Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

06.01.2021 року до Житомирського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, проживаючи окремо від дітей, жодним чином не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не виявляє заінтересованості станом їх здоров`я, фізичного та духовного розвитку. Участі в матеріальному утриманні відповідач не приймає, аліменти, що стягується з нього за судовим рішенням, не сплачує та має значну заборгованість за ними. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей, а також стягнути з відповідача судові витрати, сплачені нею в сумі 500 грн за надану їй професійну правничу допомогу. В судовому засіданні 13.04.2021 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області (а. с. 41). В судове засідання з`явились позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до суду не з`явився, засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності (а. с. 41). Позивач у судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Відповідач з доводами позивача погодився та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав щодо дітей; вказав, що з дітьми бачився останній раз весною 2020 року. Щодо участі в матеріальному забезпеченні дітей повідомив, що за рішенням суду сплачує аліменти на їх утримання. Зазначив, що коли приїздив до дітей щоб їх відвідати, бувший тесть повідомляв, що ані позивача, ані дітей немає вдома. Під час підготовчого судового засідання розгляду справи, сторонам було роз`яснено права та обов`язки щодо надання доказів та наслідки невчинення процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а. с. 5, 6, 7). Згідно довідки Пряжівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Житомирського району Житомирської області від 28.02.2020 № 10, діти навчаються у школі з 1 (першого) класу. За період навчання, вихованням дітей займається лише мама [PERSON] . Батько не цікавиться навчанням і вихованням дітей. (а. с. 10). Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком від 25.09.2020 року № 17 (а. с. 17). В обґрунтування висновку орган опіки та піклування зазначив, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки, а саме: не займається вихованням своїх малолітніх дітей, не надає їм ніякого матеріального утримання, не піклується про їх здоров`я та розвиток (а. с. 17). За виконавчим листом № 278/199/19 від 09.04.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1200 грн, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, борг станом 31.03.2021 року складає 89369,93 грн, аліменти боржником сплачуються не регулярно (а. с. 42-43). Статтею 150 СК України визначено коло обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК). Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК). Згідно з п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч.3 ст. 164 СК України). Відповідно до вимог ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно приписів ч. ч. 4-5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Тобто, такий захід може бути застосований лише коли вичерпані інші заходи впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Як встановлено судом з пояснень учасників судового розгляду, а також з матеріалів справи, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не сплачуючи аліменти за рішенням суду або добровільно, він не забезпечує належним чином їх щоденні природні потреби у харчуванні, придбанні одягу, засобів особистої гігієни тощо, взагалі не цікавиться станом їх здоров`я, фізичного та духовного розвитку, успіхами і досягненнями. Відповідач не проявляє жодного інтересу до дітей, не спілкується з ними в мінімально необхідному обсязі. Збереження батьківських прав відповідач не вважає пріоритетним, зв`язку з чим в судовому засіданні не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене, виходячи насамперед із інтересів дітей, суд вважає необхідним застосувати до [PERSON] такий крайній захід впливу, як позбавлення його батьківських прав, оскільки інші передбачені вимогами СК України заходи не забезпечать зміну ним своєї поведінки та належне виконання батьківських обов`язків. Згідно ч. 2. ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що аліменти на утримання сина та двох доньок вже стягуються з відповідача, а вимога про стягнення аліментів у іншому розмірі чи іншим способом позивачем не заявлялась, суд не вбачає підстав для вирішення питання стягнення аліментів у даному рішенні. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За умовами ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Ч.4 вказаної статті передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. У ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. У матеріалах справи міститься договір від 23.11.2021 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Лисицьким В. В. та позивачем [PERSON] , в якому адвокат прийняв на себе зобов`язання надати правову допомогу, а саме: підготовки до суду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав (а. с. 21). На підтвердження понесених позивачем витрат складено Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач; за даним розрахунком - вартість наданих послуг склала 500 грн. (а. с. 20). Суд вважає, що понесені позивачем витрати у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом справи в суді, є обґрунтованими, та підтверджені матеріалами справи ( а.с.19-23). Враховуючи викладене, заява позивача підлягає задоволенню, і понесені позивачем витрати при розгляді даної справи підлягають відшкодуванню відповідачем у сумі 500 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved