Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

05.04.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого [INFO], право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,44 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вказане майно належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 3,44 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19.05.2010 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і в загалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право, заповів - [PERSON]. У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що міг би підтвердити право власності та належність земельної ділянки спадкодавцю; відсутня інформація щодо реєстрації за спадкодавцем права власності на житловий будинок, що входить до складу спадкового майна. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою:[ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на будівлю №125, виданого 25.09.1989 року виконавчим комітетом Саф'янської сільської Ради народних депутатів, записаного в реєстрову книгу за № 2-26; - земельна ділянка площею 3,44 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 21.12.2005 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.521.00438, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Згідно рішення Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №83 від 29.10.2004 року, вулицю «Пушкінська» в селі Саф'яни Ізмаїльського району Одеської області перейменовано у вулицю «Пушкіна». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 01.06.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 3,44 га, яка розташована на території Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 19.05.2010 року секретарем Саф'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 85, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і в загалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51066967 від 27.02.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., заповіт [PERSON] від 19.05.2010 року, зареєстрований за № 85, не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO], що підтверджено відповідною заявою в матеріалах спадкової справи, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., № 103/02-14 від 27.02.2018 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що міг би підтвердити право власності та належність земельної ділянки спадкодавцю; відсутня інформація щодо реєстрації за спадкодавцем права власності на житловий будинок, що входить до складу спадкового майна. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв'язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved