Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

05.12.2018 року позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] , звернулась до суду з позовними вимогами, якими (з урахуванням уточнення від 05.03.2019 року) просить: встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2009 року по 28.11.2012 року ; визнати квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м, спільною сумісною власністю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на: 5/8 часток квартири [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м; нежитлове приміщення (офіс) [ADDRESS] загальною площею 56,3 кв. м.; 5/8 часток легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ). Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: 1/8 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м; 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 1/8 частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ). Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: 2/8 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м; 2/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2/8 частки легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ). Свої вимоги позивач мотивує тим, що з серпня 2009 року вона знаходилась у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] . 27.07.2010 року вони разом придбали квартиру [ADDRESS] . Вказану квартиру вони придбали за спільні кошти, а також, за рахунок грошей отриманих у кредит за договором №ODH0GK0000000001 від 26.07.2010 року на ім`я [PERSON] , а вона являлась поручителем відповідно договору поруки на ім`я [PERSON] (дошлюбне прізвище позивача). Разом вони виплатили суму боргу за зазначеним кредитом. 28.11.2012 року позивач вступила у шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». У період шлюбу, вони придбали таке майно: квартиру [ADDRESS] ; легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ). Таким чином, позивач, вважає, що майно у вигляді: квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, стало об`єктом сумісної власності та їй повинно належати на праві власності 1/2 частина вказаного сумісного майна. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на: 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку квартини (нежитлове приміщення (офіс) [ADDRESS] загальною площею 56,3 кв. м.; 1/2 частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ); земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] за життя він не складав. Позивач та їх спільні діти: [PERSON] та [PERSON] , являються спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Інші спадкоємці першої черги за законом являються: неповнолітній син [PERSON] ; мати [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги немає. Позивач та її діти [PERSON] та [PERSON] , прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, [PERSON] подала заяву до нотаріуса про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Таким чином, усі спадкоємці мають право на 1/5 частку спадкового майна, а [PERSON] - на 2/5 частин. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що наявний спір щодо спільного майна подружжя. Між [PERSON] , яка діє в свої інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , досягнуто угоди від 19.02.2019 року про розподіл майна. 06.03.2019 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.04.2019 року прийнято зустрічний позов [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до [PERSON] , яка дів свої інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , яка дів свої інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно та розподіл спадкового майна. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі, та визнали зустрічні позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , не заперечували проти їх задоволення. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] , яка діє в свої інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] , за первісним позовом, не заперечував проти їх задоволення, підтримав свої зустрічні позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз`яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Згідно п. 20. постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З наведених положень випливає центральна, на погляд суду, ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність якої встановлена судом. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без шлюбу, оскільки спілкувалися як подружжя, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, що не заперечується сторонами. Таким чином, наданими сторонами у судовому процесі доказами, повністю підтверджується факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з серпня 2009 по 27.11.2012 рік. Встановлено, що вони проживали як подружжя, вели спільне господарство, та мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя. Проживаючи однією сім`єю, [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, формували сімейний бюджет, витрачали кошти на придбання майна, тобто мали взаємні права та обов`язки, що притаманні подружжю. Вказане також визнається відповідачем. Згідно договору купівлі-продажу від 27.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в реєстрі №3740, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №61г/19 від 02.08.2010 року, [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24, 25-26). Вказане також підтверджено листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1903 від 26.12.2018 року (а.с. 41). Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, оскільки квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] придбана в період проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд вважає, що вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 71 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, позивачу [PERSON] належить 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.11.2012 року, актовий запис №719, та Соляренко змінила своє прізвище на - [PERSON] (а.с. 10). На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (а.с. 28), що підтверджено також листом Територіального сервісного центру №5144 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України за №31/15/5144-2740 від 28.12.2018 року (а.с. 50). Згідно договору купівлі-продажу від 19.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в реєстрі №64, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №1150780251106 від 19.01.2017 року, [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказане також підтверджено листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1903 від 26.12.2018 року (а.с. 41). Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №209 від 20.03.2017 року «Про вивід із складу житлового фонду та реконструкції під офіс квартири [ADDRESS] », вирішено виключити із складу житлового фонду квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , загальною площею 55,5 кв.м., жилою площею 41,8 кв.м., дозволено [PERSON] , як володільцю квартири, виконати реконструкцію приміщень квартири під офіс . За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.23 роз`яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що полягає поділу, відповідно до ч.2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За змістом ст. 70 СК України, ч.2, ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або за законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, оскільки вказане майно у вигляді: нежитлового приміщення (офіс) [ADDRESS] загальною площею 56,3 кв. м.; легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ), придбане в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що вищезазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 71 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, позивачу належить 1/2 частина нежитлового приміщення (офіс) [ADDRESS] загальною площею 56,3 кв. м.; 1/2 частина легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.09.2014 року по справі №500/4383/14-ц [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Вказане також підтверджено листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №665 від 24.04.2019 року. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 19.09.2012 року Ізмаїльською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №511060001001457, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 27). Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.01.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить наступне майно: 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м.; 1/2 частина нежитлового приміщення (офіс) [ADDRESS] загальною площею 56,3 кв. м.; 1/2 частина легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ); земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50871081 від 09.02.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] року, - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - мати [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.1977р., виданим повторно 11.08.1993р. Ізмаїльським ЗАГС; - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.08.2011 року, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.02.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.12.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла шляхом подачі до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини, копія якої наявна у матеріалах справи. [PERSON] та [PERSON] спадщину після батька прийняли згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України (на день смерті спадкодавця були малолітніми та не подавали заяв про відмову від прийняття спадщини). [PERSON] в установлений законом строк подала до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. заяву про відмову від прийняття спадщини, копія якої наявна у матеріалах справи. [PERSON] спадщину після смерті батька прийняв шляхом подачі до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини, копія якої наявна у матеріалах справи. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. № 1055/02-14 від 07.12.2018 року, повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що наявний спір щодо спільного сумісного майна подружжя. Згідно письмової угоди про розподіл майна від 19.02.2019 року, затвердженою між [PERSON] , яка діє в свої інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , яка діє в свої інтересах неповнолітнього [PERSON] , сторони досягли згоди про розподіл спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у наступному порядку: До складу спадкового майна входить: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0625 га, з кадастровим номером [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);1/2 частка квартири [ADDRESS] , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м;1/2 частка квартири [ADDRESS] ;1/2 частка легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску.Сторони визнають факт проживання однією родиною з 2009 року та по 28.11.2012 року [PERSON] з [PERSON] та право власності за [PERSON] на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме: 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 1/2 частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Сторони здійснюють розподіл спадкового майна, а також, з урахуванням частки [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя, таким чином: - за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнається право власності на: квартиру [ADDRESS] ; , квартиру [ADDRESS] ; загальною площею 56,3 кв. м.; автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску; земельну ділянку кадастровим номером [NUMBER] , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - за [PERSON] визнається право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; у рахунок компенсації залишившийся частки частини [PERSON] у спадковому майні, [PERSON] передає йому через його законного представника [PERSON] 2500 доларів США, про що надасть розписку [PERSON] Сторони засвідчують про те, що ніяких претензій з приводу розподілу вищевказаного спірного майна не мають та у майбутньому пред`являти вимоги не мають наміру. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] , яка діє в свої інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину такими, що підлягають захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови. На підставі викладеного,

Outcome: approved