Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

07.08.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову вказує, що з 07 лютого 2015 року по 24 лютого 2016 року вона перебувала у зареєстровану шлюбі з відповідачем. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 24.02.2016 року шлюб між ними було розірвано. З початку листопада 2016 року по початок вересня 2019 року вони з відповідачем мешкали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] . У період спільного проживання у них [INFO] народилася донька: [PERSON] . [INFO] вона зареєструвала народження доньки у виконавчому комітеті Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області, у відповідності до ст.135 СК України, оскільки шлюб між ними не був зареєстрований. У графі батько, було записано ім`я та по батькові « [PERSON] » « [PERSON] », а прізвище « [PERSON] ». Зазначає, що під час спільного проживання з відповідачем з листопада 2016 року по початок вересня 2019 року, вони з ним вели спільне господарство, відповідач надавав їй посильну матеріальну допомогу, разом ходили в медичні установи, дбав про її здоров`я, а коли народилася донька, визнавав себе батьком її дитини, постійно надавав їй матеріальну допомогу на утримання, говорив оточуючим, родичам та знайомим про народження в нього доньки, обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком, однак, з незрозумілих причин, в перших числах вересня 2019 року, у зв`язку з труднощами, пов`язаними з вихованням доньки, припинив з нею сімейні стосунки і переїхав до своїх батьків у [ADDRESS] . На її прохання зареєструвати доньку на своє прізвище, в добровільному порядку, у виконавчому комітеті Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області, відповідач категоричною відмовився, тому вона змушена звернутися до суду, щоб батьківство було встановлено в судовому порядку. Також зазначає, що відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, і в добровільному порядку надавати її він не збирається, тому вона змушена утримувати доньку самостійно. Відповідач має матеріальну можливість надавати їй допомогу, так як він перебуває на посаді: машиніста електровозу та його середньомісячна заробітна плата становить грошову суму, не менш 10000 (десять тисяч) гривень. Відповідач аліменти на утримання інших дітей не виплачує, на утриманні непрацездатних батьків не має. Будь - яких доходів, що дозволяють їй обходитися без аліментів, у неї немає. На підставі викладеного просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно її доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Бахмут Донецької області; стягнути з відповідача на її користь, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, до моменту досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2020 по вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні відповідач та представник відповідача адвокат Павличук В.П. не заперечували проти проведення експертизи, про яку заявила позивач, однак відповідач не визнав позов, вважав, що це не він батько дитини, яку народила [PERSON] . Наполягали на виклику свідків [PERSON] та [PERSON] та вважали за можливе закрити підготовче провадження. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.12.2020 задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Призначено по справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Викликати для допиту як свідків сторони відповідача: [PERSON] та [PERSON] (арк..с. 55-56). 22.03.2021 ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області провадження у справі поновлено. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Після проведення судового засідання, 20.04.2021, позивач подала заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів на своє утримання, визначивши їх у розмірі 1/6 всіх доходів відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні після ознайомлення з результатом експертизи не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини, однак просив позивача зменшити розмір аліментів на її утримання до 1/6 від його доходів. Представник відповідача - адвокат Павличук В.П. в судовому засіданні підтримав позицію відповідача, не заперечував проти визнання висновку експерта від 05.03.2021. Також вважав недоцільним виклик свідків, визначених раніше в ухвалі про закриття підготовчого провадження. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, позивача, представника позивача, відповідача, допитавши свідків, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24.12.2019 виконавчим комітетом Сіверської міської ради Бахмутського району Донецькій області, батьком [PERSON] , [INFO] , значиться є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.10). Позивач [PERSON] , згідно з довідкою, виданою 03.08.2020 року ЦНАП Сіверської міської ради, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2016, яке набрало законної сили 10.03.2016, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12). Відповідач [PERSON] , згідно з інформаційною довідкою, виданою 21.08.2020 Сіверською міською радою, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач протягом тривалого часу після розірвання шлюбу між ними з листопада 2016 року по вересень 2019 року підтримували близькі стосунки. Позивачка зазначає, що біологічним батьком її доньки [PERSON] є відповідач по справі, з яким вона мала близькі стосунки, вони спільно проживали та вели спільне господарство. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-21/308-Б від 05.03.2021 року, проведеної експертом Харківського НДЕКЦ МВС судової молекулярно-генетичної експертизи Оленою Юріївною Канава , порівняльним дослідженням встановлено, що генетичні ознаки (ДНК- профіль) зразка букального епітелію малолітньої [PERSON] містять тільки ті генетичні ознаки (алелі), які визначені в ДНК- профілі зразка букального епітелію [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999999903%. Вказаний висновок сторонами не оскаржувався та жодною із сторін під сумнів не ставився. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства ( материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України . Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , передбачено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. (ч. 1 ст. 126 СК України). Згідно з ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Частиною 4 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України відомості про батька дитини записані за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані особами, зазначеними у ч.3 ст.128 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved