Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

05.11.2018 р. позивач ТОВ «Полтавагаз збут» звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожитий природний газ, що постачається у квартиру - [ADDRESS], у розмірі 6217,89 грн., а також розрахований на суму заборгованості індекс інфляції - 890,71 грн., та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - 301,15 грн.; а також прохав стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивачем відповідачу за адресою [ADDRESS] здійснюється реалізація природного газу. Відповідач є споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Полтавагаз збут». На відповідача, як абонента, відкрито особистий рахунок [NUMBER] для здійснення оплати за спожитий природний газ. У зв'язку із несвоєчасним проведенням відповідачем оплати за спожитий природний газ ТОВ «Полтавагаз збут» виникла заборгованість, що станом на 01.10.2018 р. становить 6217,89 грн., у зв'язку з чим, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач прохав суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних заяв чи клопотань до суду від останнього не надходило. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти щодо правовідносин, які виникли між сторонами. Позивач ТОВ «Полтавагаз збут» з 01.07.2015 р., відповідно до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1734 від 11.06.2015 р., є суб'єктом господарювання, що здійснює реалізацію природного газу для задоволення потреб населення для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області. Відповідно до Постанов КМУ від 01.10.2015 р. № 758 та від 22.03.2017 р. № 187, якими затверджено «Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу», ТОВ «Полтавагаз збут» є постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки з постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. Правовідносини в сфері споживання природного газу побутовими споживача регулюється спеціальним Законом України «Про ринок природного газу», а також Правилами постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживача, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500, вказаний Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до Договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого у встановленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов'язки з постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова КМУ № 758 від 01.10.2015 р.), - факт споживання природного газу. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Полтавагаз збут» здійснює постачання природного газу побутовому споживачу (абоненту) [PERSON] за адресою [ADDRESS], на якого відкрито особистий рахунок № [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не оплачуює послуги щодо постачання природного газу, утворилась заборгованість, яка гідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 01.10.2018 р. становить 6218,89 грн. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з постачання природного газу, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем. На суму заборгованості нараховано індекс інфляції у розмірі 890,71 грн., та 3% річних у розмірі - 301,15 грн. Беручи до уваги, що у відповідач неналежним чином виконав грошове зобов'язання за спожитий природний газ, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved