Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

06.11.2014 року [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення боргу та пені за договором позики, з урахуванням уточнень позовних вимог в розмірі 13 000 грн. та 5 960 грн. відповідно. Свої вимоги мотивувала тим, що 02.04.2014 року між нею та Відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до умов якого Позивач надав, а Відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 15 000 грн., які відповідно до боргової розписки зобов'язувався повернути до 01.05.2014 року. До теперішнього часу Відповідач повністю борг не повернув на її неодноразові звернення про добровільне повернення боргу не реагує. Відповідач постійно обіцяє розрахуватися не здійснюючи при цьому достатніх заходів спрямованих на погашення боргу. В судове засідання, Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги з урахуванням уточнень позовних вимог підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки не повідомив. Про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення 21.11.2014 року. Справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи з урахуванням заяви позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 02.04.2014 року уклали договір позики на суму 15 000 грн. та відповідач надав розписку позивачеві, як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов'язань. Зокрема відповідач зобов'язувався повернути борг, а позивач прийняти виконання особисто, оскільки інше не встановлено договором. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути отриману суму не пізніше 01.05.2014 року. Також сторони передбачили, що у разі прострочки терміну повернення позики, Відповідачка зобов'язується сплачувати пеню у розмірі 0,5 від суми боргу за кожен день прострочки. На підтвердження фактичного отримання суми позики Відповідачем надано розписку від 02.04.2014 року, незважаючи на умови договору, до теперішнього часу Відповідачем позика не повернута. 28.05.2014 року Відповідачем частково погашено борг в сумі 2 000 грн. Таким чином сума заборгованості складає 13 000 грн. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики укладений між сторонами у письмовій формі містять усі зазначені у ст. 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання грошей із зобов'язанням їх повернути, так як сторонами погоджено, що вказані кошти отриманні відповідачем у борг. Судом також встановлено, що відповідач у строки, передбачені ч.1 ст. 1049 ЦК України, не повернув повністю борг і таких доказів, щодо повернення коштів, останній не надав суду. Термін прострочення сплати боргу визначено Позивачем з 01.05.2014 року (що відповідає встановленому борговою розпискою строку повернення боргу) по 31.10.2014 року (дати визначеної Позивачем), що складає відповідно 184 дні. Розмір пені за домовленістю сторін складає 0,5% суми від заборгованості, що на час складання позовної заяви становить 65 грн. Позивачем з урахуванням уточнень позову, суми пені зменшена до 5 000 грн. Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним. Статтею 527 ЦК України передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов'язанні вимагати доказів того, що обов'язало виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на те особою, і ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. За приписами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оскільки, відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем за договором позики, сума грошових коштів не повернута, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 11, 60 ЦПК України доказів зворотного відповідачем не надано. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, а саме стягнути з Відповідача на користь Позивача документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved