Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

07.05.2019 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до відповідача [PERSON] , в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - в будинку [ADDRESS] , усунувши позивачу перешкоди у користуванні власністю. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року задоволено клопотання представника позивача та витребувані докази. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу для розгляду по суті. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона є власницею Ѕ частини будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про спадшину, в якому зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] Вказує, що з часу реєстрації відповідача він не заселявся в будинок, з нею не спілкується, належні йому речі в будинку відсутні, комунальні платежі відповідач не сплачує та на момент подачі позову вже понад рік не проживає в даному приміщенні. У зв`язку з викладеним, позивач змушена була звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та усунути порушення її прав власника на користування майном. В судове засідання позивач та її представник не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, просили вирішити питання у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи завчасно повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, відзиву до суду не подав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Звертаючись з позовом до суду, позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач - син позивачки [PERSON] зареєстрований у її житловому будинку, проте в будинку не проживає з 2012 року, перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив, будинком відповідач не цікавиться та не користується, комунальні платежі не сплачує, речей його в будинку немає, а тому лише реєстрація відповідача порушує права власника на користування своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.09.2012 (а.с.4-5). Іншим співвласником даного будинку є [PERSON] Судом також встановлено, що в зазначеному будинку зареєстровано відповідача [PERSON] . згідно довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова від 10.05.2019 наданої на електронний запит суду.(а.с. 17) Відповідно до даних з Київського відділу поліції ГУ НП у Харківській області від 16.07.2019 року у період часу з 01.01.2018 року по 01.07.2019 року звернень від [PERSON] з приводу перешкоджання йому у проживанні за адресою: [ADDRESS] не надходило. (а.с. 32). За відповіддю КНП «Харківська міська поліклініка № 20» від 22.06.2019 року медична картка амбулаторного хворого [PERSON] в картосховище поліклініки відсутня, в журналі реєстрації листків тимчасової непрацездатності та книги обліків викликів лікаря дані відносно [PERSON] відсутні. Декларацію про вибір лікаря на ім*я [PERSON] не зареєстровано. (а.с. 30). За даними сусідів [PERSON] , [PERSON] відповідач [PERSON] за адресою по в [ADDRESS] , що є власністю позивача не проживає з 2012 року. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Якщо виходити з розуміння сім`ї за житловим законодавством, то згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тут ознака постійного проживання є обов`язковою умовою розуміння сім`ї. Відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 №5, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких інших вимог, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного судом встановлено, що відповідач [PERSON] в*роживає у будинку [ADDRESS] зду Ладигіна в м. Харкові понад строків, встановлених законом і втратив право користування нею. Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив і є всі підстави відповідно до ст.405 ЦК України для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Доказів на спростування зазначеного до суду не надано.

Outcome: approved