Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

05.04.2021 позивач в особі начальника Артемівського управління по газопостачанню та газифікації Бондар В.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11 768,72 грн., яка утворилася в період з 01.09.2016 по 31.03.2021 внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу, а також інфляційних витрат у сумі 3 809,18 грн., 3% річних у сумі 1 388,35 грн., а також витрат по оплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачами відбулись цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать виставлені на оплату рахунки за спожитий природний газ, відомості про їх оплату та наявність у відповідачів особового рахунку № [NUMBER] , а розрахунки за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до норм споживання та встановлених цін на газ. Так, Артемівським управлінням по газопостачанню та газифікації забезпечується постачання природного газу відповідачу своєчасно, безперервно та якісно відповідно з Правилами надання населенню послуг по газопостачанню, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 1999 року № 2246, та Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Відповідачем здійснювалось фактичне споживання природного газу, а згідно з особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01.04.2021 року за період з 01.09.2016 року по 31.03.2021 року сума боргу складає 11768,72 грн за надані послуги з постачання природного газу . У порушення вимог закону (п. 4 ст. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, згідно яких споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання), відповідач не вживає заходів до погашення заборгованості, чим спричиняє значну шкоду позивачу, у зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду. Також у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, окрім вказаних сум заборгованості, позивач просить стягнути інфляційні витрати за період з 11.10.2016 року по 10.03.2021 року в сумі 3 809,18 грн., а також 3% річних в сумі 1 388, 35 грн. 08 червня 2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було постановлене заочне рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації (код ЄДРПОУ 20317035) заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в сумі 11 768,72 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 72 коп. на розрахунковий рахунок [NUMBER] у філії Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» МФО 335106; а також інфляційні витрати в сумі 3809,18 (три тисячі вісімсот дев`ять) грн. 18 коп., 3 % річних в сумі 1388,35 (одна тисяча триста вісімдесят вісім) грн. 35 коп. на розрахунковий рахунок [NUMBER] у філії Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» МФО 335106, ОКПО 20317035, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 756 (сімсот п`ятдесят шість) грн. 67 коп. на розрахунковий рахунок [NUMBER] у філії Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» МФО 335106, ОКПО 20317035 з кожного. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2021 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2021 року по цивільній справі № 219/3289/21 за позовом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження на 11 листопада 2021 року. В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та надав уточнену позовну заяву про стягнення боргу з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації, суму основного боргу в розмірі 11 768,72 грн. що утворилась в наслідок несплати на надані послуги з постачання природного газу, а також інфляційні витрати, 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2021 року розгляд справи було відкладено за заявою представника відповідача для ознайомлення та надання відзиву на уточнену позовну заяву. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2021 року розгляд справи було відкладено за заявою представника відповідача на 09 грудня 2021 року. Представник позивача за довіреністю Лєфтєр А.С., будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, 03.12.2021 надіслав на електрону адресу заяву (вх. № ЕП-10593) про розгляд справи за його відсутності. В заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - адвокат Матченов А.В. та відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник відповідача звернувся до суду з заявою, у якій просив провести судове засідання у його відсутність, заперечує проти задоволення уточненої позовної заяви з урахуванням доводів, поданих у відзиві. 15.11.2021 року від представника відповідача Матченова А.В. до суду надійшов відзив, в якому він поданий уточнений позов до [PERSON] не визнає у повному обсязі, зазначає, що з березня 2016 року газопостачання за адресою [ADDRESS] опломбоване, а з 2019 року зовсім відрізано, таким чином відповідач послугами з газопостачання не користувалась, крім того просить застосувати до цих вимог позовну давність та у заявленому позові відмовити з цих підстав. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що ПАТ По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації є постачальником послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить обліковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] (а.с.3). Відповідно до довідки Бахмутської міської ради № 1717 від 07.04.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до довідки про наявність заборгованості за спожитий природний газ відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги з газопостачання за спожитий природний газ за період з 01.09.2016 по 31.03.2021, яка складає 11 768,72 грн. (а.с.3-4). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ПАТ По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації надавало відповідачу послуги з постачання природного газу. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення відповідач не надав. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги ). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Пунктом № 20 Правил постачання природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 передбачено, що боржник повинен забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору та відповідно до пункту 22 розділу IV Правил постачання природного газу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з досліджених доказів, які маються в матеріалах справи, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 31.03.2021 утворилась заборгованість внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу в сумі 11 768,72 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (особовим рахунком), який суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, з підстав зазначених вище. При цьому, відповідачем не надано відповідних доказів, якими спростовувався б наданий позивачем розрахунок, або з якого вбачалось би, що розмір заборгованості за надані йому послуги з постачання природного газу є меншим, ніж зазначено позивачем. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Закріплена у частині 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Позивач надав розрахунки, відповідно до яких інфляційні витрати за період з 11 жовтня 2016 року по 10 березня 2021 року складають 3809,18 грн., а 3% річних за вказаний період - 1388,35 грн. Суд бере до розгляду та вважає такими, що проведені вірно. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 3 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому, правило частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частина 3 ст.267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частина 4 вищевказаної статті зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В особовому рахунку [NUMBER] позивач зазначає у графі 12 «Борг на кінець місяця» починаючи з березня 2017 року у розмірі 11 768,72 грн., який є незмінним станом на день подачі позову 05.04.2021 року (а.с.3-4), крім того у графі 4 «Показання лічильника» незмінними залишаються показання лічильника , починаючи з вересня 2016 року, а саме -19082, та залишаються такими ж станом на день подачі позову. Згідно з даними особового рахунку оплата відповідачем за спірний період не здійснювалась. Представником відповідача суду надано копію акту від 28.03.2016 року, з якого вбачається, що в будинку за адресою [ADDRESS] газ опломбовано на вводі свинцевою пломбою (а.с.150). Таким чином, суд приходить висновку, що позивач про наявність заборгованості відповідача в сумі 11 768,72 грн. дізнався ще станом на 01.04.2017, а звернувся до суду 05.04.2021 року. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Про це, зокрема визначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). З огляду на викладене вище, суд вважає, що є всі підстави для застосування строку позовної давності та відмови в задоволенні позову щодо стягнення як основного боргу в сумі 11 768,72 грн., так і інфляційних втрат і 3 % річних. Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача у разі відмови в позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed