Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

06.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 3000 грн на період навчання до 30.06.2020 року, але не більше чим до досягнення ним 23-х річного віку. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 15.10.1999 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. 04.10.2017 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що син [PERSON] навчається на денній формі навчання за державним замовленням у Полтавському політехнічному коледжі Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», термін навчання по 30.06.2020 р. Крім того, сину встановлено діагноз хронічна виразкова хвороба. Відповідач добровільної допомоги з утримання не надає, інших осіб на утриманні немає, має заборгованість по аліментах, враховуючи те, що дитина продовжує навчання та потребує допомоги, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження. Позивач та третя особа надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, прохали суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених\~ст. 223 ЦПК України\~для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 04.10.2017 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави шлюб між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , розірвано (а.с.8). Сторони від\~шлюбу мають\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №425 (а.с. 6). 10.08.2017 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 12). Позивачем заявлено\~вимогу про\~стягнення аліментів\~на утримання\~повнолітнього \~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання останнього. Згідно з Довідкою №147 від 01.07.2019, виданою директором Полтавського політехнічного коледжу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», [PERSON] є здобувачем освіти, студентом третього курсу денного відділення Полтавського політехнічного коледжу. Зарахований за державним замовленням згідно наказу про зарахування від 06.08.2016 року №93-Ст. Термін закінчення навчання 30.06.2020 року (а.с.9). Відповідно до консультативного висновку спеціаліста [PERSON] має діагноз хронічна виразкова хвороба (а.с 11). Відповідач [PERSON] згідно розрахунку заборгованості станом на 01.06.2019 року має загальну заборгованість по аліментах в розмірі 44072,75 грн. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у\~Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.\~201\~СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. У відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами. Відповідно до ч.1\~ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, оцінивши зібрані по справі докази, вважає доведеним факт ухилення відповідача від участі в утриманні дитини, яка її потребує у зв`язку з навчанням. Враховуючи те, що позивачем не обґрунтовано розмір аліментів у сумі 3000 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме визначити розмір аліментів у сумі 2500 грн., виходячи з середньомісячної заробітної плати по Полтавській області, яка станом на серпень 2019 року становила близько 10\~000 грн., а саме 9817 грн. згідно веб-сайту https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/average/2019/. Згідно ч. 2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення\~ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить 768,40 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial