Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

05.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, відповідно до якого просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн., але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.03.2019 року і до повноліття дитини (а.с. 1,2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2013 року з відповідачем перебували у цивільних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач стверджує, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Поскільки фактичні шлюбні відносини з відповідачем з 2016 року припиненні, він проживає окремо, за увесь час не проявляє інтересу до спілкування та виховання спільної дитини, жодної матеріальної допомоги не надає та ухиляється приймати участь в утриманні дитини, інших дітей та утриманців не має, працездатний, має отримувати дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб. У зв`язку з цим, вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. Ухвалою судді від 16.08.2019 року( а.с.24), відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої зазначено відповідача [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с.3). Згідно довідок № 02-31/233 від 27.02.2019 та № 02-31/234 від 27.02.2019, виданих Гнідинською сільрадою Бориспільського району Київської області( а.с.4,5), малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та постійно проживає за місцем реєстрації матері [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] . Та обставина, що малолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, за змістом ч. 1 та ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому суд враховує, що відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, а також, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить - 4173 гривні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, а також, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, відзиву щодо позову та будь-яких інших належних і допустимих доказів щодо свого матеріального стану, а також заперечень щодо визначеного позивачем розміру аліментів не подав, може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі 2000 гривень щомісячно, який є співмірним з розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривні 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved