Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

04 січня 2017 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що ТОВ «100 шин» та відповідач 16 грудня 2013 року уклали договір поставки шин, відповідно до якого відповідач мав сплатити 9480 гривень. У звязку з порушеннями зобовязань [PERSON] має заборгованість в сумі 10863 гривні 81 копійка. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Сучасний факторинг» заборгованість у розмірі 10863 гривні 81 копійка та судові витрати в сумі 1380 гривень 00 копійок судового збору. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року ТОВ «100 шин» та [PERSON] уклали договір поставки № ЛО2262 (а.с.17-20), відповідно до якого відповідач [PERSON] придбав товар на суму 9480 гривень. 16 грудня 2013 року між ТОВ «100 шин» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 016030 до договору № ЛО2262 (а.с.21), відповідно до якої [PERSON] вніс платіж в сумі 2370 гривень, та сума заборгованості становила 7110 гривень, тож [PERSON] зобовязався сплачувати щомісячно з січня 2014 року по березень 2014 року платіж в сумі 2370 гривень. Товар [PERSON] було отримано, що стверджено видатковою накладною № 6031 від 16 грудня 2013 року (а.с.22). В звязку з порушеннями зобовязань за договором [PERSON] має заборгованість в сумі 10863 гривні 81 копійка. Згідно генерального договору відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ «Сучасний факторинг» та ТОВ «100 шин», відповідно до якого ТОВ «Сучасний факторинг» у випадку продажу товарів може вимагати повернення боргу з боржника. Ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення, щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Сучасний факторинг» заборгованості у розмірі 10863 гривні 81 копійка, за кредитним договором № ЛО2262 від 16.12.2013 року та 1380 гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Outcome: approved