Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

05 квітня 2016 року до суду з заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами звернувся [PERSON]. Заяву умотивовано тим, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року у цивільній справі № 162/498/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі по тексту [PERSON] «СК Провідна») про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, з нього стягнуто 7915,90 гривень майнової шкоди, дві тисячі гривень морального відшкодування. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року зазначене рішення залишено без змін. Як підставу для часткового задоволення позову [PERSON] було взято до уваги постанову судді Любешівського районного суду Хомича В.І. від 12 червня 2015 року, якою провадження у справі за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП) по вказаному вище факту відносно нього було закрито на підставі статті 38 КУпАП у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому констатовано його винуватість. Натомість 24 лютого 2016 року постановою судді Апеляційного суду Волинської області Лозовського А.О. постанову судді місцевого суду у цій справі скасовано, а провадження за статтею 124 КУпАП відносно нього закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. У зв'язку з наведеним на підставі пункту 3 частини другої статті 361 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) [PERSON] просить скасувати рішення Любешівського районного суду від 29 грудня 2015 року у цивільній справі № 162/498/15-ц та відмовити у позові [PERSON] Заявник [PERSON], представник заявника [PERSON] у суді заяву підтримали. Позивач [PERSON], його представник, представник відповідача [PERSON] «СК Провідна» до суду не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце судового засідання. Неявка цих осіб відповідно до частини першої статті 365 ЦПК не є перешкодою для розгляду заяви. Заслухавши учасників процесу, проаналізувавши докази, законодавство, суд дійшов наступних висновків. 19 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Любешівського районного суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] «СК Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 січня 2015 року на 120 кілометрі автодороги Р-14 сполученням «[PERSON] Маневичі Любешів Дольськ». Рішенням суду від 29 грудня 2015 року, додатковим рішенням від 08 лютого 2016 року позов задоволено частково: стягнуто з [PERSON] у користь [PERSON] 7915,90 гривень майнової шкоди, дві тисячі гривень моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; в решті позовних вимог відмовлено; вирішено питання про судові витрати. Частково задовольняючи позов [PERSON], Любешівський районний суд зокрема посилався на постанову судді Любешівського районного суду від 12 червня 2015 року у справі № 162/1030/15-п, у відповідності до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 січня 2015 року на автодорозі Р-14 за його участю та участю [PERSON], тобто у вчиненні проступку, передбаченого статтею 124 КУпАП, з закриттям провадження за нереабілітуючою підставою -- у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Крім того, з судового рішення слідує, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 05 січня 2016 року доводиться змістом постанови про закриття кримінального провадження № 12015030140000002 по цьому факту; його розпискою від 05 січня 2015 року; показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів автомобіль під керуванням [PERSON] «почало носити та слизькій дорозі і він став некерованим». [PERSON], не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями подав апеляційні скарги. 24 лютого 2016 року суддя Апеляційного суду Волинської області Лозовський А.О. скасував постанову судді першої інстанції від 12 червня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення № 162/1030/15-п відносно [PERSON] по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05 січня 2015 року на автодорозі Р-14 за його участю, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. При розгляді апеляції на рішення Любешівського районного суду від 29 грудня 2015 року у цивільній справі № 162/498/15-ц за позовом [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, [PERSON] додав згадану вище постанову судді апеляційного суду Лозовського А.О. Натомість колегія суддів цивільної палати Апеляційного суду Волинської області ухвалою від 14 березня 2016 року відхилила апеляцію [PERSON] При цьому констатовано, що доводи [PERSON] про скасування судом апеляційної інстанції постанови про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не спростовують правильних висновків суду з огляду на те, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, і дають йому право на перегляд оскаржуваного ним рішення за нововиявленими обставинами. Відповідно до частини першої статті 361, пункту 3 частини другої статті 361 ЦПК рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами зокрема є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. Згідно з частиною першою статті 362 ЦПК заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. Пунктом 3 частини другої статті 362 ЦПК визначено, що строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється зокрема у випадках, встановлених пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, які підлягають перегляду. Постанова судді Апеляційного суду Волинської області Лозовського А.О. за статтею 124 КУпАП відносно [PERSON], на яку останній покликається як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, датована 24 лютого 2016 року. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Волинської області рішення Любешівського районного суду від 29 грудня 2015 року у цивільній справі № 162/498/15-ц за позовом [PERSON], додаткове рішення від 08 лютого 2016 року у цій справі набрали законної сили 14 березня 2016 року. [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами 05 квітня 2016 року. Таким чином, оговорюючи питання дотримання [PERSON] процесуального строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у системному звязку положень статей 361, 362 ЦПК, суд констатує, що такий строк заявником не порушено, адже відповідна заява подана до спливу одного місяця з дня набранням судовим рішенням законної сили. Щодо наявності підстав для задоволення заяви [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною першою статті 23 ЦК визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з частиною першою статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Аналізуючи цивільне законодавство, суд дійшов висновку, що для відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими є транспортні засоби, доказуванню підлягають наступні обставини у їх сукупності: наявність вини у діях особи, причинно-наслідковий звязок між діями та наслідками, що настали, розмір шкоди. Згідно з статтею 614 ЦК вина це психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, яка виражена у формі умислу та необережності. Умисел характеризується тим, що особа усвідомлює протиправність свого діяння (дії чи бездіяльності), а також передбачає негативні наслідки своєї протиправної поведінки та бажає або усвідомлює їх настання. Необережність, як правило, полягає у недостатній передбачливості: особа не передбачала негативних наслідків своєї дії чи бездіяльності, хоча могла і повинна була їх передбачити; або передбачала, однак легковажно понадіялася їх попередити. З досліджених доказів, зокрема враховуючи постанову судді Апеляційного суду Волинської області Лозовського А.О., слід констатувати, що винуватість [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 05 січня 2015 року з участю автомобіля під керування [PERSON] не встановлена. Відповідно до постанови слідчого Любешівського РВ УМВС України у Волинській області від 22 січня 2015 року провадження відносно [PERSON] у кримінальному провадженні за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України по вказаному факту закрито з формальних підстав: у звязку з відсутністю тілесних ушкоджень у потерпілих. При цьому як слідує з змісту постанови питання наявності вини у діях [PERSON] слідчим не досліджувалось. Показань свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів автомобіль під керуванням [PERSON] «почало носити та слизькій дорозі і він став некерованим», у сукупності з наведеним вище недостатньо для констатації наявності вини у [PERSON] та причинно-наслідкового звязку його дій зі шкодою, що настала. Таким чином, заяву [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід задовольнити, а рішення Любешівського районного суду від 29 грудня 2015 року у цивільній справі № 162/498/15-ц за позовом [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, підлягає скасуванню з повною відмовою у позові [PERSON] Питання про розподіл судових витрат у справі слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК. У звязку з відмовою у позові [PERSON] понесені ним витрати стягненню та відшкодуванню не підлягають. Натомість з позивача слід стягнути у користь [PERSON] понесені ним та документально підтвердженні судові витрати за подання заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Outcome: approved