Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

07.05.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати до відповідача товариства споживачів питної води «Вододар». 10.05.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками і позивачеві наданий строк для усунення виявлених недоліків. 30.05.2019 року позивачем усунені виявлені недоліки 31.05.2019 року року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 14.08.2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 14.08.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6724 грн., 94 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 06 листопада 2018 року він був прийнятий в товариство споживачів питної води «Вододар» на посаду слюсаря-ремонтника. 18 березня 2019 рок у його було звільнено з даної посади за власним бажання за ст. 38 КЗпП України. Після його звільнення заробітна плата йому довгий час не сплачувалась. На його неодноразові звернення щодо стосовно виплати заборгованості по заробітній платі керівництво підприємства відповідало йому лише обіцянками. Також він неодноразово звертався до керівництва підприємства стосовно видачі йому довідки про розмір заборгованості із заробітної плати. Таку довідку він отримав лише через два місяці. Згідно довідки про розмір заборгованості із заробітної платиостання складає 6724. 94 грн. невиплати відповідачем йому до цього часу заборгованості із заробітної плати і стало підставою подання ним даної позовної заяви. В судовому позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що після звернення до суду йому була частково виплачена заборгованість із заробітної плати. І на даний час заборгованість відповідача по його заробітній платі складає близько 4000 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала надавши суду наступні пояснення. Товариство споживачів питної води є громадської організацією. Тому їх прибуток складають лише ті кошти, які сплачені товариству за надання послуг з постачання питної води. На даний час існує значна заборгованість споживачів за отримані послуги, тому виникла заборгованість по заробітній платі не лише у позивача, а й в інших працівників даного товариства. При надходженні коштів від споживачів позивачу відразу буде виплачена заборгованість по заробітній платі. На сьогоднішній день наявна перед ним заборгованість частково ліквідована і у товариство залишився борг перед позивачем в сумі 4446 грн. 30 коп. Крім того на даний час їх громадська організація перебуває у стадії ліквідації, але з єдиного державного реєстру ще не виключена. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносин Як встановлено в судовому засіданні 06 листопада 2018 року позивач був прийнятий в товариство споживачів питної води «Вододар» на посаду слюсаря-ремонтника. 18 березня 2019 рок у позивача було звільнено з посади слюсаря - ремонтника товариство споживачів питної води «Вододар» за власним бажання за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки. За час роботи у товаристві споживачів питної води «Вододар» у позивача виникла заборгованість із виплати заробітної плати, яка згідно наданої суду довідки складає 6724 грн. 94 коп. Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзПП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненним працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 3, 6 ст, 43 Конституції України - Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Судом встановлено, що за період роботи позивача в товаристві споживачів питної води «Вододар» виникла заборгованість із заробітної плати, яка начас звільнення позивача, станом на 18 березня 2019 року останньому не виплачена . Загальна сума заборгованості із заробітної плати на час звільнення склала 6724 грн. 94 коп. В подальшому позивачу було частково погашено заборгованість із заробітної плати. На час розгляду справи судом заборгованість по заробітній платі позивачу частково погашена. Залишок заборгованості складає 4446 грн 38 коп., що підтверджується наданою суду довідкою Відповідачем визнані позовні вимоги з урахуванням виплачених позивачу сум заборгованості із заробітної плати, а позивач в судовому засіданні підтримав вимоги про стягнення з відповідача заробітної плати в межах заборгованості, що залишилась. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково з урахуванням виплачених позивачу сум заборгованості із заробітної плати на час розгляду справи, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4446 грн. 38 коп. Виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволені частково та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768-40 грн., тобто в розмірі, який повинен був би сплати позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial