Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

04 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість за договором позики у розмірі 16181,57 гривень та судові витрати у справі. Свої вимоги обґрунтував тим, що між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON], 27 березня 2017 року був укладений договір позики № 2017-01-00391 на суму 846,00 гривень. Відповідно до п.1 умов Договору позикодавець надає позичальнику позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732 % річних). Позика взята строком на 20 днів з урахуванням дня отримання коштів. Пунктом 3.1 Договору визначено, що позичальник зобов'язується 15 квітня 2017 року повернути суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що у сумі складає 1184 гривні. Однак у визначений ва договорі строк відповідач не повернула борг. Відповідно до розділу 7 договору при простроченні сплати відсотків більше ніж на 3 дні позичальник має сплатити єдиноразову винагороду у сумі 250 гривень; у разі невиконання зобов'язань по поверненню позики у встановлений в договорі термін позичальник сплачує пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилась (п.7.2). У зв'язку з чим, загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем станом 04 травня 2018 року становить - 16181,57 гривень, яка складається з: суми основного боргу - 846 гривень; 2% відсотки за користування грошовими коштами 374 днів - 6666,48 гривень, 2% пені за кожен день від суми заборгованості за 354 дня - 7513,67 гривень, індекс інфляції за період з 27.03.2017 по 24.04.2018 (115,38%) - 1155,42 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі, у випадку неявки відповідача надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 50). Відповідач був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджено його підписами в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень (а.с. 42, 49), в судове засідання не з'явився та не повідомив про поважні причини неявки. Згідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підстави наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з чим, суд розглянув справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2017 року між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за №2017-01-00391 (далі - Договір), згідно якого відповідач отримав позику у сумі 846,00 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних) (а.с. 17). Відповідно до п.3.1 Договору позичальник зобов'язався 15 квітня 2017 року повернути позикодавцю отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою у сумі 980,00 гривень. Згідно п.п. 7.1, 7.2, 7.3 Договору при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 250 грн., у разі невиконання позичальником зобов'язань по погашенню позики у терміни, вказані в п.3.1 договору позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нараховану пеню. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Припиняється зобов'язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов'язку є наявність боргового документа у боржника. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Зобов'язання, згідно ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Частиною 2 даної статті ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачка не надала суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.77, 78 ЦПК України, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються заперечення проти позову. Крім того, відповідачка не звернулась до суду з заявою про зменшення розміру пені з підстав, передбачених ч.3 ст. 551 ЦПК України. На підставі викладеного, оскільки відповідачка свої зобов'язання щодо повернення грошової суми не виконала, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача борг відповідно до наданого розрахунку за Договором № 2017-01-00391 від 27.03.2017 року у загальному розмірі 16181,57 гривень, який складається з: суми основного боргу - 846,00 грн.; 2% за користування грошовими коштами 374 днів - 6666,48 грн.; штрафу за прострочення сплати відсотків - 0 грн.; 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов'язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 354) - 7513,67 грн.; індексу інфляції за період з 27.03.2017 року по 24.04.2018 року (115,38%) - 1155,42 грн. (846+666,48х115,38%-7512,48=1155,42). Отже, позов підлягає повному задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1762 гривень (а.с. 1). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 17943 гривні 57 копійок (16181,57 гривень + 1762 гривні).

Outcome: approved