Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

05.06.2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути суму страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 16.02.2011 року о 17 год. 35 хв. на 22 км + 967 м автодороги Запоріжжя-Донецьк, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів - «ЗАЗ Део», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником транспортного засобу є [PERSON] та «Шкода Фабіа», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було пошкоджено та власнику автомобіля «Шкода Фабіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] - ТОВ «Амако України» під керуванням водія [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 30 218,89 гривень, з врахуванням 20% ПДВ. Так як зазначена матеріальна шкода не була виплачена ТОВ «Амако Україна» винуватцем ДТП - [PERSON], тому в зв'язку з настанням події, передбаченої п.1 ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачено власнику автомобіля «Шкода Фабіа» страхове відшкодування у розмірі 27 419,20 гривень (26 347,20 гривень (розмір шкоди) + 462 грн. (витрати на евакуатор) + 610 грн. (витрати на проведення експертизи). Добровільно відшкодувати понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України витрати [PERSON] відмовився, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 27 419,20 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1274,19 гривень. Представник позивача - Чишинська А.В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, свої інтереси довірив представляти адвокату [PERSON], яка 13.11.2014 року у судове засідання також не з'явилася та надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та ухвалити законне рішення у справі. Раніше, у судових засіданнях позов не визнала, зазначивши, що автомобіль, яким керував [PERSON] - «ЗАЗ Део», державний реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією «Країна», яка повинна була відшкодувати шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою транспортному засобу, що належить «Амако України». Представник третьої особи - ПАТ «Страхова компанія «Країна» за дорученням № 506 від 20.05.2014 року [PERSON] до суду не з'явився, про день, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надав заяву розглядати справу за його відсутності та додатково повідомив, що з [PERSON] договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не укладався. 10.02.2011 року між ПАТ СК «Країна» та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1700867, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль «ЗАЗ Део», д/н [NUMBER], але ні страхувальник, ні водій, ні будь-яка інша особа з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 16.02.2011 року до ПАТ «СК «Країна» не звертались. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16.02.2011 року о 17 год. 35 хв. на 22 км + 967 м автодороги Запоріжжя-Донецьк, [PERSON] керуючи автомобілем «ЗАЗ-Део», державний номер [NUMBER], не витримав безпечний боковий інтервал, згідно слідової інформації, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв доторкане зіткнення з автомобілем «Шкода Фабіа», державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], що рухався у зустрічному напрямку, після чого автомобіль «Шкода Фабіа», державний номер [NUMBER], скоїв зіткнення з металевою огорожею мосту. Внаслідок ДТП зазначені автомобілі були пошкоджені. Автомобіль «ЗАЗ-Део», державний реєстраційний номер [NUMBER], на підставі довідки-рахунку серії КІМ № 506263 від 10.02.2011 року на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди належав [PERSON]. [PERSON] керував зазначеним автомобілем на підставі: посвідчення водія серії [NUMBER] від 26.08.1997 року; талону до посвідчення водія серії [NUMBER] від 26.08.1997 року; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20.01.2007 року, в якому зазначено, що автомобіль «ЗАЗ-Део» має реєстраційний номер [NUMBER] та його власником є [PERSON]; а також картки обліку транспортного засобу, що належить індивідуальному власнику, виданої Василівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Запорізькій області, відповідно до якої автомобіль «ЗАЗ-Део» 09.02.2011 року знятий з обліку для реалізації в межах України, державний номер [NUMBER] зданий на знищення та виданий номерний знак для разових поїздок [NUMBER]. Таким чином, на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував автомобілем «ЗАЗ-Део» на підставі п.2.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого власник транспортного засобу може передавати транспортний засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Власником автомобіля «Шкода Фабіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди було ТОВ «Амако Україна», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 02.06.2010 року. 23.02.2011 року ТОВ «Амако Україна» повідомило МТСБУ відповідно до ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про дорожньо-транспортну пригоду, яка була скоєна 16.02.2011 року за участю автомобілів «ЗАЗ-Део», державний реєстраційний номер [NUMBER] та «Шкорда Фабіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 33). 16.02.2011 року о 17 год. 35 хв. на 22 км + 967 м автодороги Запоріжжя-Донецьк, [PERSON] керуючи автомобілем «ЗАЗ-Део», державний номер [NUMBER], не витримав безпечний боковий інтервал, згідно слідової інформації, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв доторкане зіткнення з автомобілем «Шкода Фабіа», державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], що рухався у зустрічному напрямку, після чого автомобіль «Шкода Фабіа», державний номер [NUMBER], скоїв зіткнення з металевою огорожею мосту. Внаслідок ДТП зазначені автомобілі були пошкоджені. На підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя №3-1016/2011 від 25.03.2011 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеного дорожньо-транспортної пригоди та останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.5). Постановою апеляційного суду Запорізької області від 26.04.2011 року постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2011 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишено без змін. На підставі ч.4 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту №216 від 23.05.2011 року про оцінку автомобіля «Шкода Фабіа», реєстраційний державний номер [NUMBER], здійсненого автотоварознавцем [PERSON], вартість спричиненої власнику зазначеного автомобіля «Шкода Фабіа» матеріальної шкоди в результаті його пошкодження становить 30 218,89 гривень (а.с.7). 29.06.2011 року власник автомобіля «Шкода Фабіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] - ТОВ «Амако Україна» звернулось до позивача із заявою, в якій просило здійснити відшкодування шкоди у розмірі 31 290,89 гривень, заподіяної в результаті пошкодження зазначеного транспортного засобу під час ДТП, яка сталася 16.02.2011 року о 17 год. 35 хв. на 22 км + 967 м автодороги Запоріжжя-Донецьк, так як винуватець скоєння дорожньо-транспортної пригоди не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП. У подальшому, ТОВ «Амако Україна» ще декілька разів зверталося до МТСБУ щодо відшкодування усією суми спричиненої шкоди (а.с.6). 08.07.2011 року МТСБУ звернулося до [PERSON] з проханням до 22.07.2011 року повідомити позивача про чинного на дату ДТП договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на керований транспортний засіб («ЗАЗ-Део») та у разі укладення такого договору, надати фотокопію поліса, а також надати інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки із потерпілим (а.с. 32), але відповідач на зазначений лист МТСБУ не відповів. Відповідно до платіжних доручень №3763 від 30.08.2011 року та № 5917 від 28.12.2011 року ТОВ «Амако Україна» згідно наказів № 2165 від 22.08.2011 року та № 3528 від 28.12.2011 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, виданого заступником Генерального директора МТСБУ, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 26254,41 гривень (матеріальна шкода) та 1164,79 гривень (витрати на евакуатор + витрати на проведення експертизи), а усього 27 419 грн. 20 коп. (а.с. 12,13). У травні 2012 року позивач звертався до [PERSON] з вимогою добровільно відшкодувати йому витрати, пов'язані з регламентною виплатою ТОВ «Амако Україна» шкоди, спричиненої йому в результаті ДТП, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості не вжив (а.с. 31). Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страхувальника, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. На підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Про таке право МТСБУ зазначено і в п.26 Постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, відповідно до якого до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. [PERSON] на відноситься до категорії осіб, вказаних у п.13.1. ст.13 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До матеріалів справи за клопотанням представника відповідача було долучено копію Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1700867, укладеного 10.02.2011 року між СК «Країна» та власником автомобіля «ЗАЗ-Део», відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль «ЗАЗ Део», без зазначення державного реєстраційного номеру та строк дії поліса - до 10.02.2012 року. Відповідно до п.33.1.3. та п. 33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: - поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до листа СК «Країна» 10.02.2011 року між вказаною страховою компанією та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1700867, згідно якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль «ЗАЗ Део», д/н [NUMBER], але ні страхувальник, ні водій, ні будь-яка інша особа з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 16.02.2011 року до ПАТ «СК «Країна» не звертались. Позивач на день звернення ТОВ «Амако Україна» та на момент виплати страхового відшкодування останньому не мав інформації щодо наявності у відповідача чинного на дату дорожньо-транспортної пригоди договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на керований транспортний засіб («ЗАЗ-Део»). Відповідач та його представник до суду не надали відповідних доказів, які б свідчили про повідомлення СК «Країна» факту скоєння дорожньо-транспортної та повідомлення МТСБУ щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з СК «Країна». Згідно п.16 Постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Крім того, у суду викликає сумнів факт самого укладання Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1700867 між [PERSON] та СК «Країна» 10.02.2011 року. Згідно копії зазначеного полісу, який направила на адресу суду СК «Країна» забезпеченим транспортним засобом став автомобіль «ЗАЗ Део», державний реєстраційний номер [NUMBER], а відповідно копії страхового полісу, який надала представник відповідача забезпеченим транспортним засобом став також автомобіль «ЗАЗ Део» з аналогічним номером кузова, але без зазначення реєстраційного номеру транспортного засобу. Відповідно до документів, виданих Василівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Запорізькій області, що містяться у матеріалах адміністративної справи відносно [PERSON], яку судом було долучено до матеріалів даної справи, 09.02.2011 року автомобіль «ЗАЗ-Део» знятий з обліку для реалізації в межах України та на вказаний транспортний засіб виданий номерний знак для разових поїздок [NUMBER]. [PERSON] стала власником автомобіля «ЗАЗ-Део» 10.02.2011 року на підставі довідки-рахунку серії КІМ № 506263 від 10.02.2011 року. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, яким керував відповідач був з номерним знаком [NUMBER], а у полісі, який був укладений 10.02.2011 року, копію якого надала СК «Країна» зазначено номерний знак автомобілю «ЗАЗ-Део» [NUMBER]. Тобто, з 09.02.2011 року та до скоєння дорожньо-транспортної пригоди (16.02.2011 року) зазначений автомобіль мав номерний знак [NUMBER], тому 10.02.2011 року у момент укладення полісу вказаний автомобіль не міг бути із іншим номерним знаком. Також, суд приймає до уваги рапорт працівника роти ДПС ДАІ №1 ГУМВС України в Запорізькій області Бровко В.А., який зазначив, що він виїжджав на місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди 16.02.2011 року за участю автомобілів «ЗАЗ-Део», державний реєстраційний номер [NUMBER] та «Шкорда Фабіа», державний реєстраційний номер [NUMBER]. На місці ДТП [PERSON] надав посвідчення водія, талон до нього, довідку-рахунок, технічний паспорт на автомобіль та поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім'я [PERSON], а поліс страхування на ім'я [PERSON], остання надала лише 18.02.2011 року вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також, в матеріалах адміністративної справи міститься Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/3690178, укладений між [PERSON] та АТ «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль «ЗАЗ Део», державний реєстраційний номер [NUMBER], який у подальшому і був придбаний [PERSON] Строк дії зазначеного полісу: з 03.07.2010 по 02.07.2011 року. Відповідно до п.п. 20-1.1 та 20-1.2 ст.20-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії; у разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов'язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Разом із тим, зазначений Закон доповнено статтею 20-1 згідно із Законом №5090-VI від 05.07.2012 року, тобто вже після виникнення спірних правовідносин, тому залучати АТ «Українська пожежно-страхова компанія» у будь-якої якості до участі у даній справі, на думку суду, недоцільно. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування ґрунтуються на законі та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі, тобто у сумі 27 419,20 грн. (26347,20 грн. - сума відшкодування витрат + 462 грн. витрати на евакуатор + 610 грн. витрати на проведення автотоварознавчого дослідження). Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, у тому числі, витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за необхідне з [PERSON] також стягнути на користь МТСБУ судові витрати у розмірі 1 274 грн. 19 коп., з яких: 1000 грн. - витрати на правову допомогу (підтверджується контрактом про надання правової допомоги від 27.09.2012 року, додатковими угодами до контракту від 01.08.2013 року та від 07.05.2014 року, платіжним дорученням №33069 від 12.06.2014 року, а.с. 75-80), 247 грн. 19 коп. - витрати на сплату судового збору (підтверджується квитанцією №100537.314.1 від 02.06.2014 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved