Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

05.02.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Загвіздянської ОТГ в особі сільського голови Ружанського Володимира Володимировича про поновлення на роботі. Позов обґрунтовується тим, що [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах, однак розпорядженням сільського голови Загвіздянської ОТГ за №62/02-10 від 30.10.2020 був звільнений із посади директора будинку культури с. Загвіздя. Позивач вважає, що справжньою причиною його звільнення стала участь у місцевих виборах, так як він висував свою кандидатуру на посаду голови Загвіздянської ОТГ. Зазначив, що після відмови у проведенні масштабного заходу, приуроченого до Дня захисника України в приміщенні будинку культури с. Загвіздя, до нього почали з презирством ставитись та намагались звільнити. Вказав, що акти, відповідно до яких він був відсутній на роботі, не відповідають дійсності, а тому має бути поновленим на роботі. У відзиві на позов предсавник відповідача зазначив, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ними не визнаються повністю. Так, відповідно до актів про відсутність на роботі від 01.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020 [PERSON] був відсутній на робочому місці кожного дня понад 3 години. Одночасно, твердження позивача, наведені у позовній заяві, щодо причин відсутності, є суперечливими та не підтверджені жодними доказами. Стосовно політичного мотиву звільнення позивача, то вважає його надуманим. Крім того вказав, що положеннями постанови КМУ від 22.07.2020 за №64 було дозволено проведення масових заходів за участю більш як 220 осіб. З урахуванням викладеного вважає, що позивача звільнено з роботи правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства України. Ухвалою суду від 08.02.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалами суду від 18.03.2021 року задоволено клопотання сторін та викликано свідків для допиту в судовому засіданні. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначили, що його звільнено з роботи з політичного мотиву. Звернули увагу суду, що робочий день позивача є ненормованим. Крім того вказали, що акти про відсутність його на роботі не відповідають дійсності, так як він не перебував у своєму робочому кабінеті, однак специфіка роботи директора будинку культури полягає в спілкуванні з людьми, організації культурних заходів. Зокрема вказали, що 01.10.2021 року з 13 год до 17 год позивач перебував на роботі, а з 17 год поїхав на типографію з метою замовлення дипломів для учасників конкурсу «Пісня моя, ти Душа мого народу». Пояснили, що 13.10.2021 з 13 год до 18 год [PERSON] їздив до типографії, а опісля повернувся в с. Загвіздя з метою проведення зустрічей із учасниками конкурсу. Стосовно 15.10.2021 вказали, що позивач в телефонному режимі контролював виготовлення дипломів художнім керівником та знову ж таки їздив до типографії, щоб повідомити про відмову від запропонованої ними пропозиції. Вказали, що 16.10.2021 з 14:00 до 14:30 перебував на робочому місці, а в подальшому поїхав до м. Івано-Франківська з метою здійснення ремонту музичної апаратури. Крім того, звернули увагу суду, що документи, які хотіли вручити позивачу, не були належним чином оформлені, а тому він відмовився від їх отримання. Також зазначили, що хоча позивачу пропонували надати пояснення, однак з незрозумілих причин це було здійснено перед самим звільненням, а не одразу після складення актів про відсутність на робочому місці. Вказали, що із графіком роботи будинку культури на 2020 рік позивач був ознайомлений. З огляду на ці обставини, вважають позов підставним, просили його задовольнити та поновити [PERSON] на роботі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов. Пояснив, що розпорядження, яким звільнено позивача із займаної посади, прийнято правомірно, оскільки встановлено відсутність [PERSON] на робочому місці протягом трьох годин. Крім того, звернув увагу суду на суперечність між поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні, обставинами, зазначеними у позовній заяві, та відповідями [PERSON] на поставлені відповідачем питання в порядку ст. 93 ЦПК України. Вказав, що твердження позивача не підтверджено жодними доказами. Відтак з урахуванням письмових пояснень від 27.05.2021 року, просив в задоволенні позову відмовити. Допитана в якості свідка [PERSON] надала суду показання, що входила до складу комісії щодо відсутності на робочому місці, створеної Загвіздянською ОТГ. Вказала, що оскільки [PERSON] не з`явився на робочому місці 01.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020 з 13:00 до 17:00, то комісією було складено відповідні акти. Вказала, що їй достеменно відомо про відсутність позивача у ці дні, так як окрім того, що комісія в вищевказані дні збиралась біля кабінету директора будинку культури, [PERSON] , щоб пройти до свого робочого місця необхідно пройти повз її кабінет, двері до якого були завжди відчинені. Пояснила, що позивачу пропонували надати пояснення з приводу його відсутності на робочому місці, однак він відмовився. Крім того показала, що [PERSON] після складення кожного акту про відсутність на робочому місці повідомляла [PERSON] про дані факти в телефонному режимі. Свідок [PERSON] надав суду показання, що працює заступником сільського голови та входить до комісії щодо відсутності на робочому місці, створеної Загвіздянською ОТГ. Вказав, що даною комісією зафіксовано відсутність позивача на робочому місці 4 рази. Зазначив, що [PERSON] повідомляла [PERSON] про факти складення актів в телефонному режимі, однак причини відсутності позивачем зазначено не було, від надання пояснень він відмовився. Пояснив, що перед складенням актів він уточняв і у інших членів комісії чи хтось бачив [PERSON] протягом дня на робочому місці, а відтак, оскільки останній на роботу не з`являвся, то комісією правомірно було це зафіксовано у відповідних документах. Вказав, що на засіданні комісії з службового розслідування був увесь її склад, а відтак відсутність на одному із примірників протоколу підпису [PERSON] є технічним недоліком, який не впливає на законність розпорядження вцілому. Допитаний в якості свідка за клопотанням позивача [PERSON] суду надав показання, що брав участь у багатьох вокальних конкурсах, що проводились в Загвіздянській ОТГ. Вказав, що вокальний конкурс організовувався позивачем восени та він брав участь у ньому. Пояснив, що за результатами конкурсу [PERSON] вручала грамоти переможцям. Крім того вказав, що підготовка до конкурсу тривала протягом місяця та 2 рази на тиждень ввечері проходили репетиції. Зазначив, що учасником конкурсу запропонував йому бути [PERSON] . Вислухавши позивача та представників сторін, показання свідків, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Загвіздянської сільської ради ОТГ від 26.12.2019 затверджено графік роботи директора будинку культури на 2020 рік: щоденно з 13:00 год до 20:30 год, перерва на обід з 15:00 год до 15:30 год, неділя з 15:00 год до 20:00 год, вихідний день понеділок. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії розпорядження сільського голови Загвіздянської ОТГ за №157/02-07 від 01.10.2020 утворено комісію щодо відсутності на робочому місці (а.с. 28). Згідно з актами про відсутність на робочому місці [PERSON] не з`явився на робочому місці 01.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020 з 13:00 год до 17:00 год (а.с. 7-8, 10-11). Як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів копій доповідних записок [PERSON] від 01.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020, остання повідомляла позивача про необхідність виходу на роботу, однак останній жодних пояснень не надав (а.с. 29, 31, 33, 35). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії розпорядження сільського голови Загвіздянської ОТГ за №169/02-07 від 20.10.2020 розпочато службове розслідування стосовно [PERSON] за фактом його відсутності на роботі (а.с. 37). Згідно з копією розпорядження сільського голови Загвіздянської ОТГ за №169/1/02-07 від 28.10.2020 директору будинку культури с. Загвіздя [PERSON] запропоновано надати пояснення у письмовій формі до 17:00 год 29.10.2020 щодо причин його відсутності на робочому місці 01.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020 з 13:00 до 17:00 (а.с. 39). Відповідно до акту про відмову у наданні пояснень за №1 від 29.10.2020 позивач відмовився надавати будь-які пояснення (а.с.40). Згідно з актом службового розслідування за №1 від 30.10.2020 враховуючи регулярність порушень та відмову [PERSON] надати пояснення, допущені ним прогули 01.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020 з 13:00 до 17:00 слід вважати як такі, що здійснені без поважних причин (а.с.43). Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії розпорядження сільського голови Загвіздянської ОТГ за №62/02-07 від 30.10.2020 [PERSON] був звільнений із посади директора будинку культури с. Загвіздя (а.с. 14). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~Кодексом законів про працю України. Згідно зі\~статтею 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. За приписами частини першої\~статті 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Статтею 149 КЗпП України\~передбачено, що порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За приписами пункту 4\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом зокрема у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4\~статті 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу) (пункт 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9\~(зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Відповідно до\~статті 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. В судовому засіданні позивач визнав, що 01.10.2020 року з 17:00 год до 20:30 год, 13.10.2020, 15.10.2020 протягом усього робочого дня, 16.10.2020 з 14:30 год до 20:30 год не перебував на робочому місці. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню як такі, що визнаються сторонами і в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Щодо поважності причин прогулу та твердження позивача, що незважаючи на його відсутність на робочому місці, він виконував свої посадові обов`язки, то суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 2,ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням. Однак, позивачем жодними належними доказами не доведено обставини, зазначені ним у позовній заяві та в судовому засіданні. Так, суду не підтверджено жодним доказом перебування [PERSON] у період часу з 17:00 год 01.10.2020 року, з 13:00 год до 18:00 год 13.10.2020 та 15.10.2020 (період часу позивачем не вказано) на типографії з метою замовлення, а в подальшому і відмови від виготовлення дипломів для учасників пісенного конкурсу в кількості 3 шт., а також перебування 16.10.2020 в магазині з ремонту музичного обладнання протягом 2 год з 14:30. Одночасно, в судовому засіданні було встановлено, що дана типографія та магазин знаходяться в іншому населеному пункті та, що про свою поїздку начальника відділу освіти, молоді і спорту, культури та туризму Загвіздянської ОТГ [PERSON] позивач не повідомляв, відрядження не оформляв. Так, службові відрядження - це поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства на певний термін для виконання службового доручення поза місцем постійної роботи цього працівника. Направлення працівника у відрядження здійснюється керівником підприємства й оформляється наказом. Відтак, відсутність відповідного направлення у відрядження позивача та наказу, додатково ставить під сумнів не підтверджені жодними доказами пояснення [PERSON] . Стосовно зустрічей позивача в с. Загвіздя з учасниками пісенного конкурсу «Пісня моя, ти Душа мого народу» з 18:00 год 13.10.2020, з 18:00 год 16.10.2020, то останні теж не підтверджені жодними доказами. Зокрема допитаний за клопотанням позивача свідок [PERSON] вказав, що брав участь у конкурсі, однак не міг пригадати коли проводились зустрічі і протягом якого часу. Даний свідок повідомив суду виключно про репетиції, які проходили в приміщенні будинку культури. Щодо здійснення 15.10.2020 в телефонному режимі у домашніх умовах (як зазначив сам позивач) контролю [PERSON] за процесом виготовлення 3 дипломів іншим працівником будинку культури, то суду взагалі не зрозуміло яким чином такий контроль здійснювався та що перешкоджало йому знаходитись у цей час на робочому місці. При цьому суд звертає увагу і на суперечності між поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні, та обставинами, зазначеними у позовній заяві, та відповідями [PERSON] на поставлені відповідачем питання, в порядку ст. 93 ЦПК України. Враховуючи викладене та на підставі оцінених доказів, суд дійшов висновку про те, що позивач 01.10.2020, 13.10.2020, 15.10.2020, 16.10.2020 з 13:00 до 17:00 вчинив прогул, що підтверджується актами про відсутність на роботі. При цьому суд визнає вказані акти належними, допустимими та достовірними доказами, які підтверджують факт відсутності позивача на роботі, оскільки акти підписані трьома особами, які входили до відповідної комісії. Натомість, позивачем не подано будь-яких доказів, які б спростовували обставини, які вказані у вищевказаних актах, більше того факти відсутності на робочому місці 01.10.2020 року з 17:00 год до 20:30 год, 13.10.2020, 15.10.2020 протягом усього робочого дня, 16.10.2020 з 14:30 год до 20:30 год визнано [PERSON] в судовому засіданні. Одночасно суд відхиляє твердження представника позивача та позивача щодо неналежного оформлення актів про відсутність на роботі, оскільки комісія не перебувала увесь час біля робочого місця [PERSON] , так як відповідно до показань свідка [PERSON] та [PERSON] перед складанням кожного із актів в обов`язковому порядку встановлювалась присутність позивача на робочому місці у той день. Стосовно відсутності на примірнику протоколу №1 засідання комісії з службового розслідування щодо відсутності на роботі [PERSON] , наданому позивачеві, підпису члена комісії [PERSON] , то суд зазначає, що до суду подано примірник відповідного протоколу на якому міститься його підпис. Окрім того, розпорядження за №62/02-10 від 30.10.2020, яким позивача звільнено із роботи, винесено на підставі акту службового розслідування за №1 від 30.10.2020, який складений належним чином. Безпідставними є також посилання позивача, що до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення внаслідок упередженого ставлення голови сільської ради через політичний мотив, оскільки такі доводи не підтверджені доказами і спростовуються іншими матеріалами справи. Суд залишає без уваги твердження позивача щодо його несвоєчасного повідомлення про складення актів про відсутність на робочому місці та пропозиції надати пояснення тільки після початку службового розслідування з огляду на наступне. Згідно зі\~статтею 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду України у справі від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15. Одночасно судом встановлено, що розпорядженням сільського голови Загвіздянської ОТГ за №169/1/02-07 від 28.10.2020 директору будинку культури с. Загвіздя [PERSON] було запропоновано надати пояснення у письмовій формі до 17:00 год 29.10.2020, однак позивач від надання пояснень відмовився, що підтверджується актом за №1 від 29.10.2020 та визнано самим [PERSON] в судовому засіданні. При цьому суд звертає увагу на те, що позивачу було запропоновано надати пояснення до застосування дисциплінарного стягнення, а відтак відповідачем дотримано вимоги ст.149 КЗпП України. Відносно пояснень позивача щодо ненормованого робочого дня, то суд зазначає, що рішенням Виконавчого комітету Загвіздянської сільської ради ОТГ від 26.12.2019 затверджено графік роботи директора будинку культури на 2020 рік, з яким [PERSON] був ознайомлений, а відтак його твердження є безпідставними. Стосовно відсутності документу щодо організації роботи будинку культури на 2020 рік, то суд вказує, що в матеріалах справи міститься копія плану роботи будинку культури с. Загвіздя на 2020 рік який затверджений як головою Загвіздянської ОТГ так і самим позивачем. В той же час в останньому відсутній захід, який проведений [PERSON] , вокальний конкурс « [INFO] ». Щодо організації та проведення заходу в будинку культури 14.10.2020 року, на якому [PERSON] був відсутній, посилаючись на карантинні обмеження, то суд зазначає, що жодного акту відповідачем про відсутність на робочому місці позивача в цей день складено не було. При цьому у даному провадженні суд не може надавати оцінку про порушення карантинних обмежень, встановлених постановою КМУ, оскільки дана справа стосується іншого предмету спору та розглядається в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Суд також зазначає, що відповідно до рішення\~ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент сторони у справі. Окрім того, судом встановлено, що позивач дізнався про звільнення із займаної посади 30.10.2020, однак до суду звернувся тільки 05.02.2021 року. Відповідно до частини першої\~статті 233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Встановлені статтями\~228,\~223 КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. В обґрунтування поважності причин пропуску строків звернення до суду позивач зазначив, що не зміг своєчасно подати дану позовну заяву так як протягом тривалого часу здійснював пошук кваліфікованого юриста, що виявилось ускладненим через введені карантинні обмеження. Проте суд не вважає вказану позивачем причину поважною зважаючи на те, що робота адвокатів в період впровадження карантину не обмежувалась, а [PERSON] не підтвердив жодними доказами здійснення ним пошуку адвокатів з 30.10.2020. Одночасно, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити не у зв`язку із пропуском позивачем без поважних причин строків звернення до суду, а через безпідставність заявленого позову. Так як позивач відповідно до вимог\~ЗУ «Про судовий збір»\~звільнений від його сплати, витрати по судовому збору слід віднести за рахунок держави. На підставі п.2 ст.40, ст.\~169,\~170 КЗпП України,

Outcome: dismissed