Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь солідарно з відповідачів суму у розмірі 227 756,89 грн., що в еквіваленті становить 20518,64 доларів США, передати в заклад позивачу шляхом вилучення у [PERSON] належного йому на праві власності заставленого майна, а саме: автомобіль марки «Mercedes-Benz 412D», 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], об'єм двигуна 2874 куб.см., тип ТЗ - автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], що належить власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], також в рахунок погашання заборгованості за договором позики від 15.08.2012 року звернути стягнення на вище вказаний автомобіль, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання договору купівлі-продажу предмету застави від імені [PERSON], зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, судові витрати покласти на відповідачів. Свої вимоги мотивують тим, що 15.08.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав у власність відповідачці грошову суму у розмірі 68160,0 грн., що станом на 15.08.2012 року за курсом НБУ було еквівалентом 8530,66 доларів США з кінцевим терміном повернення до 15.08.2013 року. Повернення позичкової суми грошей повинно вчинятися частками, щомісячно, 15 числа кожного місяця, починаючи з 15 вересня 2012 року по 15 липня 2012 року включно, по 1680 грн., що станом на 15.08.2012 року за курсом НБУ є еквівалентом 210,26 доларів США, решту суми у розмірі 49680 грн., що станом на 15.08.2012 року за курсом НБУ є еквівалентом 6217,77 доларів США до 15.08.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави від 15.08.2012 року, відповідно до умов якого [PERSON] надав у заставу належне йому майно, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 412D», 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] добросовісно виконувала умови передбачені договором позики та щомісячно 15 числа, починаючи з 15.09.2012 року по 15.07.2013 року, сплачувала позивачу по 1680 грн. В строк до 15.08.2013 року [PERSON] решту суми у розмірі 49680 грн., що станом на 15.08.2012 року за курсом НБУ є еквівалентом 6217,77 доларів США не повернула, посилаючись на скрутне матеріальне положення та кожного місяця обіцяє повернути борг. Однак, відповідачка умов договору позики не виконала та у встановлений строк суму боргу не повернула, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягала та просила його задовольнити. У судове засідання відповідачі не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.26, 31-34), клопотань про відкладення слухання справи не надходило, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, за згодою представника позивача, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 15.08.2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики про отримання грошових коштів у розмірі 68160,0 грн., що станом на 15.08.2012 року за курсом НБУ еквівалентно 8530,66 доларів США з кінцевим терміном повернення 15.08.2013 року (а.с.6-7). В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави від 15.08.2012 року, відповідно до умов якого [PERSON] надав у заставу належне йому майно, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 412D», 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], об'єм двигуна 2874 куб.см., тип ТЗ - автобус пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER], що належить власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.8-9). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або іншу речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка [PERSON], як позичальник, не виконала умов договору у повному обсязі, через що утворилась заборгованість у розмірі 227 756,89 грн., що в еквіваленті становить 20518,64 доларів США, з яких: - 69 017,24 грн., що за курсом НБУ станом на 02.04.2014 року є еквівалентом 6217,77 доларів США - борг за договором позики; - 158 739,66 грн., що за курсом НБУ станом на 02.04.2014 року є еквівалентом 14300,87 доларів США - пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором позики від 15.08.2012 року (а.с.10). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.11 договору застави, позивач (заставодержатель) має право звернути стягнення на об'єкт застави у безперечному порядку у разі, якщо зобов'язання за договором позики, забезпечених заставою та цим договором не виконуються, а також не сплачуються відсотки за користування кредитом протягом 30 календарних днів. Згідно з договором застави звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Частиною 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу» передбачено звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивачів порушені, оскільки відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання та підлягають судовому захисту. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved