Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

07.02.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 15.03.2018 року судом отримання довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01 червня 2018 року в підготовче судове засідання з викликом сторін. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 25 жовтня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 150. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 25.10.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 150 В період шлюбу у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними поступово погіршувались, що призвело до їх припинення. 30.12.2017 року вона пішла від чоловіка та проживає за іншою адресою Причиною розпаду сімейних відносин стало негативне відношення до неї зі сторони батьків відповідача, з якими вони проживали разом. В грудні 2017 року після чергової сварки батько відповідача вигнав її з будинку і вона змушена була шукати собі притулок, а потім житло. Вона втратила надію на щасливе сімейне життя, тому вважає, що збереження шлюбу між ними не можливе, так як це суперечить їхнім з чоловіком інтересам та інтересам їхніх дітей . В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що нею правильно викладені фактичні обставини справи та наведені всі доводи на їх обґрунтування. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу. Судом встановлено, що 25.10.2008 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 150 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від період шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дітей . Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили 30 грудня 2017 року, що підтверджується сторонами. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків, а також вплив батьків відповідача на шлюбно-сімейні відносини сторін що також підтверджується сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту, обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання позивачки вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, вину обох сторін у розірванні шлюбу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 352.40 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду також повинні бути покладені на сторони в рівних частинах. На основі ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved