Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

06.09.2019р. [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню(а.с. 2-3). Одночасно з позовом позивачка подала клопотання до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про забезпечення позову (а.с. 27). Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліти С.М. від 19.09.2019р. справу передано за підступністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 30). Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліти С.М. від 19.09.2019р. матеріали заяви про забезпечення позову також передані за підступністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 30а). Ухвалою судді Наумової О.С. від 07.11.2019р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с. 37-38). Цією ж ухвалою судді витребувано у приватного нотаріуса Київського МНО Хари Н.С. належним чином засвідчені документи, надані Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк»для вчинення виконавчого напису від 03.05.2018р. за реєстровим № 2979. Ухвалою судді Наумової О.С. від 07.11.2019р. за клопотанням позивачки забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом (а.с. 39-41). В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що вона дізналася, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 15.06.2018р. відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2979 від 03.05.2018р., виданого приватним нотаріусом Київського МНО Хари Н.С.. У межах вказаного виконавчого провадження постановою від 15.06.2018р. звернуте стягнення на її заробітну плату шляхом відрахування за місцем її роботи в ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз». Позивачка вважала, що виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1. ч. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, поза межами трирічного загального строку давності, оскільки заборгованість, яка стягнута виконавчим написом, виникла за кредитним договором (офертою) від 02.04.2013р. (зі змінами від 20.02.2015р.), укладеними позивачкою з АТ «Банк Ренесанс Капітал». Договором встановлений кредитний ліміт у розмірі 17 200,00 грн. зі сплатою 46 процентів на 24 місяці з щомісячними платежами. Вона сплачувала на користь АТ «Банк Ренесанс Капітал» кредитні кошти, що підтверджується відповідними квитранціями. Також вказала, що за даними з витягу з ЄДРПОУ (запис від 19.07.2016р. № 10671120024014532) ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність, але вона не отримувала жодних повідомлень про правонаступника, про те, на користь кого має сплачувати кошти в подальшому, а також листів про підтвердження заборгованості. У порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, заїв, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, нотаріус не отримував від відповідача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Враховуючи викладене, просила позовні вимоги задовольнити, компенсувати судові витрати за рахунок відповідача в сумі 1 152,60 грн. Ухвала судді про відкриття провадження була направлена відповідачеві - ПАТ «Перший Український міжнародний банк» і отримана ним 21.11.2019р. (а.с. 45), проте станом на день винесення рішення, відповідач, будучи обізнаним про наявність спору в суді, правом на надання відзиву на позов у порядку ст. 178 ЦПК України не скористався. Ві третьої особи - приватного нотаріуса Київського МНО Хари Н.С., який отримав ухвалу про відкриття провадження та ухвалу про витребування доказів 27.12.2019р. (а.с. 52), на адресу суду надані належним чином засвідчені докази - документи, що були надані ПАТ «Перший Український міжнародний банк» для вчинення виконавчого напису від 03.05.2018р. за реєстровим № 2979 (а.с. 53-70). Правом на надання пояснень нотаріус не скористався. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. отримала копію ухвала судді про відкриття провадження 21.11.2019р. (а.с. 46), проте також правом на надання пояснень нотаріус не скористався. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Під час розгляду справи встановлено, що позивачкою [PERSON] з АТ «Банк Ренесанс Капітал» укладено кредитний договір (шляхом направлення пропозиції укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) від 02.04.2013р., відповідно до якого ліміт овердрафту не перевищує 50 000,00 грн., процентна ставка за користування кредитом - 24 % , строк користування - 36 міс (а.с. 6-7). 20.02.2015р. сторонами до договору внесені зміні шляхом надіслання пропозиції про зміни до договору карткового рахунку та договору страхування (оферта), яким встановлений кредитний ліміт у розмірі 17 200,00 грн. зі сплатою 46 %, строк користування - 24 місяці (а.с. 8). Як видно з долучених позивачкою квитанцій, у період з травня 2013 року і до червня 2015 року нею сплачувалися кошти на погашення заборгованості за кредитом і на поповнення карткового рахунку (а.с. 9 - 14). Як встановлено з представлених на вимогу суду приватним нотаріусом Київського МНО Харою Н.С. документів, які стали підставою учинення спірного виконавчого напису (а.с. 53-70), виконавчим написом за реєстровим № 2979приватного нотаріуса Київського МНО Хари Н.С. від 13.05.2018р., звернуте стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 26252018747657 від 02.04.2013р., укладеного нею з AT «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованості за кредитним договором № 26252018747657 від 02.04.2013р. У виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.04.2017р. по 17.04.2018р. Сума заборгованості складає 46 820,92 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 17 789,68 грн.; прострочена заборгованість за комісією -100 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 25 560,46 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 2 599,89 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0 грн.; строкова заборгованість за процентами - 770,89 грн. До виконавчого напису додані: витяг на безкоштовний запит (з сайту Міністерства юстиції України) стосовно ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4), копія статут ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» погодженого НБУ 12.12.2016р., копія витягу з наказу про призначення [PERSON] на посаду начальника відділу банка від 24.07.2015р., копія довіреності ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» від 11.04.2018р., видана [PERSON] , копія його паспортну, копія заяви до приватного нотаріуса Хари Н.С. про вчинення виконавчого напису, виписка з карткового рахунку [PERSON] із зазначенням строків заборгованості в сумі 46 820,92 грн., засвідчена представником банку [PERSON] , копія пропозиції про зміну договору карткового рахунку та договору страхування (оферти) від 20.02.2015р. та письмова вимога від 22.02.2018р. № 448. Як свідчать матеріали справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вльф Т.Л. ВП № 56554641 від 15.06.2018р. звернуте стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію та інші доходи позивачки [PERSON] на користьПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за вищевказаним виконавчим написом № 2979 від 03.05.2018р. (а.с. 5). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Згідно з п.п. 3.1., 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції ВСУ у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед банком - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на день вчинення напису, враховуючи наступне. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із п. 1 Переліку № 1172 кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.3., 3.4. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно із п. 7. глави 16 вказаного Порядку у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Як свідчать надані нотаріусом документи, заявником - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» взагалі не було долучено документів, які посвідчують правонаступництво ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» прав і обов`язків від AT «Банк Ренесанс Капітал», у т.ч за кредитним договором, укладеним позивачкою з останнім. Також не був наданий оригінал самого кредитного договору (пропозиції укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) від 02.04.2013р., а долучено лише пропозицію про зміни до договору карткового рахунку та договору страхування (оферта) від 20.02.2015р. Жодних доказів того, що між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» і АТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, на підставі якого АТ «Банк Ренесанс Капітал» відступило право вимоги за кредитним договором від 02.04.2013р. і змінами до нього від 20.02.2015р., укладеним з [PERSON] , відповідач не надав. При цьому, до матеріалі виконавчого напису долучена письмова вимога 22.02.2018р. ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» адресована позивачці за місцем її реєстрації: [ADDRESS] , в якій позичальнику запропоновано до 01.03.2018р. погасити заборгованість в сумі 45 304,83 грн. Втім доказів того, що цей лист взагалі був направлений позичальнику матеріали виконавчого напису не містять (а.с. 69). Позивачем заперечується та обставина, що вона отримувала від ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» повідомлення про відступлення права вимоги і про усунення порушень (письмову вимогу про погашення заборгованості). У відповідності до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Суд приймає до уваги пояснення позивачки щодо відсутності факту повідомлення позивача про обставину укладення між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» і АТ «Банк Ренесанс Капітал» договору про відступлення прав вимоги та про усунення порушень (письмову вимогу про погашення заборгованості). Відповідач не переставив суду доказів того, що позивачеві направлялося вказані повідомлення. Крім того, відповідач не надав суду ані договору про відступлення права вимоги, ані додатків до нього, які посвідчують про перехід права вимоги до нього як до нового кредитора заборгованості, стосовно якої учинений виконавчий напис. Отже, відповідач не довів, що в нього взагалі виникало право вимоги до позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.04.2013р. та змін до нього від 20.02.2015р. За таких умов суд вважає, що у позивача не виникло обов`язку щодо виконання письмової вимоги відповідача від 22.02.2018р., а тому вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним та не ґрунтувалося на вимогах закону. Аналогічна правова позиція стосовно доведення боржникові відомостей про перехід права вимоги до нового кредитора висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019р. по справі № 461/4609/16-ц (провадження № 61-25315св18). Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003р. первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Як видно з матеріалів виконавчого напису, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як «виписка з карткового рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором 26252018749357», підписана представником стягувача [PERSON] (а.с. 67), яка в розумінні п. 2 Переліку документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. Указана «виписка» надрукована власноруч представником відповідача - [PERSON] і не відображає ані строки заборгованості, ані стоки її погашення, не містить відміток стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» ВССУ від 07.02.2014р. належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Підводячи підсумок викладеному, вважаю, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису № 2979 від 03.05.2018р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 1 152,60 грн. (судовий збір за подання позову в сумі 768,40 грн. і судовий збір за подання заяви про його забезпечення в сумі 384,20 грн.) (а.с. 1, 26). На підставі викладеного,

Outcome: approved