Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

05 листопада 2012 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] за участі третьої особи Сьомої Одеської Державної нотаріальної контори про визнання особи такою, що не мала права на спадкування та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 27.08.2004 року позивач [PERSON], одружилася з [PERSON]. Її чоловіку, [PERSON], та його матері [PERSON] на праві спільної часткової власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської Ради від 06.03.2000 року, реєстр. №9629861, в книзі: 312пр-179, № запису 442, у рівних частках належала однокімнатна квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. Після смерті матері, [PERSON] [INFO] року, її частку успадкував чоловік позивача, [PERSON]. В зазначеній квартирі позивач з чоловіком здійснили необхідний ремонт та проживали разом, до моменту його смерті, що настала [INFO] року. Після відкриття спадщини, при оформленні необхідних документів, позивачу стало відомо, що з відповідною заявою до органів нотаріату звернулася його дочка від іншого шлюбу, [PERSON]. З'явившись тільки після поховання свого батька, відповідач виявила бажання вселитися у квартиру де позивач проживали разом з чоловіком у зв'язку з чим подала позов до суду. За період подружнього життя з [PERSON] [PERSON] не приходила його відвідувати; незважаючи на його похилий вік та потребу у ліках, не здійснювала відповідної допомоги, не приймала участь у його догляді та не здйснювала його поховання, отже позивач вважає, що [PERSON], зважаючи на її поведінку відносно рідного батька, не має права на спадкування. Представник позивача вимоги позову підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причин своєї неявки суду не повідомила, клопотань щодо розгляду справи у її відсутності або про відкладення судового засідання не подавала. В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову. Представник третьої особи Сьомої Одеської Державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи Сьомої Одеської Державної нотаріальної контори про визнання особи такою, що не мала права на спадкування та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2004 року позивач [PERSON], одружилася з [PERSON], свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції 27 серпня 2004 року. Її чоловіку, [PERSON], та його матері [PERSON] на праві спільної часткової власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської Ради від 06.03.2000 року, реєстр. №9629861, в книзі:312пр-179, № запису 442, у рівних частках належала однокімнатна квартира, розташована за адресою [ADDRESS]. Після смерті матері, [PERSON] [INFO] року, її частку успадкував чоловік позивача, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. В зазначеній квартирі позивач з чоловіком проживали разом до моменту його смерті, що настала [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 08.01.2007 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., 05.10.2007 року, спадкоємицею ? частки майна [PERSON], який помер [INFO] року є його дружина [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., 22.01.2011 року, спадкоємицями [PERSON], який помер [INFO] року є його дочка - [PERSON] та його дружина [PERSON] - по ? частки спадщини, що складається з ізольованої квартири під [ADDRESS] Зазначене також вбачається із наявних в матеріалах справи витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Суд не може погодитися з твердженнями позивача про те, що відповідач [PERSON], зважаючи на її поведінку відносно рідного батька, не має права на спадкування, та її посилання на ст.1224 ЦК України, оскільки згідно Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування, а саме п. 6. Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами не підтверджуються доводи позивача про необхідність визнання відповідача такою, що не мала права на спадкування та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, окрім зазначеного, нею не пред'являлись вимоги про усунення відповідача від права на спадкування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п. 27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Отже, позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження недійсності свідоцтва про спадщину. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи в сукупності пояснення учасників судового процесу і докази, досліджені в ході судового розгляду вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи Сьомої Одеської Державної нотаріальної контори про визнання особи такою, що не мала права на спадкування та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним не знайшли свого підтвердження, і в обґрунтування такого висновку суду покладаються усі докази і пояснення у їх сукупності, які на переконання суду не залишають місця для гіпотетичної оцінки фактів, а в повній мірі і цілком, надають суду можливість дійти категоричного висновку про необхідність констатувати недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed