Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

04 травня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , який обґрунтував тим, що 23 серпня 2014 року між ними був укладений шлюб. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. На підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2017 року з позивача на користь [PERSON] були стягненні аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] у зв`язку з необхідністю їй часу для влаштування особистого життя, навесні 2019 року привезла позивачу їх сина на деякий час без визначення терміну. Згодом 01 червня 2019 року відповідач приїхала до позивача, привезла речі сина та повідомила, що вона їде з м. Дніпра проживати до іншого чоловіка. Таким чином, з 01 червня 2019 року син повністю проживає з позивачем. З 01 червня 2019 року й по теперішній час відповідач [PERSON] їх сином [PERSON] не цікавиться, участі у його житті не приймає, майже за рік жодного разу не зателефонувала, а за весь цей час позивач зміг тільки двічі до неї додзвонитися. Неповнолітній син [PERSON] наразі проживає з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні з 01 червня 2019 року, проте відповідач продовжує щомісячно отримувати аліменти з позивача. Зазначені обставини стали причиною звернення [PERSON] до суду з позовною заявою, в якій він просить суд припинити нарахування та стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] та стягнути з останньої аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01 червня 2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Представник позивача адвокат Кузьміна Н.О. в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що у сторін [PERSON] та [PERSON] [INFO] син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10-11). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.06.2017 року та до повноліття дитини (а.с.12). Згідно копії довідки №22 від 27.01.2020 позивач [PERSON] працює у відокремленому підрозділі «Придніпровська теплова електрична станція» акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», займає посаду електрослюсар з обслуговування ата зве та в період з липня 2019 по грудень 2019 року сплачував аліменти на користь [PERSON] (а.с.13). Згідно копії акту обстеження домоволодіння за адресою [ADDRESS] від 07 квітня 2020 року жильці квартир № 6,2,4 підтвердили факт проживання [PERSON] за вказаною адресою з 01 червня 2019 року по теперішній час (а.с.14). Відповідно до копії довідки КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №145» ДОР від 13.02.2020 син позивача [PERSON] відвідує вказаний заклад з вересня 2019 року по теперішній час (а.с.15). Згідно копії договором № 3496712 від 03 жовтня 2019 року позивач уклав Договір добровільного медичного парування з ПАТ «Страхова компанія «АСКА», за яким застрахованою особою є його син [PERSON] (а.с.16-18). 29 січня 2020 року позивач уклав договір про надання послуг первинної медичної допомоги з сімейним лікарем Комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , де зазначена адреса проживання сина: [ADDRESS] , що підтверджується копією Декларації (а.с.19). З копії характеристики сім`ї в якій проживає дитина [PERSON] наданої КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №145» ДОР від 14.02.2020 вбачається, що дитина відвідує заклад з вересня 2019 року. Дитина проживає з батьком за адресою [ADDRESS] . З матір`ю дитини працівники дошкільного закладу не знайомі. [PERSON] [PERSON] до дитячого садка та забирає батько, інколи бабуся [PERSON] (а.с.20). Згідно копії рішення виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради від 20.03.2020 місце проживання малолітнього [PERSON] визначено з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона являється сусідкою позивача. З червня 2019 року з позивачем в квартирі постійно проживає його син [PERSON] , який також відвідує дитячий садок. З відповідачкою свідок не знайома, бачила її лише кілька разів. Вихованням хлопця займається його батько та дід з бабою, оскільки [PERSON] працює. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що мати [PERSON] привезла його до батька на початку літа 2019 року. З того часу дитина проживає з батьком [PERSON] та його дідом і бабусею. Вони доглядають за дитиною, займаються її розвитком та забезпечують всім необхідним. З відповідачкою раніше тісно спілкувались, але останні 2 роки її не бачила, а тому і не спілкуються. Також свідку відомо, що позивач працюючи постійно сплачував аліменти відповідачці. Дитина повністю на утриманні батька з червня 2019 року. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аби одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України за якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підставі припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Відповідно до ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, має право звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Отже, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] . Судом під час судового розгляду встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні з 01 червня 2019 року. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях представника позивача, показах допитаних у судовому засіданні свідків, а також досліджених письмових доказах у справі. В той же час відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась та зазначені обставини не спростувала. Таким чином на момент розгляду дійсної справи змінились обставини, що встановлені судом у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (справа №206/2940/17), а тому суд приходить до висновку про необхідність припинення стягнення з позивача аліментних зобов`язань на користь відповідача на утримання сина [PERSON] . У відповідності зі ст. 180 СК України, мати та батько повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частина 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] на його користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved