Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

05.03.2019 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] , та [PERSON] зареєстрований 21 серпня 2012 Погибляцької сільської ради Лисянського району Черкаської області, актовий запис №01. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] ». В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 21.08.2012 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що 21.08.2012 Погибляцькою сільською радою Лисянського району Черкаської області складено відповідний актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Сторони прожили в шлюбі трохи більше двох років. Однак 16.01.2014 відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння наніс позивачу тілесні ушкодження середньої тяжкості, про що свідчать обставини встановлені вироком Шполянського районного суду у кримінальній справі №710/533/14-ц. З того дня сторони припинили сімейні відносини та проживають окремо. Крім того наразі позивач проживає однією сім`єю без укладення шлюбу з іншим чоловіком, який має наміри офіційно оформити з позивачем подружні відносини, тому перебування у шлюбі із відповідачем суперечить інтересам позивача. Спорів стосовно місця проживання дитини та поділу спільного майна між сторонами немає. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 14.03.2019 було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 15.04.2019 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб 21.08.2012, про що в книзі реєстрації шлюбів 21 серпня 2012 року було зроблено відповідний актовий запис за №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.08.2012 видане Погибляцькою сільською радою, Лисянського району, Черкаської області. Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу змінилося на [PERSON] . (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 26 листопада 2012 року, виданого Топильняннською сільською радою Шполянського району, Черкаської області, [INFO] , народилася донька [PERSON] , про що 26.11.2012 складено відповідний актовий запис № 7. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 09.04.2014, який набрав чинності 10.05.2014 справа № 710/553/14-к, провадження №1-кп/710/56/2014, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання - 3 роки позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням ні іспитовий строк - 2 роки. (а.с.8). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/ осіб видана виконавчим комітетом Топильнянської сільської ради Шполянського району, Черкаської області 23 січня 2019 № 22/02-42, за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї зареєстрованих входять: [PERSON] уповноважений власник (помер); [PERSON] - користувач; [PERSON] - користувач; [PERSON] - дочка користувача; [PERSON] - дочка користувача; [PERSON] - онука користувача. (а.с.9). Спір про місце проживання дитини та поділ майна відсутній. Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає, більше того відповідач скоїв відносно своєї дружини злочин передбачений ч.1 ст.122 КК України, за щ обув притягнутий до кримінальної відповідальності. Після чого шлюбні відносни фактично припинилися, а подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу - « [PERSON] ». Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114, СК України,

Outcome: approved