Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

06.04.2021 позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Царьової О.С.) звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із нею, за адресою: [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що між сторонами 16.05.2019 було зареєстровано шлюб. [INFO] від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] . Наразі у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя на розгляді знаходиться цивільна справа № 265/1100/21 про розірвання шлюбу між сторонами. Після фактичного припинення шлюбних відносин спільна дитина сторін лишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З 14.03.2020 дитина також зареєстрована за вказаною адресою. Вказаний будинок належить матері позивачки [PERSON] . Будинок складається з чотирьох жилих кімнат і в ній повністю облаштовані необхідні умови для проживання дитини. Позивачка має ще одну малолітню дитину на утриманні - [PERSON] , [INFO] , яка також проживає разом з нею. Позивач вимушена звертатись до суду із позовом про визначення місця мешкання дочки разом з нею, оскільки відповідач відмовляється у досудовому порядку офіційно зафіксувати місце проживання дитини. Відповідач має агресивний характер, постійно чинить сварки. Мали місце неодноразові звернення до поліції, з приводу психологічного тиску та погроз фізичного насилля. Відносно відповідача було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника Враховуючи поведінку відповідача позивач звернулась до центру соціальних служб з проблемою зневажливого ставлення та складних стосунків в її сім`ї. За результатами потреб було підтверджено складні життєві обставини, виявлено потребу у послузі соціального супроводу, яку родина отримує з 29.01.2021. Дитина забезпечена всім необхідним, для неї створені всі умови для проживання, правильного догляду, виховання та фізичного розвитку відповідно до вікових потреб. Дитина дуже прив`язана до матері, оскільки саме вона з моменту її народження постійно перебуває з нею та піклується про неї. 26.07.2021 представником відповідача в порядку ст. 178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, в якому вказується, що позовна заява позивачкою подана безпідставно, оскільки відсутній предмет спору, а саме вимоги щодо визначення місця проживання дитини з позивачкою є необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено своє порушене право, не доведений факт існування спору з батьком. Дитина фактично проживає з матір`ю та місце її реєстрації співпадає з місцем реєстрації матері. Відповідач не претендує на те, щоб дитина проживала разом с ним. Таким чином, спор по суті заявлених вимог відсутній, місце проживання дитини - [PERSON] визначене за адресою: [ADDRESS] та не має необхідності місце проживання дитини визначати в судовому порядку, оскільки воно вже є визначеним та підтверджується документально. Що стосується укладення договору, передбаченого ч. 4 ст. 157 СК України щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини зауважує наступне, що по-перше, це стосується договору між батьками, який укладається за згодою та за участі батьків та його укладення не є необов`язковим згідно вимог чинного законодавства. По-друге: позивачка не надала жодного доказу на підтвердження своїх доводів щодо відмови позивачем укласти такий договір, що робить її доводи безпідставними та необґрунтованими. Просить закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору (а.с.103). 31.08.2021 представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що від відповідача було отримано позивачкою відзив, згідно з яким він повідомляє, що спір між сторонами відсутній, оскільки він не заперечує щодо врегулювання питання мирним шляхом, тобто укладання нотаріального договору про встановлення місця проживання дитини. Враховуючи позицію відповідача, яка зазначена у відзиві на адресу відповідача двічі (за фактичним місцем проживання та адресою реєстрації) було спрямовано лист щодо врегулювання спору та узгоджена дата та час укладання вказаного договору в нотаріальній конторі. Також з відповідачем проводилось врегулювання вказаного спору за допомогою месенджера Вайбер, запропоновано ознайомитись зі зразком відповідного договору, який додається. Витрати за укладання вказаного договору позивачка згодна була сплатити одноособово. Відповідачу була запропонована зустріч в нотаріальній конторі приватного нотаріуса Сахової М.А., повідомлена дата та час укладання вказаного договору, а саме 17 серпня 2021р. о 10.00 годині. Однак, відповідачем проігнорована зустріч у нотаріуса, він не з`явився в призначений день та час. Вищевказані обставини свідчать, що відповідач не має наміру щодо укладання нотаріально посвідченого договору щодо встановлення місця проживання дитини в позасудовому порядку, а також наявність спору. З відомостей, які долучені до цієї відповіді на відзив у вигляді роздруківки розмов між сторонами вбачається агресивне відношення відповідача до позивачки, а також чисельні погрози. Також слід звернути на аудіо запис, який доданий до матеріалів справи клопотанням, а саме характер розмови відповідача з позивачкою, оскільки вбачаються не тільки погрози, але й тиск, агресія, маніпуляція та залякування з боку відповідача. Його вже неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за домашнє насильство психологічного характеру, винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника, притягнуто до адміністративної відповідальності за дії психологічного характеру. На фото з кімнати дитини вбачається, що напади агресії не тільки роблять відповідача вкрай небезпечним, але й його не зупиняє, що він може нанести суттєву шкоду дитині (а.с.118-120). В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі (а.с.178); представник відповідача заперечує проти позову (а.с.179); представник третьої особи від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради залишає остаточне рішення по справі на розсуд суду (а.с.107); представник третьої особи від Органу опіки та піклування Приморської міської ради Приморського району Запорізької області проти позову не заперечує (а.с.152). За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 16 травня 2019 року, який було зареєстровано Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 205, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17). Згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Маріуполь Донецької області є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.19). 11.08.2007 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 723 (а.с.15). Від даного шлюбу [INFO] народилася [PERSON] (а.с.20). За відомостями управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Маріупольської міської ради від 15.03.2021, [PERSON] , [INFO] , разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно з характеристикою за місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.27). У довідці ПАТ «Каучук» від 01.03.2021 вказано, що [PERSON] працює спеціалістом за якістю процесів та контролю з 31.05.2013, на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.28). За час роботи в ПАТ «Каучук» зарекомендувала себе з позитивного боку, що підтверджується виробничою характеристикою (а.с.29). Згідно з інформацією Лівобережного районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 22.03.2021, [PERSON] звернулась з проблемою зневажливого ставлення та складних стосунків в її сім`ї. За результатами оцінки потреб було підтверджено складні життєві обставини, виявлено потребу у послузі соціального супроводу, яку родина отримує з 29.01.2021. На даний час робота з сім`єю триває згідно пунктів плану, також до роботи залучено психолога (а.с.32). 02.03.2021 [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, згідно свідоцтва про народження (а.с.15), зверталась до Маріупольського ВП з заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності за погрози фізичною розправою відносно її доньки - [PERSON] (а.с.33,34). За результатами вказаних звернень, винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (а.с.35). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.1999, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.36-42). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 16 травня 2019 року, актовий запис № 205 (а.с.87-89). Листом від 12.04.2021 ВП № 2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецький області повідомлено [PERSON] , що за фактом її звернення від 17.03.2020 проведена перевірка, в ході якої з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення правопорушень та злочинів (а.с.90). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2021 року видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] строком на 3 місяці у вигляді: заборони наближатися на відстань ближче ніж 100 м до місця проживання [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; заборони вести контактування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто через третіх осіб; заборони особисто та через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому (а.с.91-94). У висновку виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 28.07.2021 вказується, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 20.07.2021, є доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с.106). 30.07.2021 позивачем на адресу проживання відповідача було надіслано письмову вимогу про укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків (а.с.121), яку він отримав особисто 11.08.2021, як вбачається з поштового повідомлення (а.с.122). Згідно з довідкою, [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради, їй призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 виплачено 5686,68 грн. (а.с.143,165). Як вбачається з талону-повідомлення єдиного обліку № 18608, 19.08.2021 о 08.02 годині [PERSON] звернулась до відділу поліції № 2 (Лівобережний) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області з повідомленням, що її колишній чоловік агресивно себе поводить, погрожує, просить направити наряд (а.с.144). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2021 року продовжено строк дії обмежувального припису, виданого рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.04.2021 на 6 місяців стосовно [PERSON] , [INFO] (а.с.145-150). [PERSON] , [INFO] відвідує ДНЗ № 76 «Весняночка» Маріупольської міської ради Донецької області (а.с.155). У талоні-повідомлення єдиного обліку № 19045 вказано, що 23.08.2021 о 23.22 годині [PERSON] звернулась до відділу поліції № 2 (Лівобережний) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області з повідомленням, що її колишній чоловік стучить та щось кидає у вікна (а.с.157). За результатами проведеної перевірки відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.158,159,161). Листом від 22.09.2021 управлінням служби у справах дітей Маріупольської міської ради, [PERSON] повідомлено, що у період з 01.01.2021 до теперішнього часу [PERSON] не звертався з питання визначення графіку спілкування з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради з даного питання не приймалось. Оскільки є рішення суду про продовження обмежувального припису, а малолітня дитина [PERSON] мешкає з нею, неможливо передати її батькові, до закінчення дії обмежувального припису (а.с.162). Як вбачається з талонів-повідомлення єдиного обліку, 14.09.2021, 15.09.2021, 18.09.2021, 22.09.2021 [PERSON] зверталась до відділу поліції № 2 (Лівобережний) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області з повідомленням про порушення [PERSON] обмежень припису за рішенням суду (а.с.163, зворот. стор., а.с.164, зворот. стор.). Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно з висновком виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 28.07.2021, є доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Твердження відповідача у відзиві про відсутність між сторонами спору щодо визначення місця проживання дитини спростовується наданими позивачем доказами про побоювання, що відповідач може нанести суттєву шкоду дитині. Враховуючи наведене та те, що малолітня дочка проживає з позивачкою, яка їй забезпечує належні умови виховання та проживання, суд вважає, що на даний час існують обставини для визначення місця проживання дитини з матір`ю і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійного розвитку та виховання, належному матеріальному забезпеченню, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved