Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

06 лютого 2014 року позивач КП «ЖЕК №1» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі рішення виконкому Слов'янської міської ради від 17.04.2003 року №9-ІХ-24 КП «ЖЕК №1» утворено для обслуговування і утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до рішення виконкому Слов'янської міської ради від 08.10.2003р. №566/2 КП «ЖЕК №1» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Відповідач проживає в квартирі [ADDRESS]. Власники квартир багатоквартирних будинків та члени його родини зобов'язані вносити на відповідний рахунок балансоутримувача плату за обслуговування та ремонт будинку, а також нести витрати по утриманню будинку та прибудинкової території. Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого станом на 01.12.2013р. має заборгованість перед КП «ЖЕК №1» в розмірі 1722,38 грн. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 31.12.2013р. скасовано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь КП «ЖЕК №1» заборгованості. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 1722,38 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 09.01.2014 року (а.с.9), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути з відповідача наявну заборгованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з жовтня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, в обґрунтування позову додатково зазначив, що КП «ЖЕК №1» належно виконує свої обов'язки по утриманню житлового будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, послуги надає згідно затвердженим тарифам, що підтверджується долученими до позовної заяви матеріалами справи, отже позовні вимоги обґрунтовані, ніяких претензій по утриманню будинку до КП «ЖЕК №1» з боку відповідача не надходило. Також зазначив, що на момент придбання квартири з відповідачем було укладено типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, яким відповідач фактично визнав наявну заборгованість від дій попередніх власників за період з жовтня 2010 року по 01 жовтня 2012 року, також у 2012 та 2013 роках мали місце часткові проплати заборгованості, внаслідок чого строк позовної давності преривався, отже позивачем строк позовної давності не пропущено. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що квартиру [ADDRESS] він придбав у 2010 році разом з вже існуючою заборгованістю за житлово-комунальні послуги, тобто позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги була нарахована ще до 2010 року. Зазначив, що жодних заходів по утриманню будинку та прибудинкової території ЖЕК не проводить, усі роботи виконуються особисто мешканцями будинку. Щодо типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 27.09.2012р., вважає, що його дія була припинена 01.10.2013р. як зазначено в самому договорі, нового договору укладено не було. Усі складені ЖЕКом акти про виконані роботи не відповідають дійсності. У вересні 2012 року та жовтні, грудні 2013 року він робив певні проплати, оскільки іншим чином не можливо було отримати довідки для оформлення субсидії. З жодними скаргами чи претензіями безпосередньо до ЖЕКу він не звертався. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради №9-ІХ-24 від 17.04.2003 року зареєстровано КП «ЖЕК №1». Відповідно до рішення виконкому Слов'янської міської ради від 08.10.2003р. №566/2 КП «ЖЕК №1» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Враховуючи наведені обставини, суд визнає, що між сторонами: КП «ЖЕК №1» як суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг по утриманню житлового будинку та прибудинкової території, та наймачем - [PERSON] - фізичною особою, склалися спірні правовідносини у сфері надання і оплати комунальних послуг, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України та Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV (з відповідними змінами) «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Частиною першою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Комунальні послуги, як убачається зі змісту статті 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги», це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пунктів 1-4 статті 13 наведеного Закону залежно від функціонального призначення визначено перелік житлово-комунальних послуги, які поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо- будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення міць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального значення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. За приписами статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків в редакції, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45. При розгляді справи судом встановлено, що житловий будинок, в якому проживає відповідач обслуговується і ремонтується позивачем. Таким чином, необхідність укладення договору на надання комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Однак, дана вимога Закону сторонами спірних правовідносин не виконана. Між тим, відсутність договору відповідно до вимог чинного цивільного законодавства України не є підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг, оскільки згідно з частиною першою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Такою дією є надання комунальних послуг позивачем та їх отримання відповідачем. Відкриття особового рахунку за адресою: [ADDRESS], надання послуг та їх фактичне споживання відповідачем свідчать про наявність між сторонами фактичних договірних правовідносин на умовах, передбачених Правилами користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року. За таких обставин суд вважає, що доводи відповідача про відсутність договору між сторонами та відповідно обов'язку здійснювати оплату послуг не заслуговують на увагу та при вирішенні спірних правовідносин суд виходить із обсягу прав і обов'язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини суб'єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, та фізичних осіб, які отримують зазначені комунальні послуги. Приписами пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічне положення закріплене в чинному Житловому кодексі Української РСР, у статті 68 якого передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги). Положення вказаних нормативно-правових актів носять юридично обов'язковий характер і підлягають виконанню учасниками договірних правовідносин. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розшифровку суми заборгованості відповідача (а.с.4), а також розрахунки витрат позивача на утримання будинку та прибудинкової території: копії нарядів-завдань на виконання ремонтних робіт, паспорт готовності в опалювальний період 2010-2011 роки, підписаний представниками ПО Тепломережа та представником державної інспекції ДАБК, рахунки та акти про вартість виконаних робіт по утриманню будинку [ADDRESS]. Доводи відповідача про ненадання КП «ЖЕК №1» послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а також надання їх неналежної якості не підтверджується відповідними доказами. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідки, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належних доказів щодо обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень, [PERSON] не надав. Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даними вимогами, оскільки, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2010р., [PERSON] придбав 04.08.2010р. двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «ЖЕК №1» від 19.12.2013р., [PERSON] дійсно мешкає в [ADDRESS], де зареєстрований з 03.10.2012р. 27.09.2012р. між КП «ЖЕК №1» та [PERSON] було укладено типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком [PERSON] вбачається, що ним були зроблені проплати у вересні 2012 року в розмірі 500 грн., в жовтні 2013 року в розмірі 101,38 грн. та в грудні 2013 року в розмірі 180 грн. Тобто в даному випадку з наданих суду доказів вбачається, що заборгованість відповідача періодично частково погашалася за рахунок часткових проплат. Суд вважає, що таким чином перебіг позовної давності переривався та починався заново. Позивач звернувся до суду з даним позовом 06.02.2014 року, остання проплата за особовим рахунком відповідача здійснена в грудні 2013 року, тобто строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущений. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку положень статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, як споживач послуг по утриманню житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок односторонньої відмови від договірних зобов'язань припинив їх виконання. Такі дії відповідача є протиправними, у зв'язку з чим за правилами статті 611 ЦК України стосовно нього настають правові наслідки у вигляді відшкодування на користь позивача заборгованості у розмірі 1722 грн. 38 коп. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені та документально підтверджені судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved