Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

06.04.2016 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначав наступне. 25.09.2004 р. у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції між ним та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений запис № 1067, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС № 121638. Від шлюбу з відповідачем є донька - [PERSON], [INFO] життя з відповідачем не склалося. З самого початку шлюбу вони не могли знайти згоди з важливих сімейних питань, як то ведення спільного домашнього господарства, виховання дитини та ін., часто сварилися, забуваючи в ході сварки про повагу один до одного. На ґрунті частих сварок їх особисті стосунки охолонули. Вони почали розпоряджатися своїм часом без участі одне одного, при цьому значно морально віддалилися. Постійні скандали, які ставали дедалі частішими, негативно позначилися на самопочутті дитини. Спільне проживання з відповідачем стало просто нестерпним. Ніяких почуттів, окрім негативних емоцій і роздратованості, вони один до одного не відчувають. Збереження шлюбу не можливе. Посилаючись на зазначене, просив суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 26 травня 2016 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення. Після відновлення провадження по справі від позивача надійшла заява в якій він зазначає, що на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, розглядати справу у його відсутності. Відповідач у судовому засіданні зазначавав, що позивач її бив, погано ставився до дитини, разом із тим, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення відповідача, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дітей. З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2004 р. у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений запис № 1067, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС № 121638. Від шлюбу з відповідачем є донька - [PERSON], [INFO]. Позивачем заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що спільне життя між подружжям не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Судом встановлено, що спільне господарство сторони не ведуть, сімейних відносин не підтримують, мають окремий бюджет, спору про розподіл майна. Примирення та збереження сімї неможливе. З'ясувавши фактичні взаємостосунки між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також , враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції про дискримінацію жінок в частині першій підпункту с) однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання, тобто дружина шлюбом не закріпляється за чоловіком по життєво. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих та з врахуванням норм ст. 112 СК УК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам суспільства, у зв'язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний. Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved