Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

05 жовтня 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10.03.2011 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Заяву № б/н. Так, 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Відповідач [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а [PERSON] порушила умови кредитного договору та станом на 25.08.2020 року має заборгованість у сумі 16291,41 грн., яка складається з наступного: 11818,95 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 11818,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4472,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 23 листопада 2020 року №13 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на повторний автоматизований розподіл. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 року, вказану справу 29.04.2021 року передано на розгляд судді Руснак А.І. Ухвалою суду від 08 червня 2021 року дану справу суддею Руснак А.І. прийнято до свого провадження та позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху і встановлено позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 18 червня 2021 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які вона отримала 03.07.2021 року. Станом на 26.08.2021 року відзив на позов до суду не подавала. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.03.2011 року з метою отримання банківських послуг відповідач [PERSON] підписала Заяву № б/н (а.с. 14). 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Відповідач [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.14). Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі (а.с.14). До вказаного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі (а.с.15-40). Проте, у анкеті-заяві не зазначено, яку суму кредитного ліміту та яку саме кредитну картку бажає отримати [PERSON] (а.с.14). Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості, [PERSON] станом на 25.08.2020 року має заборгованість за кредитом перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 16291,41 грн., яка складається з наступного: 11818,95 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 11818,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4472,46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.5-11), але, як вбачається із зазначеного розрахунку, вказана заборгованість нарахована з 05.05.2014 року. Крім того, з наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку відбувся 12.06.2013, № [NUMBER] , кредитний ліміт не вказаний (а.с. 13). Також, з долученої до матеріалів справи виписки за договором б/н, укладеним з [PERSON] , станом на 27.08.2020 за картковим рахунком № [NUMBER] існує заборгованість у розмірі 16291,41 грн., але вказаний картковий рахунок відкрито 12.06.2013 року (а.с. 48-52). Із долученої до матеріалів справи довідки вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку№ [NUMBER] , датою відкриття зазначено 12.06.2013, термін дії до 04/17 (а.с.12). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, враховуючи ту обставину, що представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін, то він не мав наміру подання нових доказів у справі, які б підтвердили факт наявності у [PERSON] заборгованості саме за кредитним договором, укладеним 10.03.2011 року, а не 05.05.2014 року, 12.06.2013 року та 30.10.2013 року, як то зазначено в розрахунках та довідках, долучених до матеріалів справи, уточнення або зміни позовних вимог до суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed