Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

05 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є його батьком. Сам він є непрацездатним через наявність інвалідності ІІ групи, проживає спільно із матір`ю та неповнолітнім братом, навчається на денному відділенні коледжу ДУНЕТ ім. Туган-Барановського. Пенсія по інвалідності, яку він отримує, складає 1638,00 гривень. Її розміру та доходу матері ледь вистачає на задоволення основних життєвих потреб, у зв`язку із чим він потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач добровільно будь-якої допомоги не надає, хоча є працездатним. Просив стягнути з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, на весь час інвалідності. Відповідно до ухвали суду від 21 травня 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного провадження із викликом сторін в судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду повторно не прибув з невідомих причин, відзиву на пред`явлений позов чи будь-яких інших заяв, що стосуються справи, не надав. З урахуванням наявності відповідної згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість пред`явленого позову, виходячи з наступного. За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати Аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку про те, що дане аліментне зобов`язання правовідносини, підставою виникнення яких є сукупність таких фактів, як непрацездатність повнолітніх дочки чи сина; наявність потреби в матеріальній допомозі у дитини у зв`язку із непрацездатністю; можливість батьків надавати таку матеріальну допомогу. Встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , є сином відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , у складі сім`ю із матір`ю, [PERSON] , та неповнолітнім братом [PERSON] , [INFO] . Батьки позивача, [PERSON] та [PERSON] з 18.07.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року, яке набрало чинності 13 січня 2017 року, шлюб між ними було розірвано. Низкою наданих позивачем медичних документів встановлено, що йому встановлена інвалідність ІІ групи строком до 01 травня 2022 року, у зв`язку із чим він потребує систематичного медичного спостереження, отримання підтримуючого лікування, проходження оздоровчих заходів, придбання спеціального взуття, пристроїв та ліків, тощо. Також встановлено, що позивач [PERSON] є студентом 3 курсу Маріупольського коледжу національного університету економіки і торгівлі ім. Туган-Барановського за денною формою навчання, терміном навчання до 30.01.2021 року. З довідки за № 969, наданої Департаментом соціального захисту Маріупольської міської ради від 21 травня 2020 року, вбачається, що позивач [PERSON] є отримувачем щомісячно соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства ІІ групи, розмірі якої становить 1638,00 гривень на місяць. Згідно із довідкою за № 1367, наданою Маріупольським об`єднаним управлінням ПФУ Донецької області від 21.05.2020, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, сукупний розмір якої за період з січня 2019 по травень 2020 року становить 34492,17 гривень. У свою чергу, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 квітня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Будь-яких інших доказів, які засвідчують обставини, передбачені ст. 182 СК України, сторонами не надано. Разом із тим, відповідач [PERSON] , не прибувши до суду та не надавши відзиву на пред`явлений позов, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, а отже не оспорює наведених обставин та наявності підстав для стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатного сина. Таким чином, дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, та перевіривши їх наданими доказами, вбачаючи потребу [PERSON] у матеріальній допомозі через неможливість за станом здоров`я на сьогодення самостійно і повно себе забезпечувати, а також можливість [PERSON] таку матеріальну допомогу надавати, вважає за можливе стягнути з останнього аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно і на весь період його непрацездатності, тим самим частково задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial