overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

05.03.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. та на своє утримання у розмірі 1000 грн. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] - відповідач у справі, є батьком їхнього сина, [PERSON], [INFO]. З 29.03.2017 року разом не проживають. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на їхнього сина та на своє утримання. Позивач у судове засідання не з'явилася. Від представника позивача - [PERSON] надіслала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності та у відсутність представника, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи у суді. Клопотань про відкладення справи не надсилав. Суд ухвалив розглядати справу без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], являється сином відповідача [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Дитина проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 3, 4). Ст. 180 СК України проголошує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1 ст. 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладене, та те, що дитині не виповнилось 3-х років, [PERSON] доглядає малолітню дитину, суд вирішив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] аліменти на дитину та на матір дитини. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла його сестра - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, він є єдиним спадкоємцем. В установлений законом строк до нотаріальної контори позивач не звернувся так як думав, що фактично прийняв спадщину. Просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутність, позов визнають. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. [INFO] року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] Після її смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки, виданої 20 вересня 2017 року Плетеноташлицькою сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, від імені [PERSON] в Плетеноташлицькій сільській раді Маловисківського району Кіровоградської області заповіт не посвідчувався. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23 січня 2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] року є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. Позивач є спадкоємцем померлої за законом другої черги. Звернувшись до Маловисківської районної державної нотаріальної контори з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову, у зв'язку з пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини. В силу ст.1272 ЦК України суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти визначення додаткового строку [PERSON], достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, позивач є спадкоємцем за законом другої черги померлої, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони уклали шлюб 28.05.1999 року. Від даного шлюбу у подружжя є син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони є різними за характером людьми, з різними поглядами на життя, протягом тривалого часу між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Шлюб існує формально, оскільки сімейні стосунки фактично припинені. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в позові. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розяснення судом відповідачу наслідків визнання позову, остання наполягала на своїй позиції, просила позов задовольнити. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.05.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ №023430. Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №099381. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Зважаючи на визнання відповідачем позову, а також на те, що таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15 вересня 2007 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 15.09.2007 року (актовий запис № 01). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. Однією сім'єю подружжя не мешкає. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

\~\~ \~ \~\~\~\~ 05.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 15.09.2007 року, вказавши у позові, що від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. В позові зазначила, що сторони проживають разом, але з серпня 2017 року спільне господарство припинено. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Вказує, що відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають сварки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із нею. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 20). Відповідач також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову (а.с. 26). Суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у звязку із визнанням позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає \~задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторони одружені з 15.09.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, не заявлено. \~\~\~\~ Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам \~їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд вважає необхідним\~шлюб розірвати.\~\~\~\~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

\~\~ \~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~05.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 19.05.1990 року, вказавши у позові, що від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В позові зазначила, що причиною розірвання шлюбу є алкогольна залежність відповідача, яка є причиною багаторічних конфліктів та непорозумінь. Ухвалою суду від 25.04.2018 року сторонам було надано строк на примирення тривалістю два місяці, проте примирення не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 37). Відповідач в судове також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав, просив шлюб розірвати (а.с. 38). Вивчивши матеріали справи, суд вбачає позов обґрунтованим і таким, що підлягає \~задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторони одружені з 19.05.1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4). Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, сторонами не заявлено. \~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам \~їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного, враховуючи, що примирення між подружжям не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд вважає необхідним\~шлюб розірвати.\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14 лютого 2017 року у Червонозаводському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що є актовий запис за № 34, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем дітей не має. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2017 року, актовий запис № 34 у Червонозаводському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Від спільного життя сторони дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 27.06.1992 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 851. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2017 року. Від спільного життя з відповідачем неповнолітніх дітей не має. Позивач по справі направила суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Пономарьова». Відповідач в судове засідання не зявився,\~ про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює\~ рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27.06.1992 року, про що є актовий запис № 851 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії Ш-ВЛ № 291425, на час укладання шлюбу позивач [PERSON] мала прізвище «Колодєзєва», а відповідач [PERSON] «Кадигроб». Після укладання шлюбу позивач [PERSON] взяла прізвище чоловіка «Кадигроб». Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища серії І-ВЛ № 251278, 20.10.1994 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 105, [PERSON] перемінив прізвище на «Пономарьова». Згідно з свідоцтвом про переміну прізвища серії І-ВЛ № 251290, 16.11.1994 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 115, [PERSON] перемінила прізвище на «Пономарьову». Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2017 року. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], 24.03.2006 р. н., [PERSON], 05.01.2012 р. н., [PERSON], 07.10.2014 р. н., посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 03.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій відповідачу розяснено право подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Станом на 08.05.2018 року відповідач із клопотаннями чи заявами до суду не звертався, хоча позовну заяву з доданими до неї матеріалами отримав 13.04.2018 року, згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 07.05.2018. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], 24.03.2006 р. н., [PERSON], 05.01.2012 р. н., [PERSON], 07.10.2014 р. н., які проживають разом з позивачкою, а тому він зобов'язаний приймати участь в їх матеріальному забезпеченні. Стан здоров'я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. У зв'язку із тим, що відповідач офіційно ніде не працює, проте має нерегулярний, мінливий дохід, аліменти з нього слід утримувати в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 28.11.2015 р. н., посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 03.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій відповідачу розяснено право подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Станом на 08.05.2018 року відповідач із клопотаннями чи заявами до суду не звертався, хоча позовну заяву з доданими до неї матеріалами отримав 14.04.2018 року, згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке найшло до суду 07.05.2018 року. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 28.11.2015 р. н., які проживають разом з позивачкою, а тому він зобов'язаний приймати участь в їх матеріальному забезпеченні. Стан здоров'я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. У зв'язку із тим, що відповідач офіційно ніде не працює, проте має нерегулярний, мінливий дохід, аліменти з нього слід утримувати в розмірі по 1500,00 грн. на одну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

05.03.2019 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради (далі відповідач) про визнання права власності на житлової будинок № 21-а (з надвірними спорудами) по вулиці Борщова в м. Чернігові і земельну ділянку площею 0.0856 га, кадастровий номер 7410100000:02:018:0219, що розташована за цією ж адресою, у порядку спадкування майна дядька по лінії батька [PERSON], який помер 25.01.2018. В обґрунтування позову зазначила, що на день смерті дядько перебував у психоневрологічному інтернаті та втратив правовстановлюючі документи на власне домоволодіння, що натепер є перешкодою в оформленні документів про право на спадщину в нотаріальній конторі. Сторони в судове засідання не зявилися, при цьому представники сторін надіслали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.09.2018 (цивільна справа № 750/7665/18), яке набрало законної сили 27.10.2018, встановлено факт родинних відносин позивача з [PERSON], який помер 25.01.2018 і був дядьком позивача по лінії її батька [PERSON] (а.с. 5, 17, 18). За життя [PERSON] був власником житлового будинку № 21-а (з надвірними спорудами) по вулиці Борщова в м. Чернігові загальною площею 129.3 м2 і земельної ділянки площею 0.0856 га, кадастровий номер 7410100000:02:018:0219, що розташована за цією ж адресою (а.с. 7-16, 30-46, 71). Відповідно до статей 1262, 1266 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) позивач належить до другої черги спадкоємців майна [PERSON] за правом представлення. У встановлений статтею 1270 Кодексу шестимісячний строк від дня відкриття спадщини (28.02.2018) позивач звернулася до Коропської районної державної нотаріальної контори Чернігіської області із заявою про прийняття спадщини дядька, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, через ненадання позивачем оригіналів правовстановлюючих документів на будинок і земельну ділянку, які, як повідомив представник позивача, спадкодавець знищив, оскільки мав психічне захворювання (а.с. 19-22). \~ \~ \~ \~Втім, право власності [PERSON] на житловий будинок № 21-а (з надвірними спорудами) по вулиці Борщова в м. Чернігові загальною площею 129.3 м2 і земельну ділянки площею 0.0856 га, кадастровий номер 7410100000:02:018:0219, що розташована за цією ж адресою, підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 12, 13, 71), а тому вважається доведеним. Оскільки за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості оформити документи про право на спадщину дядька в нотаріальній конторі, її права підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно в судовому порядку. Таким чином, предявлений позов повністю ґрунтується на законі та підтверджений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved