Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

05.03.2021року адвокат Кононенко Олена Володимирівна в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що 20.02.2021 року позивачу при спробі відчужити належне йому майно стало відомо про існування обтяження у вигляді арешту (архівний запис) за реєстровим №1255405, дата реєстрації 25.08.2004 12:23:00; тип майна: невизначене майно, все майно. Підставою обтяження постанова б/н 15.10.2003, винесена державною виконавчою службою, м. Фастів. Звернувшись із запитом до відповідача, позивач отримав відповідь, що виконавчі провадження, де він є боржником у відділі ДВС відсутні. Також представник позивача просила стягнута з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просила провести розгляд справи в їх відсутність, вимоги позову підтримує. В судове засідання представник відповідача не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без участі державного виконавця. Не заперечує проти вимоги про зняття арешту з майна, проте просила відмовити у стягненні судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що [PERSON] при спробі відчуження належного його майна, стало відомо про існування обтяження у вигляді арешту (архівний запис) за реєстровим № 1255405, дата реєстрації 25.08.2004 12:23:00, підстава обтяження: постанова, б/н, 15.10.2003, Державна виконавча служба, м. Фастів. Додаткові дані: Архівний номер: 624313KIEV474, Архівна дата: 28.10.2003 14:28:00, Дата виникнення: 15.10.2003, № реєстра: 291, внутр. №D5019E3D2BF43D2F2645, комментарий: с.53Фастів.міськ.ДНК. Тип майна: невизначене майно, все майно. Згідно з листа Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) №1037-11 від 26.02.2021 року, станом на 26.02.2021 року відсутні виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] . Статтею 41 Конституції Українипередбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 1,2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Разом з тим, відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником позивача на підтвердження позовних вимог надано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на рухоме майно, відповідь Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з державного реєстру іпотек відсутні. Згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна інформація щодо обтяження рухомого майна [PERSON] відсутня. При вирішенні даної справи суд враховує роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 №5, де зазначено, що при підготовці справи до судового розгляду, суд має визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясувати, які докази подані чи подаються кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень, а також з яких правовідносин виник спір, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зокрема, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно. У своїх позовних вимогах представник позивача просить зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, що належить позивачу. Проте, посилання представника позивача на те, що позивачу стало відомо про існування арешту, накладеного на все його майно без надання відповідних підтверджень, не може вважатися в силу ст. 81 ЦПК України належним та доступним доказом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог не ґрунтуються на вимогах закону, не підтверджено належними доказами, а тому позов є необґрунтований та недоведений, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, суд залишає за позивачем понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed