Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

05 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], визнати за ним право власності на ? частину житлового будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку, яку остання в свою чергу успадкувала після смерті чоловіка [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Спадкове майно складається в тому числі з житлового будинку, [ADDRESS], та земельної ділянки для його обслуговування, який належав спадкодавці, так як вона прийняла їх у спадок після смерті чоловіка [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право власності не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, звернулися до суду з письмовою заявою, в якій позовні вимоги у редакції останніх уточнень підтримали з наведених мотивів, просили позов задовольнити. Відповідачі та представник третьої особи не з'явилися. Відповідач надала нотаріально завірену заяву про визнання позовних вимог з проханням здійснювати судовий розгляд за її відсутності. Представник третьої особи - реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області надав суду заяву про розгляд справи за відсутності служби. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року у родині [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що за місцем народження органом реєстрації актів цивільного стану - Дергачівською селищною радою Харківської області в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено запис №159 та того ж дня видано відповідне свідоцтво [NUMBER] 05 травня 1987 року [PERSON] державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого останній успадкував після смерті свого батька [PERSON] ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташовані у [ADDRESS] Згідно довідки Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області від 01.02.2016 р. вих. №36/02-26 згідно запису погосподарської книги №10 двоквартирний житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках числиться за померлим [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до наданого суду технічного паспорту, виданого 13 жовтня 2015 року КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» на будинок [ADDRESS] будинок побудовано у 1930 році, його загальна площа становить 36,1 квадратних метрів, житлова- 25,8 квадратних метрів, будинок складається з двох квартир, квартира 1 складається з приміщень: веранди та житлової кімнати, квартира [NUMBER] складається з приміщень: житлової кімнати, коридору, комори та господарських будівель: веранди літ «а», ганку літ «а2», сараю літ «Б», «В», погребу літ «в», вбиральні літ «Г», огорожі №1-4. 03 серпня 2000 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Жовтневої сільської ради народних депутатів від 11 липня 2000 року №29 передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,17 га, розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, про що видано державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER] [INFO] року у віці 73 років помер [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану за місцем смерті - Даргачівським міськвиконкомом м. Дергачів в книзі реєстрації актів про смерть 18 жовтня 2000 року зроблено запис №350 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] З листа Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 18 березня 2016 року вих№506/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] [INFO] року до нотаріальної контори 14 липня 2001 року надійшла заява [PERSON], що він у встановлений строк спадщину після батька не прийняв, до суду про оспорювання своїх майнових прав звертатися не буде. 27 липня 2001 року надійшла заява від дружини померлого [PERSON] про видачу свідоцтва про право власності на спадщину. Більше заяв про прийняття чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. 27 січня 2001 року [PERSON] видані два свідоцтва про право власності на спадщину та свідоцтво про право власності - ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] за реєстровими номерами 2-1985 та 2-1987. [INFO] року у віці 78 років померла [PERSON], про що за місцем смерті органом реєстрації актів цивільного стану - Дергачівським міськвиконкомом Харківської області [INFO] року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №254 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] З листа Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 13 липня 2016 року вих. №1365/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №549/2003. Від доньки спадкодавця - [PERSON] надійшла заява про неприйняття спадщини та відсутність претензій на неї, від [PERSON] 27 червня 2003 року - заява про видачу свідоцтва про право на спадщину. Більше заяв про прийняття чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. 27 червня 2003 року за реєстром №2-1729 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими в [ADDRESS], та на грошові внески з відсотками, що зберігалися у відділенні Ощадбанку. Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 24 грудня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва після смерті [PERSON] з мотивів ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно - будинок [ADDRESS]. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України, ЦК УРСР 1963 року, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, закону «Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень закону «Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім'я, по батькові голови родини, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до набранням чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР 1963 року до числа першої черги спадкоємців за законом належать в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину в тому числі якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або протягом 6 місяців подав заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10, Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] за життя набув у власність ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих у [ADDRESS], його право власності засвідчувалося записом у погосподарській книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент виникнення правовідносин, так як запис у погосподарській книзі визнавався в якості акту органу влади (публічних актів), що підтверджує право приватної власності. Одночасно, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. [PERSON] як спадкоємець першої черги згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після смерті чоловіка [PERSON] в порядку ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину та успадкувала все належне йому майно на частину майна, отримала свідоцтво про право на спадщину. Водночас свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] [PERSON], не отримала. Проте, враховуючи, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини згідно положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, а законодавством не передбачено наслідку неотримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] на момент своєї смерті була власником в тому числі ? частини житлового будинку з надвірними будівлями розташованого у [ADDRESS], в зв'язку з чим дане майно увійшло до складу спадкового майна, що лишилося після її смерті. Позивач [PERSON] як спадкоємець першої черги згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] [INFO] року, в порядку ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року та, відповідно, успадкував все належне спадкодавцю майно, в тому числі і ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS] Проте, враховуючи, що в спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на будинок в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р., позивач позбавлений можливості оформити спадщину нотаріально, в зв'язку з чим порушене право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, що відповідає допущеному порушенню. Згідно положень ст. 15 ЦК України судовому захисту підлягає лише порушене, оспорюване або невизнане право, проте позивачем не надано доказів відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в часині спадкового майна - спірної земельної ділянки, в зв'язку з чим суд вважає, що позивачем не надано доказів порушення його права та вважає позов передчасним та відмовляє у його задоволенні у цій частині.

Outcome: partial