Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

06.09.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання договору оренди землі припиненим та зобовязання повернути земельну ділянку. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначала, що 20.03.2006 року вона уклала договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки з відповідачем. 20.03.2016 року строк дії договору оренди закінчився, але відповідач відмовився повернути їй в користування земельну ділянку посилаючись на те, що державна реєстрація договору оренди була проведена 10.04.2007 року, тому на його думку строк дії договору оренди закінчується 10.04.2017 року. Посилаючись на зазначені обставини, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що строк дії договору оренди землі слід обчислювати з моменту його державної реєстрації, яка відбулась лише 10.04.2007 року, тому на його думку строк дії договору оренди закінчується 10.04.2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов до наступного. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №824067, виданого 13.03.20069 року Первомайською райдержадміністрацією, позивачка є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,38 га розташованої в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 20.03.2006 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди на вищезазначену земельну ділянку строком на 10 років. Цієї ж дати позивачка передала відповідачу, а відповідач прийняв земельну ділянку в натурі в оренду терміном на 10 років, що підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки від 20.03.2006 року. Договір оренди, укладений 20.03.2006 року, було зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Тарасівській сільській раді лише 10.04.2007 року за №040902200078. Згідно листів ПП «Вишневе-Агро» №19 від 12.08.2016 року та №12 від 09.08.2016 року вбачається, що у звязку із закінчення строку договору оренди позивачка зверталась до відповідача з проханням повернути їй у користування земельну ділянку. Але отримала відмову, так як державна реєстрація договору оренди була проведена 10.04.2007 року, тому на думку відповідача строк дії договору оренди закінчується 10.04.2017 року та на даній земельній ділянці знаходяться посіви пізніх зернових культур. Тому виділення земельної ділянки в натурі буде можливим лише після закінчення строку договору оренди та закінчення періоду ротації основної сівозміни. Комісією було проведено обстеження земельної ділянки позивачки та складено акт від 29.08.2016 року відповідно якого земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,64 га оброблена: частина паю приблизно 2,00 засіяно кукурудзою. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України Про оренду землі. За змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди оспорюваної земельної ділянки, скріпивши 20 березня 2006 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Ствердження відповідача про те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є дата її державної реєстрації є помилковим, оскільки відповідно до Закону України Про оренду землі в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Так як строк дії договору закінчився, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved