Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

06 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні ним будинком №33 по пров. Рози Люксембург в м.Херсоні шляхом його вселення; позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням за вказаною адресою та зняти їх з реєстраційного обліку у будинку, а також стягнути з відповідачів судові витрати . Позовні вимоги мотивовані тим, що йому, [PERSON], на праві приватної власності належить будинок № 33 по пров. Р. Люксембург в м.Херсоні. Відповідачі є колишня дружина позивача та його донька. Позивач посилається на те, що останні разом з співмешканцем доньки 11.11.2014 року відібрали у нього ключі від будинку та не впускають до будинку, тому він змушений проживати у знайомих. Такі дії відповідачів порушують його право власності. Крім того, оскільки шлюб між ним та [PERSON] розірвано, остання не є членом його сім»ї, а тому не має права користування вказаним будинком. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON], підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідачів адвокат [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти вселення позивача, а в інший частині позов не визнала. Представник третьої особи просив розглядати справу у іх відсутність. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок, виданого виконкомом Комсомольської районної ради депутатів трудящих 02.10.1975 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №33 по провулку Р.Люксембург в м.Херсоні. В судовому засіданні з'ясовано, що відповідачі перешкоджають в праві користування позивачем вказаним будинком, відібрали ключі від будинку, тому позивач на теперішній час мешкає у знайомих. Згідно вимог\~ст. 47 Конституції України\~позивач має конституційне право на житло, не може бути примусово позбавлений права на житло інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно вимог ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно з правилом\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положення\~ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено факт створення перешкод позивачу, власнику майна, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Щодо вимог позивача в частині позбавлення відповідачів права користування спірним будинком та зняття їх з реєстраційного обліку суд вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими. Позивач посилаючись на розірвання шлюбу між ним та [PERSON] зазначає, що остання не є членом його сім»ї та не має права користування будинком. Позовну вимогу про позбавлення [PERSON], яка є донькою позивача, права користування будинком, позивач взагалі не обґрунтовує. Відповідно до ч.4\~ст.9 ЖК України\~\~ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч.1\~ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Позбавлення права\~\~користування члена сім»ї житловим приміщенням можливе у випадку відсутності його в житлі без поважних причин понад встановлені строки, коли наявні обставини, що свідчать про відмову від права користування таким приміщенням ( ст.. 405 ЦК України). Позивачем не надано суду доказів для позбавлення відповідачів права користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до вимог\~ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~Відповідачі\~\~правомірно проживають в будинку, їх право користування жилим приміщенням врегульоване\~\~житловим законодавством,\~\~за яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні\~\~ним\~\~інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, враховуючи пояснення\~\~сторін по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині позбавлення права користування житловим приміщенням, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню . На підставі ст.ст.\~15,317,\~319,\~356,\~358,\~391 ЦК України,\~ст.150 ЖК України, ст.ст.\~3,\~4,\~10,\~57-61,\~88,\~209,\~212-215,\~ЦПК України, суд

Outcome: partial