Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

05.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем [PERSON] з 16 серпня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис - № 368. Від спільного життя мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що відповідачем не заперечується. Позивач просить розірвати шлюб тому що припинила з відповідачем відносини з лютого 2017 року, проживає окремо, вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. На підставі наведеного, позивачка просить суд; -розірвати шлюб між нею та відповідачем; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 гривень (одна тисяча пятсот гривень 00 коп.) з дня звернення до суду 05.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до 10.12.2032 року; -Судові витрати стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] надала письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін. За змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 6 п.11 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Ст. 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає визнання позову відповідачем, так як визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону. При цьому суд бере до уваги правові норми, встановлені ст.ст. 24, 56 СК України, щодо добровільності шлюбу, права кожного із подружжя припинити шлюбні відносини. Стан здоров'я й матеріальне становище дитини та відповідача задовільні. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Таким чином, враховуючи те, що законом встановлений обовязок відповідача надавати дитині матеріальну допомогу, а у добровільному порядку він цього не робить, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 гривень (одну тисячу сімсот гривень 00 копійок) з усіх видів доходу але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. Правилами п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, оскільки позивач в порядку п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VІ, звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. За наявності зазначених вище обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову.

Outcome: approved