Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

05 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 55,3 кв.м., яка належала [PERSON] померлому [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без його участі та винести рішення згідно діючого законодавства України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.2013 року серія І-НО №695131, після якого відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини трьохкімнатної квартири, загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. 02.04.2013 року рішенням Калінінського районного суду м. Донецька [PERSON] була визнана недієздатною та їй призначений опікун [PERSON]. 15.08.2013 року заявою [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Відповідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 1269 ЦК України, заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. 15.08.2013 року позивач у встановлений законодавством строк звернувся в інтересах [PERSON] до Восьмої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка наявна в матеріалах спадкової справи. 24.10.2013 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дії, якою державний нотаріус Кучеренко О.Л. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на правовстановлюючих документах на квартиру у доданих до спадкової справи документів. Відповідно дублікату свідоцтва, який видане представництвом фонду державного майна України від 18.06.2013 року за №48 р, про право власності на житло №4845, [PERSON] належало 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 10 ч. 2, 3 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.08.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Дослідженням зазначених обстави та вимог закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved