Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

05.08.2015 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, який уточнила 24.06.2016, до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та відсотків за користування позикою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.04.2008 [PERSON] надала відповідачам позику у розмірі 17800 доларів США, про що складено розписку з відповідачем [PERSON] із зобовязанням повернути до 31.12.2011. Далі 12.03.2010 [PERSON] взяв у борг 5000 доларів США на рік під 30% річних, про що також є розписка. 12.03.2011 відповідач повернув борг за розпискою від 12.03.2010 у розмірі 5000 доларів США та відсотки 1500 доларів США. При цьому даною розпискою взяв у борг 12400 доларів США під 20% річних. Станом на 12.03.2012 загальна сума боргу склала 14550 доларів США, яка надана у борг ще на рік під 20 % річних, тобто до 12.03.2013. Згідно розписки від 11.05.2013 [PERSON] зобовязується повернути позивачу борг у розмірі 17800 доларів США до кінця 2013 року. Вважає, що даною розпискою борг, взятий 30.04.2008 пролонговано до кінця 2013 року. Станом на 23.06.2016 не сплаченими є дві розписки: від 12.03.2012 у сумі 14550 доларів США та від 11.05.2013 у сумі 17800 доларів США. Просить суд стягнути з відповідачів крім суми боргу, яку розраховує у національній валюті за курсом на день подання позову 24 грн. 89 коп. за 1 долар США, також компенсацію інфляційних витрат та 3% річних, що складає всього 1731478 грн. 91 коп.: - з 01.01.2014 до 23.06.2016 із розрахунку 17800 доларів США * 24 грн.89 коп.=443042 грн. *188,29%=834203 грн. 78 коп. та 3% річних із розрахунку 443042 грн.*3%/365*905 днів прострочення = 32955 грн. 04 коп. Загальна сума 834203 грн. 78 коп. + 32955 грн. 04 коп. = 867158 грн. 82 коп.; - та з 13.03.2013 до 23.06.2016 із розрахунку (14550 доларів США + 20%)*24,89=434579 грн. 40 коп.*189,04%=821528 грн. 90 коп. та 3% річних із розрахунку 434579 грн. 40 коп. *3%/365*1198 днів прострочення = 42791 грн. 19 коп. Загальна сума 821528 грн. 90 коп.+42791 грн. 19 коп.=864320 грн. 09 коп. Крім того, просить суд стягнути з відповідачів компенсацію у розмірі 100000 грн. за заподіяну позивачу моральну шкоду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що мала дружні відносини із сімєю [PERSON], тому давала гроші у борг під розписки [PERSON] у присутності [PERSON]. Гроші вони брали для розвитку бізнесу. Повертали вчасно з відсотками, про що також зазначалось у розписках. Проте не всі борги віддали, а тому звернулася до суду. Представник позивача підтримав позовну заяву, посилаючись на її доведеність та обґрунтованість, наявними розписками у матеріалах справи. Вважає, що розрахунки, виконані у позові є вірними, а тому позов має бути задоволено у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що її довіритель не знала про борги, які брав на себе її чоловік. Доводи та пояснення виклала у запереченнях (а.с. 33-34, 63). Крім того, пояснила, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням суду 05.11.2013, тому вона є неналежним відповідачем та не може виконувати боргові зобовязання колишнього чоловіка. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надання оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» від 25.10.2016 №81 (1780), причини неявки суду не повідомив, в звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. . Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за таких підстав. Відповідно до розписки від 30.04.2008 [PERSON] взяв у борг у [PERSON] кошти в сумі 17800 доларів США, які зобовязався повернути до 31.12.2011. Розписка складена у присутності свідків: [PERSON] (вул. Дніпропетровське шосе, 42/137) та [PERSON] (вул. Співдружності 88/60), підписи яких є у розписці (а.с.11 копія; а.с. 65 оригінал). Відповідно до розписки від 12.03.2010 [PERSON] взяв у борг у [PERSON] кошти в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 40100 грн., під 30% річних, строком на 1 рік. Відсотки зобовязався сплачувати кожного місяця (а.с.13 копія; а.с. 66 оригінал). Відповідно до розписки від 12.03.2011 [PERSON] повернув борг [PERSON] у розмірі 5000 доларів США та 1500 доларів США відсотків. При цьому даною розпискою взяв у борг 12400 доларів США під 20% річних. Станом на 12.03.2012 загальна сума боргу склала 14550 доларів США, яка надана у борг ще на рік під 20% річних (а.с. 14 копія; а.с. 67 оригінал). Відповідно до розписки від 11.05.2013 [PERSON] зобовязується повернути до кінця 2013 року борг, включаючи відсотки у розмірі 17800 доларів США, який взяв 22.02.2007 (а.с. 12 копія; а.с. 68 оригінал). Спеціальна позовна давність за п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлюється в один рік до вимог про стягнення неустойки. Зважаючи на те, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобовязання не є неустойкою, положення про скорочену позовну давність в один рік стосується лише вимог про стягнення неустойки і не регулює стягнення боргу з урахуванням відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), який може бути збільшений за домовленістю сторін (ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути предявлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, є підстави вважати, що боргові розписки, складені між сторонами є формою вираження договору позики, згідно якого позикодавець фактично передає позичальнику грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та відсотки відповідно до умов договору. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції=С*3*Д/365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. Крім того, за змістом ст. 524 та 533 ЦК України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Вимога позивача про стягнення моральної шкоди полягає в отриманні позивачем сильних душевних страждань, пов'язаних із переживанням через невиконання грошових зобовязань протягом тривалого часу, які тягнуть за собою напружений нервовий, психологічний стан, сварки у родині через відсутність грошей, то суд виходить з того, що ч. 4 ст. 611 ЦК України, яка передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи наведене, суд приймає до уваги, що строк позовної давності тривалістю у три роки застосовано вірно, адже до суду позивач звернулася 05.08.2015, тоді як трирічний строк за першою розпискою спливає 16.03.2016, а за другою 01.01.2017. Доводи позивача, що отримані [PERSON] грошові кошти були витрачені в інтересах сімї та за письмовою згодою на укладення договору позики [PERSON] не підтверджені відповідними доказами, тому в частині стягнення боргу з другого відповідача позов задоволенню не підлягає. З відповідача [PERSON] належить стягнути суму боргу та 3% річних від простроченої суми, а в частині стягнення індексу інфляції відмовити, виходячи із того, що іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 гривень є необґрунтованими, тому, враховуючи сильні душевні страждання позивача, дану вимогу належить задовольнити частково. Верховним судом України акцентовано увагу судів на те, що при ухваленні рішення потрібно перерахувати суму боргу з іноземної валюти на національну, урахувати офіційний курс гривні до іноземної валюти, установлений Національним банком України на день ухвалення судового рішення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] зобовязувався повернути борг позивачу, але не повернув, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнути суму боргу та відсотків таким чином. Відповідно до тексту розписки від 11.05.2013 розмір боргу разом з відсотками складає 17800 доларів США, а за розпискою від 12.03.2012 14550 доларів США сума боргу та 20% річних в розмірі 2910 доларів США, що становить 17460 доларів США, тому розмір боргу складає всього 35260 доларів США. У позовній заяві [PERSON], перерахувала цю суму у національну валюту на день подання позову за курсом НБУ 24 грн. 89 коп. та зазначила, що всього борг складає 877621 грн. 40 коп. без урахування 3% річних. Здійснюючи розрахунок 3% річних за формулою: Сума санкції = С*3*Д/365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення, позивачем вірно вирахувано розмір санкції за прострочення боргу. Отже, за неповернення боргу за розпискою від 11.05.2013 3% річних складають 32955 грн. 04 коп., а за розпискою від 12.03.2012 42791 грн. 19 коп. Таким чином, загальна сума зобовязання з урахуванням відсотків, яку належить стягнути з відповідача становить 953367 грн. 63 коп. також на відшкодування моральної шкоди слід стягнути суму у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати по справі пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial