Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

05 серпня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ) звернулося до суду з вказаним позовом до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області (далі - Очаківський МВ ДВС ГТУЮ). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-400/100/2006. В цей же день між банком та позичальником, в забезпечення виконання зобов'язань останнім, було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки площею 0,10га - для обслуговування житлового будинку, та площею 0,0189га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за цією ж адресою. Згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним між банком та [PERSON] [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення коштів не виконує, його заборгованість становить 509622 грн. 19 коп. Між [PERSON] та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» досягнуто згоду на добровільний продаж предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Проте, стало відомо, що згідно постанов державного виконавця відділу ДВС Очаківського МРУЮ від 12 вересня 2008 року та від 29 жовтня 2010 року було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], що перешкоджає іпотекодержателю реалізувати своє право на погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок добровільної реалізації предмета іпотеки. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив звільнити зазначені вище житловий будинок та земельні ділянки з-під арешту, накладеного постановами державного виконавця. В судовому засіданні представник позивача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та третьої особи «ОТП Банк» позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До судового засідання надійшла заява від державного виконавця Очаківського МВ ДВС ГТУЮ Чебан О.Г., в якій вона просить розглянути справу без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивач та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до копії кредитного договору від 06 липня 2006 року № МL-400/100/2006, укладеного між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ ОТП Банк») та [PERSON], останньому було надано кредит у розмірі 50000 доларів США на строк до 05 листопада 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки площею 0,10га - для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]; та площею 0,0189га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], розташовані за цією ж адресою, що підтверджується копією договору іпотеки від 06 липня 2006 року. У зв'язку з посвідченням договору іпотеки, нотаріусом накладена заборона на відчуження зазначених житлового будинку та земельних ділянок, до припинення дії цього договору іпотеки. Відомості про обтяження житлового будинку та земельних ділянок іпотекою та заборону на нерухоме майно були зареєстровані 06 липня 2006 року у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 3427980, що підтверджується інформаційною довідкою з вказаного реєстру № 62859830 від 06 липня 2016 року. Також, із зазначеної вище інформаційної довідки вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 06 листопада 2008 року за реєстраційним № 8160458 та 29 жовтня 2010 року за реєстраційним № 10424868, на підставі постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області про відкриття виконавчого провадження від 12 вересня 2008 року у виконавчому провадженні № 9053709 та від 29 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні 22223233, було зареєстровано арешт нерухомого майна, належного [PERSON] Згідно копії договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року та договору про відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеним між банком та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно із ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави ). За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999року №606-XIV, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». В силу ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255- ІV, пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Права іпотекодержателя на предмет іпотеки виникли з 06 липня 2006 року, разом з тим арешт на спірне майно згідно постанов державного виконавця відділу ДВС накладено значно пізніше. Таким чином, як підтверджується копією інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, позивач має вищий пріоритет та переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звільнення нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу ДВС Очаківського МРУЮ є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved