Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

05 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 14.06.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Донецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Головного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 399. Від шлюбу сторони дітей не мають .Сімейні стосунки між сторонами припинились з грудня 2014 року у зв»язку з тим, що вони різні люди, з різними поглядами на життя і сім»ю, за цією причиною між ними часто виникали сварки. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна у сторін не існує. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 14.06.2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Донецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Головного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 399.( а. с. 11). В судовому засіданні встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки з грудня 2014 року, спільного господарства з цього часу сторони не ведуть, та проживають окремо один від одного. Примирення між сторонами неможливо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 191 ЦПК України). Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved