Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

06.03.2020 позивач звернулась до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер двоюрідний брат позивача - [PERSON] [INFO] , про що 09.08.2017 складено відповідний актовий запис №570 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивач своєчасно звернулась до Державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини. Однак 25.06.2019 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову квартиру. Разом з тим, позивач посилається, що оригінал свідоцтва про право власності на вказану вище квартиру у неї відсутній. Посилається, що 17.04.2018 Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації відмовило [PERSON] у видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] через те, що [PERSON] не є власником або співвласником квартири. Посилаючись на вказані обставини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. 06.03.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 11.03.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 10.06.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому зазначає, що Київську міську раду не можна вважати відповідальною за відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно і відповідно виникнення даного спору, а тому в даному спірному випадку не вбачається ніяких правових підстав для стягнення сплаченого судового збору з відповідача. Крім цього, пункт ж) статті 3 Закону України «Про державне мито» передбачає сплату державного мита за видачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином відповідач вважає, що в даному випадку не має правових підстав для стягнення судового збору з відповідача, який є державним органом та виступає від імені держави в спірних правовідносинах. Судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову не підлягає поверненню, оскільки органи місцевого самоврядування звільненні від сплати судового збору (ст.141 ЦПК України). На підставі викладеного відповідач просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. 16.06.2020 до суду надійшла заява від третьої особи, в якій остання просить розглядати справу без їх участі. 23.06.2020 до суду надійшла заява від представника позивача про заміну третьої особи на Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції в м.Києві. 23.06.2020 судом було витребувано від Двадцять першої київської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи щодо померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 23.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 25.06.2020 на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи №643-2017 щодо померлого [PERSON] . Позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та просила позов задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.10.2010 [PERSON] складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, Ловчинською Л.А. , зареєстрований в реєстрі за №8-1674, відповідно до якого спадкодавець заповів належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] - [PERSON] , тобто позивачу по справі. [INFO] помер двоюрідний брат позивача - [PERSON] [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується довідкою Київським міським бюро технічної інвентаризації КВ-2017 № 49305 від 12.12.2017, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.04.1995 Відділом приватизації Залізничної районної Ради народних депутатів м.Києва. Як встановлено з матеріалів справи, позивач у визначений шестимісячний строк звернулась до Державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини, однак 25.06.2019 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову квартиру. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом першої черги після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, визначених законом та які у шестимісячний строк звернулися з заявою про прийняття спадщини не вбачається, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 643-2017 щодо майна померлого [PERSON] . З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за можливе визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заком після смерті [PERSON] який помер [INFO] . З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved