Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

06 травня 2020 року від ПСП «Слобожанщина Агро» поштою надійшов зазначений позов,в якому вказується, що 01 червня 2012 року підприємство уклало з [PERSON] договір оренди земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920688200:04:001:0081 строком на 10 років. На момент укладання договору оренди право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджувалося державним актом серії СМ №109601 від 19 березня 2004 року. Додатковою угодою від 01 жовтня 2017 року, укладеною між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] , збільшено строк оренди за вказаним договором до 31 грудня 2030 року. Протягом усього строку оренди підприємство сумлінно виконувало свої обов`язки щодо використання земель та сплати орендної плати, проте 17 квітня 2020 року надійшов лист від [PERSON] про припинення договору оренди землі від 01 червня 2012 року, оскільки кадастровий номер 5920688200:04:001:0081 не належить його земельній ділянці. Позивачу стало відомо, що земельній ділянці [PERSON] присвоєно новий кадастровий номер 5920688200:04:001:0113 і останній передав її в оренду [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] порушено умови укладеного договору, а тому просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920688200:04:001:0113, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 15 травня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом з призначенням його до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 53-54). 27 травня 2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про закриття провадження у справі, оскільки спір позивача стосується зовсім іншої земельної ділянки, а не тієї, яку орендує [PERSON] у [PERSON] (а. с. 62). 11 червня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що позов не визнає, бо вимоги позивача безпідставні, оскільки спір стосується зовсім іншої земельної ділянки, а не тієї, що орендує він (а. с. 83-84). 17 червня 2020 року надійшла відповідь представника позивача Волик О.М. на відзив відповідача [PERSON] , в якому представник наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 100-101). У судовому засіданні представник ПСП «Слобожанщина Агро» Волик О.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце проведення розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. Його інтереси за довіреністю представляв [PERSON] , який заперечував проти позову. Представник третьої особи - Путивльської міської рада Сумської області в судове засідання не прибув, міський голова Волков В. направив заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши представника позивача Волик О.М. та відповідача [PERSON] , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2012 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] ,якому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №109601, виданого Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області 19 березня 2004 року згідно з розпорядженням голови Білопільської РДА №118 від 11 березня 2004 року, укладено Договір оренди земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920688200:04:001:0081 строком на 10 років. Відомості про реєстрацію вказаного договору внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 22 грудня 2014 року за №18195803 (а. с. 14-18, 22-23). 01 червня 2012 року сторони вказаного договору підписали акт приймання-передачі об`єкта оренди та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а. с. 19-21, 102-103). 01 жовтня 2017 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору від 01 червня 2012 року, згідно якої збільшено строк оренди за вказаним договором до 31 грудня 2030 року (а. с. 28-29, 102-103). Згідно з інформаційним листом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16 червня 2020 року №28-18-0.2-3416/2-20 земельна ділянка з кадастровим номером 5920688200:04:001:0081 площею 4,2014 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №109601 від 19 березня 2004 року, була зареєстрована у Державному реєстрі земель. Однак, до Державного кадастру ця ділянка не була внесена. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельниц кадастр» у разі, якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами. Тому земельні ділянки з кадастровими номерами 5920688200:04:001:0081 та 5920688200:04:001:0113 були перенесені із Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру 19 січня 2017 року. Кадастрові номери були автоматично присвоєні за допомогою програмного забезпечення та, оскільки кадастровий номер 5920688200:04:001:0081 вже було присвоєно іншій земельній ділянці, то земельній ділянці, що належала [PERSON] , було присвоєно кадастровий номер 5920688200:04:001:0113. У державному реєстрі земель, станом на 31 грудня 2012 року відомості про укладені договори на оренду земельної ділянки площею 4,20 га, яка належить [PERSON] , відсутні. Документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 5920688200:04:001:0113 не виготовлялася (а.с. 119). Разом з цим, судом встановлено, що 31 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір без номеру оренди землі з кадастровим номером 5920688200:04:001:0113 площею 4,2014 га, яка вже перебуває в оренді у позивача (а. с. 125-128). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому суд враховує, що ПСП «Слобожанщина Агро» хоча і не виступає стороною оспорюваного договору від 31 грудня 2019 року, проте, як орендар вказаної земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах №6-605цс16 від 25 травня 2016 року, №594/153/16-ц від 23 листопада 2016 року. Крім того, відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 1, 8 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Законом України «Про оренду землі» визначається порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. В силу положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 вказаного Закону в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (ст. 17 зазначеного Закону). За змістом ч. 7 ст. 93 ЗК України, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За нормами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до приписів статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 3 вказаного Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором від 01 червня 2012 року та додатковою угодою від 01 жовтня 2017 року ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920688200:04:001:0081 (який у подальшому було змінено на 5920688200:04:001:0113) до 31 грудня 2030 року. Як визначили сторони, дія цього договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження її з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п. п. 37- 40 Договору) (а. с. 16-17). Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що договір оренди землі, укладений між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] , набрав чинності з моменту державної реєстрації права оренди позивача у Державному реєстрі речових прав 22 грудня 2014 року та на даний час є дійсним. У той же час, у період дії зазначеного договору між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі від 31 грудня 2019 року без номеру щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920688200:04:001:0113 площею 4,2014 га. Право оренди другого відповідача за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 лютого 2020 року. Під час розгляду справи судом достеменно встановлено, що кадастрові номери 5920688200:04:001:0081 та 5920688200:04:001:0113 належать одній і тій же земельній ділянці. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України доказів протилежного відповідачі не надали, хоча відповідач [PERSON] постійно вказував на те, що об`єктами договорів оренди позивача з [PERSON] та його з [PERSON] є різні земельні ділянки. Відповідач [PERSON] просив закрити провадження по справі, оскільки відсутній предмет спору, на що суд зазначає таке. Предметом спору в даній справі є одна земельна ділянка, що належить відповідачу [PERSON] , яка ним передана в оренду позивачу та відповідачу [PERSON] , а тому підстав вважати, що відсутній предмет спору немає і позиція відповідача [PERSON] в цій частині є хибною та не ґрунтується на вимогах закону. За вказаних встановлених обставин, суд приходить висновку, що договір оренди землі від 01 червня 2012 року, укладений між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] , на час укладення оспорюваного правочину між [PERSON] та [PERSON] не припинив своєї дії. Укладений до закінчення строку його дії новий договір оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем, тільки зі зміненим кадастровим номером, на переконання суду, є недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною. Оскільки, укладений між відповідачами правочин порушує речове право позивача на спірну земельну ділянку, одночасне існування двох договорів оренди та їх державної реєстрації суперечать вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102 грн 00 коп. (а. с. 40). Позовні вимоги ПСП «Слобожанщина Агро» задоволені у повному обсязі. Отже, стягненню з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку підлягають судові витрати у розмірі по 1051 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved