Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

07.08.2015 року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона 16.04.2007 року уклала шлюб з громадянином республіки Азербайджан [PERSON], [INFO], який з березня по грудень 2007 року проживав у [ADDRESS] без реєстрації на території України. 25.12.2007 року чоловік заявниці поїхав до республіки Азербайджан знятися з реєстрації з метою отримання тимчасового дозволу на проживання в Україні і не повернувся. Зв'язок між заявницею та її чоловіком підтримувався до лютого 2008 року. Після лютого 2008 року чоловік їй більше не телефонував. З ріднею чоловіка заявниця зв'язків не підтримує, а тому не може звернутися до них із проханням сповістити, де той проживає. Визнати факт безвісно відсутнім чоловіка заявниці потрібний для розірвання з ним шлюбу. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с.36), надала до суду заяву від 16.09.2015 року про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 35). Заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції - у судове засідання не з`явилася. Представник заінтересованої особи надав до суду заяву від 11.09.2015 року про розгляд справи за його відсутності, з вимогами [PERSON] погодився відповідно до ст.107 СК України (а.с.25). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 16.04.2007 року був укладений шлюб між заявницею та громадянином республіки Азербайджан [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, зареєстрованого у виконкомі Олексіївської сільської ради Харківської області (актовий запис №03) (а.с. 8). Відповідно до копії паспорту заявниці вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до акту від 06.08.2015 року без номеру щодо встановлення факту мешкання сім`ї [PERSON] в с. Олексіївка, складеного головою Олексіївської сільської ради [PERSON], депутатами сільської ради [PERSON]. та [PERSON]. встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не мешкає. [PERSON] за вказаною адресою та за адресою: [ADDRESS] не мешкає з грудня 2007 року по цей час (а.с. 9). Згідно з копією довідки виконкому Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області №678 від 29.07.2015 року встановлено, що [PERSON], 1985 року народження, дійсно мешкав без реєстрації у 2007 році за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Ухвалою суду від 13.10.2015 року судом було витребувано інформацію щодо перетинання [PERSON] державного кордону України у період з 25.12.2007 року до 07.08.2015 року. Відповіддю головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 26.10.2015 року за №0.64-16662/0/15-15 суду було повідомлено, що інформацією щодо перетинання державного кордону вказаною особою державна прикордонна служба України не володіє. При цьому було зазначено, що вказана інформація відповідно до п.29 «Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом адміністрації держприкордонслужби за №472 від 25.06.2007 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.07.2007 року за №765/14032, зберігається лише протягом п'яти років, а тому інформацію з 25.12.2007 року до 06.08.2010 року вказаний підрозділ державної прикордонної служби як головний розпорядник такої інформації надати не може. Таким чином, судом встановлено, що вимоги заявниці слід розглядати, виходячи з наявних у справі доказів, оскільки отримання інших доказів на сьогоднішній день є неможливим. Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування, а згідно з ч.3 вказаної статті порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ч.3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Таким чином, судом встановлено, що останні відомості про зниклого мали місце у грудні 2007 року, а відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України строк для обліку відсутності [PERSON] почався 01.01.2008 року, тобто на момент звернення до суду становив 7 років та 7 місяців. На час розгляду справи у суді майна належного [PERSON]. не встановлено, а тому відсутня необхідність встановлення опіки над таким майном, що не позбавляє заявницю в разі необхідності звернутися до суду з відповідним клопотанням. Відповідно до ч.7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved