Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

06 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку надалі вточнив, про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № 11308756000 від 03 березня 2008 року у розмірі 60072 доларів 00 центів США, що станом на 22 січня 2016 року за курсом НБУ становить 1472965 грн. 44 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 965512 грн. 76 коп., посилаючись на невиконання відповідачами умов кредитного договору. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що позивачем не було направлено [PERSON] лист про дострокове повернення коштів, тому відсутні право ві підстави для стягнення заборгованості за кредитом з поручителя. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, заперечень проти позовної заяви не надала. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. \~ Судом встановлено, що 03 березня 2008 року між ВАТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого за цим кредитом є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») та [PERSON] був укладений кредитним договором за № 11308756000, за яким кредитор надав позичальникові кредит (грошові кошти) у розмірі 70000 доларів 00 центів США, зі сплатою відсотків у розмірі 13,90 % річних, строком до 05 березня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 3 березня 2008 року між ВАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] - поручителем - був укладений договір поруки за № 184707, за яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання боржником своїх зобовязань за договором про іпотечний кредит за № 11308756000 від 03 березня 2008 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед\~ кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 526 ЦК України,\~ зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Банк виконав свої зобовязання щодо надання позичальникові кредитних коштів, однак [PERSON] свої зобовязання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконала, внаслідок чого, станом на 22 січня 2016 року, у неї виникла заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 60072 долари 00 центів США, що станом на 22 січня 2016 року за курсом НБУ становить 1472965 грн. 44 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 965512 грн. 76 коп. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним\~\~ договором\~\~ застосовуються положення\~ параграфа 1 цієї глави,\~ якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046, 1047 ЦК України, за\~ договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти\~ або\~ інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на\~ одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі\~ або речі, визначені родовими ознаками,\~ у\~ такій\~ самій кількості,\~ такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув\~ суму позики,\~ він зобов'язаний\~ сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з\~\~ розстроченням),\~ то\~ в\~ разі прострочення повернення чергової частини\~ позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.\~\~ Згідно з абзацом 7 п. 3 рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі 1-2/2002, обрання певного засобу правового захисту, в тому числі, і досудового врегулювання спору, є правом а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Відповідно до 2-3 абзаців п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 7 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що, згідно зі статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання за такими умовами, тобто, з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і предявлення до нього позову. Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Позивач мав право звернутися до суду без направлення вимоги про погашення боргу. У зв'язку з чим, посилання представника відповідача [PERSON] щодо ненаправлення поручителю вимоги є безпідставною. Вказані суми підлягають стягненню з відповідачів солідарно. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню на користь позивача підлягає в рівних частках з кожного з відповідачів судові витрати у розмірі по 1827 грн. 00 коп.

Outcome: approved