Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

06 листопада 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, просить суд змінити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина з 150 грн твердій грошовій сумі на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2006 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 150 грн щомісячно, починаючи з 16.10.2006 року до його повноліття, тобто до [INFO] , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей. Вона самостійно не має змоги забезпечити належний та достатній рівень життя сина, а тому батько, який здоровий та працездатний, офіційно працює, на її думку зможе сплачувати аліменти у визначеному в позові розмірі. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення поряду стягнення аліментів» встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином,\~ наполягає, що при сплаті відповідачем аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, частково буде забезпечена їх рівність при несенні обов`язку утримання дитини. На підставі вищевикладеного вона і звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав наведених\~ у позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, вказуючи на недоведеності покращення матеріального стану відповідача. Зазначає, що ствердження позивача щодо здоров`я, офіційного працевлаштування відповідача спростовуються наявними у справі письмовими доказами. З набранням чинності Закону, на який посилається позивач відповідач автоматично сплачує аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у розмірі 1109 грн щомісячно і заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина відсутня. Тому, з підстав відсутності будь-яких доказів про те, що у відповідача наявний дохід, а також те, що він працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, просить в задоволені позову відмовити. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно від зареєстрованого шлюбу, який був розірваний 15.03.2007 року, сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /л.с.6,7/. У відповідності до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2006 року по справі № 2-5181/2006,\~ стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 150 грн щомісячно, починаючи з 16.10.2006 року та до його повноліття, тобто [INFO] , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей. /л.с.8/. Позивач у своєму позові зазначає, що в теперішній час визначений розмір аліментів, що стягується з відповідача є недостатнім для забезпечення сина усім необхідним,\~ більш того ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення поряду стягнення аліментів» збільшено\~ мінімальний розмір аліментів на одну дитину. В свою чергу відповідач приєднав до матеріалів справи докази щодо стану свого здоров`я, а саме про проходження ним обстежень та листки непрацездатності. До того ж, відповідач надав Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, згідно яких інформації про доходи ф/о [PERSON] в ЦБД ДРФО немає. Згідно розрахунків заборгованості, складених державним виконавцем Білгород-Дністровського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області, станом на 31.12.2019 року відсутня заборгованість по аліментах [PERSON] по виконавчому листу 2-5181, виданого 02.07.2007 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області. За ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач [PERSON] не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу». Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що чинним законодавством визначена можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, прийнявши до уваги, що розмір аліментів, визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 12.12.2006 року по справі № 2-5181/2006 станом на сьогоднішній день є значно нижчим, передбаченого ст. 182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, що визначений як не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи вікову категорію дитини, прийнявши до уваги визначений законодавством розмір аліментів у частці від доходу платника аліментів в залежності від кількості дітей, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, взявши до уваги, що відсутність доказів офіційного працевлаштування платника аліментів не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є, та не надання доказів покращення матеріального стану платника аліментів не є підставою для відмови в позові, за відсутності імперативної заборони зміни способу аліментів, прийнявши до уваги стан здоров`я відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та необхідність зміни розміру стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] шляхом їх збільшення з твердої грошової суми у розмірі 150 грн на 1/4 частину з усіх видів заробітку/доходу/ відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про стягнення аліментів, обґрунтованістю її позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved