Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

06 січня 2021 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні позивача виконавчий комітет Гутівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 07.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О.В. і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1925. У вищевказаному будинку зокрема зареєстрована мати позивача [PERSON] , яка не проживає у будинку із серпня 2019 року, що підтверджується заочним рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.07.2020 року. Згідно вказаного рішення було встановлено, що в серпні 2019 року мати позивача покинула батька останньої та виїхала в Угорщину, де проживає і на даний час. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном. Крім того, позивач змушена нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, сплачуючи такі за відповідача, яка продовжує залишатися зареєстрованою у її будинку. Крім цього, із листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.10.2020 року № 81411424 вбачається, що у відповідачки є прострочений банківський кредит, що створює загрозу накладення арешту на рухоме майно позивача, що знаходиться у належному останній будинку, оскільки відповідач зареєстрована у ньому. Звернутися до відповідача із проханням добровільно знятися з реєстрації місця проживання позивач не може, оскільки їй невідомо фактичне місце проживання відповідача. У зв`язку з цим позивач звернулась до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання безповажно не з`явилась, про місце, дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 20-22, 26-28, 30). Відзив на позовну заяву не подали. Представник третьої особи на стороні позивача виконавчого комітету Гутівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 17). Отже, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 22.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 15-16). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2021 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 40-41). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.09.2020 року житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 07.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О.В. і зареєстрованого за № 1925 (а.с. 7). Із змісту заочного рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.07.2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] виїхала в Угорщину, де знайшла собі іншого чоловіка (а.с. 6). Відповідно до довідки № 71 від 17.03.2021 року, виданої старостою с. Гут виконавчого комітету Великобийганської сільської ради встановлено, що [PERSON] , 1972 року народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає там, місце її проживання невідоме (а.с. 38). Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подала. Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та добровільно не знялась із реєстрації місця проживання, чим порушує права власника, тому позов є підставним і підлягає задоволенню.

Outcome: approved