Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

05.06.2020 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошового боргу за солідарним зобов`язанням. У своїй заяві позивач посилається на те, що 01.12.2018 вона передала у борг відповідачам 86000доларів США з умовою повернення боргу через один рік, але гроші не повернуті по цей час. А тому, [PERSON] просить суд стягнути на її користь із відповідачів солідарно суму грошового боргу в іноземній валюті, а саме 86000 доларів США, судові витрати по справі покласти на відповідачів. Ухвалою суду від 01.07.2020 відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися. До Петриківського районного суду Дніпропетровської області 13.07.2020 від [PERSON] , [PERSON] , а 05.08.2020 від [PERSON] надійшли власноруч написані заяви, відповідно до яких останні просять справу розглядати за їх відсутності. Наведені в позовній заяві факти підтверджують, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ст.. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як слідує з письмової розписки від 01.12.2018, [PERSON] , його дружина [PERSON] , син [PERSON] взяли в борг у [PERSON] 86 000 доларів США строком на один рік до 01.12.2019. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України в своїй постанові від 18.09.2013 в справі №6-63цс13 зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, -телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, ікщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від становлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, враховуючи положення зазначених вище статей Цивільного кодексу України та роз`яснення Верховного Суду України, наведені в постанові від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, розписка, яка написана [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за своєю правовою природою є договором позики, так як містить всі істотні умови договору позики, щодо яких сторонами була досягнена згода, а саме: розмір грошової суми, яка передається, строк повернення позики, сторони зобов`язання та особистий підпис позичальників. Пунктом першим частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 1 ст. 541, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] своє зобов`язання щодо повернення [PERSON] боргу не виконали, грошові кошти отримані в борг не повернуті, а тому зобов`язання не є припиненим та підлягає виконанню шляхом солідарного стягнення з відповідачів суми позики у розмірі 86 000 доларів США. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в рівних частинах. На підставі викладеного та

Outcome: approved