Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

04 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання позивач не зявився, в заяві, яку направив до суду просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив в позовній заяві, що [INFO] помер його батько [PERSON], який 12 червня 2014 року склав заповіт, яким заповідала позивачу все належне йому майно. Оформити спадщину на майно померлого позивач не в змозі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], який при життя , 12 червня 2014 року склав заповіт , яким заповідав все належне йому майно своєму сину [PERSON] ( а.с.10-12). Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 27 лютого 1969 року [PERSON] відведено під індивідуальне будівництво земельну ділянку за адресою : [ADDRESS]. ( а.с.20). 23 квітня 1969 року складено акт про виділення в натурі земельної ділянки площею 600 м-2 за адресою: [ADDRESS] та укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки ( а.с.21,22). 12 червня 2014 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]. ( а.с. 11-18). Порядок прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] регулюється ст. ст.1269 ЦК України , яка передбачає, що\~ спадкоємець , який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто останній є таким , що прийняв спадщину. Факт належності будинку спадкодавцю ніким не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами. На час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу твід 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень »., спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування »,\~\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06 травня 2015 року. ( арк..с.13). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій , зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок , свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved