overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 11.08.2004 року, від якого мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач не заперечила щодо розлучення. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2004 року /а.с.31/, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] /а.с.10,11/. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, дітей [PERSON] та [PERSON] суд залишає на виховані з відповідачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Важливо зазначити, що визначення місцем проживання дітей місця проживання одного з батьків зовсім не означає, що другий з батьків позбавляється права брати участь у вихованні і житті дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2009 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, син фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернувся з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,25 га розташованої в [ADDRESS], яка передана на підставі рішення 13 сесії Кумарівської сільської ради народних депутатів 21 скликання від 22.12.1993 року для обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок [ADDRESS] позивач придбав на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 12.06.1991 року між [PERSON] та ним. Однак, на підставі рішення 13 сесії Кумарівської сільської ради народних депутатів 21 скликання від 22.12.1993 року відповідачці було передано у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0,25 га розташовану біля житлового будинку [ADDRESS] і відповідачка отримала відповідний державний акт, але не бажає займатись переоформленням власності на присадибну земельну ділянку і тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду телеграму з проханням слухати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилась, надала телеграму, в якій вказала, що позов визнає повністю, просить його задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області надало листа з проханням розглянути справу без участі його представника та постановити рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить що згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого 12.06.1991 року секретарем виконкому Кумарівської сільської ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області (а.с.8) [PERSON] купив у [PERSON] жилий будинок жилою площею 48,5 м.кв. в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення 13 сесії Кумарівської сільської ради народних депутатів 21 скликання від 22.12.1993 року [PERSON] передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га розташовану в с. Кумари Первомайського району Миколаївської області ( а.с.4), а згідно висновку про грошову оцінку земельної ділянки її вартість на 17.02.2015 року складає 4600 грн. ( а.с.17). Так як ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей -[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позивачка до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, хоча був належним чином сповіщен про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив і судом було прийняте рішення справу розглянути без його участі в заочному порядку. Суд, дослідивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі тому що: Відповідач по справі є батьком своїх неповнолітніх дітей-[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8,9), діти знаходяться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.11,13), відповідач допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.6,12,14) суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.12.2008 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини з осені 2011 року, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 27 грудня 2008 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 05.09.2008 року в Просянській сільській раді Марківського району Луганської області. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Позивач просила розглянути справу без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Із наданих позивачем доказів встановлено, що сторони мають малолітню дитину, яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у вказаному розмірі. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька, як спадкоємиця, мотивуючи позов тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, але у зв'язку з тим, що позивач являється інвалідом другої групи та після смерті батька проходила лікування, тому вчасно не звернулася до нотаріальної контори, і просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON]. Позивач до початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник Чернігівської міської ради в судове засідання не з'явився про причини не явки суду не повідомив. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2015 року встановлено факт що померлий [INFO] [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 26). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 17.02.2015 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON], згідно даних спадкового реєстру не заводилась (а.с. 22-23). Позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини в зв'язку із хворобою, що підтверджується випискою із хвороби стаціонарного хворого (а.с. 7), випискою-епікризом № 0488 (а.с. 8), індивідуальною програмою реабілітації інваліда (а.с. 9-10). Відповідно до довідки про надання консультацій правового характеру від 27.01.2015 року за № 289/01-16 Першої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] з питання подачі заяви про прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO]. Їй було надано консультацію про те, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв, але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦПК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, його позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

05.02.2015 року позивач звернулася з позовом у суд до відповідача про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач зареєстрований у належній їй на праві власності квартирі за [ADDRESS], однак із часу купівлі квартири не проживає у ній, не сплачує комунальні платежі за користування житлом, всі витрати по утриманню житла несе вона. Реєстрація відповідача у належному їй нерухомому майні чинить перешкоди у користуванні ним. Тому прохає вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися від представника позивача надійшла заява якою він просить розглядати справу без участі сторони позивачів. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву якою вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надав заяву якою просить розглядати справу без їх участі, вирішення справи покладає на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за [ADDRESS] (а.с. 4-7). За вищенаведеною адресою зареєстрована також і відповідачка [PERSON], [INFO], однак за вищезазначеною адресою не проживає із дня реєстрації договору купівлі продажу квартири. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни , які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідачка не є членом сім'ї позивача та її реєстрація створює перешкоди у реалізації права власності на квартиру. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на вищевикладене, суд встановив, що в судовому засіданні повністю доведено факт не проживання відповідача без поважних причин за місцем реєстрації починаючи, отже, є всі підстави для задоволення вимог позивача. Питання розподілу судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

05.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки: [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути аліменти з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони знаходяться у цивільному шлюбі з 16.01.2013 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений відповідач. Донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері та відповідно до вимог сімейного законодавства [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку. Доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

05.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказує, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 27 червня 2014 року відділом ДРАЦС по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 236. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але нерегулярно та не в повному обсязі. Позивач просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, також просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а також просив розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 27 червня 2014 року відділом ДРАЦС по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 236. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved