Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

06 липня 2018 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 21 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку було зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №204. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 червня 2014 року. В даному шлюбі у подружжя є одна малолітня дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Шацького районного управління юстиції Волинської області 16 вересня 2014 року. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем не склалося. Основною причиною розірвання шлюбу є різні погляди на шлюб, сім'ю, права та обов'язки подружжя, внаслідок чого відсутнє взаєморозуміння між позивачем та відповідачем. Шлюбні відносини припинені з 28 листопада 2017 року, подружжя проживає окремо. Позивач [PERSON] вважає, що за викладених обставин збереження шлюбу, подальше спільне життя та примирення з відповідачем неможливе, тому просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати, малолітню дитину [PERSON] залишити проживати разом з нею. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, однак вважає, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з осені 2015 року. Заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 21 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку було зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №204. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 червня 2014 року (а.с. 4). Прізвище позивача [PERSON] у зв'язку з реєстрацією шлюбу не змінено (а.с. 4). В даному шлюбі у подружжя є одна малолітня дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Шацького районного управління юстиції Волинської області 16 вересня 2014 року (а.с. 14). Ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року, за клопотанням відповідача [PERSON], подружжю було надано строк для примирення один місяць (а.с. 42). Термін для примирення закінчився 20 січня 2019 року, однак між подружжям не досягнуто порозуміння, з осені 2015 року подружжя проживає окремо, фактичні шлюбні відносини припинено. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову. Отже позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю і шлюб за вимогою позивача розірвати. Батько малолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] не заперечує, щоб дитина проживала з матір'ю, тому дитину за згодою сторін слід залишити проживати з позивачем [PERSON] Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі статей 104, 105, 106, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved