overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

05 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, де просить з урахуванням уточнень ухвалити судове рішення, яким визнати незаконними та скасувати накази відділу освіти виконкому Жовтоводської міської ради від 03.03.2016 року № 205-к/тр «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON]К.» та від 03.03.2016 року № 206-к/тр «Про звільнення з роботи» [PERSON], вихователя Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 33 «Перлинка», поновити її на посаді вихователя комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 33 «Перлинка» з 04.03.2016 року, стягнути з Відділу освіти виконкому Жовтоводської міської ради середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 05.03.2016 року по день ухвалення судового рішення з розрахунку середньоденної заробітної плати 98,15 грн. /а.с.2-7, 28-29/ В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 15.09.2014 року була прийнята на роботу до комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 21 «Сонечко» на посаду «вихователь» (наказ від 11.09.2014 р. № 949-к/тр). Згідно наказу відділу освіти виконкому Жовтоводської міськради від 25.05.2015 р. № 810-к/тр переведена вихователем комунального дошкільного навчального закладу (ясел-садка) комбінованого типу № 33 «Перлинка» (надалі КДНЗ №33). 03 березня 2016 р. наказом відділу освіти виконкому Жовтоводської міської ради № 205-к/тр «у звязку з порушенням трудової дисципліни, неналежне виконання трудових обовязків, що призвело до нанесення тілесних ушкоджень вихованці [PERSON], а саме: за висновком лікарів, важкої травми термічного опіку обох ступень ІІ-ІІІ Аст.2%. Т25.3 (лист державного закладу «Спеціалізованої медико-санітарної частини №9 МОЗ України» від 25.02.2016 №1-33/108),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

05 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

05 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є її та відповідача дітьми та у теперішній час проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дітей, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є дітьми позивачки і відповідача, у теперішній час проживають разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвами про народження (а. с. 5, 6) та довідкою про склад сім'ї позивачки (а. с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

05 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 2010 року виконкомом Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та втрату почуттів взаємної поваги та любові сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище, що було до реєстрації шлюбу - Гончар. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 2010 року виконкомом Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 3. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 049736. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ФП №130909 та серії І-ФП №156486. Причинами розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння та втрата почуттів взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ухвалою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2016 року позивачці [PERSON] відстрочено сплату суми судового збору до ухвалення рішення у справі. Виходячи з того, що позов підлягає задоволенню, сума судового збору, відповідно до ч. 2 ст. 82, ст. 88 ЦПК України, стягується за судовим рішенням у справі з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

05 квітня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду позивач звернулась з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2003 року, що був зареєстрований виконкомом Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 19. Зазначає, що від даного шлюбу мають дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачем проживають окремо з грудня 2012 року. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, залишивши їй прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, встановлено, що сторони одружені з 16 жовтня 2003 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого виконкомом Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 19. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені в грудні 2012 року. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

05 квітня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Представники позивачів в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Вислухавши думку представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 19 травня 2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №527. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Як пояснили представники, фактично сторони разом не проживали, оскільки вони проживають в різних країнах. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили представники позивача. Від надання часу на примирення представники позивача відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

05 квітня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 09 січня 2010 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №25. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Від примирення позивач в судовому засіданні відмовилась, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з весни 2013 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

05 квітня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Кіровський р-н, вул. Плеханова, 34/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.04.2016 р. о 09 год. 39 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.04.2016 р. о 09 год. 39 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ДКПЛ ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора стала депресивною. Відмічалась неадекватна поведінка, висловлювала маячні ідеї на адресу своєї племінниці та сусідів. Розгублена, суєтна. Активна увага відсутня. Рухи уповільнені, стислі. Не може сказати свій вік, домашню адресу, адресу найближчих родичів. Не знає де і ким рабо тала. Мислення торпідне, з елементами розірваності, з зісковзуванням. Висловлює маячні ідеї відносини, отруєння. Відповіді на запитання формальні, після паузи. Заговорюється. Дивиться в одну крапку. Емоційно неадекватна. Каже, що дома її переслідують „голоси, їх зміст не розкриває. Легко афектується при згадуванні о причині госпіталізації. Психічно хворою себе не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад внаслідок захворювання судин головного мозку з суїцидальними тенденціями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

05 квітня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Кіровський р-н, вул. Плеханова, 34/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.04.2016 р. о 10 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.04.2016 р. о 09 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ДКПЛ ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора стала депресивною. Відмічалась неадекватна поведінка, висловлювала маячні ідеї на адресу своєї племінниці та сусідів. Розгублена, суєтна. Активна увага відсутня. Рухи уповільнені, стислі. Не може сказати свій вік, домашню адресу, адресу найближчих родичів. Не знає де і ким рабо тала. Мислення торпідне, з елементами розірваності, з зісковзуванням. Висловлює маячні ідеї відносини, отруєння. Відповіді на запитання формальні, після паузи. Заговорюється. Дивиться в одну крапку. Емоційно неадекватна. Каже, що дома її переслідують „голоси, їх зміст не розкриває. Легко афектується при згадуванні о причині госпіталізації. Психічно хворою себе не вважає. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад внаслідок захворювання судин головного мозку з суїцидальними тенденціями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

05 квітня 2016 року Новогродівським міським судом Донецької області було винесено рішення за позовом [PERSON] до Державного Підприємства Об»єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація»\~ Відокремлений підрозділ «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт»\~ про поновлення строку звернення до суду,\~ визнання незаконним наказу про звільнення,\~ поновлення на роботі,\~ стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та витрат по наданню правової допомоги . Рішення було оскаржено відповідачем та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2016 року, при розгляді апеляційної скарги Державного Підприємства Об»єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація»\~ Відокремлений підрозділ «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт»\~, справу повернуто до Новогродівського суду для ухвалення додаткового рішення суду з приводу вирішення питання про сплату судового збору. Позивач [PERSON] та представник відповідача в судове засідання не зявились, надали заяви про слухання справи в їх відсутності, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Суд встановив, що дійсно при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судового збору, так як позивач була звільнена від сплати судового збору за трудовим спором. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved