Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

05.08.2019 позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно і до закінчення ним навчання 01.03.2020. У обґрунтування позову позивач вказує на те, що під час спільного проживання з відповідачем вона народила дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач є його батьком. На даний час, їхня спільна дитина є вже повнолітньою, однак продовжує навчатись у вищому навчальному закладі «Львівський кооперативний коледж економіки та права» на денній формі навчання за рахунок власних коштів та строк навчання становить 3,5 року. Згідно договору про підготовку молодшого спеціаліста у вищому навчальному закладі, укладеного 27.07.2016 між нею та навчальним закладом, загальна вартість освітньої послуги становить 26 000 грн. ( зокрема за кожний навчальний рік: 1 курс 6900 грн., ІІ курс -7400 грн., ІІІ курс 7700 грн., ІV курс - 4000 грн. Окрім цього, їхній син не перебуває на державному утриманні - гуртожитком та харчуванням не забезпечений. Проживає у приватній квартирі. Як наслідок, вона оплатила проживання сина протягом навчального року гроші в сумі 3000 грн. Також в 2016 році, 07.09.2017 та відповідно 12.09.2018 вона сплатила 6900 грн., 7400 грн. та 8000 грн. за його навчання. Додаткові кошти витратила за оздоровчий та мовний табір в сумі 8500 грн., з метою розвитку здібностей дитини. Дані оплати вона здійснила з особистих коштів для продовження здобуття сином освіти. При цьому, син не отримує стипендію, оскільки зарахований на платну, а саме - контрактну форму навчання. Оскільки дитина навчається на денній формі навчання, він не має змогти також влаштуватися на роботу. Зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання та життя сина. ЇЇ заробітна плата становить близько 3 600 грн. В той же час, відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує, постійно працює за кордоном в Італії та отримує там заробітну плату. Таким чином, батько дитини матеріально спроможний сплачувати щомісячно аліменти на утримання їхнього сина, який продовжує навчання. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить позов задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками для [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою вищого навчального закладу «Львівський оперативний коледж економіки і права» від 31.07.2019 [PERSON] дійсно навчається на комерційній основі на IV курсі денного відділення ВНЗ «Львівський оперативний коледж економіки і права», І рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2016 до 01.03.2020. Відповідно до договору про підготовку молодшого спеціаліста у вищому навчальному закладі « Львівський кооперативний коледж економіки і права» від 27.07.2016, укладеного між вказаним закладом та [PERSON] , вартістю навчання [PERSON] у такому закладі за весь строк підготовки становить 26000 грн. Договір діє до 01.03.2020. Оплата за навчання [PERSON] здійснюється позивачем, про що свідчать надані квитанції про сплату коштів за навчання. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вимогами ст. 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальну допомогу, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що можуть надавати таку матеріальну допомогу. Приписами ст. ст.12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, виховує сина, отримує мінімальну заробітну плату і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, зі слів позивача - працює за кордоном). При цьому, суд враховує рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, матеріальний стан позивача та відповідача, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає у розмірі запропонованому позивачем - 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, тобто до 01.03.2020 , що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити прожитковий мінімум. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved