Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

06.11.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] /[PERSON]/ О.А. яким просить вселити його в двокімнатну квартиру [ADDRESS] (23 Лютого) в м.Кривому Розі, встановити порядок користування квартирою, виділивши йому в користування кімнату площею 12 кв.м., та виділити його частку в спільній сумісній власності. В обґрунтування вказує, що йому та відповідачам, які є його колишньою дружиною та дочкою, квартира належить на праві спільної сумісної власності, їх частки відповідно є рівними. В 2014 р. він припинив спільне проживання з дружиною [PERSON], яка змінила замки на вхідних дверях, та перешкоджає його в квартирі проживанню. Оскільки в позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, йому невідома площа кімнат, тому він просить витребувати вказані документ у відповідачів, з метою уточнення своїх позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, після надання відповідачем свідоцтва на право власності на житло, та технічного паспорту згідно яких в квартирі відсутня кімната площею 12.00 кв.м., а є кімнати площами 13,3 та 19.3 кв.м., вважав можливим усно уточнити позовні вимоги, вимагаючи виділити позивачу в користування кімнату площею 13,3 кв.м., в якій позивач згоден проживати з сином [PERSON] [INFO], який на теперішній час проживає в квартирі з матірю. Крім того просить виділити позивачу 1/3 частку в спільній сумісній власності. Відповідач [PERSON], та її представник адвокат [PERSON] проти позову заперечували, вказують, що позовні вимоги позивача є неконкретними. [PERSON] не вказує в позові яку частку в квартирі він вимагає виділити, не вказує яким чином просить встановити порядок користування квартирою, яка має всього дві кімнати, та інші приміщення. В квартирі вона проживає з повнолітнім сином [PERSON], [INFO], ще власником квартири є їх дочка [PERSON] яка проживає окремо. Позивач вів себе агресивно при спільному проживанні, тому вона заперечує проти його вселення. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи в свою відсутність, з запереченнями проти позову. Третя особа [PERSON] повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та вселити позивача в спірну квартиру, в частині позову провиділ частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування власністю позивачу відмовити. Судом встановлено поясненнями сторін, наданим свідоцтвом на право власності на житло №41 від 25.04.1997 р., технічним паспортом, довідкою з місця реєстрації а.с.41-42, що позивач [PERSON], разом з відповідачами [PERSON] і [PERSON] /[PERSON]/ О.А. є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS] (23 Лютого) в м.Кривому Розі, де зареєстрований також син сторін [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оскільки [PERSON] є власником квартири в якій не проживає, то його права підлягають захисту шляхом вселення позивача в спірну квартиру. Однак позов в частині виділу частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування власністю не ґрунтується на законі. Позивач всупереч ст.ст.10, 27 ЦПК України, які регулюють розгляд справи диспозитивно, в межах заявленого позову, та на засадах змагальності, не довів в суді відповідними доказами обґрунтованість та законність заявлених вимог про виділу частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування власністю. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.368, 370, 372 ЦК України згідно норм яких - у разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.319 ЦК України - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав та згідно ст.ст.386, 391 ЦК України власник може вимагати захисту свого права власності. Позивач просить виділити йому в користування кімнату площею 12.к.м., але вказана кімната в квартирі відсутня. Квартира має дві житлові кімнати площею 13,3 кв.м. та 19,3 кв.м., загальну житлову площу 32,6 кв.м., загальну площу 56,5 кв.м. а.с.41. Встановлюючи порядок користування для себе, позивач не вказує, які приміщення слід виділити іншим власникам, та проживаючим членам родини. На пропозицію суду уточнити позовні вимоги про виділ частки в праві спільної сумісної власності, та встановлення порядку користування і конкретизувати їх, відповідно до наданих відповідачем доказів, представник позивача вважав обґрунтованим заявлений позов. Тому суд, розглядаючи позов диспозитивно, позбавлений можливості самостійно проводити виділ часток в праві спільної сумісної власності, при відсутності позовної вимоги про конкретну частку, яку вимагає до виділення позивач, та стосовно кімнати площею 12 кв.м. яка в квартирі відсутня. Крім того, на кожного з трьох співвласників припадає по 10,86 кв.м. житлової площі, а разом з сином [PERSON], який не є власником але проживає в квартирі як член родини власника, розмір житлової площі кожного становить 8,15 кв.м. /32.6:4/. Тобто позовна вимога позивача про виділення йому в користування меншої кімнати яка як встановлено має площу 13,3 кв.м., при наявності спору, суперечить засадам рівності, та порушує права інших власників та членів родини. При частковому задоволенні позову, відповідно до ст.81,88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню судовий збір по 275,60 грн. з кожного, при сплаті 551,20 грн. судового збору а.с.1. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 386, 391 ЦК України

Outcome: partial