Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

06 грудня 2013 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2010 року на автошляху [PERSON] в районі с.Горки сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ВАЗ 21114, державний номер ВМ 8931, належного [PERSON], та автомобіля ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина [PERSON] у вчиненні ДТП доведена вироком Лебединського районного суду Сумської області 28 грудня 2010 року. На підставі укладеного між позивачем та [PERSON] в межах дії Закону України «Про страхування» договору страхування транспортного засобу йому було виплачено 38185 грн. 01 коп. страхового відшкодування. ПрАТ СК «Провідна», будучи страховиком цивільно-правової відповідальності [PERSON], відшкодувала на користь позивача 24990 грн. Зважаючи на перехід до позивача права вимоги до винуватої особи за завдані нею збитки, представник страхової компанії «ПЗУ Україна» просив стягнути з відповідача різницю між сплаченою нею та відшкодованою їй сумою у розмірі 13195 грн. 01 коп. Представник позивача у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїх заявах та телеграмі просив розглянути справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання з’явився, фактично позов визнав та просив від суду ухвалити справедливе рішення. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 листопада 2009 року між ВАТ (у подальшому ПАТ) «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу серії Kit №011939, відповідно до умов якого останній застрахував належний йому автомобіль ВАЗ 21114, державний номер [NUMBER] (а.с.4). 05 вересня 2010 року на автошляху Лебедин - [PERSON] сталося зіткнення автомобілів ВАЗ 21114, державний номер [NUMBER], та ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], що знаходився під керуванням відповідача [PERSON] (а.с.11-12). Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 28 грудня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України (а.с.13-15). Цивільний позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди задоволено частково та призначено до стягнення 15000 грн. моральної шкоди, цивільний позов про стягнення майнової шкоди не вирішувався. У результаті ДТП автомобіль [PERSON] зазнав пошкоджень, розмір яких відповідно до висновку Консультативного-експертного центру ПФ «ИКАР ВМЗ СЕРВІС» від 08 листопада 2010 року №415/2010 становить 55935 грн. 01 коп. (а.с.16-35). Відповідно до страхового акту №UA2010090600007/L02/01 від 22 грудня 2010 року та розрахунку страхового відшкодування до нього, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника (вигодонабувача) – АКБ «Правекс-Банк» у розмірі 38185 грн. 01 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №14934 від 28 грудня 2010 року (а.с.36, 39). 02 листопада 2009 року [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ СК «Провідна». На підставі цього останньою було здійснено відшкодування шкоди на користь позивача в розмірі ліміту відповідальності страховика – 24990 грн. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов’язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із викладеного слідує, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов’язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв’язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, – незалежно від наявності вини. Матеріалами справи доведено, що шкода була завдана майну [PERSON] саме в результаті неправомірних дій відповідача. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки шкода майну [PERSON], що була відшкодована позивачем, завдана була внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини саме відповідача, а отже останній повинен відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 13195 грн. 01 коп. та понесені по справі судові витрати.

Outcome: approved