Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

07.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Довгинцівський РВ у м. Кривий Ріг ГУ Державної міграційної служби України Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю, який в послідуючому уточнила. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2011 року, який посвідчений Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-1374, вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є попередніми власниками вищевказаної квартири, а відповідач [PERSON] є членом їх сім`ї. Ще до продажу квартири відповідачі переїхали на інше постійне місце проживання, однак до теперішнього часу є зареєстрованим в квартирі, яка належить позивачу на праві власності. Посилаючись на те, що право користування квартирою у відповідачів припинилося з моменту набуття позивачем права власності на квартиру, а їх реєстрація створює перепони позивачу в користуванні квартирою, оскільки тягне за собою нарахування на них комунальних послуг та експлуатаційних витрат, позивач просила суд усунути їй перешкоди в користуванні власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, що є підставою для зняття їх з реєстрації. У судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку ( а.с. 12-13,14 - повідомлення, оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2011 року, який посвідчений Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-1374, є власником квартири [ADDRESS] ( а.с. 7-9 - копія витягу про державну реєстрацію та копія договору купівлі-продажу). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 5 - довідка ЖЕО № 45). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд приходить до висновку, що право позивача на користування власністю, а саме квартирою № 54 в будинку № 78 по вул. Отто Брозовського в м. Кривому Розі порушено й потребує захисту шляхом визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття їх з реєстрації за вказаною квартирою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved