Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

05.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування якого зазначив, що між банком та [PERSON] , 26.07.2006 року було укладено кредитний договір № KRІМGК00150549. Згідно вказаного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 20654,00 доларів США на строк до 25.07.2021 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором № KRІМGК00150549 від 26.07.2006 року було також укладено договір поруки з [PERSON] . Відповідачі свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконали, у зв`язку з чим 31.03.2015 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2015 року було задоволено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 11096,33 доларів США, що еквівалентно 174878,16 грн. нараховану станом на 22.01.2015 року. Таким чином, винесення рішення Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2015 року не свідчить про припинення договірних правовідносин, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 9782,94 доларів США. Оскільки з відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2015 року, тобто за період з 26.07.2006 року по 22.01.2015 року, то за період після подання позовної заяви від 31.03.2015 року, тобто за період з 01.04.2015 року по 05.03.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 1740,02 доларів США, яка складається з 1740,02 доларів США - 3% річних від простроченої суми. На підставі викладеного, просили суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1740,02 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.03.2021 року складає 48285,56 грн., а також судовий збір. Ухвалою судді від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав, та ухвалою суду від 12.10.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.07.2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRІМGК00150549, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20654,00 доларів США на строк до 25.07.2021 року включно на цілі: придбання нерухомості житлового призначення, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. В забезпечення виконання зобов`язання за договором № KRІМGК00150549 від 26.07.2006 року було також укладено договір поруки з [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2015 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», заборгованість за кредитним договором № KRІМGК00150549 від 26.07.2006 року у розмірі 11096,33 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 9782,94 доларів США, по процентатм за користування кредиту - 945,80 доларів США, комісії -189,00 доларів США та пені - 178,59 доларів США , що за курсом 15,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.01.2015 року складає 174878,16 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1748,78 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.07.2015 року (справа № 212/2319/15-ц). Відповідачем рішення суду не виконане, та заборгованості за тілом кредиту 9782,94 доларів США не погашена. Так, в силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18. Сума 3% річних підлягає стягненню з відповідача з урахуванням суми заборгованості за тіло кредиту 9782,94 доларів США за період з 01.04.2015 року по 05.03.2021 року, що становить 2166 днів та дорівнює 1740,02 доларів США за курсом НБУ станом на 05.02.2021 складає 48285,56 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню та з відповідача солідарно на користь позивача підлягає стягненню 3% річних - 1740,02 доларів США за період з 01.04.2015 року по 05.03.2021 року, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.03.2021 року - 27,75 грн., становить 48285,56 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved