Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

05 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника адвоката Павленка С.В., посилаючись на ст. ст. 525-526, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, просить: - стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № CL-181205 від 29.03.2019 року у розмірі 150\~708,77 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 97\~100,20 гривень; заборгованості за відсотками 51\~379,38 гривень, заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту 2\~229,19 гривень; - стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2260,63 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15070,87 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 29.03.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-181205. Згідно з п. 1 кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі, зазначені в цьому кредитному договорі. Відповідно до п. 2.1. договору, банк видає позичальнику кредит у розмірі 100\~000,00 гривень до 28.03.2024 року на наступні цілі: на поточні потреби позичальника. Відповідно до п. 4.1. договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52,99 %. Згідно з п. 4.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у пункті 4.1. цього договору з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі; якщо інше не випливає із умов цього договору. Як вбачається з п. п. 6.1., 6.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4836 гривень щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Згідно з п. 6.9. кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Відповідно до п. 6.10. кредитного договору, позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів після отримання письмової вимоги банку (п. 6.9.) усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. В пункті 7.1. кредитного договору зазначено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. 29.03.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-181205 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю позичальника з [PERSON] .. Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 18.07.1987 року. Відповідно в Анкеті-заяві № CL-181205 зазначено, що шляхом підписання цієї анкети-заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. У спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі, то можна залучати солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 року. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Банк на виконання умов кредитного договору свої зобов`язання по видачі суми кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 19.11.2020 року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до [PERSON] , проте 16.12.2020 року досудова вимога повернулась відправнику не врученою. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № CL-181205 від 29.03.2019 року станом на 13.11.2020 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 150\~708,77 гривень, та складається із: 97\~100,20 гривень заборгованості за тілом кредиту; 51\~379,38 гривень заборгованості за відсотками; 2\~229,19 гривень заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту, яка відповідно до ст. ст. 525-526, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Ухвалою судді від 27 січня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на\~25 лютого 2021 року. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року було відкладено судовий розгляд справи на 10 березня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.\~На електронну адресу суду від представника позивача адвоката Павленка С.В. надійшло клопотання, в якому він просив проводити судовий розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, \~про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, проте конверт із судовою\~повісткою повернувся до суду з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, [PERSON] не надав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направила. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, [PERSON] не надала. Заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених ст.\~ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 10 березня 2021 року суд ухвалив заочне рішення у справі.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку . Судом встановлено, що 29 березня 2019 року [PERSON] до Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» подано Анкету-Заяву фізичної особи на отримання готівкового кредиту № CL-181205, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу реєстрації та фактичного проживання, номера робочого та мобільного телефонів, сімейний стан, освіту, наявність майна у власності, інформацію про зайнятість, інформацію про свої доходи та витрати, а також другого з подружжя. 29 березня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» було укладено кредитний договір № CL-181205. Відповідно до п. 1 кредитного договору № CL-181205 банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. В пунктах 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору визначені: сума та валюта кредиту 100\~000,00 гривень; дата видачі кредиту 29 березня 2019 року; строк (термін) кредитування 60 місяців терміном до 28 березня 2024 року. Згідно з п. 2.4. кредитного договору позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5. кредитного договору, на поточні потреби в сумі 100\~000 гривень, на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . В пунктах 2.5-2.7. кредитного договору зазначено, що для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] ; поточний (картковий) рахунок позичальника, на який здійснюється видача кредиту - № [NUMBER] ; рахунок для повернення кредитних коштів - № [NUMBER] . Як вбачається з пункту 4.1. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52,99 % річних. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у пункті 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі; якщо інше не випливає із умов цього кредитного договору. Пунктом 4.4. кредитного договору визначено, що загальні витрати позичальника по кредиту за цим кредитним договором становлять 190414,04 гривень. За змістом пунктів 6.1., 6.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4836 гривень щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 29.03.2019 по 28.03.2024 погашаються в однаковому порядку. Відповідно до п. 6.9. кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пунктом 6.10. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні ( згідно п. п. 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 6.9. Кредитного договору). Як вбачається з п. 7.1. кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору, не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. В пункті 7.3. кредитного договору зазначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі цього кредитного договору, не може перевищувати 50 % від суми кредиту. Також відповідачем [PERSON] 29.03.2019 року підписано паспорт споживчого кредиту до укладення договору про споживчий кредит, який додано позивачем до позову. Розділом 3 паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: тип кредиту кредит; суму/ліміт кредиту 100 000 гривень; строк кредитування 60 місяців; мета отримання кредиту поточні потреби; спосіб та строк надання кредиту у безготівковому порядку, в день підписання сторонами кредитного договору. Відповідно до розділу 4 вказаного паспорта передбачено проценту ставку 52,99 відсотків річних; тип процентної ставки фіксована, метод розрахунку факт/360, схема ануїтет; загальні витрати за кредитом 190\~414,04 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 290\~414,04 гривень; реальну річну процентну ставку 67,92 %. Розділом 4 вказаного паспорта визначений порядок повернення кредиту 60 ануїтетних платежів по 4836 гривень щомісячно, кожного числа, що відповідає даті укладення договору відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання договору. В розділі 6 вказаного паспорта передбачена пеня за несвоєчасне виконання кожного грошового зобов`язання за договором про споживчий кредит, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми простроченого платежу, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше 15% від суми простроченого платежу). Відповідно до меморіального ордеру № 17594586 від 29 березня 2019 року [PERSON] на рахунок № [NUMBER] 29 березня 2019 року було надано кредит у розмірі 100\~000,00 гривень, відповідно до кредитного договору № CL-181205 від 29.03.2019 року. Відповідно до Графіку платежів за кредитним договором № CL-181205 від 29.03.2019 року та розрахунку сукупної вартості кредиту, що є Додатком № 1 до кредитного договору № CL-181205 від 29.03.2019 року, він складається із 60 платіжних періодів; сума щомісячного платежу за період з 29.04.2019 року по 29.02.2024 року складає включно 4836 гривень; 28.03.2024 року складає 4890,04 гривень, та включає в себе погашення основної суми кредиту і суми відсотків за користування кредитом. Сукупна вартість кредиту складає 290\~214,04 гривень. Виписками про рух коштів по рахунках, яка долучена до матеріалів справи, підтверджено, що відповідачу було відкриті карткові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] у гривнях, які були зазначені у кредитному договорі № CL-181205 від 29.03.2019 року, 29.03.2019 року було зараховано кошти у розмірі 100\~000,00 гривень на рахунок № [NUMBER] , які надійшли від АТ «КРЕДОБАНК», і відповідач користувався вказаними грошовими коштами, починаючи з 29.03.2019 року. З досудової вимоги за вих. № 254/2020 від 19.11.2020 року, вбачається, що АТ «КРЕДОБАНК» вимагав від [PERSON] дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, у 30-денний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 150\~708,77 гривень, у порядку передбаченому п. 6 кредитного договору № CL-181205 від 29.03.2019 року та попередив, що у разі невиконання даної вимоги, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості в судовому порядку. Проте, вимога відповідачем не була отримана та не виконана і достроково заборгованість по кредитному договору не сплачена. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом ч. 2 ст. 1046 ЦК України, яка застосовується до відносин за кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~Згідно з\~розрахунком заборгованості\~за договором\~кредиту №\~CL-181205\~від \~29.03.2019\~року станом\~на 13\~листопада 2020\~року загальна\~сума заборгованості\~за кредитом\~становить 150\~708 гривень 77 копійок, яка складається з: 97\~100 гривень 20 копійок сума заборгованості за тілом кредиту; 51 379 гривень 38 копійок сума заборгованості за відсотками; 2\~229 гривень 19 копійок сума пені по простроченій заборгованості. \~ \~ \~ \~Як вбачається з вказаного розрахунку, відповідач [PERSON] сплатив останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором 29 листопада 2019 року, внаслідок чого прострочив сплату процентів та частину кредиту на строк більше одного календарного місяця і утворилась заборгованість за наданим кредитом, тому у позивача виникло право на вимогу про дострокове повернення суми заборгованості відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та п.6.9. кредитного договору. \~ \~ \~ \~Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту, сплатити відсотки, пеню, суд погоджується з доводами позивача і вважає правильним стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитом в розмірі 150\~708 гривень 77 копійок. В іншій частині позовних вимог, а саме солідарного стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 61 СК України\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~є заробітна\~плата,\~пенсія,\~стипендія,\~інші доходи,\~одержані одним\~із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 4\~ст.\~65\~СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Згідно з частиною шостою статті\~81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Як зазначено у позовній заяві, факт шлюбних відносин відповідачів підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 18.07.1987 року. Проте, суд вважає, що штамп у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 18.07.1987 року не є достатнім доказом для підтвердження факту перебування відповідачів у шлюбі на час укладення кредитного договору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації шлюбу органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво, а також підтвердженням такого факту є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу. Вказані документи\~відсутні в\~матеріалах справи,\~будь-які\~клопотання про\~витребування \~доказів в\~порядку ст.84\~ЦПК України\~позивачем до\~суду не\~подано.\~ Крім того, що відповідно до довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району від 11.01.2021 року зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] вказане за адресою: [ADDRESS] з 11.10.2016 року. В той же час згідно з довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району від 11.01.2021 року зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] на час видачі довідки невідомо. Останнє відоме зареєстроване місце її проживання в м. Славутичі зазначене за адресою: [ADDRESS] з 06.07.1993 року по 12.07.2016 рік. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що на час укладення кредитного договору відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали як подружжя. За умовами кредитного договору № CL-181205 від 29.03.2019 року метою отримання [PERSON] коштів у кредит було використання їх на поточні потреби. Будь-яких доказів використання відповідачем [PERSON] в інтересах та на потреби сім`ї коштів, отриманих за вказаним кредитним договором, позивачем суду не надано. Виходячи з викладеного, в частині солідарного стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором позовні вимоги є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України \~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України \~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8\~ст.\~141\~ЦПК України\~визначено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року\~у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18). З позовної заяви вбачається, що позивачем була заявлена вимога про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~070,87 гривень, які пов`язані з аналізом справи, побудові стратегії дій по справі, складанням позовної заяви та супроводом представника в судових засіданнях. Судом встановлено, що адвокат Павленко Сергій Валерійович надавав позивачу АТ «КРЕДОБАНК» правову допомогу на підставі ордеру серії КС № 573217 від 16.06.2020 року, виданого Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО» , та довіреності № 11353 від 21 травня 2020 року, виданої АТ «КРЕДОБАНК». На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15\~070,87 гривень позивачем було додано до позовної заяви витяг з копії договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО». Проте, витяг з копії договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО», не містить даних про склад та розмір, порядок оплати наданої правової допомоги. Будь-яких документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у даній справі, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), позивачем суду не надано. Таким чином, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~070,87 гривень. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2260,63 гривні, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору\~в сумі 2260,63 гривень, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, оскільки сума заборгованості за кредитним договором стягується в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial