Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

06 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07 серпня 2004 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 23 лютого 2012 року рішенням Білопільського районного суду Сумської області з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Розрахунок аліментів згідно вказаного рішення суду нараховується у залежності від розміру мінімальної заробітної плати як для безробітних, що є значно меншим від розміру аліментів, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просить змінити розмір стягнутих із відповідача аліментів та стягувати на її користь аліменти у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 20 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає (а. с. 21 ). Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін на підставі наявних доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 07 серпня 2004 року позивачка Грицак (дошлюбне прізвище) [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БП № 080042. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 7 ). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження серії 1-БП № 000063 та серії 1-БП № 030533 відповідно (а. с. 5-6 ). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 лютого 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття (а. с. 8-9 ). Крім того, на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а. с. 10 ). З довідки виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області від 06 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Має згідно паспортних даних наступний склад сімї: доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю (а. с. 11 ). Згідно довідки про доходи, виданої Білопільським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) «Сонечко» від 06 листопада 2017 року за № 01-11/26 [PERSON] працює помічником вихователя і має стабільний дохід (а. с. 12 ). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав законної сили 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про зміну мінімального розміру аліментів на утримання дитини, стягнутих з відповідача за рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 лютого 2012 року, до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про зміну розміру аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Одночасно суд вважає за необхідне, після набрання рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 лютого 2012 року по справі № 2-136/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved