Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

04 листопада 2020 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 28 липня 1991р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що у 2019р. сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства у зв`язку із довготривалою роботою [PERSON] за кордоном. Вказує, що в добровільному порядку [PERSON] відмовляється розірвати шлюб, а тому звернутися в органи ДРАЦС для подачі спільної заяви не має можливості. Вважає, що причини звернення до суду є обґрунтованими, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому просить шлюб розірвати. Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в таке засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав заяву від 04.11.2020р. про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 8). 11 листопада 2020р. в суд надійшла заява відповідача [PERSON] від 03.11.2020р. про розгляд справи у її відсутності; після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] » (а.с. 17); правом на подання відзиву на позов відповідач не скористалась, інших заяв чи клопотань в суд не подавала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 28 липня 1991р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований у с. Білоусівка, Сокирянського району, Чернівецької області, актовий запис № 23, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с 3). Як зазначає позивач [PERSON] із 2019р. шлюб сторін існує формально, оскільки вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства; не бажає у подальшому підтримувати сімейні відносини, а тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надавала та в заяві від 03.11.2020р. вказала, що після розірвання шлюбу надалі бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що позивач по справі не бажає перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги відсутність заперечень зі сторони відповідача, фактичне припинення сімейних відносин з 2019р. та наявність у сторін повнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем не ставиться вимога про зміну прізвища відповідача, суд не вирішує вказаного питання та роз`яснює, що відповідач вправі звернутися в органи державної реєстрації актів цивільного стану в разі бажання відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Судовий збір відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 40 грн. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved