Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

06.04.2016 року представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 23.01.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір 45844 cred, згідно умов якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 4000,00 доларів на термін до 22.01.2009 року, а остання зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором порядку та строки не здійснювала, у зв1язку з чим станом на 14.02.2016 року маж заборгованість у розмірі 13931,01 долари США, які складаються з наступного: - заборгованість за кредитом 2 834,46 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом 11094,55 долари США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» уклав договір поруки з відповідачем [PERSON], який згідно ст.. 610, 554 ЦК України є солідарним боржником по кредитним зобовязанням позичальника. Відповідачу [PERSON] направлена письмова вимога із зазначенням невиконаних зобовязань, яка залишена ним без задоволення. ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], білого А.А. на свою користь заборгованість у розмірі 13931,01 доларів США рано , що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.02.2016 року (1 долар США = 26,08 грн.) складає 363320,74 грн. за кредитним договором №45844cred від 23.01.2007 року, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно письмової заяви просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.40). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовим викликом в судові засідання, призначені на 17.06.2016 року, 17.08.2016 року, 16.09.2016 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 29-38), що свідчить про неможливість вручення відповідачам судових викликів, однак вони вважаються такими, що вручені належним чином в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.01.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18) та [PERSON] укладений кредитний договір № 45844 cred (а.с. 10). Згідно умов кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику строковий кредит у сумі 4000 доларів США в строк до 22.01.2009 року, а позичальник зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити проценти, штрафи, пеню та винагороду в строки та порядку, встановлені договором (п. 1.1, 1.3 договору). В п.п. 3.1, 3.2 договору закріплено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 24,% річних , а при порушенні будь-якого зобовязання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 48% річних, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Погашення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється в порядку та строки згідно Графіку погашення кредиту та процентів (а.с. 12). З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 45844 cred від 23.01.2007 року, між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №45844 cred /1 від 23.01.2007 року (а.с. 13). Згідно умов вказаного договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору та відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів. Всупереч умовам кредитного договору відповідач [PERSON] свого обовязку по поверненню позивачу кредитних коштів належним чином не виконала, у звязку з чим, станом на 14.02.2016 року року утворилася заборгованість у розмірі 13931, 01доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день розрахунку згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 26,08 грн.) становить 363320,74 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом 2 834,46 доларів США, в гривневому еквіваленті 73974,88 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом 11094,55 доларів США, в гривневому еквіваленті 289345,86 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4) та відповідачами належними доказами не спростований. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Аналізуючи наявні у справі докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися умови кредитного договору: своєчасно не здійснювалося погашення заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитними коштами, що дає позивачу право вимагати виконання всіх зобовязань за цим договором, а тому позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 45844 cred від 23.01.2007 року, станом на 14.02.2016 року, у розмірі 13931, 01 долар США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 363 320,74 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В той же час, згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимог до поручителя. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Пунктом 10 Договору поруки № 45844 cred/1 від 23.01.2007 року визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Крім того в п. 11вказаного договору поруки сторони дійшли згоди, що строк (позовна давність), в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом у 5 років. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчить про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, частини 4 ст. 559 ЦК України, тому в у цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як встановлено судом, позичальник [PERSON], а відтак і поручитель взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 22.01.2009 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 року по справі № 6-272цс16. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що останній платіж повинен був здійснений 22.01.2009 року, тому з часу несплати останнього платежу відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється. За таких обставин порука припинилася, а діючим законодавством не передбачено поновлення поруки, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до поручителя [PERSON], а отже в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 5449,81 грн. (а.с.1).

Outcome: partial