Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

06 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с. 2-7). Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що 25.02.2008 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір № б/н, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір. Внаслідок умов укладеного між сторонами договору, відповідач своєчасно не надавав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. Таким чином, відповідач порушив умови кредитного договору, свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яку відповідач добровільно не погашає, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 лютого 2008 року - 46 083 грн. 71 коп. та стягнути судові витрати. (а.с. 2-7) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала в ході судового засідання виписку заборгованості по рахунку відповідача відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору, у зв'язку з чим наполягала на задоволенні позову. (а.с. 72-93, 95-96) Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, заявивши заяву про застосування строків позовної давності по справі, оскільки порушення умов основного зобов'язання по сплаті відсотків за користування кредитом, а також порушення умов основного зобов'язання по поверненню суми кредиту відбулося з листопада 2009 року. Таким чином, відлік строку позовної давності почав обчислюватись саме з 30.11.2009 року, оскільки на протязі трьох років, які сплинули 30.11.2012 року позивач вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості не пред'явив, тому строк звернення позивача до суду сплинув. Окрім цього, трирічний строк позовної давності сплинув також й після направлення відповідачу листа від 03.08.2010 року з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором, який закінчився 03,08.2013 року. Враховуючи викладене, відповідач та представник відповідача посилались на те, що позовна заява була подана позивачем вже після спливу загального трирічного строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові, тому просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була укладена заява № б/н, за умовами якої відповідач отримав від позивача кредитну картку [NUMBER], зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 15 000 грн., з відсотковою ставкою на момент підписання заяви у розмірі 2,5 % на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит, сплатити проценти обумовлені у Умовах та правилах надання банківських послуг строки, а також сплатити комісію за користування кредитом та інші витрати, що підтверджується копією заяви № б/н від 25.02.2008 року та копією умов та правил надання банківських послуг, наявними в матеріалах справи. (а.с. 15-28) Встановлено, що відповідачу була видана кредитна картка «GOLD CARD» [NUMBER], зі строком дії картки до лютого 2011 року, що підтверджується дослідженням в судовому засіданні оригіналу картки та ксерокопії картки, долученої до матеріалів справи. (а.с. 61) Крім того, судом встановлено, що 03.08.2010 року позивач пред'явив до відповідача вимогу про погашення заборгованості по кредитному договору, у зв'язку з порушенням з боку відповідача зобов'язань по кредитному договору, які станом на 03.08.2010 рік складали 18 706 грн. 58 коп., що підтверджується копією вимоги від 03.08.2010 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 62) Встановлено, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору № б/н від 25 лютого 2008 року, яка станом на 31 березня 2014 рік складається з заборгованості за кредитом - 14 990 грн. 10 коп., заборгованості по відсоткам - 25 911 грн. 75 коп., заборгованості з комісії - 2 749 грн. 30 коп. та штрафу - 2 432 грн. 56 коп., а разом становить 46 083 грн. 71 коп., викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості від 31.03.2014 року та копією виписки з рахунку картки відповідача за період з 07.10.2001 року по 07.11.2013 рік, наявними в матеріалах справи. (а.с. 8-14, 72-93) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (частина 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки. (штрафу, пені). Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. З матеріалів справи вбачається, що дія картки закінчилась лютому 2011 року. Враховуючи те, що [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки з позовом позивач звернувся в травні 2014 року, в своїй позовній заяві не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначав, а отже суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Окрім цього, суд при вирішення питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності, приймає до уваги, що трирічний строк позовної давності сплинув також й після направлення відповідачу листа від 03.08.2010 року за № 2501612935 з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, який закінчився 03.08.2013 року. Також, суд враховує, що позивач мав право пред'явити позов до відповідача з моменту порушення з боку відповідача умов основного зобов'язання по поверненню суми кредиту, а саме з 30.11.2009 року, однак на протязі трьох років, які сплинули 30.11.2012 року зазначеного не здійснив, а отже позивач звернувся до суду після спливу загального строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed