Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

05 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначав, що працював у ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на посаді бетонника 3 розряду та 16.06.2015 його було звільнено за угодою сторін. На час звільнення відповідач не здійснив із ним остаточного розрахунку та заборгував заробітну плату за лютий-квітень 2015 року у розмірі 8388,36 гривень. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість, суму компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати у сумі 4339,29 гривень, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 151738,56 гривень. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, в остаточній редакції яких просив стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату у сумі 8388,36 гривень, компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати у сумі 2839,13 гривень, а також суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 158489,64 гривень. Позивач [PERSON]. та його представник [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність, напалягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «БМФ «Азовстальбуд», що діє на підставі довіреності, [PERSON] в судове засідання також не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про те, що позовні вимоги в останній редакції [PERSON] він визнає частково та просить суд прийняти рішення з урахуванням наданого розрахунку суми середнього заробітку, справу слухати без його участі. Згідно з ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до висновків Конституційного Суду України від 15.10.2013 року за №9-рп/2013, в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Встановлено, що наказом ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» за № 75-к від 20.09.2012 позивача [PERSON] було зараховано до підрозділу СУ-1 даного підприємства на посаду бетонника 3 розряду та наказом за № 21-к від 16.06.2015 року звільнено з підприємства на підстав ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Як вбачається з довідок за № 08/084 та № 08/085, виданих ПАТ «БМФ Азовстальбуд» від 31.05.2017 року, станом на 01.06.2017 заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становить 8388,36 гривень, саме за лютий 2015 року 1283,88 гривень, за березень 2015 року 2773,56 гривень, за квітень 2015 року 4330,92 гривень. Відповідно до відомостей, отриманих судом 12 липня 2018 року від ПАТ «Будівельно-монтажна фірма» станом на 12.07.2018 року має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] у розмірі 8388,36 грн., а саме заборгованість з відрахуванням податків. Крім того, з даних довідок також вбачається, що [PERSON] залишається невиплаченою компенсація втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати у загальній сумі 2839,13 гривень. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок роботодавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення закріплені змістом ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Разом із тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року). Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, суд стягує з відповідача ПАТ «БМФ Азовстальбуд» на користь позивача [PERSON] заробітну плату у загальному розмірі 8388,36 гривень з відрахуванням податків, зборів та обовязкових платежів, а також компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати у загальній сумі 2839,13 гривень. Вирішуючи позов [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 17.06.2015 по день винесення рішення судом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 321,48 гривня. Разом з тим, відповідачем ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» була надана суду довідка за № 07/243 від 12 липня 2018 роу, згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 209,76 гривень. Система оплати праці поденна. Також зазначено, що середньоденна заробітна плата розрахована згідно тарифної ставки, тому що з червня 2015 рокуНевечеря С.В. не працював. При цьому в даній довідці зазначено, що цей розрахунок зроблений відповідно до п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно якого, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодного документу, який би спростовував бухгалтерський розрахунок середньоденної заробітної плати у вказаному розмірі, наданий відповідачем. Зокрема відповідач вказує у своєму відзиву, а позивач не спростовує дане ствердження,що [PERSON] був звільнений 16.06.2015, при цьому два дні, що передували звільненню, останній не працював і перебував у плановій щорічній відпустці. Суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 17 червня 2015 року і по день ухвалення судом рішення, оскільки на день розгляду судом справи з позивачем розрахунок не проведено. Так, кількість робочих днів за період з 17 червня 2015 року по 12 липня 2018 року згідно вказаного позивачем графіку роботи складає 769 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 17 червня 2015 року по 12 липня 2018 року складає 161 305,44 гривень (769 днів х 209,76 грн. середньоденну заробітну плату). За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню, складає 161305,44 гривень. Зокрема, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень за вимоги майнового характеру на час звернення позивача до суду, який на підставі вимог ЗУ «Про судовий збір» був звільнений від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial