overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

06.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дитини: сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дитини належним чином не займається. Крім того просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку щомісяця починаючи від дня звернення до суду до досягнення сином трирічного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 25.02.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину: сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Так встановлена, що малолітній [PERSON] проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки по утриманню і вихованню сина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що [PERSON] обтяжений по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання неповнолітнього сина за станом свого здоров'я, суду не надано. Відповідно до ст..ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] не працює в зв'язку з вихованням дитини, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. З урахуванням викладеного та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини, та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною - сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO]. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

06.04.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 12.06.2012 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з серпня 2012 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 12.06.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №724. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на час розгляду справи проживає із матір'ю. Подружні стосунки між сторонами припинені з серпня 2012 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. 28.03.2017 року сторони нотаріально посвідчили спільну заяву чоловіка та дружини про невизнання чоловіка батьком дитини, реєстровий номер 1398,1399. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

06.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02.06.1979 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з 2012 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально, на примирення незгодна. Від сумісного проживання мають повнолітніх дітей Ольгу [INFO] та Євгенію [INFO]. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Шлюбні відносини з відповідачем припинені в жовтні 2012 року. До суду вона вимушена звернутися, оскільки шлюб розірвати в органах РАЦС неможливо через небажання відповідача зявитися в органи РАЦС. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Непейвода». Відповідач не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 02 червня 1979 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №126. Подружжя від сумісного проживання неповнолітніх дітей не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з жовтня 2012 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що при реєстрації шлюбу сторони прізвища не змінювали, то ці прізвища не змінюється при розірванні шлюбу. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

06.04.2017 року до Гайворонського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 вересня 2012 року помер рідний дядько позивача, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 214, що знаходиться по вулиці Незалежності в селі Долинівка Гайворонського району Кіровоградської області. Спадкоємцем на все майно померлого дядька позивача згідно заповіту складеного ним 25.12.2007 року, посвідченого [PERSON] сільською радою, являється позивач його рідний племінник [PERSON]. Але оформити своє право на спадкове майно в нотаріальній конторі позивач не має можливості, так як нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Основною причиною відмови є те, що позивача не пред'явив в нотаріальну контору правовстановлюючих документів, а саме - правовстановлюючого документа на житловий будинок № 214, що знаходиться по вулиці Незалежності в селі Долинівка Гайворонського району Кіровоградської області. Також покійний дядько позивача, [PERSON], за життя належним чином не провів державну реєстрацію своїх прав власності на житловий будинок № 214, що знаходиться по вулиці Незалежності в селі Долинівка Гайворонського району Кіровоградської області та не отримав правовстановлюючого документу - свідоцтва на право власності на дане житло. Оскільки іншим шляхом позивач не може успадкувати після покійного дядька будинок, тому звертається до суду з позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку надав суду листа в якому зазначив, що з позовом ознайомлений та просить справу розглянути без участі представника позов визнав в повному обсязі. Приймаючи рішення суд виходить з наступного , що. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

06.04.2017 року заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 39 480,00 грн.майнової шкоди та 1000,00 грн. моральної шкоди, а загалом 40 480,00 грн. 00 коп. В решті позовних вимог - відмовлено. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки постановленні заочного рішення не було вирішено питання по стягненню судових витрат. Судом встановлено, що при постановленні заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06.04.2017 року не вирішено питання стосовно стягнення судового збору в порядку ст.88 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що необхідно постановити додаткове рішення з наступних підстав. Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06.04.2017 року уточнені позовні вимоги були задоволені частково. Відповідно п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд вважає, що дійсно в вищевказаному рішенні не було вирішено питання щодо стягнення судового збору, сторони повідомлені належним чином про день та час розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, а тому можливо постановити додаткове рішення у відсутності сторін, які не з'явилися. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

06.04.2017 року заявниця звернулася до суду до суду із зазначеною заявою. Посилалась на те, що вона є матірю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом ІІ групи. На теперішній час її донька, [PERSON] внаслідок захворювання не має можливості самостійно обслуговувати себе, у звязку з чим потребує сторонньої допомоги. Позивачка є рідною матірю [PERSON], піклується про неї та бажає у подальшому опікуватися про стан її здоровя, фізичний, психічний та духовний стан її здоровя а тому у неї не виникне труднощів по виконанню обовязків опікуна, встановлені чинним законодавством. У судове засідання заявниця не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлені вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Новотроїцької селищної ради у судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника зацікавленої особи, проти заявлених вимог не заперечує. Відповідно до поданих заяв суд розглядає справу за відсутністю сторін, що відповідає вимогам ч.2 ст. 197 ЦПК України Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними, а на підставі статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 3 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном лише її письмовою заявою. Згідно ч.4\~ст. 63 ЦК України\~опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що заявниця по справі є рідною матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-НО № 483923, де в графі мати зазначена заявниця по даній справі (а.с.6). З довідки МСЕК серії АВ № 0608172 від 25.01.2016 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с.4). З висновку судово-психіатричної експертизи № 98 від 21.09.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], хвора на хронічне душевне захворювання параноїдна шизофренія, непреривно-прогредієнтний тип перебігу зі стабільним параноїчним і емоційно-вольовим типами дефекту, по психічному стані [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у сфері суспільних відносин та вона потребує опіки (а.с.18-21). \~За таких обставин суд вважає, що [PERSON] за станом свого здоровя не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обовязки, тому з метою захисту її прав та інтересів її слід визнати недієздатною та над нею необхідно встановити опіку. Враховуючи те, що на даний час фактично опіку над нею здійснює її матір, яка бажає опікуватися донькою у подальшому. суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. На підставі ст.ст.58,\~63, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

06.04.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 30.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №482, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з грудня 2014 року через суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

06.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 22.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей: малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, що призводило до постійних сварок. Вказала, що з жовтня 2016 року вони проживають окремо, не мають спільного бюджету. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 22 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільних дітей: малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони з березня 2014 року проживають окремо, ведуть роздільне господарство, мають роздільний бюджет, збереження сім'ї не бажають та вважають не можливим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позову немайнового характеру, згідно положень Закону України «Про судовий збір» - 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

06.04.2017 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому у виконкомі Клишківської сільради Шосткинського району Сумської області за актовим записом № 03 шлюбі з відповідачем з 10.09.2005 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Термін на примирення не потрібен. В судове засідання сторони не з'явились. До суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в свою чергу позивач на позовних вимогах наполягає, просить розірвати шлюб, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про одруження 10.09.2005 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с.4). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved