Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

06 жовтня 2016 року в с.ліщанці Бучацького району помер [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового\~\~будинку\~\~з\~\~надвірними\~\~будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Квасниця,7, с.Ліщанці, Бучацького району, Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами,\~\~позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~\~\~\~\~\~\~ \~\~Представник позивача згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, згідно поданого відзиву позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду справи в суді. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання усіх\~\~осіб,\~\~які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до\~\~положень\~\~цього\~\~Кодексу\~\~розгляд справи здійснюється судом за\~\~відсутності\~\~осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового \~\~процесу \~\~за\~\~ допомогою\~ \~звукозаписувального\~ \~технічного\~ \~засобу не\~\~здійснюється. 06 жовтня 2016 року в с.Ліщанці Бучацького району помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 214872, виданим [PERSON] сільською радою Бучацького району Тернопільської області. \~\~Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у виді\~\~житлового будинку з\~\~надвірними\~\~будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Квасниця,7, с.Ліщанці, Бучацького району Тернопільської області, що підтверджується довідкою № 982/02-17 від 19.10.2017 року, виданою [PERSON] сільською радою Бучацького району, довідкою № 192 від 20.10.2017 року, виданою Бучацьким РБТІ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Після\~\~смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, який був складений ним 05 жовтня 2016 року і посвідчений секретарем Ліщанецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Згідно вказаного заповіту спадкодавець своє майно, заповів позивачу [PERSON] Позивач є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця спадщину прийняв, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Бучацької державної нотаріальної контори, що підтверджується копією даної заяви. Відповідно до довідки № 902/01-24 від 24.10.2017 року, виданої Бучацької державною нотаріальною конторою, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав [PERSON] до нотконтори не було подано, в звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на імя [PERSON] є неможливим. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього\~указу постановою\~Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі\~Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Осіб, які б мали право на обовязкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~

Outcome: approved