overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставить питання про стягнення з відповідача суми боргу за договором про погашення заборгованості у розмірі 2821,14 грн., також судові витрати покласти на відповідача. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що Дзержинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства регулярно надавало послуги відповідачу по постачанню питної води та прийманню стічних вод. Відповідач тривалий час ухиляється від сплати боргу за спожиті послуги з постачання питної води та прийманню стічних вод. Між відповідачем та Дзержинським ВУВКГ укладено договір на погашення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Згідно з п. 1.2 даного договору, відповідач зобов`язався своєчасно рівними частинами здійснювати виплату заборгованості. Станом на 01.04.2014 року відповідач має заборгованість, яка складає 2821,14 грн. Представник позивача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідив матеріали справи, було встановлено, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS] та є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, і вона повинна щомісячно сплачувати надані послуги, також між сторонами був укладений договір на погашення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, згідно з п.1.2 даного договору, відповідач зобов`язалась своєчасно рівними частинами здійснювати виплату заборгованості (а.с. 6). Згідно наданого розрахунку, станом на 01.04.2014 року відповідач має заборгованість, яка складає 2821,14 грн. (а.с.7). Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, суд приходить до висновку, що маються всі підстави для задоволення позовних вимог позивача відповідно до розрахунку, який суд перевірив і зазнав правильним. Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9104 грн. 41 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.04.2012 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №74268/06/к3 згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці, визначивши кінцеву дату повернення кредиту - не пізніше 09.04.2014, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 16.04.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 9104 грн. 41 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 5697 грн. 38 коп., заборгованість по процентам - 2052 грн. 05 коп., пеня за прострочення строку повернення кредиту - 342 грн. 78 коп., пеня за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом - 101 грн. 39 коп., штраф за невиконання умов п.п. 5.2.5 - 700 грн. 00 коп., сума інфляційних нарахувань - 210 грн. 80 коп. (а.с 10). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14.09.1991 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 1991 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03.10.2009 року по 04.11.2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В зв'язку з викладеними обставинами просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила позов задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У зв'язку з вищевказаним суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с. 4). Між сторонами не досягнута домовленість по питанню утримання дитини, так як відповідач добровільно не надає достатню допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом позивач була звільнена від сплати судового збору, вказані судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного ст.ст. 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернулась з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги, вмотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу їй належить квартира [ADDRESS]. В травні 2001 року [PERSON], якій згідно договору купівлі-продажу від 18.10.1995 р. належала квартира [ADDRESS], у зв'язку з виїздом в Російську Федерацію запропонувала їй купити вказану квартиру. Вона погодилась і в якості завдатку передала [PERSON] 500 грн. Остання передала їй ключі від квартири будинкову книгу і поїхала пообіцявши повернувшись оформити купівлю-продаж нотаріально, однак до теперішнього часу не повернулась, а вона з травня 2001 р. по теперішній час, понад 10 років, володіє та користується вищевказаною квартирою яка належить [PERSON], а тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на вказану нерухомість. Позивач в судове засідання не з'явилась, але її представник [PERSON] просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволені відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із довідки Первомайського МБТІ від 14.01.2014 року (а.с. 14) видно, що квартира [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1995 року. Із довідок Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області (а.с. 59) та Відділу ДРАЦС по м.Первомайську (а.с. 64) видно, що [PERSON] в м.Первомайськ не зареєстрована і актовий запис про її смерть з 2001 року по теперішній час відсутній. Із копії будинкової книги на вказану квартиру (а.с.12-13) видно, що в ній були зареєстровані з 11.06.1992 року по 19.10.1995 року [PERSON] та [PERSON] і дані про будь-яку подальшу реєстрацію відсутні. Згідно звіту про оцінку спірної квартири (а.с.20) її вартість складає - 37210 грн. Ст. 344 ч.1 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно. Згідно п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ст. 60 ч. 1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Із довідки квартального комітету №12 від 03.06.2014 року (а.с. 69) видно, що в квартирі [ADDRESS] з 2001 року по теперішній час мешкає [PERSON], що також підтверджено в судовому засіданні і поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] Із копії розрахункових книжок по оплаті за комунальні послуги (а.с.41-46) видно, що з 2007 року оплату проводить саме позивач, а тому суд знаходить позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом з проханням розірвати шлюб, укладений між ними 27 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 731 від 27.10.2007 року. Обґрунтовуючи тим, що вони зареєстрували шлюб 27.10.2007 року, в якому у них народилася одна дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне сумісне життя не склалось із-зі несумісності характерів, постійних сварок, різних поглядів на життя. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви, відповідно до яких, позивач підтримав позовні вимоги, просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач позовні вимоги визнав, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, подані сторонами заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 27 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №731 (а.с. 5), від шлюбу у них народилася одна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо і згідно з поданими заявами вважають примирення неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В заяві зазначено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого має неповнолітню доньку, [INFO]. Спільне життя між ними не склалося через непорозуміння, які виникали в сім'ї через несхожість характерів та поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2014 року. При таких обставинах, на думку позивача, збереження сім'ї не можливе, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач була відсутня, проте надала до суду заяву згідно змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні був відсутній хоча належним чином та своєчасно повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що є у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.03.1991 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.03.1991 року, видане Одринським сільським відділенням РАЦС, Нововодолазького району Харківської області а/з №1 ( а.с.5 ) Як вбачається, подальше сумісне подружнє життя сторін не можливе та суперечить їх інтересам, оскільки вони не мають наміру на відновлення шлюбних стосунків, всі ці обставини свідчать про те що сім'я сторін розпалась остаточно. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб на даний час носить формальний характер і повинен бути розірваний. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору про розподіл майна у сторін не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

07.05.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 26 грудня 2003 року уклала шлюб з відповідачем, від щлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні стосунки. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл сумісного майна не виникає, на даний час вона має намір створити нову сім'ю. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. А тому просила винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам та відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 26 грудня 2003 року зареєстрували шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам, відповідач повністю згоден з вимогами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

07.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що 21.07.2001 року уклала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народилася донька [PERSON], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає та добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] в м. Вознесенськ Миколаївської області народилася [PERSON]. Батьками даної неповнолітньої дитини є сторони: [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 11.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (довідка від 25.04.2014 року, видана КП «Єдність»). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/4 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 07 травня 2014 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved