Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

05 червня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або Банк), подало до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовувало наступним. 02 червня 2010 року між Банком та [PERSON] (далі - відповідач) укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 14 травня 2019 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 12590 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6097 грн. 33 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2028 грн. 26 коп., пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 2988 грн. 73 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 400 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 575 грн. 72 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, вказала, що дійсно укладала з Банком договір та отримувала кредитні кошти, однак вважає, що вказана позивачем сума заборгованості є завеликою, заперечувала щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2028,26 грн. в зв`язку з тим, що нараховано заборгованість по тілу кредита, заперечувала щодо одночасного стягнення пені та штрафів за одне і те саме порушення. Просила суд стягнути з неї лише заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6097,33 грн. Суд, заслухавши вступне слово відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02 червня 2010 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами зобов`язана була вносити щомісячний платіж до - 25 числа місяця, наступного за звітним. Із наданої позивачем Виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Внаслідок ненадання відповідачем своєчасно грошових коштів Банку виникла заборгованість, яка відповідачем не погашена. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України) Банк виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши 02 червня 2010 року відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Як вбачається з наявних у справі доказів, відповідач систематично використовувала кредитні кошти, але їх повернення та сплата обов`язкових за умовами договору платежів відбувалося з порушенням умов укладеного сторонами договору. В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення кредиту виникла заборгованість за кредитним договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14 травня 2019 року становить 12590 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6097 грн. 33 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2028 грн. 26 коп., пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 2988 грн. 73 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 400 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 575 грн. 72 коп. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафів). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Фактично за одне й те саме порушення умов договору - несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів, у договорі передбачено два види відповідальності: штраф та пеня. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 р. Виходячи з викладених обставин справи, положень закону та правової позиції, на відповідача може бути покладено лише один вид цивільно-правової відповідальності, а саме - штраф, оскільки умови його стягнення в Умовах та Правилах виписані в зрозумілій для позичальника формі і, ознайомлювавшись з ними, відповідач могла зрозуміти порядок їх нарахування. За такого у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів з нього на користь позивача необхідно стягнути, крім суми заборгованості за кредитом, також і передбачений договором штраф, який складається з фіксованої частини та з процентної. Таким чином відповідач повинен сплатити АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6097 грн. 33 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2028 грн. 26 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 575 грн. 72 коп., що разом становить 9201,31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1403,94 грн. судового збору (9201,31(сума задоволена судом)х1921(сума судового збору за позовну заяву):12590,04(загальна сума позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial