Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

06.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що тривалий час працювала з [PERSON] у Товаристві Червоного Хреста України, товаришували. Вона часто надавала притулок [PERSON] у власному помешканні, виступала поручителем в отриманні кредиту, а також надавала власні кошти та поштові марки Товариства Червоного Хреста України у борг. Так, [PERSON] взяла у борг 3442 грн. та зобов'язалась повернути 2000 грн. у листопаді 2013 року, іншу суму зобов'язалась повернути шляхом поділення на рівні суми платежів протягом семи місяців у розмірі 206 грн. на місяць, що підтверджується розпискою від 22.11.2013 року; також взяла у борг 600 грн. та зобов'язалась повернути до грудня 2014 року; 19.09.2014 року - взяла у борг 550 грн.; 23.02.2015 року - 1500 грн.; 17.02.2015 року - 164 грн.; 1291 грн. зобов'язалась повернути у січні 2015 року; 07.03.2015 року - взяла у борг 164 грн., 163 грн., 325 грн., 1000 грн., 700 грн. та зобов'язалась повернути борг до квітня 2015 року; у березні 2015 року - 164 грн.; у квітні 2015 року - 164 грн.; у травні 2015 року - 164 грн.; у червні 2015 року - 164 грн. Загальний розмір заборгованості становить 10 555 грн. Крім того, [PERSON] окрім грошових коштів брала в неї у борг маркиТовариства Червоного Хреста України, які використовувалися для здійснення певних грошових розрахунків та дій. Так, 25.12.2008 року - [PERSON] взяла у борг 1800 марок по 1 грн., що еквівалентно на грошові кошти 1800 грн.; 16.01.2009 року - взяла у борг 91 марку по 5 грн., що еквівалентно на грошові кошти 455 грн., 95 марок по 2 грн., що еквівалентно на грошові кошти 190 грн., 256 марок по 1 грн., що еквівалентно на грошові кошти 256 грн. Відповідно до розписки від 16.01.2009 року, що підтверджує факт взяття у борг вищевказаних марок, 15.02.2009 року [PERSON] повернула кошти лише у розмірі 493 грн., тоді як залишок становить 408 грн. Загальний розмір заборгованості за марки товариства Червоного Хреста України, еквівалентно на грошові кошти становить 2208 грн. Вона неодноразово вимагала від відповідача виконання свого обов'язку зі сплати боргу, однак, остання на її вимоги не реагує. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 12 763 грн. боргу. Позивач надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, та відсутність її представника [PERSON], позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася,про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у зв'язку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Представник третьої особи [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо вимог позивача покладається на думку суду. Додатково повідомляє, що відповідач не перебуває на обліку в органі опіки та піклування Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу як недієздатна. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що згідно вимог ст.280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно розписок [PERSON] в період з 22.11.2013 року по 07.03.2015 року отримала від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 10 555 грн., із зобов'язанням повернути - а.с.13-17, 20-23. Згідно ст.ст. 1046,1047,1049,1050 ЦК України - за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк, та в порядку встановлену договором. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на його підтвердження може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до постанови Верховного суду України від 18.09.2013 року № 6-63цс13 - письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів за отримані марки Товариства Червоного Хреста України, суд вважає необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Так, згідно розписки від 25.12.2008 року [PERSON] взяла у голови Центрально-Міської організації Товариства Червоного Хреста м.Кривого Рогу [PERSON] для подальшої реалізації марки в кількості 1800 штук по 1 грн. - а.с.18, також розпискою від 16.01.2009 року встановлено, що [PERSON] прийняла на реалізацію марки Червоний Хрест України на суму 901 грн., з яких 15.02.2009 року повернула на суму 493 грн., недоотримана сума складає - 408 грн. - а.с.19, інші розписки на підтвердження факту передачі та отримання марок на заявлену позивачем суму 2208 грн. - відсутні, та в силу вимог ст.1046 ЦК України не можуть вважатися договором позики, оскільки між сторонами склалися трудові відносини під час виконання трудових обов'язків у Товаристві Червоного Хреста України, а отримані марки використовувалися для здійснення певних грошових розрахунків та дій від імені Товариства Червоного Хреста України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial