Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

06.05.2015 року позивачка [PERSON], звернулась до суду в інтересах [PERSON]з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення сином навчання, мотивуючи тим, що син навчається на другому курсі Морського коледжу І рівня акредитації Херсонської державної морської академії ІV рівня акредитації, на денному відділенні, тому вона потребує допомоги. Зазначає, що, дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач, не приймає матеріальної участі в утриманні дитини, він є пенсіонером, та отримує пенсійні виплати. Крім цього, вказує на те, що відповідач має додаткові доходи, працюючи охоронцем в приватному підприємстві. Він своєчасно до досягнення дитиною повноліття сплачував аліменти. Також, просила стягнути з відповідача додаткові витрати, а саме вартість 1/3 частини оплати за навчання сина в навчальному закладі в розмірі 16126 грн. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення сином навчання. Також, просила стягнути з відповідача додаткові витрати, а саме вартість 1/3 частини оплати за навчання сина в навчальному закладі в розмірі 16126 грн. На задоволенні позовних вимог наполягала на підставі доводів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, у зазначеному 1/2 частини заробітку (доходу), щомісячно на навчання дитини, однак заперечував проти стягнення додатких витрат по оплаті навчання. Вислухавши позивачку, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що син [PERSON], [INFO], є повнолітньою дитиною [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між ними розірвано. [PERSON], навчається на другому курсі Морського коледжу І рівня акредитації Херсонської державної морської академії ІV рівня акредитації, на денному відділенні, підтверджено довідкою зазначеного навчального закладу від 06.04.2015 року. Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 02.06.2015 року [PERSON] перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Одеській області і отримує пенсію за вислугу років у розмірі 1174,43 грн. щомісячно. Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина в твердій грошовій сумі та (або) в частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в статті 182 діючого Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що між сторонами досягнуто домовленість про розмір аліментних виплат, суд відповідно до ст. 182 СК України, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини, сина [PERSON], 01.02.1997 року року народження, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до закінчення ним навчання або не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат на оплату навчання [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання визначено положенням глави 16 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України. Застосування вимог ст. 185 СК України про обовязок участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами, як то розвитком дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо, на правовідносини між батьками і повнолітніми донькою, сином не поширюється. В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витратах, позивач вказує витрати за оплату навчання у навчальному закладі. На підставі викладеного, додатковими витратами є витрати, повязані з розвитком здібностей дитини, хворобою дитини, каліцтвом тощо, тому оплата навчання в університеті не є додатковими витратами, тому зазначені витрати не можна вважати такими, що повязані з розвитком здібностей дитини в розумінні ст. 185 СК України, також ст. 185 СК України, застосовується до неповнолітніх дітей, а дитина вже є повнолітньою дитиною, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення витрат на оплату навчання [PERSON], необхідно відмовити, оскільки син сторін є повнолітнім та стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дітей нормами СК України не передбачено. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: partial