Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

06.11.2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та ПАТ «Крімська страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.04.2012 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] завдано тілесні ушкодження средньої тяжкості, а також пошкоджено автомобіль, який належить [PERSON] Загальна вартість лікування [PERSON] склала 20242 грн. Страхова компанія відшкодувала витрати на лікування в розмірі 7000 грн. Шкода, яка завдана автомобілю, складає 35929 грн., витрати на оцінку цієї шкоди - 1700 грн. Крім того, [PERSON] внаслідок пригоди став інвалідом та втратив свій заробіток; втрата заробітку складає 6120 грн. Також [PERSON] було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн. Тому [PERSON] та [PERSON] просять стягнути з [PERSON] та ПАТ «Крімська страхова компанія» солідарно матеріальну шкоду в розмірі 38269 грн., з [PERSON] втрату заробітку в розмірі 6120 грн. та з ПАТ «Крімська страхова компанія» строхове відшкодування в розмірі 136882 грн. 11.04.2014 року позивачі уточнили свої позовні вимоги. Так, вони просять стягнути з страхової компанії на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 37329 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а також з [PERSON] на користь [PERSON] втрату заробітку в розмірі 6120 грн. і витрати на лікування в розмірі 4977 грн. 31 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги, просять їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, надавши клопотання про розгляд позову без його участі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Крімська страхова компанія» в судове засідання не з`явилися, надавши клопотання про розгляд позову без їх участі. В наданих суду запереченнях відповідачі позов не визнають в повному обсязі та просять в його задоволенні відмовити. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобілю ВАЗ-2101 з реєстраційним номером [NUMBER]. 28.04.2012 року близько 7 години 40 хвилин на ділянці 81 км + 245 м автодороги сполученням Донецьк-Харцизьк-Амвросіївка-КПП «Успенка» сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль «Шевролет Епіка» з реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] зіткнувся з автомобілем ВАЗ-2101 з реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] Вироком Амвросіївського районного суду Донецької області від 05.03.2013 року винним у цій дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача [PERSON] За правилами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача [PERSON] було пошкоджено. Згідно висновку експертного довтотоварознавчого дослідження № 48 від 07.05.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 35929 грн. 09 коп. В той же час ринкова вартість автомобіля без урахування аварійних пошкоджень складає 6964 грн. 80 коп. Отже, матеріальна шкода, яка завдана власнику автомобіля ВАЗ-2101, складається з ринкової вартості автомобіля, а саме: 6964 грн. 80 коп. Тому посилання позивачів на те, що матеріальна шкода, яка пов`язана з пошкодженням автомобіля, складає 35929 грн., не має під собою підстав та не відповідає дійсності. За таких обставин матеріальна шкода, що завдана позивачу [PERSON], складає саме 6964 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] посилається на те, що наслідками дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, її близьких родичів, членів сім`ї, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає, що відчуття стресу та хвилювання, які зазнав позивач [PERSON] в результаті заподіянням тілесних ушкоджень його сину та пошкодженням його автомобілю, який фактично не підлягає відновленню, що змушує позивача пристосовуватися до життя без засобу пересування, свідчать про наявність у позивача моральної шкоди та права на її відшкодування. Проте, суд вважає, що зазначена позивачем грошова компенсація моральної шкоди є завеликою. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що сам позивач не був учасником пригоди, йому не завдано тілесних ушкоджень, ушкодження завдано лише автомобілю. Суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода сталася не навмисно, а з необережності з боку відповідача [PERSON] При призначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує розмір матеріальної шкоди, що завдана позивачу. Виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає сумму в 1000 грн. достатньою для відшкодування моральної шкоди позивача. 05.03.2013 року відповідачем [PERSON] сплачено відповідачам матеріальну шкоду в розмірі 7200 грн. та моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Ця обставина не оспорюється сторонами та підтверджується вироком суду від 05.03.2013 року. З цього виходить, що виплачена відповідачем [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди грошова сума повністю покриває той розмір матеріальної шкоди, який зазначено в експертному висновку. Також покриває моральну шкоду, завдану позивачу [PERSON], та сума, яка виплачена [PERSON] як відшкодування моральної шкоди. Посилання представника позивача на те, що [PERSON] не відшкодовував матеріальну шкоду та моральну шкоду [PERSON], а відшкодував лише матеріальну шкоду, завдану витратами на лікування позивача [PERSON] та завдану лише йому моральну шкоду, не доведено. Так, з тексту вироку вбачається, що [PERSON] сплатив позивачам 7200 грн. матеріальної шкоди та 25000 моральної шкоди. Беручи до уваги, що і [PERSON], і [PERSON] виступали цивільними позивачами по кримінальній справі, з тексту вироку неможливо зробити висновок про те, кому саме з позивачів та яку саме шкоду було відшкодовано відповідачем [PERSON] Їх позов в кримінальній справі було залишено без розгляду. В цьому судовому провадженні, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, позивачами не надано доказів того, що передані [PERSON] гроші є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, завданої лише позивачу [PERSON] Тому при вирішенні цього позову суд виходить з того, що відповідач [PERSON] відшкодовував матеріальну та моральну шкоду, завдану його діями обом позивачам. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль в розмірі 35929 грн., а також моральної шкоди задоволенню не підлягають. В той же час суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати, які були понесені позивачем на оплату експертного дослідження для визначення розміру матеріальної шкоди. Ці витрати становлять 1400 грн., підтверджуються квитанцією № 48 до прибуткового касового ордера від 07.05.2012 року та відносяться до витрат, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тажкості, які потребували лікування. Позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні. Платіжним дорученням № 1190 від 14.08.2013 року згідно страхового акту № 190 від 31.05.2013 року [PERSON] відповідачем ПАТ «Крімська страхова компанія» виплачено 7741 грн. 93 коп. за лікування, що підтверджено чеками та рецептами лікарів, а також 4866 грн. 67 коп. за непрацездатність. Позивач [PERSON] посилається на те, що страховою компанією витрати, пов`язані з його лікуванням, виплачені не в повному обсязі та залишок складає 4977 грн. 31 коп. В той же час, позивачем не доведено наявність невідшкодованих витрат. Позивачем не надано доказів того, що у суму страхового відшкодування включено не всі витрати та є витрати, які не були покриті страховим відшкодуванням та тією сумою, яку виплатив відповідач [PERSON] 05.03.2013 року. Таким чином, позовна вимога щодо стягнення на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 4977 грн. 31 коп. є необгрунтованою та не доведеною. Тому вона не підлягає задоволенню. Статтєю 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. За правилами ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодженням здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодженням здоров`я з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування за втрату заробітку. До дорожньо-трнспортної пригоди позивач [PERSON] працював та отримував заробітну плату, що підтверджується його рудовою книжкою та довідкою про заробітну плату. Під час первинного огляду МСЕК 15.08.2012 року позивачу присвоєно другу групу інвалідності (довідка 10 ААБ № 379429). При повторному обстеженні 15.08.2014 року позивачу присвоєно третю групу інвалідності (довідка 10 ААБ № 476250). Таким чином, позивачем доведено втрату ним заробітку внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди травм. Відповідачем [PERSON] не доведено, що позивач не втратив заробітку внаслідок втрати чи зменшення працездатності. Також відповідачем не доведено, що позивач [PERSON] не має права на відшкодування такої втрати, або що сума, яку просить стягнути позивач з цього приводу, визначена невірно. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні цієї позовної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial