Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

07.04.2014 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору займу від 26.02.2009 року дійсним, стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 21000грн., пені - 4438грн., відсотків - 12171грн., індексації - 3234грн. та судових витрат, понесених при поданні позову в сумі 1417,43грн. В судовому засіданні від 29.05.2014р. позивач зменшив свої вимоги в частині стягнення суми боргу, просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 21000грн., пеню в розмірі 438грн., відсотки за користування його коштами в розмірі 481грн., індексацію в розмірі 1314грн. та судові витрати: судовий збір в сумі 417,44грн. та 1000грн. на правову допомогу(а.с.25). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.02.2009р. він надав відповідачеві [PERSON] за його проханням в борг гроші в розмірі 32 000грн. Відповідач зобов'язався повернути ці гроші через місяць, а саме до 26.03.2009р. та написав йому боргову розписку на суму 32000грн. у присутності його дружини - [PERSON] та доньки - [PERSON]. Коли минув строк позики, він звернувся до відповідача з проханням повернути борг, але той обіцяючи повернути борг, затягував час і лише 10.06.2013 року [PERSON] повернув йому частину боргу в сумі 10100грн. та пояснив, що залишок боргу поверне пізніше. Але після цього [PERSON] став уникати його і залишок боргу не повертає, тобто своє зобов'язання не виконує. Тому він звернувся до суду, та просить суд визнати дійсним договір позики, укладений 26.02.2009 року між ним та [PERSON], стягнути з відповідача суму боргу, що залишилась несплаченої відповідачем в розмірі 21900 грн. Крім того, просить стягнути 3% річних за користування грошима в розмірі 481грн., індексацію на суму заборгованості 1314 грн. та судові витрати в розмірі 1417,43грн., з яких 1000грн. за надання правової допомоги та 417,43 грн. судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали зменшені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином(а.с.23). За згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Із пояснень позивача [PERSON] та розписки відповідача [PERSON] вбачається, що 26.02.2009 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів на суму 32000грн., про що відповідачем власноручно було написано розписку(а.с.8), з обов'язком повернути борг протягом місяця. В зазначений відповідачем термін, він не повернув суму боргу, а 10.06.2013 року повернув позивачеві всього 10100 грн. після чого став уникати позивача. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян(340 грн.), а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника,або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що договір позики між сторонами було укладено в простій письмовій формі(тобто розпискою, яку ніхто не оспорює), суд вважає, що вимоги позивача про визнання договору позики дійсним заявлені зайво і в їх задоволенні слід відмовити. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON]. не виконав належним чином своє зобов'язання перед позивачем [PERSON] та не повернув йому суму боргу в розмірі 21900 гривень,тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача в судовому порядку слід стягнути суму боргу в розмірі 21900 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та також 3% річних від простроченої суми, що в даному випадку розраховується наступним чином: Станом на 10.06.2013 року заборгованість за договором позики складала 21900грн. х 8міс.(по 07.02.2014 року) х106 індекс інфляції =1314грн.(індексація на суму заборгованості) + 3% річних від суми заборгованості, що складає 21900 грн. х 3% х 8 міс. = 438грн., а всього загальна сума заборгованості складає 23652 грн. У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] також підлягають стягненню судові витрати - судовий збір, сплачений ним при поданні позову, в сумі 236,52грн., пропорційно сумі задоволених вимог. В іншій частині вимог про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу позивачеві слід відмовити. Відмовляючи позивачеві в задоволенні вимог на правову допомогу, судом враховується та обставина, що позивачем не надано суду жодного підтвердження того, що ним було сплачено його представнику якусь суму, натомість, в договорі на правову допомогу (а.с.16) зазначено, що позивач [PERSON] зобов'язується відшкодувати адвокату всі затрати, та винагороду, розмір якої є тайною.

Outcome: partial