Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

05.03.2018 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинно побудовані та введені в експлуатацію тамбур, який позначений в технічному паспорті, виготовленому станом на 24 березня 2017 року, літерою «а3», вбиральню - «Г», гараж - «Д» та навіс - «д», які розташовані в [ADDRESS]. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 11.03.2002 позивач купив будинокпо [ADDRESS], після чого добудував до нього вказані вище об'єкти, при цьому дозвіл на будівництво гаража і тамбура надано рішенням виконкому Карлівської міськради від 12.04.2002, а на будівництво сараю, коридору, навісу, вбиральні, літнього душу - рішенням від 08.05.2013. Позивачем не було подано повідомлення про початок будівельних робіт та декларацію про готовність до ведення побудованих об'єктів в експлуатацію і як наслідок такі будівлі вважаються самочинно побудованими. 24.03.2017 позивачем виготовлено технічний паспорт, який містить відмітку про самочинне будівництво. Звіт ПП БТІ «Інвентаризатор» свідчить про відсутність істотних порушень та про можливість надійної і безпечної експлуатації самочинно побудованих будівель; самочинне будівництво здійснено на належній позивачу земельній ділянці. За таких обставин позивач просить визнати за ним право власності на самочинно побудовані об'єкти. В судове засідання позивач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце його проведення. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, у якій вона просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача, зазначає, що підтримує вимоги позову і просить задовольнити такі у повному обсязі, а також вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце його проведення. Від в.о. міського голови надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, вказує, що заявлені вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 11.03.2002 позивач придбав житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами [ADDRESS] (а.с. 9). Рішеннями засідання виконкому Карлівської міської ради від 12.04.2002 (а.с. 10, 11) та 08.05.2013 (а.с. 12), дозволено [PERSON] провести добудову до будинку сараю, добудови до сараю, гаража, навісів до гаража, добудови до тамбура, надвірного туалету, літнього душу, погреба. Згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 24.03.2017, на території домоволодіння по [ADDRESS], яке належить позивачу, є самочинно побудовані тамбур - «а3», вбиральня - «Г», гараж - «Д» та навіс - «д», (а.с. 6-8). ПП БТІ «Інвентаризатор» проведено технічне обстеження самочинно побудованих будівель за результатами якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації таких об'єктів (а.с. 13-19). Витяги з Державного земельного кадастру (а.с. 22-24) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 21), акт виносу в натуру меж земельної ділянки (а.с. 25-26), а також рішення Карлівської міської ради від 07.09.2017 (а.с. 20) свідчать, що позивач є власником земельної ділянки на якій здійснено самочинне будівництво. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 3 даної статті визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, а також будматеріалів, з яких самочинно побудовано прибудови та гараж, з метою захисту прав власника майна, суд вважає необхідним застосувати ст. 376 ЦК України. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме тамбур, який позначений в технічному паспорті, виготовленому станом на 24 березня 2017 року, літерою «а3», вбиральню - «Г», гараж - «Д» та навіс - «д», які розташовані в [ADDRESS].

Outcome: approved