Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

04 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період їх навчання, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення ними 23-річного віку, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування позову вказує на те, що 13 жовтня 2000 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час діти є повнолітніми. Спільне з відповідачем життя не склалось, у зв`язку з чим з травня 2021 року з ініціативи відповідача сторони проживають окремо, діти сторін проживають з позивачем. [PERSON] , [INFO] , з вересня 2020 року навчається у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є Жуковського «Харківський авіаційний інститут», є студентом 6 факультету денної форми навчання 2 курсу першого рівня, закінчує навчання у червні 2023 року. [PERSON] , [INFO] , з 01 вересня 2021 року навчається на III курсі денної форми навчання факультету прикладних комп`ютерних технологій Державного вищого навчального закладу «Національна металургійна академія України» 4 рівня акредитації, термін навчання до 30 червня 2023 року. Діти навчаються на денній формі навчання, для забезпечення такого навчання необхідні кошти на придбання речей для навчання, продуктів харчування, одягу, проїзду до місця навчання, оплату гуртожитку тощо. Вона є фізичною особою-підприємцем, має мінливий непостійний дохід, який не дає їй можливості самостійно утримувати двох синів в період їх навчання. Відповідач матеріальну допомогу на утримання синів надає, але лише тоді, коли вона звертається до нього з таким проханням, і в обсязі, значно меншому, ніж мав би платити відповідач за судовим рішенням. Відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, працює начальником зміни ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», має постійну заробітну плату, є фізично здоровою людиною, на утриманні в нього нікого не має, тому вважає, що надавати матеріальну допомогу на період навчання синів в повному обсязі він цілком спроможний. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Однак, аліменти просить стягувати з січня 2022 року, так як за листопад та грудень 2021 року грошові кошти на утримання синів він сплатив шляхом перерахування коштів безпосередньо їм на карткові рахунки у розмірі 1/3 частини згідно з отриманим ним заробітком у ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», де він працює начальником зміни. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 жовтня 2000 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 13 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 442 (а.с. 11). В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 92 (а.с. 12); син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 509 (а.с. 13). У вказаних свідоцтвах про народження батьками дітей зазначені позивач та відповідач. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведуть. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю - позивачем по справі, що підтверджується Довідками про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 680050-2021 від 25 березня 2021 року (а.с. 16) та Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 6291 від 15 квітня 2021 року (а.с. 19). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, а [PERSON] 18 років виповнилось [INFO]. При цьому, згідно довідки № 858 від 21 жовтня 2021 року, виданої Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є Жуковського «Харківський авіаційний інститут» вбачається, що [PERSON] навчається на 6 факультеті (денна форма навчання) 2 курсу, закінчення навчання у червні 2023 року (а.с. 20). Згідно довідки № 84 від 25 жовтня 2021 року, виданої Національною металургійною академією України, вбачається, що [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання факультету комп`ютерних систем, енергетики і автоматизації, зарахований на 3 курс 01 вересня 2021 року, форма навчання - бюджетна, термін навчання до 30 червня 2023 року (а.с. 21). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що повнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сини сторін - [PERSON] та [PERSON] навчаються на денній формі навчання, а тому не працюють. Відповідач працює на посаді начальника зміни у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб», що підтверджується довідкою про доходи № 2 від 14 грудня 2021 року (а.с. 36). Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, працює та отримує регулярні доходи, суд вважає, що він спроможний надавати аліменти на утримання повнолітніх синів. Звертаючись у листопаді 2021 року до суду з даним позовом позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітніх синів, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період їх навчання, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення ними 23-річного віку. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі єдиної частки від заробітку (доходу) платника аліментів на утримання повнолітніх синів, які продовжують навчання, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Дійсно, у частині 2 статті 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З аналізу вказаної норми можна дійти висновку про те, що суд при визначенні розміру аліментів може визначити єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів виключно при стягненні аліментів на двох і більше дітей. При цьому, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що визначено у частині 1 статті 6 СК України. Отже, після досягнення повноліття особа вже не має правового статусу дитини у розумінні норм Сімейного кодексу України. Таким чином, стягнення аліментів у розмірі єдиної частки від заробітку (доходу) платника аліментів на утримання двох повнолітніх синів, які продовжують навчання, чинним законодавством України не передбачено. Разом з цим, судом встановлено, що сини сторін - [PERSON] та [PERSON] вже досягли повноліття, тобто на теперішній час вже не мають правового статусу дитини у розумінні Сімейного кодексу України. Крім того, вік та термін закінчення навчання [PERSON] та [PERSON] є різним, а тому і аліменти на утримання кожного з них будуть стягуватись різний період. За таких обставин, частка від заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти, в даному випадку має визначатись судом окремо для повнолітнього [PERSON] та окремо для повнолітнього [PERSON] . Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, враховуючи, що для навчання повнолітнього [PERSON] та повнолітнього [PERSON] необхідно нести витрати на проїзд до навчального закладу, канцелярські товари, харчування та інше, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів буде стягнення з відповідача по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на утримання кожного повнолітнього сина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду з даним позовом 04 листопада 2021 року, у зв`язку з чим аліменти слід стягувати починаючи саме з вказаної дати. Крім того, судом встановлено, що після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач перераховував повнолітнім синам [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в добровільному порядку, а саме: [PERSON] 09 листопада 2021 року 5 000,00 грн. (2 500,00 + 2 500,00 = 5 000,00), 08 грудня 2021 року - 2 500,00 грн., 16 грудня 2021 року 1 950,00 грн.; [PERSON] 16 грудня 2021 року 8 359,55 грн. (3 909,55 + 4 450,00 = 8 359,55), що підтверджується випискою по карті відповідача, виданою Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 37-39). Наведені обставини повинні бути враховані державним (або приватним) виконавцем на стадії виконання судового рішення, з метою унеможливлення подвійного стягнення аліментів з відповідача за один і той самий період. Підсумовуючи наведене та враховуючи той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання спільних синів належним чином та у рівній мірі нести витрати на них, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти: на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 04 листопада 2021 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] ; на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 04 листопада 2021 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial