Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

05 лютого 2021 року позивач -\~акціонерне товариство ««УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ Позовна заява обґрунтована тим, що 06 вересня 2018 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання позичальником анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 19000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. [PERSON] не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35187 грн. 20 коп., яка складається з 35187 грн. 20 коп. заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та судові витрати в розмірі 2270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від\~23\~лютого 2006\~року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст.2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. \~При цьому,\~в порядку\~цивільного судочинства,\~виходячи із\~його загальних\~засад про\~неприпустимість свавільного\~втручання у\~сферу особистого\~життя людини;\~судовий захист\~цивільного права\~та інтересу;\~справедливість,\~добросовісність та\~розумність,\~перш за\~все регулюються\~особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що 06 вересня 2018 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (Monobank), відповідно до умов якого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8). \~ Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] 06.09.2018 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2500 грн., який в подальшому 21.09.2018 року було збільшено до 10000 грн., 10.01.2019 року було збільшено до 14000 грн., та 15.04.2019 року було збільшено до 19000 грн. (а.с.89). Згідно довідки [PERSON] за кредитним договором було надано кредитну картку за № [NUMBER] , терміном дії до 09/24 (а.с.88, на звороті). На підтвердження умов договору АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надало суду копію анкети-заяви позичальника, Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб (а.с.9-20), Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту (а.с.21-23). Згідно з наданим позивачем розрахунком, у [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 03 грудня 2020 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 35187 грн. 20 коп., яка складається з: 35187 грн. 20 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);\~\~0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 0,00 грн. - заборгованість по судовим штрафам. (а.с.6-7). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Витягом з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17). У підписаній відповідачем анкеті-заяві позичальника від 06 вересня 2018 року процентна ставка не зазначена (а.с.8). Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з цим, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не пред`явив. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] 35187 грн. 20 коп. заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), суд враховує наступне. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 03.12.2020 року становить 35187 грн. 20 коп. та складається із залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с.6-7). Однак із вказаного розрахунку вбачається, що банк в останній день кожного місяця, починаючи з жовтня 2018 року та закінчуючи жовтнем 2020 року, нараховував відсотки за користування кредитом та першого числа кожного наступного місяця списував їх, як сплачені, проте фактично зараховував їх до тіла кредиту, яке збільшувалося на відповідну суму відсотків. У ці дні погашення заборгованості відповідачем не проводилося. Загальна сума нарахованих банком відсотків за користування кредитними коштами становить 14240 грн. 57 коп. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, які існують між сторонами, оскільки застосована банком процентна ставка у розмірі 38,4%, не передбачена підписаною сторонами анкетою-заявою від 06 вересня 2018 року. Отже банк безпідставно збільшив тіло кредиту за рахунок відсотків. Таким чином, починаючи з 06 вересня 2018 року [PERSON] користувався кредитними коштами і їх загальна сума становить 20946 грн. 63 коп. (35187,20 грн. - 14240,57 грн.), а також здійснив погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 33997 грн. 95 коп., що підтверджується сумами у відповідних графах розрахунку (а.с.6-7) та виписці про рух коштів по картці (а.с.82-88). Тому, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти повернуті АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в добровільному порядку, підстав для їх додаткового стягнення з відповідача на користь банку немає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.\~\~\~

Outcome: dismissed