Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

06.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON], стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку, визначення місця проживання дитини. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 08.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб, за період якого народився син - [PERSON], [INFO] Останнім часом сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені Відповідач допомоги по утриманню та вихованню дитини не надає. Ухвалою суду від 10.05.2016 року позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини виділені у самостійне провадження. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні визнав позов повністю. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 08.10.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за №1637. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 10). В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за №2194, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 16 - копія свідоцтва). Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства подружжя не веде, не мають спільного бюджету, не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження, проживають окремо. Фактично сім'ї не існує і зберегти її немає можливості. Також встановлено, що неповнолітній син - [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю - [PERSON], відповідач проживає окремо, сторони не можуть досягти згоди щодо добровільної сплати аліментів, а тому аліменти підлягають присудженню в судовому порядку. Оскільки відповідач визнав позов повністю, суд керується наступним. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову в даній справі є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов визнано особисто відповідачем. Враховуючи наведене, наявні всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вони знайшли підтвердження в ході судового розгляду і є належним чином доведеними. Зокрема, суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Також суд враховує, що сімейне законодавство в рівних частинах покладає на батьків обов'язок по утриманню і вихованню дітей. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 06.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки дані вимоги ґрунтуються на положеннях законодавства (ст. ст. 181-184, 191 СК України) та визнаються відповідачем (ст. 174 ЦПК України).

Outcome: approved