Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

04 липня 2019 року Квартирно-експлуатаційний відділ м.Рівне Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування службовим житлом. В обгрунутування позову вказують, що згідно наказу начальника Рівненського гарнізону, командира військової частини [NUMBER] , генерал-майора [PERSON] , від 29.11.2006 року №524, військовослужбовцю військової частини [NUMBER] , полковнику [PERSON] , який на той час займав посаду начальника відділу армійської авіації військової частини [NUMBER] надали службове житло (квартиру), [ADDRESS] . Дана квартира є службовим житлом, знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Рівне та передана в оперативне управління розпорядчому квартирно-експлуатаційному відділу м. Рівне, згідно з вимогами Наказу Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», де в п. 2.4. зазначається: «КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. З питань використання фондів і територій військових містечок виконує накази (розпорядження) начальника гарнізону». Вказують, що право користування Відповідача підтверджується [PERSON] на житлове приміщення №6542 від 22.12.2006 року, виданим виконкомом Рівненської міської ради міста Рівне. Сім`я Відповідача, згідно цього ж Ордера складається з трьох осіб, а саме: безпосередньо Відповідача, його дружини - [PERSON] та сина - [PERSON] (який на даний момент проживає окремо зі своєю сім`єю). Згідно з розділом II Розпорядження начальника Рівненського гарнізону, генерала- майора С.В. Горошнікова, від 29.11.2006 року №15-51, вищезгадана квартира підлягає використанню для проживання під час проходження офіцерами служби, без права приватизації по звільненню та переїзду до нового місця служби. Тобто, квартира надана Відповідачу на період несення служби у військовій частині [NUMBER] , без можливості приватизації. Вказують, що згідно Довідки №11 від 14.11.2006 року, виданої КЕВ м. Тернопіль, Відповідач вже отримав окрему житлову площу (квартиру), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 61,8 кв. м. та залишив повнолітньому члену родини - своїй дочці. Таким чином Відповідач використав своє право на безоплатну приватизацію житлового приміщення (квартири) за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. Після використання права на отримання житлового приміщення, Відповідач не міг стати на квартирний облік в Рівненському гарнізоні, а тільки отримати службове житло на період несення служби в межах Рівненського гарнізону. У 2016 році, Наказом начальника Генерального штабу - головнокомандувача ЗСУ від 17.02.2016 року № 68 Відповідач посаду здав та вибув до нового місця служби в м. Київ у військову частину [NUMBER] на посаду начальника відділу розгляду звернень адміністративного управління. З 25.02.2016 року фактичне місце проживання Відповідача - м. Київ. Це він сам зазначає у своїй Декларації за 2016 рік, яка є загальнодоступною та знаходиться у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування Національного агентства з питань запобігання корупції. Відповідно до Наказу командувача військ оперативного командування « [INFO] » №45 від 25.02.2016 року, Відповідача виключено зі списків військової частини [NUMBER] та всіх видів забезпечення. Відповідач, згідно наведених вимог чинного законодавства повинен був добровільно здати службове житлове приміщення, що було надане йому на період несення служби в межах Рівненського гарнізону, проте він цього не зробив. У зв`язку з цим вони змушені звертатись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце судового розгляду, враховуючи, що їх місце проживання невідоме, були повідомлені належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали і представника позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача та його представника. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що згідно наказу начальника Рівненського гарнізону, командира військової частини [NUMBER] , генерал-майора [PERSON] , від 29.11.2006 року №524, військовослужбовцю військової частини [NUMBER] , полковнику [PERSON] , який на той час займав посаду начальника відділу армійської авіації військової частини [NUMBER] надали службове житло (квартиру), [ADDRESS] . Дана квартира є службовим житлом, знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Рівне та передана в оперативне управління розпорядчому квартирно-експлуатаційному відділу м. Рівне, згідно з вимогами Наказу Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», де в п. 2.4. зазначається: «КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. Право користування Відповідача підтверджується [PERSON] на житлове приміщення №6542 від 22.12.2006 року, виданим виконкомом Рівненської міської ради міста Рівне. Сім`я Відповідача, згідно цього ж Ордера складається з трьох осіб, а саме: безпосередньо Відповідача, його дружини - [PERSON] та сина - [PERSON] (який на даний момент проживає окремо зі своєю сім`єю). Згідно з розділом II Розпорядження начальника Рівненського гарнізону, генерала- майора С.В. Горошнікова, від 29.11.2006 року №15-51, вищезгадана квартира підлягає використанню для проживання під час проходження офіцерами служби, без права приватизації по звільненню та переїзду до нового місця служби. Згідно Довідки №11 від 14.11.2006 року, виданої КЕВ м. Тернопіль, Відповідач вже отримав окрему житлову площу (квартиру), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 61,8 кв. м. та залишив повнолітньому члену родини - своїй дочці. У 2016 році, Наказом начальника Генерального штабу - головнокомандувача ЗСУ від 17.02.2016 року № 68 Відповідач посаду здав та вибув до нового місця служби в м. Київ у військову частину [NUMBER] на посаду начальника відділу розгляду звернень адміністративного управління. З 25.02.2016 року фактичне місце проживання Відповідача - м. Київ, це він сам зазначає у своїй Декларації за 2016 рік, яка є загальнодоступною та знаходиться у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування Національного агентства з питань запобігання корупції. Відповідно до Наказу командувача військ оперативного командування « [INFO] » №45 від 25.02.2016 року, Відповідача виключено зі списків військової частини [NUMBER] та всіх видів забезпечення. Житловою комісією військової частини [NUMBER] здійснено перевірку житлових умов Відповідача та огляд займаної ним службової квартири. Згідно висновку житлової комісії від 02.08.2018 року, що викладений в Довідці про перевірку житлових умов №501/397 від 03.08.2018 року, комісією в складі підполковника В.О. Целюка, підполковника [PERSON] . Пісковця та підполковника [PERSON] , встановлено що в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає. Зі слів сусідки з квартири [ADDRESS] вона тривалий час не бачила. Згідно висновку об`єднаної житлової комісії військових частин [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та КЕВ м. Рівне, який викладений у Довідці про перевірку житлових умов №501/202 від 02.03.2019 року висновком комісії є те, що Відповідач в службовому житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] не проживає тривалий час. Відповідно до положень Наказу Міністерства оборони України (далі - Наказ) від 31.07.2018 року №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», пункту 23: «Військовослужбовці та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове житлове приміщення або службову жилу площу у двотижневий строк з дня виключення із списків особового складу військової частини...». Відповідно до п. 25 Наказу : «Підлягають виселенню із службового жилого приміщення (зі службової жилої площі) без надання іншого жилого приміщення: військовослужбовці та члени їх сімей, які порушують умови утримання жилих приміщень, систематично його руйнують чи використовують його не за призначенням, або створюють умови, які унеможливлюють проживання інших осіб.» Пункт 27 Наказу визначає, що контроль за вивільненням службових жилих приміщень (службової жилої площі) покладається на командирів військових частин та начальників КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району. Згідно ч.1 ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю. Відповідно до п. 21. Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою КМУ від 03.08.2006 року № 1081 - при звільненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved