Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

06.04.2016 позивач звернувся з даним позовом до суду і просить визнати виконавчий напис №914 від 15.02.2016 вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на кредитному договорі №К2НОRХ3660023 від 08.08.2006 укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» таким. що не підлягає виконанню. Посилається на те, що для вчинення виконавчого напису представником банку не було подано належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості, які передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, з моменту виникнення права вимоги та до моменту вчинення виконавчого напису пройшло більше трьох років. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив задовольнити його в повному розмірі. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду повторно не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову чи будь-яких клопотань не надіслав. Третя особа, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що виконавчий напис вчинений нею у відповідності до Закону України «Про нотаріат». Посилання позивача на порушення норм законодавства не відповідають дійсності. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. 08.08.2006 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № К2НОКХ3660023 відповідно до якого, відповідач зобов'язався надати йому кредит у сумі 747,12 гривень з терміном повернення до 08.08.2007. Кредит надавався на придбання мобільного телефону. 15.02.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис за кредитним договором № К2НОКХ3660023 від 08.08.2006, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до даного виконавчого напису нотаріусом було запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 28061,33 грн. З письмових доказів, поданих до суду приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що представник банку на підтвердження підстав для стягнення боргу подав письмову вимогу про усунення порушень від 01.02.2016 з квитанцією про направлення її на адресу [PERSON] 03.02.2016. 21.03.2016 заступником начальника відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню даного виконавчого напису. Однак, позивачем надані копії квитанцій з яких вбачається, що ним повністю сплачено борг відповідно до умов кредитного договору. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про нотаріат», Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» з наступними змінами (далі Перелік). Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість\~ Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 2 Переліку документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів\~ є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Кредитний договір був укладений 08 серпня 2006 року, а виконавчий напис видано 15.02.2016 року, з цього вбачається що нотаріус не звернула уваги що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Таким чином, з порушенням вказаних норм права нотаріус без правових підстав вчинив зазначений виконавчий напис. З врахуванням вищевикладеного, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 87, 88 ЗУ«Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 з наступними змінами,

Outcome: approved