Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

04 лютого 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що з 11 березня 2013 року по 27 вересня 2013рік вона працювала у Приватному акціонерному товаристві «Іста-Центр» на посаді комірника матеріального складу. За роботу вона отримувала місячну заробітну плату у розмірі 2304 грн. 17.09.2013 року вона звернулася до відповідача з проханням звільнити її за власним бажанням і 27 вересня 2013 року вона була звільнена. У двохтижневий період перед звільненням з 24.09.2013 року вона хворіла і знаходилась на лікарняному до 01.10.2013 року, включно. Відповідач не нарахував і не виплатив їй усі кошти. Заробітна плата нарахована тільки по відомості 02 жовтня 2013 року у розмірі 1869,67грн., тобто після звільнення із затримкою в три робочих дні. Далі 25.11.2013 року додатково було нарахована заборгованість по заробітній платі і соціальним виплатам у розмірі 62,71грн. Також діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 3000 грн., оскільки їй завдано душевних страждань, які вона зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. На підставі викладено позивач просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «Іста-Центр» на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 27 вересня 2013 року по 25 листопада 2013 року, включно, у розмірі 4293,93грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00грн. і судові витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові. Додатково пояснила, що в день звільнення на її вимогу провести розрахунок їй не виплатили кошти і охорона виштовхнула з роботи та відібрали перепустку. Представники відповідача ПрАТ «Іста-Центр» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, вважають позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам. Надали до суду письмові заперечення проти позову, які обґрунтовують тим, що згідно табеля обліку робочого часу, на день звільнення 27.09.2013 року [PERSON] перебувала на лікарняному, у відповідача не було можливості провести повний розрахунок заробітної плати за вересень 2013р., так як був відсутній лікарняний лист за період з 24.09. по 27.09.2013р. Після закінчення хвороби 1 жовтня 2013р. позивач надала відповідачу ПрАТ «Іста - Центр» лікарняний лист за період з 24.09. по 30.09.2013р. згідно наказу про прийом на роботу [PERSON] встановлений щомісячний оклад згідно штатного розкладу 1147,00грн. Заробітна плата за вересень 2013р. складає: оклад за 13 відпрацьованих днів - 710,05 грн., доплата персональна - 868,95 грн., компенсація за невикористану відпустку за 13 кал. днів - 939,77 грн., оплата лікарняного листа за рахунок підприємства (перші 5 днів) за період з 18-20 вересня 2013р. - 191,97 грн., оплата лікарняного листа за рахунок підприємства (перші 5 днів) за період з 24-28 вересня 2013р. - 255,96 грн. Оплата лікарняного листа за рахунок Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності за період з 29-30 вересня 2013р. - 63,99грн. Позивачу здійснено виплату заробітної плати за кошти підприємства від 02.10.2013р. в сумі 1869,67 грн. Лікарняний листок за рахунок Фонду соціального страхування виплачується зі спеціального рахунку. Підприємством було направлено заявку-розрахунок до Фонду соц. страхування. Коли підприємство отримало фінансування лікарняного листа на спец. рахунок, були перераховані кошти. Зазначили, що у позовній заяві позивачем не вірно зроблений розрахунок середньої заробітної плати. Також, щодо стягнення моральної шкоди вимоги позивача не обґрунтовані (а.с.29-33). Представник відповідача Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Романова І.М. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала цу повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позову. Додатково надала письмові пояснення, які обґрунтовує тим, що робочим органом відділення Фонду, а саме Самарською районною виконавчою дирекцією 09.10.2013 р. прийнято від ПрАТ «Іста - Центр» заяву-розрахунок, яку профінансовано платіжним дорученням від 22.11.2013 р., коли отримали кошти (а.с. 66-67). Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до трудової книжки, 11 березня 2013 року була прийнята до Приватного акціонерного товариства «Іста-Центр» на посаду комірника матеріального складу та звільнена з займаної посади на підставі наказу № 83-к від 27.09.2013 року за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с. 5-8). Відповідно до виписки по картковому рахунку за період з 03.01.2013р. по 10.12.2013р., сформований 10.12.2013р. ПАТ «Креді Агріколь Банк», [PERSON] 02.10.2013 року зарахована заробітна плата в розмірі 1869,67грн. та 25.11.2013р. - у розмірі 62,71грн. (а.с.11-13). З 24.09.2013 р. по 29.09.2013 р. [PERSON] перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності від 24.09.2013р. серії АГМ № 694731 амбулаторії № 2, стати до роботи з першого жовтня 2013 року (а.с. 14) Згідно епікризу с історії хвороби № 12113/2013 [PERSON] перебувала в КЗ «ДКПЛ» ДОР з 19.12.2013р. по 27.12.2013р. з «расстройством адаптации преимущественно с нарушением эмоций», рекомендовано нагляд і амбулаторне лікування у психіатра.(а.с.16) З картки № 130 вбачається, що [PERSON] проходила попередній (періодичний) медичний огляд з 27.02.2013р. по 28.02.2013р. згідно висновку придатна для роботи комірником (а.с. 27-28). Відповідно платіжного доручення № 1719 від 02.10.2013 року [PERSON] здійснено виплату заробітної плати за кошти ПрАТ «Іста-Центр» на картковий рахунок ПАТ «Креді Агріколь Банк» в розмірі 1869,67 грн. (а.с 34). Згідно нарахувань по лікарняному листу № И0000000128 від 30.09.2013р. нараховано за лікарняним листом 694731 з 24.09.2013р. - 28.09.2013р. (за 5 днів) за рахунок підприємства 255,96грн.; з 29.09.2013р. - 30.09.2013р. за рахунок Фонду 63,99грн., всього 319,95грн. (а.с.37) 08.10.2013р. № 88/2013 ПрАТ «Іста-Центр» направило заяву-розрахунок до Самарської виконавчої дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з проханням здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів фонду.(а.с.38-39) 22.11.2013р. на рахунок ПрАТ «Іста-Центр» № 26047007873235 з Самарської виконавчої дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності надійшли кошти. (а.с.39) Відповідно до відомості про нараховану заробітну плату та інші виплати працівникам 25.11.2013р. [PERSON] нараховано 62,71грн. (а.с.41) З розрахункової відомості ПрАТ «Іста-Центр» за жовтень 2013 року. [PERSON] проведено повний розрахунок. (а.с.43) Згідно довідки про середню заробітну плату (дохуд) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) від 19.02.2014р. № 17/2014, виданої [PERSON] з квітня 2013р. по серпень 2013р. кількість календарних днів 146, нарахована заробітна плата 9172,00 грн., страхові внески 330,20грн. (а.с.44) Відповідно до довідки про доходи [PERSON] від 20.02.2014р. № 21/2014р. нарахована заробітна плата за липень 2013р. складає 2195,00грн., фактична кількість відпрацьованих робочих днів 22, за серпень 2013р. нарахована заробітна плата 2046,00грн. фактична кількість відпрацьованих робочих днів 21, середньоденна заробітна плата 98,63 грн., середньомісячна 2120,54 грн. (а.с. 45) На підтвердження своїх пояснень Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпропетровське обласне відділення виконавча дирекція надано заяву на фінансування, витяг з ЄІАС, копія платіжного доручення від 23.10.2013р. № 6660, копію акту №13, лист на казначейство, відповідь казначейства. (а.с.75-81) Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 47 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем виплачено належні позивачу при звільненні кошти в повному обсязі лише 02 жовтня 2013 року, то вимоги про стягнення на підставі ст.117 КЗпПУ середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні по 02 жовтня 2013 року. При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з підприємства, суд виходить з наступного розрахунку. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до наданої довідки про доходи [PERSON] від 20.02.2014р. № 21/2014р. нарахована заробітна плата за липень 2013р. складає 2195,00грн., фактична кількість відпрацьованих робочих днів 22, за серпень 2013р. нарахована заробітна плата 2046,00грн. фактична кількість відпрацьованих робочих днів 21, середньоденна заробітна плата 98,63 грн. (2195+2046)/43, середньомісячна 2120,54грн. З розрахунком середньоденної заробітної плати, наведеного позивачем, суд не погоджується, оскільки позивачем у розрахунок взято також і компенсацію за невикористану відпустку, виплачену в останній місяць роботи, проте зазначена компенсація не враховується при розрахунку середньоденної заробітної плати. Як міститься у матеріалах справи, заробітна плата на підприємстві відповідача нараховується та виплачується через установу банку, і слід вважати її виплаченою з дня зарахування на особистий рахунок позивача. Той факт, що позивач у день звільнення не працювала, жодним чином не перешкоджало відповідачу нарахувати заробітну плату по день звільнення за фактично відпрацьовані дні, а після з'явлення [PERSON] - здійснити нарахування згідно поданого лікарняного листа. Позивач звільнена наказом від 27 вересня 2013 року, тобто відповідач затримав розрахунок при звільненні в сумі 295,89 грн. за 3 робочих дні. Компенсація за час затримки за 3 робочих дні складає 295,89 грн., виходячи з розрахунку: 3 робочих дня затримки х 98,63 грн. Отже, розмір компенсації, який повинен бути сплачений позивачу в зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні становить 295,89 грн. Позивач посилається. що затримка розрахунку при звільненні тривала до 25 листопада 2013 року, тобто дати, в яку на її особистий рахунок були перераховані 62,71 грн. Зазначена сума в розумінні ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», не є сумою, що належала позивачу [PERSON] від підприємства, а є допомогою з тимчасової втрати працездатності, яка виплачується за рахунок відповідного Фонду. При цьому законодавством не передбачено підстав виплати середнього заробітку за час затримки допомоги з тимчасової втрати працездатності. В силу ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач посилається на те, що вона хвора жінка, якій необхідні кошти на придбання ліків, була змушена додавати додаткових зусиль для отримання платні за свою працю у відповідача та тимчасову непрацездатність, в тому числі, неодноразово звертатися до адміністрації відповідача та затрачувати час на підготовку позову до суду, що вплинуло на організацію її життя. Проте затримка розрахунку при звільненні в межах трьох днів на думку суду не є суттєвою обставиною, яка могла би зумовити розлад здоров'я, на який посилається позивач, та моральних страждань, викликати необхідність додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги дійсні обставини справи, враховуючи вимогу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в частині відшкодування моральної шкоди на суму у розмірі 3000,00 грн., що відповідатиме дійсним обставинам справи. Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні фактичних обставини справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у заявлений позивачем спосіб. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в частині задоволених вимог.

Outcome: partial