overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Сігма Автолізинг » про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. В обґрунтування поданого позову, позивач послався на те, що 22 січня 2018 року між ним та відповідачем укладено Договір фінансового лізингу № 01869, відповідно до якого останній зобов'язувався придбати у свою власність та передати йому у користування транспортний засіб, натомість він зобов'язувався періодично сплачувати за користування автомобілем лізингові платежі. На виконання умов укладеного договору ним, цього ж дня згідно з квитанцією № 6 на рахунок відповідача переведені грошові кошти в розмірі 20 000 грн. 00 коп. Однак, перед підписанням зазначеного договору, відповідач не надав йому, як споживачу, необхідної, доступної та достовірної інформації щодо його істотних умов, тому ознайомившись з ними після укладення правочину, вважає їх такими, що не відповідають діючому законодавству та порушуються його права як споживача. Зокрема, у договорі взагалі не визначений предмет лізингу, не вказана його загальна вартість, не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є обсяг фінансування та винагороди лізингодавця, строк їх сплати, встановлена жорстка одностороння відповідальність лізингоодержувача, не погоджено « Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів », що є невід'ємною частиною основного Договору. Окрім цього, Договір фінансового лізингу нотаріально не посвідчений, що вказує на його нікчемність. Оскільки укладений договір містить в собі несправедливі умови, які спрямовані на обман споживача, просив визнати його недійсним та застосувати наслідки недійсності правочинів, визначені положеннями ст. 216 ЦК України. Ухвалою суду від 20 березня 2018 року позовну заяву [PERSON] у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України залишено без руху / а. с. 51 /. Ухвалою суду від 28 березня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб / а. с. 55 /. При цьому, доведено до відому сторін, що розгляд справи відбудеться в письмовому провадженні 02 травня 2018 року. Оскільки відповідач не скористався правом подати відзив, суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними у ній документами. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 1996 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 131. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 20 липня 1996 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, їх шлюб носить формальний характер, зберігати його позивач наміру не має. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Буракова». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановив ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 липня 1996 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 131. Після укладення шлюбу чоловікові присвоєно прізвище «Бураков», а дружині - «Буракова» відповідно /а.с. 3/. Сторони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 8-10/. [PERSON] та [PERSON] на даний час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. Позивач вірно послалась в позові на ст. 112 СК України. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 гривень /а.с. 1/.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач не з`явився, повідомлений належним чином. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2014 року. Подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинені, через втрату взаєморозуміння і довіри, існування великих розбіжностей в інтересах та поглядах на життя. Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позовні вимоги визнає повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 179. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Як вбачається здослідженого у судовому засіданні копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], який народився [INFO] Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися, сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння і довіри між подружжям та різність поглядів на життя. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена на підставі п.п «в» п. 1 ч 1, ч. 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява вмотивована тим, що він є батьком [PERSON], 05.12.2014р.н., а тому у відповідності до ст.181 СК України він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], щомісяця, з дня предявлення позову, у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06.03.2018 року провадження по справі відкрито, визначено подальший розгляд справи в загальному позовному провадженні, у зв'язку з чим призначене підготовче засідання на 20.03.2018 року. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій позивач просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, в якій відповідач просить справу слухати без його участі. Позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Розглянувши матеріали справи, суд встановив: Сторони перебувають у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 621502 (а.с.4) Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Стаття 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частина 2\~ст. 182 СК України\~передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з обставин справи, з урахуванням того, що кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення повноліття, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у частці від його доходу, яка складатиме 1/4 від всіх видів доходу відповідача щомісяця, на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовій збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою № 154 будинку №26 по пр-ту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області, у звязку\~ з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. 19 жовтня 2018 року по справі було ухвалено рішення, яким визнано [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 154 будинку №26 по пр-ту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області, стягнуто з відповідача на користь позивачів в рівних частках судовий збір в сумі 704,80 гривень.\~Однак в резолютивній частині рішення не повністю вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, а саме не вказано в якому порядку з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір. Приписами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню в рівних частках судовий збір в розмірі 704,80 гривень, сплачений позивачами при зверненні до суду з даним позовом (а. с. №1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

05 березня 2018 року [PERSON], як представник за довіреністю СТОВ « Благовість », звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно померлого 17 жовтня 2014 року [PERSON], яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.64 га, яка розташована на території Воскобійницького старостинського округу [PERSON] селищної ради Шишацького району Полтавської області. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року позовну заяву СТОВ « Благовість » прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, у звязку з чим розпочато підготовче провадження у справі / а. с. 21 /. Ухвалою суду від 29 березня 2018 року підготовче провадження у справі за позовом СТОВ « Благовість » закрито. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 квітня 2018 року / а. с. 30 /. Представники позивача СТОВ « Благовість » [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, надіславши до суду заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність / а. с. 27, 33 /. Не зявився в судове засідання й представник відповідача [PERSON] селищної ради Шишацького району. 28 березня 2018 року від селищного голови [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за позовом СТОВ « Благовість » у відсутність представника, ввіреної йому, установи. Рішення суду просив направити поштою / а. с. 26 /. За правилами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявний у суду матеріалів. Перевіривши фактичні обставини справи в межах наданих письмових доказів, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

05 березня 2018 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) повернуто до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області для ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення, не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідачів суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн. (а.с.1), призначивши до стягнення по 320,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

05 березня 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області з Хортицького районного суду міста Запоріжжя надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 27 березня 2007 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір № 07Н051-К, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит на суму 198019,00 доларів США (далі - Договір). Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, в той час, як відповідач свої зобов'язання за договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на момент звернення до суду у неї виникла заборгованість перед позивачем за відсотками відповідно до Договором на суму 20287,84 доларів США. Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить суд покласти судові витрати в сумі 2295,53 гривень, понесені позивачем, на відповідача [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідачем до суду не надано. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

05 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить визнати [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою №188 по вул. Бежівка, 1 в м. Бориспіль Київської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано шлюб. Позивачу була надана в користування на підставі ордеру кімнату №118, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул.Бежівка, 1. В даній кімнаті зареєстрований колишній чоловік позивача. З 2016 року відповідач виїхав з кімнати в невідомому напрямку та його місце проживання їй невідоме. Тому, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. З урахуванням наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

05 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через різницю у поглядах на життя. Спільних дітей подружжя н має, але відповідач не бажає розривати шлюб в органах РАЦС. Сторони в підготовче судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач зазначила про підтримання позовних вимог, а відповідач про визнання позову в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, є безумовним, а отже позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, згідно свідоцтва про одруження сері 1-КЕ № 087236 судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Лупешко) [PERSON] 08 серпня 2003 року у відділі РАГС Шишацького РУЮ Полтавської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 26 (а.с.6). Спільних дійте сторони не мають, що вбачається з доводів позовної заяви, не заперечується відповідачем і підтверджується паспортом на імя позивача (а.с.4-5). Як вбачається зі змісту позовної заяви та не заперечується відповідачем, через різницю у поглядах на життя позивач в категоричній формі наполягає на розірванні шлюбу. Позивач, визнаючи позов в повному обсязі, погоджується з позицією позивача. Майнових претензій сторони один до одної не висловлювали. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

05 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить визнати [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 червня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано шлюб. Позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача. В 2008 році відповідач виїхав з даного будинку в невідомому напрямку та його місце проживання їй невідоме. Тому, позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що в грудні 2017 року вона дзвонила відповідачу і просила виписатися, але він не захотів цього зробити добровільно, тому попередила його, що подасть позов до суду. Судові витрати просила залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. З урахуванням наведеного та

Outcome: approved