Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

07.07.2021 року до суду звернулися [PERSON] , [PERSON] в інтересах яких діє представник [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є власниками житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , по 1/2 частині кожна. Обом позивачам будинок у рівних частинах належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2008 року. В даному будинку окрім позивачів зареєстрована [PERSON] , 2001 року народження, яка не проживає в ньому з 03.01.2020 року, що підтверджується довідкою ЦНАП Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Добровільно знятись з реєстраційного обліку з їхнього будинку відповідач не бажає, що призводить до додаткових матеріальних витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання газу, електроенергії, які здійснюються за їх рахунок. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у належному їм будинку порушує їхнє право на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг, що суттєво погіршує матеріальний стан і обмежує їх право власності та володіння своїм майном. Також вони мають спільне бажання зареєструвати у будинку інших осіб, але у зв`язку із реєстрацією відповідача цього зробити неможливо, оскільки на кожну зареєстровану особу є певні норми житлової площі будинку і якщо ця площа менше за норму, особа не може стати на реєстрацію. Між позивачами та відповідачем не існує будь-яких домовленостей щодо користування належним їм будинком, відповідач не оплачує плату за користування жилим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, тому вона вважається такою, що втратила право користування ним. Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , внаслідок відсутності без поважних причин понад один рік. До початку проведення судового засідання представник позивачів [PERSON] надав суду заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2008 року, реєстраційний № 2-3085 та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21138937 від 03.12.2008 року - [PERSON] належить Ѕ частка житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] ( а.с.9,10). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2008 року, реєстраційний № 2-3087 та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24757587 від 03.12.2008 року - [PERSON] належить Ѕ частка житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] ( а.с.11,12). Відповідно до копії домової книги, щодо зареєстрованих осіб у житловому будинку [ADDRESS] у спірному житловому будинку, окрім позивачів зареєстрована відповідач по справі - [PERSON] ( а.с. 14-15). З довідки № 1235 від 25.06.2021 року виданої ЦНАП виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, вбачається, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , окрім позивачів зареєстрована [PERSON] , 2001 р.н., однак фактично за даною адресою з 03.01.2020 року не проживає ( а.с.13). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивачі є власниками зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідача в ньому, створює позивачам перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved