Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

07.07.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 973 412,88 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «CHRYSLER», модель 300 С, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], ідентифікатор [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу предмету застави в розмірі оціночної вартості вказаного майна, що буде визначена незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент продажу та з метою забезпечення збереження предмету застави просить передати на відповідальне зберігання позивачу ПАТ «Банк «Київська Русь» шляхом вилучення вказаного автомобіля у власника [PERSON] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 12.07.2010 між АБ «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», та ТОВ «Граніттранссервіс» було укладено кредитний договір, з внесеннями та доповненнями, згідно умов якого, останньому було надано кредит в сумі 54 688 00,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 22% річних, та з остаточним поверненням 12.07.2011. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником ТОВ «Граніттранссервіс» зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави автомобіля марки «CHRYSLER», згідно умов якого, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або заставодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором, Банк має право звернути стягнення на предмет застави та за його рахунок задовольнити свою вимогу. Як посилається позивач, оскільки ТОВ «Граніттранссервіс» свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 04.07.2014 у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 8 973 412,88 грн., в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет застави. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який є представником третьої особи ТОВ «Граніттранссервіс» в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що Банк звернувся з даним позовом до суду у липні 2014 року, а відтак Банк пропустив строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет застави для погашення суми платежів з повернення кредиту, суми 3% річних та інфляційних нарахувань за період з січня до липня 2011 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.07.2010 між АБ «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», та ТОВ «Граніттранссервіс» було укладено кредитний договір №19574-20/10-1, з змінами та доповненнями, згідно умов якого, останньому було надано кредит в сумі 5 468 800,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 22% річних, та з остаточним поверненням 12.07.2011. (а.с.11-19) З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.12.2010 між АБ «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави автомобіля марки «CHRYSLER», модель 300 С, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER], ідентифікатор [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], згідно умов якого, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або заставодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором, Банк має право звернути стягнення на предмет застави та за його рахунок задовольнити свою вимогу (а.с.22-27). Позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем, надав йому грошові кошти в розмірі 5 468 800,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №8871 від 15.12.2010 та № CR006001 від 21.07.2010 (а.с.20-21). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ст.526 ЦК України. Також, статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, ТОВ «Граніттранссервіс» не виконує взятих на себе згідно кредитного договору зобов'язань, зокрема: не погашає в добровільному порядку заборгованість за кредитом та відсотками, в зв'язку з чим, станом на 04.07.2014 у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 973 412 грн. 88 коп., з яких: 5 468 800,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 1 948 008,53 грн. - сума нарахованих процентів, 424 468,78 грн.- сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 64 729,35 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату процентів, 492 801,02 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 574 605,20 грн. - прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції. Вказана обставина підтверджується розрахунком. (а.с.9-10) Статтями 589 та 590 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання у встановлений строк, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставна вартість предмета застави визначена у п.1.4. Договору застави і становить 194 935 грн. 55 коп. Виходячи з встановлених судом обставин, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню, з огляду на положення ст. 19 Закону України «Про заставу», згідно якої передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно умов Договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Крім того, відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави в тому числі із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом проведення публічних торгів. Таким чином, з урахуванням викладеного, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача на те, що Банк пропустив строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет застави для погашення суми заборгованості за кредитним договором, суд не приймає до уваги як необґрунтовані, оскільки ці доводи базуються на власному припущенні та тлумаченні положень ст.ст.237, 261 ЦК України. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 07.07.2014 - в межах трирічного строку позовної давності, який спливає 12.07.2014. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо передачі предмета застави з метою забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження на відповідальне зберігання позивачу ПАТ «Банк «Київська Русь» шляхом вилучення вказаного автомобіля у відповідача власника [PERSON], оскільки позивачем необґрунтовано і не доведено суду необхідності вжиття таких заходів. При цьому, суд враховує право боржника відповідно до ч.4 ст. 25 України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до дня продажу предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах повністю виконати забезпечену обтяженням вимогу обтяжувала, разом з відшкодуванням витрат, понесених обтяжувачем у зв'язку з пред'явленням вимоги і підготовкою до проведення публічних торгів, і таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах. У зв'язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3654,00 грн., що документально підтверджені. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial