Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

06.09.2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованого виконкомом Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 28.07.1985 року, актовий запис № 07. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх п'яти років подружнього життя шлюбні відносини між ними поступово погіршились та були відсутні у їхніх відносинах порозуміння та повага, внаслідок чого постійно між ними виникають сварки, в результаті яких відповідач постій ображає її честь та гідність. Їхнє спільне проживання як подружжя неможливе, а тому просила не надавати термін для примирення, так як спроби примирення в минулому не надали ніяких результатів. Просила суд розірвати укладений між ними шлюб та стягнути судові витрати на її користь з відповідача. В судовому засіданні позивач не з'явилася, однак від її імені діяв представник по довіреності [PERSON], який просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, так як сторони проживають окремо, спільне сімейне господарство не ведуть та шлюбні відносили між ними припинені. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що між ним та його дружиною часто виникали конфлікти, однак хоче з нею примиритися. Просив надати термін для примирення у два місяці. Суд, заслухавши пояснення сторін, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований виконкомом Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 28.07.1985 року, актовий запис № 07. Від шлюбу вони повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін судом встановлено, що останні проживають окремо, спільне господарство не ведуть, тривалий час не підтримують шлюбні відносини, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка категорично проти надання терміну для примирення. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як відповідач позов не визнав, судом позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved