Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~05.11.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 29.04.2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] . На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, втрати взаємоповаги та підтримки один відносно одного. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, оскільки їхня сім`я існує суто формально. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 29.04.2011 року Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 273. \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2020 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення терміном на 2 місяці (а.с. 21). \~ \~ \~ \~До початку судового засідання позивачко було подано до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься його власноручна розписка (а.с. 22). Заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. В судовому засіданні 10.12.2020 року відповідач позов не визнав, суду пояснив, що твердження позивачки про те, що він допустив про подружню зраду не відповідає дійсності. Разом з позивачкою він не проживає лише один місяць, а тому, на його думку, їх сім`я ще не розпалася, вони можуть примиритися. Просив у задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що неявка відповідача в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки відповідач був присутнів в попередньому судовому засіданні та надав суду пояснення по суті даного спору. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають у шлюбі з 29.04.2011 року, який було зареєстровано Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом № 273. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 4). \~ \~ \~ \~За час шлюбу в сторін [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] . Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Разом з тим, протягом наданого судом строку на примирення, сторони не примирилися, про що свідчить заява [PERSON] , відповідно до якої вона наполягає на розірванні шлюбу, а тому збереження сім`ї є недоцільним. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття поваги, а також різні погляди на шлюб та сімейне життя, на даний час, сторони спільне господарство та побут не ведуть. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а також її спільним із відповідачкою малолітнім сином, а тому шлюб підлягає розірванню. Також суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивача на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити за собою прізвище « [PERSON] », про що вона зазначила у своїй заяві (а.с. 23). Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід також стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved