Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

05 вересня 2018 року позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 49088,53 грн. за кредитним договором без номеру від 20.03.2012 року, укладеного між сторонами у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань. В обґрунтування позову зазначив, що 20.03.2012 року відповідач отримав кредит у позивача у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов'язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду разом з позовною заявою клопотання, відповідно до якого надав згоду на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 43). Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з`явилася. Про час, день та місце судових засідань 12.11.2018 року та 29.11.2018 року була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ухвалою суду від 29.11.2018 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву з боку відповідача на позов, суд встановлює наступні обставини справи на підставі наданих позивачем суду доказів. 20.03.2012 року між позивачем та відповідачем у формі публічної оферти шляхом приєднання відповідача до умов надання кредиту позивачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON] отримала у позивача споживчий кредит на картковий рахунок, відкритий позивачем, у розмірі 2000,00 грн. Картка була активована відповідачем та кредит наданий 20.03.2012 року. Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника відповідача по справі (а.с.8), довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.9), а також «Умовами та правилами надання банківських послуг», які затверджені наказом голови правління позивача від 06.03.2010 року за № СП-2010-256 (далі - Умови та правила) (а.с.10-40). Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил позивач мав можливість в односторонньому порядку змінювати процентну ставку за наданий кредитом без повідомлення відповідача. Згідно з п.2.1.1.5.3 у взаємозв'язку з п.2.1.1.5.4 Умов та правил відповідач для контролю свого поточного рахунку зобов'язаний був отримувати виписки по своєму картковому рахунку та в разі незгоди з діями позивача мав право розірвати договір, надавши відповідну письмову заяву та погасивши заборгованість, яка виникла у нього перед позивачем. Такої заяви відповідач за весь час дії договору не подавав, у зв'язку з чим дії позивача відповідали вимогам укладеного між сторонами кредитного договору. На підставі п.2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за отриманим кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач умови кредитного договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 31.07.2018 року допустив заборгованість перед позивачем у сумі 49088,53 грн., яка складається з: 437,43 грн. - заборгованість за кредитом; 41857,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3980,00 грн. - заборгованість за пенею; та штрафів в сумі 2813,74 грн., з яких 500,00 грн. - фіксована частина та 2313,74 грн. - процентна складова штрафу. Розрахунок штрафів проведено відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил, які відповідач прийняв, отримавши кошти від позивача. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. В той же час вимоги позивача щодо стягнення штрафів суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи, штраф (фіксована частина та процентна складова) і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу (фіксована частина та процентна складова) та пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню лише пеня. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими у розмірі 46274,79 грн., з яких 437,43 грн. - заборгованість за кредитом, 41857,36 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 3980,00 грн- заборгованість за пенею. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного доручення №PROM1BOQTO від 21 серпня 2018 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним за подання позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial