Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

07.07.2020 позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь для утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з подальшою їх індексацією і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем не було укладено шлюбу, однак [INFO] народилась донька - [PERSON] батьком якої явлається відповідач [PERSON] . Дитина з моменту народження та по сьогоднішній день проживає разом з нею, тягар утримання дитини лежить виключно на ній, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд, їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, у сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 28.12.2010. Батьком значиться - [PERSON] . Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 цієї статті регламентовано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказана сума для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року становить 2318 грн. Враховуючи вищезазначене, вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 3000 грн. підлягає до задоволення. Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Правилами ст. 133 ЦПК України встановлено перелік витрат пов`язаних з розглядом справи, серед яких і витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи те, що надані позивачкою докази про отримання професійної правничої допомоги є належними, а визначений розмір таких витрат є співмірним обсягу наданих послуг, суд вважає, що має право на відшкодування понесених таких витрат, а саме в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved