Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

06.03.2018 року до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області звернулася начальник Служби у справах дітей Куп'янської міської ради [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [INFO] року в пологовому будинку Куп'янської центральної міської лікарні народилася дитина, [PERSON], матір'ю якої є [PERSON]. У зв'язку з діагнозом матері: інфільтрований туберкульоз легенів, фаза розпаду, дитина 04.07.2017 року була переведена в інфекційне відділення КЗОЗ КМЛ, в у зв'язку з тяжкістю стану здоров'я - до ОДКЛ № 1 м. Харкова. 15.08.2017 р., після лікування у м. Харкові, дівчинка була направлена на соціальні ліжка дитячого соматичного відділення КМЛ для тимчасового перебування, де знаходиться і на теперішній час. За час перебування дитини на соціальних ліжках, її мати жодного разу дитину не відвідала, не цікавилася станом її здоров'я, матеріальної допомоги не надавала, з питання повернення дитини в сім'ю не зверталася. Батько дитини в свідоцтві по народження записаний на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 14.02.2018 року був скаредний акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку. За таких обставин позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Ухвалою від 28.03.2018 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача по довіреності надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направлене на її адресу судове повідомлення, повернулося до суду з відміткою «за закінченням зберігання». Відповідно до ч.10 ст.130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку визначеному цим Кодексом. Зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд, ухвалою від 14.05.2018 р. вирішив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.02.2018 р., виданого Куп'янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області, відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 14.02.2018 р., в КЗ «Куп'янська міська лікарня» у соматичному відділенні виявлена покинута дитина жіночої статі [INFO], яка перербуває в закладі охорони здоров'я з 15.08.2017 р., матір'ю якої є [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою[ADDRESS]Як вбачається з повідомлення головного лікаря КЗОЗ «Куп'янська ЦМЛ» № 1150 від 04.07.2017 р., [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], [INFO] року в акушерському відділенні КЗОЗ «Куп'янська ЦМЛ» народила живу доношену дитину жіночої статі. В зв'язку з діагнозом матері: інфільтрований туберкульоз легень, фаза розпаду, 04.07.2017 року дитина переведена в інфекційне відділення КЗОЗ «Куп'янська ЦМЛ». Сімейний лікар цукрозаводської амбулаторії дитину на дільницю не приймає. В зв'язку з тяжкістю стану новонароджена переведена в ОДКЛ № 1 м. Харкова (а.с.5). 15.08.2017 р. в дитяче інфекційне відділення із ОКДЛ № 1 м. Харкова переведена дитина [PERSON] (дівчинка) [INFO], на соціальне ліжко з діагнозом: гіпоксичне ішемічне ураження ЦНС внаслідок внутрішньоутробної гіпоксії плода. Синдром церебрального пригнічення. ЇЇ мати, [PERSON] хворіє на інфільтративний туберкульоз у фазі розпаду, що підтверджується повідомлення головного лікаря КЗ «Куп'янська міська лікарня» Куп'янської міської ради Харківської області від 15.08.2017 р № 01/983/08-17, постановою № 11 від 15.08.2017 р. служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області (а.с.6, 9). Виконавчим комітетом Куп'янської міської ради Харківської області прийнято рішення № 54 від 20.02.2018 р. про реєстрацію новонародженої дитини жіночої статі [INFO], враховуючи те, що мати дитини [PERSON], [INFO], при госпіталізації до акушерського відділення Куп'янської ЦМЛ не мала паспортних документів, на підтвердження своїх даних надала довідку районного відділу ГУ ДМС України в Харківській області, покинула новонароджену дитину у пологовому відділенні КМЛ, протягом 6 місяців не забрала з закладу охорони здоров'я, не виявляла щодо неї батьківського піклування (а.с.8,2,11). Батько [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження записаний на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00019678083 від 28.02.2018 року (а.с.7). Згідно Висновку № 05-32/351 від 23.04.2018 р. служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області вважає за доцільне застосувати до [PERSON] такого заходу, як позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.23). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається із абз.2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що знайшли своє підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини з моменту її народження, залишивши її у пологовому будинку та до теперішнього часу не виявляла щодо неї батьківського піклування, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, стан здоров'я, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги і турботи, при цьому має місце, що дитина є хворою та потребує відповідного спеціального догляду та лікування. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини, що повністю відповідає інтересам дитини, а тому позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі п. 14 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а позов підлягає задоволенню у повному обсязі, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - з відповідача на користь держави стягується судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

Outcome: approved