Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

06.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] року в с. Софіївка, Первомайського району, Миколаївської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все майно, що їй належало на день смерті, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,22 га, що розташовані по [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,8 га, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області. 03.12.2014 року [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений секретарем Софіївської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області, за реєстровим № 84, за умовами якого заповіла позивачці все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті. [PERSON] у встановленому законодавством України порядку, прийняла спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, проте постановою від 05.04.2017 року, нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього. Спадкодавиця була власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 01.08.1989 року, яке було видане Софіївською сільською радою на підставі рішення виконкому Софіївської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області № 12 від 12.06.1989 р., що підтверджується копією свідоцтва та довідкою КП «Первомайське МБТІ». Власником земельної ділянки площею 0,22 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] [PERSON] була на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 16.08.1994 року, що підтверджується копією акту та довідкою Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. Земельна ділянка площею 5,8 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.04.2005 року, про що свідчить копія державного акту та довідкою Відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. Із набранням чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень» друк бланків державних актів, а також державна реєстрація і видача державних актів на право власності на земельні ділянки скасовано, повноваження по державній реєстрації прав на нерухоме майно територіальними органами земельних ресурсів припинені. А органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати зазначених документів лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Тому, отримати дублікат на померлу людину неможливо. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування, права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. З підстав, зазначених вище, позивач не може оформити спадщину, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту її прав, є звернення до суду для визнання права власності на нього у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла [INFO] року в с. Софіївка Первомайського району, Миколаївської області. Позивач в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від відповідача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності представника, позовні вимоги визнавали та не заперечували проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року на підставі заповіту від 03.12.2014 року, який був посвідчений секретарем Софіївської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області, за реєстровим № 84, за умовами якого заповіла позивачці все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті. Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Таким чином, право заповідача на позбавлення спадкоємців спадку є абсолютним цивільним правом, яке не залежить від жодних умов. Єдиною категорією спадкоємців, на користь яких спадщина відкриється навіть у разі позбавлення їх права на спадкування, є спадкоємці, які мають право на спадкування за обов'язковою часткою. Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, визначений ст. 1241 ЦК, є вичерпним і не підлягає розширювальному тлумаченню. За правилами ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Спадкування за законом настає у разі: 1) відсутності заповіту; 2) визнання його повністю недійсним; 3) відмови всіх спадкоємців за заповітом від спадщини; 4) якщо спадкоємець помер до відкриття спадщини та заповідачем не було зроблено підпризначення спадкоємця за заповітом. Згідно даних Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в спадковій справі № 334/2016, яка заведена після смерті [PERSON], окрім заяви позивачки, наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги за законом. Враховуючи те, що заповіт, складений 03.12.2014 року спадкоємцем [PERSON], не оскаржений, а [PERSON] не є спадкоємцем, який має право на спадкування за обов'язковою часткою, суд вважає, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] на все майно, що належало їй на день смерті. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,22 га, що розташовані по [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,8 га, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Первомайського району, Миколаївської області. [PERSON] у встановленому законодавством України порядку, прийняла спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, проте нотаріус постановою від 05.04.2017 року відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, через те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на нього. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов'язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved