Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

06 листопада 2019 року представник позивача адвокат Сидоренко Н.О. звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що позивачка власником будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок позивачка придбала у 1992 році згідно рішення Чаплинської селищної ради, яким було дозволено продати в особисту власність квартири в житових будинках підпорядкованих комбінату комунальних підприємств відповідно актів оціночної комісії. Коли позивачка вирішила зареєструвати своє право власності в новому (електронному) реєстрі прав власності виявилось, що правовстановлюючий документ - договір про продаж житлового будинку у смт Чаплинка втрачено. У зв`язку з чим просить визнати за позивачкою право власності на вказаний житловий будинок. Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивачки адвокат Сидоренко Н.О. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Чаплинська селищна рада Чаплинського району Херсонської області та третя особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Бондаренко М.О в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи без їх представників, відповідач заперечень проти позову немає, третя особа покликалась на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Чаплинської селищної ради Херсонської області від 03 березня 1992 року №56 «Про продаж житлових будинків та квартир», було дозволено продати в особисту власність квартири в житлових будинках підпорядкованих комбінату комунальних підприємств відповідно актів оціночної комісії [PERSON] по [ADDRESS] (на той час), 1988 року будівництва, загальною площею 48.9 кв.м. житловою площею 39.7 кв.м., вартістю 15000 крб: 15000x1.125=16875-4%= 16200=22%= 19764 крб. Згідно наказу Чаплинського комбінату комунальних підприємств від 24 березня 1992 року, за яким згідно кошторисної вартості від 24 лютого 1992 року в сумі 19764 крб., вирішено продати житловий будинок по [ADDRESS] , [PERSON] . Довіреністю Чаплинського комбінату комунальних підприємств було довірено [PERSON] право підписати договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку за 19764 руб. [PERSON] . 18 вересня 2019 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно Бондаренко М.О. Відділу з питань державної реєстрації Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області розглянувши заяву про державну реєстрацію прав яку подала [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на приватний житловий будинок, який розташований [ADDRESS] прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №48735060 в зв`язку з тим, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно. Як зазначено в позові, Чаплинський багатогалузевий комбінат комунальних підприємств 26 жовтня 2010 року було ліквідовано, отримати копію Договору купівлі продажу від 24.03.1992 р. [PERSON] не має можливості. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі визнання права. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, оскільки відповідач не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, та з наданих позивачем доказів, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved