Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

05.11.2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові позивач посилалася на те, що у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований 06.10.2016 року, народився син [PERSON] , [INFO] , 13.06.2019 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між ними розірвано, з червня 2019 року сторони мешкають окремо, син проживає разом з нею, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак вона носить незначний та періодичний характер, посилаючись на ст.ст. 180, 183 СК України прохала стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви і до повноліття сина. 12.11.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 05.12.2019 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований 06.10.2016 року, народився син [PERSON] , [INFO] , 13.06.2019 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між ними розірвано, з червня 2019 року сторони мешкають окремо, син проживає разом з нею, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак вона носить незначний та періодичний характер, вона розлучена, мешкає у чужій квартирі, яку винаймає за 2000 грн. на місяць, працює адміністратором торгівельного залу магазину РУШ «Єва-95», отримує заробітну плату в розмірі 5660 грн., земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів, транспортних засобів та нерухомого майна не має, стан здоров`я її та її сина задовільний, посилаючись на ст.ст. 180, 183 СК України прохала стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви і до повноліття сина. Відповідач позов визнав, суду пояснивши, що мешкає в квартирі свого батька, за проживання в якій не сплачує, працює налагоджувачем технологічного обладнання у ПрАТ «Пологівський маслоекстракційний завод «Славія», отримує заробітну плату близько 8000 грн., розлучений, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів, транспортних засобів та нерухомого майна не має, стан його здоров`я задовільний, не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі /14 частки його доходів. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. 06.10.2016 року сторони зареєстрували шлюб між собою, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. З червня 2019 року сторони мешкають окремо, син мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. 13.07.2019 року шлюб між сторонами був розірваний рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13.06.2019 року. Позивач мешкає у чужій квартирі, яку винаймає за 2000 грн. на місяць, працює адміністратором торгівельного залу магазину РУШ «Єва-95», отримує заробітну плату в розмірі 5660 грн., земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів, транспортних засобів та нерухомого майна не має, стан здоров`я її та її сина задовільний. Відповідач мешкає в квартирі свого батька, за проживання в якій не сплачує, працює налагоджувачем технологічного обладнання у ПрАТ «Пологівський маслоекстракційний завод «Славія», отримує заробітну плату близько 8000 грн., розлучений, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів, транспортних засобів та нерухомого майна не має, стан його здоров`я задовільний. Відповідач не надає постійної матеріальної допомоги на утримання сина. Домовленості про спосіб утримання сина між сторонами не досягнуто. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ч.2 ст.51 Конституції України та главою 15 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні прав та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, цивільний обов`язок батьків неповнолітніх дітей на утримання своїх дітей до повноліття, якому кореспондує цивільне право неповнолітніх дітей на утримання від батьків виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими є Конституція України та Сімейний Кодекс України. Судом встановлено, що до суду звернулася мати дитини відповідно до ст.180 СК України з позовом до батька дитини про стягнення аліментів на утримання дитини, так як з відповідачем, який є батьком дитини, не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов`язку утримувати сина до досягнення ним повноліття, а батько дитини належним чином не виконує обов`язку, передбаченого ст.180 СК України. Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд доходить висновку, що відповідач, не виконуючи свого обов`язку, передбаченого ст.180 СК України, щодо утримання сина до досягнення ним повноліття, порушує право сина на своє утримання до досягнення ним повноліття, а тому порушене право підлягає судовому захисту способом, передбаченим ч.3 ст.181 СК України, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у частці від доходу батька. Визначаючи частку від доходу батька, яка підлягає стягненню, суд враховує розмір заявленої позовної вимоги та обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін, відсутність аліментних обов`язків у відповідача перед іншими особами, задовільний стан здоров`я сторін та їхньої дитини, та вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину щомісячно, який встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Крім того, суд враховує ту обставину, що обов`язок щодо утримання дитини, передбачений ст.180 СК України, несуть батьки неповнолітнього і також позивач у справі. А тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений обставинами, встановленими судом під час перевірки їх належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, то судовий збір в розмірі 768,40 грн. відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача та стягує його з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved