overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

07.08.2014 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З позову вбачається, що позивачці на праві власності належить будинок [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований син позивачки - відповідач [PERSON] З серпня 2012 року до теперішнього часу відповідач за вказаною адресою не проживає, до будинку не з'являється, вона не знає де він знаходиться. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. (а.с.8) Згідно копії домової книги та довідки Комітету мікрорайону № 5 Краматорської міської ради вбачається, що відповідач [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку в будинку позивачки. (а.с. 11-13,18). Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно копії акту про відсутність проживання від 15.04.2014 року, підписаний головою Комітету мікрорайону № 5, [PERSON], [INFO], не мешкає будинку [ADDRESS] з серпня 2012 року по теперешній час. Факт про відсутність проживання підтверджується поясненнями свідків. (а.с.2,3,4,5) Позивачка є інвалідом 2 групи. (а.с.9,10) При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що відповідач порушує її право в користуванні власністю, а тому відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

07.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу. З заяви поданої заявником, [PERSON] вбачається, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], який проживав в с. Слобідка Більшівцівська, Галицького району, Івано-Франківської області, після смерті якого залишилась земельна ділянка, яку вона бажає успадкувати. Заповіту від імені чоловіка не посвідчувалося, вона є спадкоємцем першої черги за законом і на день смерті чоловіка проживала з ним однією сім'єю. Вона бажає оформити свої права, однак перешкодою для цього є те, що в різних документах прізвище її чоловіка зазначено по-різному, а саме: в свідоцтві про народження чоловіка та в свідоцтві про його смерть зазначений, як [PERSON], в державному акті на право власності на земельну ділянку видане на прізвище [PERSON]. Так, при видачі свідоцтва про одруження Більшівцівською селищною радою помилково записано прізвище чоловіка - [PERSON], а оскільки після одруження їй присвоєно прізвище чоловіка, а відтак і її прізвище [PERSON], і на підставі свідоцтва про шлюб виготовлений паспорт з прізвищем [PERSON]. При видачі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №416006 прізвище чоловіка помилково записане [PERSON], замість [PERSON]. Документи, які б підтверджували зміну чоловіком прізвища з [PERSON] на [PERSON] чи на [PERSON] відсутні. Встановити вказаний факт іншим шляхом, крім судового порядку, не може. Довідкою Більшівцівської селищної ради Галицького району за № 668 від 13.08.2014 року стверджується, що померлий [PERSON] дійсно являється чоловіком [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви заявником, [PERSON] заявлені вимоги підтримує повністю з викладених у заяві підстав і просить справу розглянути без її участі, заяву задоволити (а.с.17). Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, попередньо надіслав заяву в якій не заперечує проти заявлених вимог [PERSON] і просить справу розглядати у їх відсутності (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положення цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повністю до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є дружиною, [PERSON] (а.с.6), який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2009 року (а.с.8) в якому прізвище померлого зазначено не вірно - [PERSON]. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №416006 вбачається, що виданий він на прізвище - [PERSON] (а.с.9). З довідки виданої Більшівцівською селищною радою Галицького району за № 668 від 13.08.2014 року стверджується, що померлий [PERSON] дійсно являється чоловіком [PERSON] (а.с.18). За наведених вище обставин і доказів суд вважає, що заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст. 256 ч.1 п. 1, 6 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

07.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем має спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та страждає рядом захворювань, в зв'язку з чим потребує постійного медикаментозного, профілактичного, маніпуляційного лікування. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь утримання дитини, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач заперечень щодо вимог позивача не надав (а.с. 15-18-21 - повідомлення). Позивач та її представник до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи ( а.с. 14-22 - заяви). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. ( а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає.. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, проти позову заперечень не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

07.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 26.10.2004 року перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач із сім'єю не проживає, вона сама виховує і утримує дитину, а оскільки їй одній важко забезпечити хлопчика всім необхідним, то змушена вимагати стягнення аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що шлюб між сторонами уже розірваний і відповідач не приймає жодної участі в утриманні дитини. [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, але це не перешкоджає вирішенню справи в порядку, передбаченому ст.224 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученими до справи документами (а.с.4) сторони мають сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки виконкому Солянуватської сільської ради № 237 від 26.08.2014 року (а.с.7) перебуває на утриманні позивачки, яка є безробітною та у відповідності з актом обстеження житлово-побутових умов власного житла не має, проживає із дитиною у будинку своєї матері у селі Солянуватка. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач є малозабезпеченою, а отже цілком очевидно, що їй важко самій утримувати дитину, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], отже молодий, здоровий, має спеціальність, сезонно працює, тому за відсутності інших утриманців може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

07.08.2014 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, який зареєстровано 04.08.1978 року в «Палаці щастя» м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 129. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів: [PERSON], 1978 р.н., [PERSON], 1979 р.н. Сімейно-шлюбні стосунки не склалися через постійні сварки та різні погляди на сімейні обов'язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені чотири роки тому. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила строк на примирення не надавати та розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 19). Відповідач [PERSON] у судове засідання надав заяву, у якій позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 18). Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 129 від 04.02.1978 року, складений в «Палаці щастя» м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що шлюб фактично перестав існувати в 2010 році. Головною причиною розпаду сім'ї є причини психологічного характеру. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка [PERSON] виявила бажання залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

07.08.2014 року до Слов'янського міськрайонного суду з заявою про визнання спадщини відумерлою звернулася територіальна громада в особі Слов'янської міської ради, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: [INFO] у Слов'янському психоневрологічному інтернаті померла [PERSON], якій на день смерті належали грошові кошти у сумі 564,77 грн., які зберігалися на особливому рахунку № [NUMBER], відкритому в ТВБВ № 10004/0570 філії - Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Після смерті [PERSON] спадок ніхто не прийняв, спадкоємці відсутні. Просить суд відповідно до ст. 1277 ЦК України визнати відумерлою спадщиною грошові кошти у сумі 564,77 грн., які належали [PERSON], які зберігаються на рахунку № [NUMBER], відкритому в ТВБВ № 10004/0570 філії - Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та передати їх як відумерлу спадщину, територіальній громаді в особі Слов'янської міської ради. У судове засідання представник заявника Рибалка М.Л. не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити заяву у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Слов'янського психоневрологічного інтернату та представник зацікавленої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» до суду не з'явився, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, заяв про відкладання судового розгляду справи до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: [PERSON] померла у м. Слов'янську [INFO] (а.с. 3), за життя знаходилася в Слов'янському психоневрологічному інтернаті на повному державному забезпеченні (а.с. 4). В Першій державній нотаріальній конторі спадкової справи після смерті [PERSON] немає (а.с. 5). Розглядаючи заявлені вимоги суд виходив із наступного законодавства України: Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України суд має право визнати спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що Слов'янська міська рада є належним органом місцевого самоврядування, розташованим за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON], на час розгляду справи в суді 20.08.2014 року відсутні жодні відомості про наявність спадкоємців [PERSON] та прийняття ними спадщини, у зв'язку з чим є усі підстави для задоволення заяви. У зв'язку з тим, що заявник під час подання заяви не сплатив судовий збір, суд вважає за необхідне стягнути з заявника несплачений ним судовій збір у сумі 243 грн. 60 коп., так, як відшкодування судового збору в разі задоволення заяви під час розгляду справ про визнання спадщини відумерлою не передбачено. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

07.08.2014 року до суду із заявою про встановлення факту родинних стосунків звернулась [PERSON] У заяві вона зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть матері, її ім'я зазначено як « [PERSON]», хоча за життя її називали « [PERSON]», оскільки вона на момент її народження проживала в Білорусі. Згідно свідоцтва про її, [PERSON] народження, її матір'ю зазначена [PERSON]. Для оформлення спадщини після смерті матері, необхідно надати докази наявності родинних стосунків. Розбіжності в написанні імені матері в її свідоцтві про народження, заявниця пояснює неправильним перекладом імені на білоруську мову. У судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] наполягали на задоволенні заяви. [PERSON] пояснила, що до заміжжя проживала разом з матір'ю, ніколи не звертала та не зосереджувала уваги в написанні імені матері в її свідоцтві про народження. Матір у суспільному житті називали «[PERSON]», « [PERSON]», які є співзвучними імені « [PERSON]» Представник Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заперечень не представлено. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення заявниці, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2007 року. ( а.с.8) Заявниця має дошлюбне прізвище « [PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про її народження, яке видане Носовичською сільською радою Тереховського району Гомельської області 20.02.1957 року серії [NUMBER]. ( а.с.9) Матір'ю заявниці зазначена [PERSON], батьком [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що тривалий час знають заявницю та знали її матір, неодноразово були вдома у померлої, [PERSON] піклувалась матір'ю, приймала участь у її похованні. У суспільному житті мтір заявниці називали « [PERSON]», « [PERSON]» Аналогічна інформація викладена в акті обстеження матеріально-побутових умов від 23.04.2014 року. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що померла [PERSON] була матір'ю [PERSON] За таких обставин, суд задовольняє заяву [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

07.08.2014 року заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту спільного проживання однією родиною чоловіка та жінки без шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 07 березня 2010 року по 10 лютого 2014 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Вони разом проживали в одній квартирі, між ними були добрі та приємні почуття, увесь сімейний бюджет вони витрачали на покупки для сім`ї, ремонтували житло, тратили гроші на відпочинок, сплачували комунальні послуги, вели спільне господарство, разом вирішували всі сімейні питання. На початку січня 2014 року сімейні відносини між ними поступово стали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 10 лютого 2014 року. На теперішній час ведення між ними спільного господарства припинено. Просить установити факт, що вона проживала однією родиною зі [PERSON] з 07.03.2010 року по 10.02.2014 року. В судове засідання заявниця не з'явилася, але надала заяву у якій просила справу розглядати у її відсутність, підтримала вимоги та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, заяву визнає, та не проти її задоволення. Суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявниця перебував у фактичних шлюбних відносинах с [PERSON] з 07.03.2010 року по 10.02.2014 року , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Відповідно до копії заочного рішення шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 18.09.2009 року . Згідно до штампа в паспорті [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 28.07.2010 року. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. У відповідності з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які сумісно проживають, пов'язані сумісним господарством, мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що заявниця проживала однією родиною з [PERSON] з 07 березня 2010 року по 10 лютого 2014 року. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, тому що дозволить їй поділити спільне, сумісне майно подружжя, придбаного за період з 07.03.2010 року по 10.02.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

07.08.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що 24.08.2008 року банк уклав кредитний договір № 105/2-75-8 з відповідачкою на отримання кредиту в сумі 6100,00 доларів США на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідачка кредит не повернула і не сплачує відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.01.2014 року становить 63707,46 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату проведення розрахунку заборгованості, яку Банк просить стягнути з відповідачки і судові витрати, судовий збір в сумі 637 грн. 08 коп. В наданій суду письмовій заяві представник позивача Довгей С.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача Довгей С.В., дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачка уклали кредитний договір № 105/2-75-8 на надання кредиту в сумі 6100,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] не повертає кредит та не сплачує відсотки за користування кредитом. Станом на 15.01.2014 року загальна сума заборгованості становить 63707,46 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ. Вказана заборгованість відповідачкою не сплачена. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63707,46 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд,

Outcome: approved