Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

06 листопада 2017 року до суду звернулася [PERSON] з заявою, в якій просила визнати її сина [PERSON] недієздатним та призначити її опікуном останнього, посилаючись на нас- тупні обставини. Її син [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства, страждає на психічне захворювання, у звязку з чим перебуває на «Д» обліку у психіатричному кабінеті комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня» з діагнозом: «помірна розумова відсталість внаслідок органічного ураження ЦНС». Внаслідок психічного розладу син не здатен усвідомлю- вати значення своїх дій та керувати ними, що робить неможливим його участь у цивільно-право- вих відносинах та може привести до порушення його прав і законних інтересів. Відповідно до вис- новку органу опіки та піклування Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області доцільно призначити її опікуном над [PERSON] Представник заявниці у судове засідання не зявилася, надав до суду заяву, в якій підтримав заяву у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи також у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій визнав обґрунтування заяви у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутнос- ті. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 291742 (а.с.5) видно, [PERSON], 14. 10.2000 р. зареєструвала шлюб зі [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 352606 (а.с.6), [PERSON] народився 27.02.2001 р. у м.Татарбунари Одеської області, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Медичними висновками КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області № 481 від 03.08.2017 року та № 33 на дитину-інваліда до 16 років від 22.06.2007 року (а.с.7,9) підтве- рджується, що [PERSON] є інвалідом дитинства, діагноз: помірна розумова відсталість вна- слідок органічного ураження ЦНС. З матеріалів справи (а.с.8,11) видно, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 07.09.2017 р., проведеного за адресою: с.Трапівка, вул.Лиманська,118-а (а.с.10) житлові умови проживання дитини-інваліда [PERSON] задовільні, його батьками [PERSON] та [PERSON] створені всі необхідні умови для виховання та проживання дитини. Органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Трапівської сільської ради Татарбунар- ського району Одеської області зроблено висновок № 425 від 25.10.2017 р. про доцільність приз- начення [PERSON], [INFO], опікуном над сином [PERSON] (а.с. 12). За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, що видно з копій характерис- тик (а.с.13-14). Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 73 від 14.02.2018 р. (а.с.21-22), [PERSON], [INFO], страждає хронічним, стійким психічним розладом у вигляді «важ- кої розумової відсталості внаслідок раннього органічного ураження центральної нервової систе- ми» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F72.0 за МКФ-10). За своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ч.3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. За змістом ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже, [PERSON] має бути визнано недієздатним, оскільки він внаслідок наявності у нього зазначеного психічного розладу не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що робить неможливим його участь в цивільно-правових відносинах, і може привести до поруше- ння його прав та законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. Відповідно до вимог ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку, і за поданням органу опіки та піклування призна- чає їй опікуна. Як передбачено ч.6 ст.300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієз- датною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Таким чином, є всі підстави для встановлення над [PERSON] опіки. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до ст.63 ЦК України, у повному обсязі від- повідає вимогам, які предявляються до опікуна. Вона є матірю [PERSON], [INFO], має повну цивільну дієздатність, фактично виконує обовязки опікуна і надалі може виконувати обовязки опікуна, діючи в її інтересах. Рівень матеріального забезпечення сімї [PERSON], стан здоровя, житлові умови дозволяють здійснювати опікунство. Як передбачено ч.3 ст.299 ЦПК України, судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved