Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

05.08.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області, згідно ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.05.2019 надійшла цивільна справа № 208/2557/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, за підсудністю. У позові [PERSON] посилається на те, що 08.11.2018 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким [PERSON] сплатив йому 50 % від вартості майна, а саме: 400 доларів США. Іншу частину боргу [PERSON] до цього часу не повернув, а тому [PERSON] вимушений звернутися до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути із відповідача на його користь борг у розмірі 10685,00 грн. Посилаючись на спричинені [PERSON] переживання та стрес, в результаті не повернення покупцем боргу, останній просить суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Крім того, [PERSON] просить здійснити відшкодування йому понесених судових витрат. Ухвалою від 11.09.2019 прийняти позовну заяву [PERSON] до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Під час підготовчого судового засідання від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про стягнення коштів. За зустрічним позовом [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] кошти в сумі 9742,79 грн. сплаченого авансу. При цьому [PERSON] посилається на те, що між ним [PERSON] дійсно 08.11.2018 укладено договір купівлі-продажу автомобіля. На виконання п. 3.1. вказаного договору він передав продавцю передоплату в розмірі 400 долл. США, іншу частину коштів в розмірі 400 долл. США він зобов`язувався передати продавцю коли останній підготує та оформить документи на автомобіль, оскільки останній автомобіль не розмитнений та перебуває на іноземних номерах. Згідно п. 2.1. продавець зобов`язувався передати автомобіль у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити вартість автомобіля. На даний час документи продавець не підготував у власність йому автомобіль не передав та сплачені грошові кошти в розмірі 400 долл. США йому не повернув, чим порушив умови договору. Таким чином, [PERSON] вважає, що він сплатив лише передоплату в розмірі 400 долл. США, а [PERSON] свої зобов`язання не виконав та у власність йому автомобіль не передав. [PERSON] вважає, що між сторонами існують правовідносини з попередньої договору купівлі-продажу, а сума передоплати є авансом. Ухвалою Петриківського районного суду від 05.12.2019 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів (авансу) прийнято до розгляду і об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Під час підготовчого судового засідання [PERSON] надав до суду заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог в якій просить суд: стягнути з [PERSON] борг у розмірі 10 685 грн; моральну шкоду у розмірі 5 000 грн; та 1 000 грн за надання юридичної допомоги на складання позову, 1 500 грн за надання юридичної допомоги на складання відзиву на зустрічну позовну заяву подану [PERSON] , а також 300 грн за надання юридичної допомоги на складання клопотання по справі та 768,40 грн судового збору. Крім того, [PERSON] подав відзив на зустрічний позов в якому зазначив, що дійсно 08.11.2018 між ним та [PERSON] укладено саме письмовий договір купівлі - продажу автомобіля. Відповідно п. 3.1 до договору, який вони уклали він передав у користування зазначений автомобіль, та [PERSON] передав йому грошові кошти в сумі 400 доларів США, та як вказано в договорі саме відповідач передав йому завдаток за вказаний автомобіль, іншу частину коштів в розмірі 400 доларів США [PERSON] зобов`язався йому передати після отримання документів за вказаний транспортний засіб. Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити вартість автомобіля. [PERSON] зазначає, що посилання [PERSON] про те, що він не виконав вказані вимоги договору є надуманими, необґрунтованими, хибними та спростовуються самим договором купівлі - продажу відповідно до якого автомобіль було передано [PERSON] Крім того, посилання [PERSON] стосовно того, що документи на автомобіль не були готові та він не виконав умови договору спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких саме з листа повідомлення вбачається, що він неодноразово намагався зв`язатись з [PERSON] для надання йому документів та отримання іншої частки грошових коштів в розмірі 400 доларів США. [PERSON] просить суд в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] про стягнення коштів відмовити в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] в грудні 2019 подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в якій просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 13717,79 грн. та відшкодувати судові витрати посилаючись на те, що крім 400 дол. США передбачених пунктом 3.1 договору купівлі-продажу укладеного між сторонами він, в той же день, 08.11.2018 [PERSON] повідомив, що необхідні 150,00 євро для переоформлення права власності на автомобіль на нього, в результаті [PERSON] ще передав 150,00 євро відповідачу. Так як, документи продавець не підготував у власність покупця автомобіль не передав та сплачені грошові кошти в розмірі 400 долл. США та 150,00 євро йому не повертає. [PERSON] подав відзив на збільшений позов [PERSON] , в якому заперечуючи проти віднесення сплачених 150 євро до вартості автомобіля заперечував проти їх стягнення. Крім того, наполягає на тому, що свої зобов`язання за укладеним договором порушує саме [PERSON] , а тому відсутні будь-які підстави для стягнення з нього грошових коштів. [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви в яких просили свої позовні вимоги задовольнити і розглядати справу без їх участі.. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги як первісні так і зустрічні задоволенню не підлягають. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Так з наданих сторонами доказів судом становлено наступні обставини та відповідно до них правовідносини: 08.11.2018 сторони підписали «договір купівлі-продажу транспортного засобу» (а.с. 7). П. 3.1. вказаного договору визначено, що «вартість ТЗ складає 800 долл. США, передоплата в розмірі 400 долл. США, і 400 долл. США за фактом документів». Згідно п. 2.1. продавець зобов`язувався передати автомобіль у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити вартість автомобіля. Предмет даного договору : ТЗ передано покупцю. Даний договір містить вказівку, що продавець отримав від покупця 400 долл. США. Факт укладення такого договору, передачі від [PERSON] на користь [PERSON] 400 долл. США та фактичну передачу ТЗ покупцеві сторонами не заперечується. [PERSON] направив [PERSON] письмове повідомлення про те, що має в своєму розпорядженні необхідні документи на володіння та має намір передати їх покупцеві за умови передачі йому іншої частини вартості проданого автомобіля. (а.с. 6,11). Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 7.09.98 №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядку)передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно з пунктом 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. При цьому визначено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи органу доходів і зборів, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається. Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом в судовому засіданні сторонами укладено 08.11.2018 «договір купівлі-продажу транспортного засоуб», який вчинений у простій письмовій формі без укладення такого договору безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів, чи в центрі надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів, чи нотаріального посвідчення такого договори купівлі-продажу, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку, що не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця. Для державної реєстрації транспортних засобів, які перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах державтоінспекції, крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Таким чином, посилання продавця [PERSON] на те, що ним укладено та виконано всі умови договору купівлі-продажу автомобіля, в тому числі, укладено належним чином договір купівлі-продажу транспортного засобу та передано всіх необхідні документи і вчинено всі необхідні юридичні дії, що є необхідними для переходу права власності на автомобіль від нього до покупця, не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах встановлених судом. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу за договором купівлі-продажу транспортного засобу безпідставні та задоволенню не підлягають. Так як позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу є безпідставними, тому, вимога про стягнення з [PERSON] моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій останнього, пов`язаних з неповерненням боргу, задоволенню не підлягає. Крім того, суд звертає увагу, що в судовій практиці сформовано усталена позиція, що моральна шкода за порушення договору не може бути компенсована, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором. Виходячи з форми укладення сторонами 08.11.2018 договору та його змісту суд приходить до висновку, що він відповідає правовій природі і містить ознаки попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, передбаченого, ст. 635 ЦК України та визначає основні умови основного договору купівлі-продажу транспортного засобу, що має бути укладений в вищевказаному порядку. При цьому суд ураховує, що [PERSON] жодним чином не доведено, що [PERSON] в будь-який спосіб (шляхом дії чи бездіяльності) ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу транспортного засобу в передбаченому порядку і на умовах попереднього договору, а також те, що такий обов`язок останнього забезпечено будь-яким способом забезпечення зобов`язання, визначеним ст. 546 ЦК, що свідчить про безпідставність позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] авансу. Вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 150 євро не доведена жодним належним та допустимим доказом, а тому в її задоволенні слід відмовити, як в безпідставній. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, згідно яких понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed