Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

05.08.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Укрнафтогазресурс» про стягнення невиплаченої частини заробітної плати при звільненні та компенсації за несвоєчасний розрахунок. На обгрунтування позову він зазначив, що з 22.06.2018 року він працював помічником бурильника 4 розряду в цеху капітального ремонту свердловин в ТОВ «Укрнафтогазресурс», і 10.06.2019 року був звільнений з посади за власним бажанням. Відповідач не сплатив йому заборгованість з нарахованої заробітної плати за березень 2019 року в розмірі 4173,00 грн., за квітень 2019 року в розмірі 8085,84 грн., за травень 2019 року в розмірі 5773,24 грн., за червень 2019 року в розмірі 8371,34 грн., а разом 26403,42 грн. Крім того, при звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 5684,91 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказані суми, а також компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньої заробітної плати 247,17 грн. в день, з дня звільнення і по день ухвалення рішення по справі, та суму судового збору. 15.10.2019 року представник позивача адвокат Пілігрім П.О. подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] тільки компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2019 року по 05.08.2019 року в сумі 13577,20 грн. Відповідач ТОВ «Укрнафтогазресурс» відзиву на позов не надав. Від представника позивача Пілігріма П.О. до суду надійшла письмова заява, в якій він уточнений позов підтримав і просив розглянути справу без його участі. Від представника відповідача Сергієнко Ю.Р. надійшла до суду заява, в якій вона проти стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2019 року по 05.08.2019 року в сумі 13577,20 грн. не заперечувала, але зазначила, що сплаті позивачу на руки підлягає сума 10929,64 грн., так як ТОВ «Укрнафтогазресурс», як податковий агент, зобов`язаний буде утримати суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2443,90 грн. і суму військового збору в розмірі 203,66 грн. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. \~ \~ \~ \~Перевіривши письмові докази у справі, суд вважає уточнений позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно наказу від 21.06.2018 року №140-к [PERSON] прийнято з 22.06.2018 року в ТОВ «Укрнафтогазресурс» на посаду помічника бурильника 4 розряду в цех капітального ремонту свердловин. Наказом від 10.06.2019 року №162 його було звільнено з посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с. 8). Відповідно до розрахункових листків підприємства за березень-червень 2019 року заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі становить: за березень 2019 року в розмірі 2975,08 грн., за квітень 2019 року в розмірі 7120,35 грн., за травень 2019 року в розмірі 4734,21 грн., за червень 2019 року в розмірі 7463,43 грн., а разом 22293,07 грн. (а.с.18-19) Згідно з довідкою ТОВ «Укрнафтогазресурс» за №179 від 28.08.2019 року заборгованістьпо заробітній платі перед [PERSON] в сумі 22293,07 грн. та компенсація за невикористані дні відпустки в розмірі 5576,35 грн. перераховані на картковий рахунок в АТ «ТАКСОМБАНК», що підтверджується відомостями №94 від 05.08.2019 року та копією платіжного доручення №1501 від 05.08.2019 року. Станом на сьогоднішню дату заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] відсутня (а.с.17,20-22). Враховуючи, що під час розгляду справи заборгованість по заробітній платі [PERSON] була сплачена, він не підтримує своїх вимог про стягнення цієї суми, внаслідок чого його представник уточнив позовні вимоги і просив тільки про стягнення суми компенсації за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2019 року по 05.08.2019 року в сумі 13577,20 грн. Представник відповідача визнав вказану представником позивача суму компенсації в розмірі 13577,20 грн., але вказує, що позивачу повинна бути сплачена сума компенсації за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2443,90 грн. і судового збору в розмірі 203,66 грн., а саме 10929,64 грн. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд вважає таке. Статтею 43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У відповідності до вимог статей\~116,\~117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 вищевказаного Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацами першим, третім пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Стосовно нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13577,20 грн. сторони дійшли згоди, а тому суд приймає даний розрахунок і не перевіряє правильність його нарахування. При цьому вказана сума виплат нарахована без виключення сум відрахування на податки, передбачені законодавством України. Відповідно до підпункту\~14.1.180\~пункту\~14.1\~статті\~14 Податкового кодексу України\~податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа, самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений\~ІV Податковим кодексом України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею\~18\~та розділом\~ІV Податкового кодексу України. Згідно із підпунктом\~164.2.1\~пункту\~164.2 Податкового кодексу України\~підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ\~Податкового кодексу України\~тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування. Згідно із\~статтею 171 Податкового кодексу України\~особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. У пункті 6 (абз.5)\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці»\~судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який стягується з роботодавця на користь працівника зазначається судом без виключення з них податків й\~\~інших обов`язкових платежів, які сплачуються роботодавцем при виконанні рішення суду, однак згідно вказаних вище роз`яснень\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці»\~на суд покладається обов`язок зазначення даної обставини в резолютивній частині рішення та вказується, що податок та інші обов`язкові платежі підлягатимуть відрахуванню при сплаті. Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні. Системний аналіз законодавства дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюються без віднімання сум податків і зборів. Останні підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, унаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів. Таке відрахування податків й обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становища працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, з якої також відраховувалися б податки та збори. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.06.2019 року по 05.08.2019 року в сумі 13577,20 грн. із зазначенням в резолютивній частині рішення, що податок і збори підлягатимуть відрахуванню при сплаті. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 768,40 грн., сплачена позивачем при поданні позову до суду.

Outcome: approved