Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

06.02.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що їм на підставі свідоцтва на право власності на житло від 28.12.2000 року та договору дарування 1/3 частини квартири від 20.08.2004 року, на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Крім них, у квартирі зареєстрований відповідач, який з травня 2016 року у будинку не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачам у здійсненні їх права власності на житло. В зв'язку із даними обставинами позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно у встановленому законом порядку за місцем реєстрації по [ADDRESS] але згідно поштового повідомлення судова повістка тричі повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідач не повідомила причину неявки до суду. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 28.12.2000 року, угоди про визначення часток від 07.07.2004 року, договору дарування 1/3 частини квартири від 20.08.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] та [PERSON] (згідно свідоцтв про зміну імені, змінив прізвище та ім'я на [PERSON], а.с. - 21,22) належить на праві приватної спільної часткової власності квартира [ADDRESS], а.с. - 14-18. Згідно довідки № 5 від 02.02.2018 року у квартирі [ADDRESS], зареєстровані - [PERSON], [PERSON], [PERSON]., а.с. 19. Актом від 02.02.2018 року встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з травня 2016 року, а.с.- 20. Оцінка суду. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як член сім'ї власника житла може бути позбавлений права користування житлом. На підставі ст.ст. 391, 405 ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved