користь банку 30817 грн. 40 коп., заборгованості за кредитним договором № MKH0RKR0020166 від 23 травня 2006 року, що стверджується копією рішення. Вказана заборгованість на час розгляду справи не погашена. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість, що виникла з часу винесення судового рішення складає 16014,36 грн. Розрахунок відповідачем не оспорений, а тому приймається судом як належний доказ нарахування заборгованості. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору за якими кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ КБ «ПриватБанк». При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які обєктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобовязання. Судові витрати в сумі 1998 грн, що складаються з судового збору та витрат на розміщення оголошення в пресі, сплачені позивачем, суд вважає необхідним \~відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.\~\~

Outcome: approved