Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

06.07.2015 року до суду звернулася позивачка з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про надання дозволу на вивіз неповнолітньої дитини без згоди батька до Автономної Республіки Крим. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з 2004 по 2014 рік перебувала в шлюбі з відповідачем. Шлюб було розірвано за рішенням Дзержинського міського суду від 12.05.2014 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] року, який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. В теперішній час вона має бажання виїхати тимчасово до Автономної Республіки Крим разом з сином на відпочинок і оздоровлення, але дозвіл на перетинання кордону разом з сином у батька дитини вона отримати не може, оскільки він в категоричній формі відмовляється оформити нотаріально посвідчену довіреність, яка буде давати їй право провозити дитину через кордон. Просить надати дозвіл на вивіз до Автономної Республіки Крим неповнолітньої дитини- [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження від 16.12.2005 року Серія [NUMBER], зареєстроване винкомом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 94), без дозволу та супроводу батька дитини [PERSON], 1979 року народження. Позивачка надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволені позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник служби у справах дітей Дзержинської міської ради до суду не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Неповнолітня дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до посвідчення № [NUMBER], [PERSON] є дитиною-інвалідом (а.с.6). Із заявленого позивачкою позову вбачається, що відповідач не надає згоди на виїзд сина до Автономної Республіки Крим. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 6 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров'я людей. За положеннями ст.ст. 1, 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Згідно ст. 3 цього Закону для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Відповідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Також, за нормами ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. У п. 4 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону зазначено, що передбачений цим Законом правовий режим діє до повного відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території. Таким чином, Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією України та невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Враховуючи відсутність підстав для ненадання дозволу без згоди батька на виїзд малолітньої дитини за кордон, позов слід задовольнити.

Outcome: approved