Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

07.09.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2009 р. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, внаслідок втрати взаєморозуміння та різних поглядів на життя, шлюбні стосунки припинені з червня 2015 року, спільне господарство не ведеться, вважає, що сімя розпалась остаточно, поновлення її неможливе та суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач не зявилась, суду надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (арк. справи 10). Відповідач у судове засідання не зявився, судові надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 174, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Частинами 4 5 цієї ж статті передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суд вважає, що своєю заявою від 02.10.2015 р. відповідач фактично визнав позовні вимоги тау у даному випадку, заява відповідача не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем даного позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2009 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 142, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 066009, виданим 12.06.2009 р. (арк. справи 5). Сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2015 року, спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно, поновлення її не можливе та суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2015 року, спільне господарство не ведеться, на примирення сторони не погоджуються, сімя розпалась остаточно, поновлення її не можливе та суперечить їх інтересам, тому вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Тарасенко». Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального Кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 гривень, що документально підтверджено (арк. справи 1).

Outcome: approved