Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

04 листопада 2013 року ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником єдиного майнового комплексу речового ринку по [ADDRESS]. Влітку 2013 року працівники позивача провели зустріч з підприємцями, які торгують на вказаному ринку, в т.ч. [PERSON], на якій відповідач заявила, що позивач, зареєструвавши єдиний майновий комплекс, привласнив контейнери підприємців, що не відповідає дійсності. Позивач вказує, що вказаним висловлюванням [PERSON] завдала шкоди діловій репутації позивача, у зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] 15 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задоволити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, вказали що він не доведений жодним доказом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що влітку 2013 року відбулась зустріч представників ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» з підприємцями, які торгують на речовому ринку по [ADDRESS]. На вказаній зустрічі була присутня відповідач [PERSON] Позивач зазначає, що під час даної зустрічі відповідач висловлювалась про те, що позивач зареєструвавши єдиний майновий комплекс, привласнив контейнери підприємців, що, як вважає позивач, не відповідає дійсності. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем жодним чином не доведено факту висловлювання відповідача про те, що позивач зареєструвавши єдиний майновий комплекс, привласнив контейнери підприємців. Судом досліджувався в судовому засіданні відеозапис зборів (а.с. 71), проте в ньому не було зафіксовано ніяких (в т.ч. і публічних) висловлювань [PERSON] Щодо пояснень допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], то суд оцінює їх критично, оскільки вказаний свідок перебуває у трудових відносинах з позивачем, а тому є заінтересованою особою. Крім того, свідком не підтверджено, що [PERSON] на зібранні стверджувала що позивач, зареєструвавши єдиний майновий комплекс, привласнив контейнери підприємців. У зв'язку з тим, що позивачем не доведено факту поширення недостовірної інформації про нього з боку [PERSON], а отже і завдання йому моральної шкоди, суд прийшов до об'єктивного висновку про безпідставність вимог ТОВ «Торговий дім «Бартерервіс». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed