Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

05.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження родини. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2019 року шлюб між подружжям розірвано . Ухвалою суду від 25.06.2019 року заочне рішення скасоване, справа призначена до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 11.10.2019 року за клопотанням відповідача подружжю [PERSON] та [PERSON] призначено строк для примирення два місяці. Зупинено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до 11.12.2019 року. В судове засідання 11.12.2019 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягає. Відповідач або його представник в судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутністю до суду не звертались. У відповідності до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис № 599. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2018 року через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, втрачені почуття любові і поваги, примирення між подружжям не можливо, заходи щодо примирення позитивного результату не надали, збереження родини неможливе, позивач своєї позиції стосовно розірвання шлюбу та ставлення до відповідача не змінила, бажання зберегти сім`ю та продовжувати шлюбні стосунки не має. У відповідності до ч.3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства,\~є порушенням права дружини, чоловіка\~на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28\~листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Аналогічний висновок міститься у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21\~листопада 2019 року по справі № 264/3830/18 (провадження 61-47411св18). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що сторонами не доведено можливість збереження родини, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved