Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~05.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON], зазначивши на обґрунтування своїх позовних вимог, що він є власником житлового будинку № 5 по вул. Севастопольський у м. Волноваха Донецької області. У вказаному будинку з 19.05.2009 року було зареєстровано як члена сімї [PERSON], що є колишньою дружиної його сина [PERSON] Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19.05.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Фактично з травня 2015 року [PERSON] перестала проживати у вказаному будинку та переїхала за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: Донецька область, місто Волноваха вулиця Севастопольська, будинок № 5. 06.04.2017 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області відкрито провадження у вказаній цивільній справі. 08.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, зазначаючи, що з 19.05.2009 року вона у звязку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]. Рішенням Волноваського районного суду від 19.05.20015 року шлюб між ними розірвано. Майже одразу після розірвання шлюбу [PERSON] привів до будинку іншу жінку, що вкрай негативно вплинуло на їх спільну дитину [PERSON], [INFO], призвело до сварок в родині та унеможливило її з дитиною проживання у будинку. З урахуванням ситуації, що склалася, між нею, її колишнім чоловіком та батьком чоловіка [PERSON], що є власником зазначеного будинку, була досягнута домовленість про те, що вона з дитиною не буде проживати у будинку, а відповідачі повернуть їй майно спільне придбане з колишнім чоловіком за час шлюбу: телевізор, холодильник, диван, спальний гарнітур, гостинні меблі, стіл кухонний, електричну мясорубку. Доки домовленість не буде виконана, за нею зберігається право користування будинком. Строк виконання домовленості вони не обговорювали. Вона виконувала прийняті на себе зобовязання, не приймала ніяких спроб вселення у спірний будинок не приймала. Відповідачі до теперішнього часу ніякого майна їй не повернули, обмежуючись лише обіцянками. Отримавши копію позовної заяви [PERSON], вона зрозуміла, що [PERSON] та [PERSON] не додержались домовленості, тому 18.05.2017 року вона намагалася потрапити до будинку та відновити в ньому проживання. Але [PERSON] не пустив її та дитину до будинку, у звязку з чим вона змушена була викликати поліцію. На підставі ст. ст. 386, 391, 396 ЦК України просила усунути перешкоди у користуванні нею зазначеним житловим будинком, шляхом передачі їй ключів від будинку та вселення її та її сина [PERSON] в зазначений будинок, з наданням можливості користуватися усіма житловими та нежитловими приміщеннями, наданими комунальними послугами. 12.06.2017 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області відкрито провадження у вказаній цивільній справі. 11.09.2017 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обєднанні в одне провадження. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав, пояснивши наступне. Відповідач [PERSON] є його колишньою невісткою. На протязі 8 років вона проживала у належному йому будинку. Після розірвання шлюбу з його сином [PERSON] добровільно виїхала з будинку разом із дитиною. Шлюб син та [PERSON] розірвали за спільною згодою. Причиною розірвання шлюбу були нові відносини [PERSON] з іншим чоловіком. Цей чоловік і забирав [PERSON] з речами з будинку. В 2017 року він звернувся до [PERSON] Д М. з проханням добровільно знятися з реєстрації у належному йому будинку. Реєстрація колишньої невістки в його будинку створює йому незручності в оформленні субсидії. Вона відмовилась. Жодних перешкод у користуванні будинком він їй не створював, вона пішла з будинку за власним бажанням, добровільно. Проти того, щоб в будинку проживав онук, він взагалі ніколи не заперечував. Будинок складається з трьох кімнат, на теперішній час в ньому проживає він, його старенька мати 91 року та син з новою дружиною. Навіть якщо він і бажав, проживання колишньої невістки на теперішній час у будинку за наведених обставин неможливо. До того, як він звернувся з позовом до суду, жодної спроби повернутися до будинку [PERSON] не робила та наміру повертатися не висловлювала. Після подання ним позову остання приїхала разом із співмешканцем та повідомила, що має намір вселитися, вчинила сварку. Він зрозумів, що вона це робить навмисно, наміру жити вона не має, речей з нею не було. Тому він викликав поліцію, який повідомив, що спір щодо її проживання в будинку розглядається в суді. Ні про який розділ майна він з [PERSON] не домовлявся, розділ майна особисті справи сина та колишньої невістки, в які він не втручається. Домовленості про те, що за [PERSON] зберігається право на проживання у будинку, між ними не було. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснивши наступне. З будинку [PERSON] вона виїхала приблизно 4 роки тому, після розірвання шлюбу з його сином. Причиною її уходу стали постійні сварки з колишнім чоловік, що негативно пливало на дитину. З будинку виїхала добровільно. Між нею та колишнім чоловіком була домовленість про те, що він їй поверне їх спільне майно, проте він своєї обіцянки не виконав. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги останньої, позовні вимоги [PERSON] не визнав, пояснивши, що [PERSON] змушена була піти з будинку колишнього свекра у звязку з постійними сварками з колишнім чоловіком. Власного житла вона немає, орендує квартиру, в який проживає з дитиною. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, пояснивши, що після розлучення остання добровільно виїхала з будинку його батька разом з дитиною. Причиною розлучення була зрада дружина. На теперішній час він та його колишня дружина створили нові сімї. З дитиною він спілкується, має добрі стосунки. Колишня дружина жодного разу до того, як батько звернувся з позовом до суду, не виявляла бажання повернутися до будинку. Вже після подання позову разом з дитиною та співмешканцем вона приїхала начебто вселятися, навмисно вчинила сварку. Він розумів, що дійсного наміру вселятися до будинку вона не має, робить це навмисно, тому він не пустив її. До цього жодної спроби на вселення вона не робила. Ніякої домовленості між ним та колишньою дружиною щодо проживання в будинку та розділу майна не було. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, доходить наступних висновків. Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності та копії витягу про реєстрацію права власності н нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку № 5 по вул. Севастопольській в м. Волноваха Донецької області (а.с.6-8). Згідно довідки про склад сімї виконкому Волноваської міської ради Донецької області від 17.03.2017 року у будинку № 5 по вул. Севастопольській в м. Волноваха Донецької області зареєстровані : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно акту від 23.03.2017 року [PERSON] зареєстрована у [INFO], але не проживає з травня 2015 року (а.с. 12). Згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19.05.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З копії паспорта [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована у [INFO] з 19.05.2009 року (а.с. 4-5). Згідно копії заяви від 18.05.2017 року [PERSON] звернулася до Волноваського ВП ГУНП В Донецькій області з заявою про вжиття заходів до [PERSON] та [PERSON], які не пускають її до будинку за місцем її реєстрації (а.с. 12). Згідно копії висновку Волноваського ВП ГУГП В Донецькій області за повідомленням гр. [PERSON] від 26.05.2017 року підстав для внесення заява до ЕРДР не встановлено (а.с. 13). Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 405 Житлового Кодексу передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника жила втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі вищезазначених норм чинного законодавств та встановлених у судовому засіданні обставин суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. До таких висновків суд дійшов виходячи з того, що в судовому засіданні достовірно було встановлено, що остання, як колишній член сімї власника будинку [PERSON], в травні 2015 року добровільно самостійно виїхала з буд. № 5 по вул. Севастопольській в м. Волноваха Донецької області на інше місце проживання. Зазначене визнане [PERSON] Факт домовленості між власником будинку [PERSON] та [PERSON] про залишення за нею право користування вказаним житлом, останньої жодним чином не доведений та власником будинку заперечується. Посилання [PERSON] та її представника адвоката [PERSON] на те, що [PERSON] вимушена покинула будинок внаслідок збігу складних обставин, також не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Одне лише пояснення [PERSON] про те, що між нею та колишнім чоловіком відбувалися постійні сварки, які негативно впливали на дитину, не можуть бути розцінені судом як доведені складні обставини. Не доведено [PERSON] того факту, що вона протягом 2015 2017 років до часу звернення [PERSON] з зазначеним позов до суду, вживала будь - яких заходи для повернення на проживання до будинку, а останній разом та [PERSON] чинили їй перешкоди в цьому. Той факт, що 18.05.2017 року [PERSON] приїхала до місця своєї реєстрації начебто з наміром на вселення з метою подальшого проживання, а після того, як її не було допущено у будинок звернулася з відповідною заявою до поліції, суд розцінює як засіб захисту та не може його вважати таким, що підтверджує те, що [PERSON] та [PERSON] чинять їй перешкоди в користуванні житлом, оскільки на час вказаної події спір щодо права проживання [PERSON] у вказаному будинку вже був предметом розгляду в суді. Ураховуючи зазначене суд доходить висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. На підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 640 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved