Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

05 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом Кіндрасільської ради Костянтинівського району Донецької області, третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація, про визнання права власності на земельну ділянку. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 16 листопада 2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається у тому числі із земельної ділянки площею 1,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях [PERSON] сільської ради Костянтинівського району Донецької області, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ, № 721336, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 24.09.2008 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за № 010815700086. Померла [PERSON] за життя склала заповіт від 21.10.2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 5, згідно якого заповідала позивачці вказану земельну ділянку. Позивачка прийняла спадщину, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши письмову заяву до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори Спадкова справа № 70/2016. З метою оформлення спадщини представник позивачки звернулась до нотаріальної контори, але 09.06.2016 року отримала письмову відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавець [PERSON] за свого життя втратила оригінали документів про право власності на землю. Позивачкою були отримані усі можливі копії цих документів, а саме: завірена копія державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ, № 721336, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 24.09.2008 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за № 010815700086; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий № 1422483500:12:000:0045; витяг з Державного земельного кадастру про цю земельну ділянку, згідно якого земельна ділянка кадастровий номер 1422483500:12:000:0045 загальною площею 1,7600 га перебуває у приватній власності [PERSON]; розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 15.07.2008 року № 318 на підставі якого був виданий вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку. Тому, просила визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, [PERSON] сільська рада, загальною площею 1,7600 га кадастровий номер 1422483500:12:000:0045, видану на підставі розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 15.07.2008 року № 318, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON], померлій 16 листопада 2015 року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ, № 721336, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 24.09.2008 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за № 010815700086. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на наведені у позові доводи. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Костянтинівського району Донецької області в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Зясувавши вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 листопада 2015 року в с. Осикове Костянтинівського району Донецької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО, № 916415 від 17.11.2015 року (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається у тому числі із земельної ділянки площею 1,98 га, яка розташована на землях [PERSON] сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Право власності [PERSON] на землю підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ, № 721336, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 24.09.2008 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за № 010815700086 (а.с. 10). Вказаним державним актом визначено право власності [PERSON] на дві земельна ділянки: кадастровий номер кадастровий номер 1422483500:12:000:0045 площею 1,7600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях [PERSON] сільської ради Костянтинівського району Донецької області, та земельної ділянки кадастровий номер 1422483500:14:000:0201, площею 0,2300 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у с. Осикове Костянтинівського району Донецької області. Померла [PERSON] за життя склала заповіт від 21.10.2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 5, згідно якого заповідала позивачці вказані земельні ділянки (а.с. 11). Позивачка прийняла спадщину, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши письмову заяву до Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори Спадкова справа № 70/2016. З метою оформлення спадщини представник позивачки звернулась до нотаріальної контори, але 09.06.2016 року отримала письмову відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкодавець [PERSON] за свого життя втратила оригінали документів про право власності на землю (а.с. 12-13). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку підтверджуються: завіреною копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ, № 721336, виданого Костянтинівською райдержадміністрацією 24.09.2008 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею за № 010815700086 (а.с. 14); витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий № 1422483500:12:000:0045 (а.с.15); витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1402036262016 від 01.07.2016 р., згідно якого земельна ділянка кадастровий номер 1422483500:12:000:0045 загальною площею 1,7600 га перебуває у приватній власності [PERSON] (а.с.16-20); розпорядженням голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 15.07.2008 року № 318 на підставі якого був виданий вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] (а.с. 21-22). Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, за [PERSON] на підставі ст.ст. 392, 1225, 1235, 1268 Цивільного кодексу України, ст.131 Земельного кодексу України слід визнати право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved