Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

05.03.2019 прокурор в інтересах позивачів звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що в ході проведення перевірки було встановлено, що рішенням Дерев`янської сільської ради від 05.11.2009 № 1258 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельних ділянок у власність 9-ом громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» затверджено проект із землеустрою щодо відведення 9 громадянам у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею по 0,1972 га кожному в с. Дерев`яна Обухівського району та передано ділянки безоплатно у власність громадян, зокрема: [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] :06:001:0044, [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:45, [PERSON] з кадастровим номер 3223182500:06:001:0046, [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] :06:001:0047, [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] :06:001:0048, [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0049, [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0050, [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] :06:001:0051, [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] :06:001:0052. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.021.2016№147 відчужила земельну ділянку на користь [PERSON] , а [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2018 №2251 відчужив земельну ділянку на користь [PERSON] . В зв`язку з чим прокурор звернувся з вказаним позовом до суду та просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, визнати недійсним рішення, державні акти, витребувати у відповідачів земельні ділянки та стягнути судовий збір. 03.09.2019 відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали відзиви на позовну заяву, в яких просять відмовити в задоволені позову в повному обсязі, оскільки позивач не надав доказів, що спірні земельні ділянки накладаються на земельні ділянки Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства та/або ДП «Київське лісове господарство». Відсутнє належне обґрунтування поважності пропуску строку позовної давності. Також зазначила, що спірні земельні ділянки не мають жодного відношення до земель лісового фонду та є землями загального користування. 12.09.2019 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимоги викладені у позовній заяві є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами. Так, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбав у [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3223182500:06:001:0044, яка належала останній на праві власності згідно державного акту серії ЯИ № 048634, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на права власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322310011002411. Проект землеустрою щодо відведення та передачу земельних ділянок містить всі необхідні висновки та погодження уповноважених органів, жодних порушень вимог законодавства виявлено не було. Прокурором не надано доказів того, що відведена [PERSON] земельна ділянка перебувала у користуванні ДП «Київське лісове господарство», відсутні висновки земельної експертизи, актів перевірок, які б проводились з виїздом на місце та застосуванням спеціальних технічних пристроїв, з виносом меж земельних ділянок в натурі. В позові не конкретизовано в чому конкретно відбулося порушення інтересів держави і чому їх необхідно захистити. А тому просить відмовити в задоволенні позову, в зв`язку з його безпідставністю та спливом строку позовної давності. 04.10.2019 та 17.10.2019 прокурор подав відповіді на відзиви, в яких зазначив, що доводи викладені у відзивах є безпідставними та необґрунтованими, прокурором виконано вимоги ЦПК України стосовно форми та змісту позовної заяви, надано належні та допустимі докази, яким прокурор обґрунтовує позовні вимоги. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства в судове засідання не з`явився, подав клопотання про слухання справи без його участі. Представник ДП «Київське лісове господарство» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не надав. Представник Дерев`янської сільської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не надав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд повідомили, заяв, клопотань не надали. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вислухавши прокурора, відповідача, дослідивши докази, подані сторонами, повно і всебічно оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Рішенням Дерев`янської сільської ради Обухівського району від 05.11.2009 № 1258 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельних ділянок у власність 9-ом громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Падурі Антону [PERSON] , Сахну Дмитру Григоровичу, Пікулику Сергію Вікторовичу, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею по 0,1972 га кожному в с. Дерев`яна Обухівського району та передано їх безоплатно у власність вищезазначених громадян. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру від 09.01.2019, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 3223182500:06:001:0044; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0045; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0046; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0047; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0048; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0049; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0050; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0051; [PERSON] з кадастровим номером 3223182500:06:001:0052. Вказаним вище\~громадянам видано\~наступні державні\~акти на\~право власності\~на земельні\~ділянки:\~ [PERSON] серії\~ [NUMBER] ;\~ [PERSON] \~серії [NUMBER] ;\~ [PERSON] серії\~ [NUMBER] ; [PERSON] серії\~ [NUMBER] ;\~ [PERSON] серії\~ [NUMBER] ; [PERSON] серії [NUMBER] ; [PERSON] серії\~ [NUMBER] ; [PERSON] серії\~ [NUMBER] ; [PERSON] серії ЯИ № 048642. В подальшому, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2016 № 147 відчужила належну їй земельну ділянку площею 0,1972 га з кадастровим номером 3223182500:06:001:0044 на користь [PERSON] . [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2018 № 2251 відчужив належну йому земельну ділянку площею 0,1972 га з кадастровим номером 3223182500:06:001:0052 на користь [PERSON] . Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі\~лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення. Інших випадків, які б передбачали надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення, законодавство не містить. Згідно ст.\~57\~Земельного\~кодексу\~України земельні\~ділянки\~лісогосподарського\~призначення за\~рішенням\~органів\~виконавчої влади\~або\~органів\~місцевого самоврядування\~\~надаються\~в постійне\~користування\~спеціалізованим\~державним або\~комунальним\~лісогосподарським \~підприємствам,\~іншим\~державним\~і комунальним\~підприємствам,\~установам\~та\~організаціям,\~у\~яких\~ створено\~спеціалізовані\~підрозділи,\~для\~ведення\~лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.\~ Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних\~лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної\~\~лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України. За інформацією ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/808 від 16.10.2018, земельні ділянки з кадастровими номерами 3223182500:06:001:0044, 3223182500:06:001:0045, 3223182500:06:001:0046, 3223182500:06:001:0047, 3223182500:06:001:0048, 3223182500:06:001:0049, 3223182500:06:001:0050, 3223182500:06:001:0051 та 3223182500:06:001:0052, розташовані на землях лісогосподарського призначення кварталу 79 Обухівського лісництва згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2003 та 2014 років. Погодження на вилучення вказаних лісових ділянок підприємство не надавало. Відповідно до листа Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства № 04-48/2279 від 18.10.2018, управління не надавало погодження на зміну цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення з кадастровими номерами 3223182500:06:001:0044, 3223182500:06:001:0045, 3223182500:06:001:0046, 3223182500:06:001:0047, 3223182500:06:001:0048, 3223182500:06:001:0049, 3223182500:06:001:0050, 3223182500:06:001:0051 та 3223182500:06:001:0052, для їх використання в цілях не пов`язаних з веденням лісового господарства. З відповіді Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 496 від 17.10.2018, земельні ділянки, надані у власність 9 громадянам рішенням Дерев`янської сільської ради Обухівського району від 05.11.2009 № 1258, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003, 2014 років, відносяться до лісів Обухівського лісництва ДП «Київське лісове господарство» і накладаються на виділи 10 та 13 кварталу 79 вказаного лісництва. Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що земельні ділянки, яким в подальшому, присвоєно кадастрові номери 3223182500:06:001:0044, 3223182500:06:001:0045, 3223182500:06:001:0046, 3223182500:06:001:0047, 3223182500:06:001:0048, 3223182500:06:001:0049, 3223182500:06:001:0050, 3223182500:06:001:0051 та 3223182500:06:001:0052 знаходиться в постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», та із земель лісового фонду не вилучались, що підтверджується відповідними письмовими доказами. А отже, рішення Дерев`янської сільської ради Обухівського району від 05.11.2009 № 1258 про передачу у власність громадян земель лісогосподарського призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд прийнято, всупереч вимогам Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать Земельному Кодексу. Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів. Відповідно до ч. 3 ст. 149 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Відповідно до ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні: ріллю; багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб; ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб; земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин визначені ст. 27 Лісового кодексу України, до яких, зокрема, належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 гектар, що перебувають у державній власності. Отже, вилучення земельних лісових ділянок площею більше 1 га, а також зміна їх цільового призначення, відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України. Разом з цим, рішенням Дерев`янської сільської ради Обухівського району від 05.11.2009 № 1258 відведено у власність 9 громадянам земельні ділянки загальною площею 1,7748 га, що становлять собою єдиний лісовий масив та знаходились в одному кварталі лісництва, є суміжними та межують між собою, та використовувались для ведення лісового господарства, без вилучення їх з держлісфонду уповноваженим органом держави на підставі ст. ст. 142, 149 Земельного кодексу України. Вказане свідчить про те, що Дерев`янська сільська рада без вилучення передала у приватну власність спірні земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що свідчить про перевищення сільською радою передбачених законом повноважень. Згідно зі ст. ст. 18, 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, які мають особливий правовий режим. Так, оскаржуваним рішенням порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена не уповноваженим відповідно до вимог Земельного кодексу України органом та за відсутності згоди органу лісового господарства. Стаття 57\~Лісового\~кодексу\~України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства. Відповідно до частини першої цієї статті (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Аналогічне положення міститься й у статті 20 Земельного кодексу України. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 57 Лісового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Однак, відповідно до інформації Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 18.10.2018 № 04-48/2279, погодження на зміну цільового призначення спірних земельних ділянок Управлінням не надавалось. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі\~ ділянки) Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері, зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Отже,\~рішення Дерев`янської\~сільської ради\~ Обухівського\~району від\~05.11.2009\~№ 1258 прийнято з порушенням вищевказаного розпорядження Кабінету Міністрів України. Відповідно до ч. 1\~ст.\~21\~Цивільного\~кодексу\~України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 393 Цивільного кодексу України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно зі\~ст.\~155\~Земельного\~кодексу\~України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Положення ст. 152 Земельного кодексу України визначають, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Таким чином, рішення Дерев`янської сільської ради Обухівського району від 05.11.2009 № 1258 прийнято, а державні акти видано всупереч ст. ст. 20, 56, 84, 122, 142, 149 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 21, 152, 155 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» підлягають визнанню судом недійсними. Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Оскільки зазначене рішення суперечать вимогам закону, тому отримані у приватну власність земельні ділянки підлягають поверненню належному власнику. Оспорюваними рішеннями порушено інтереси держави, адже з державної власності протиправно вибули земельні ділянки лісового фонду. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Наведене вище свідчить про можливість застосування віндикації для захисту порушених інтересів держави. Таким чином, у відповідності до вимог ст. ст. 330, 387, 388, 396 ЦК України право власності на земельні ділянки, які було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №372/2180/15-ц, Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі № 6-1цс15 та від 16.04.2014 у справі № 6-146цс13. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно правової позиції Верховного Суду України відображеної у іншій постанові від 01.07.2015 у справі № 6-178цс15, визначено, що перебіг строку позовної давності за позовами прокуратури, поданими в інтересах державних органів, органів місцевого самоврядування має рахуватись з часу коли відповідний орган довідався чи міг довідатись про порушення його прав чи особу, що їх порушила, а не з часу отримання таких даних прокуратурою. Отже, закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом коли саме уповноваженому органу, право якого порушено внаслідок прийнятого незаконного рішення, стало відомо про таке порушення. Про необхідність\~захисту прав\~та інтересів\~держави в\~судовому порядку\~прокурору стало\~відомо лише\~у 2017-2018\~рокахза результатами системного аналізу інформацій різних органів державної влади, установ та організацій, а саме Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство», ВО «Укрдержліспроект», Головного управління Держгеокадастру у Київській області, що підтверджують незаконне відведення у власність земель лісогосподарського призначення єдиним масивом поза волею їх власника. Великий обсяг вказаних документів, які підлягали дослідженню, складнощі пов`язані із штучними перешкодами вивченням законності розпорядження землями лісогосподарського призначення, велика кількість подібних до спірного випадку із прийняттям Дерев`янською сільською радою Обухівського району Київської області аналогічних рішень на користь інших фізичних осіб, відмінних, але пов`язаних між собою, потребували значного часу для вивчення та аналізу, що свідчить про наявність об`єктивних перешкод для пред`явлення позову у визначені законом строки, і відповідає\~правовій позиції,\~викладеній в постановах Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 6-2070цс16, від 20.08.2013 у справі № 3-18гс13, від 02.09.2008 у справі № 3-3376к08 та ухвалі від 25.04.2012 у справі № 6-15350вов10. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачами та прокурором не пропущений. Щодо надання доказів, про те, що межі села Дерев`яна збільшились, в зв`язку з чим, спірні земельні ділянки увійшли до земель населеного пункту не спростовують того, що дані земельні ділянки належать до земель лісового фонду, а від так передача їх у власність відбулась незаконно. Щодо судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема поведінку сторони під час розгляду справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе стягнути судові витрати за сплату судового збору з Дерев`янської сільської ради у розмірі 9265,19 грн., оскільки представник відповідача, органу, який прийняв оспорюване рішення, в судове засідання не заявився, жодних пояснень по суті справи не надав; з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 772,10 грн. з кожного.

Outcome: approved