Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

05 серпня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 13 856,01 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.02.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір № 49.29/05350/07-ТК000400299, відповідно до умов якого [PERSON] банк надав кредит у розмірі 10 830,46 грн., зі сплатою 24 % річних. Як зазначає позивач, зобов'язання в частині надання коштів відповідачу виконані в повному обсязі, в той же час відповідач не виконує умов договору в повному обсязі, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, що станом на 18.07.2014 року становить 13 856,01 грн., з яких: 12 741,72 грн. - тіло кредиту, 1 114,29 грн. - відсотки. В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того представник просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати за розміщене оголошення в друкованому засобі масової інформації про виклик відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи через друковані засоби масової інформації, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як вбачається з заяви. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 05.02.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір №49.29/05350/07-ТК000400299. За даним договором Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 10 830,46 грн., строком до 05.02.2010 року зі сплатою 24 % річних (п.1.1. Договору). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору Позичальник зобов'язувався повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з 06.02.2007 року. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору Позичальник зобов'язувався виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого в п.1.1 цього договору. Договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. Згідно п. 9.2 кредитного договору банк за цим договором має право здійснити відступлення права вимоги за цим договором у будь-якій формі будь-якій особі відповідно до чинного законодавства України. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) позивачу права вимоги, як існуючі, так і на майбутні, як наявні, так і умовні, у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні ПАТ «Кредитпромбанк», щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення. Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 20 травня 2013 року, ПАТ «Кредитпромбанк» відступив позивачу право вимоги по кредитному договору № 49.29/05350/07-ТК000400299, укладеним з відповідачем та зазначена загальна сума заборгованості за договором, 12 742,00 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості, яка надана представником позивача вбачається, що заборгованість за тілом кредиту існує в розмірі 12 741,72 грн. та відсотками в розмірі 1 114,29 грн. нарахована станом на 20.05.2013 року. Позивач не нараховував відсотки після укладення договору Купівлі-продажу прав вимоги. З довідки, яка надана до матеріалів справи вбачається, що станом на 18.07.2014 року заборгованість [PERSON] становить 13 856,01 грн., з яких: 12 741,72 грн. - тіло кредиту, 1 114,29 грн. - відсотки. При тому в матеріалах справи відсутні відомості про те, що кредит надавався в розмірі саме 12 741,72 грн. та як вбачається, що зазначена сума була переуступлена позивачу, що становить прострочену заборгованість за кредитним договором - суму заборгованості по тілу кредиту та відсоткам. В той же час п.7.2.2 Кредитного договору передбачає, що проценти за користування Кредитом нараховуються Банком щомісяця в останній робочий день місяця та в день повного погашення Кредиту Позичальником з цим Договором, але не пізніше терміну, зазначеного у пункті 1.1 Договору. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитом в термін, встановлений в пункті 1.1 цього Договору, останнє нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється наступного робочого дня за терміном, зазначеним у пункті 1.1 цього Договору, в подальшому проценти не нараховуються (п.7.2.4 Кредитного договору). Отже, умовами Кредитного договору передбачено нарахування процентів лише за час дії договору. Позивачем суду не надано доказів за який період та на яку суму нараховані відсотки в розмірі 1 114,29 грн. А тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості, яка утворилась на момент закінчення дії договору, тобто 05.02.2010 року в сумі 12 741,72 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів на підтвердження того, що заборгованість за кредитним договором відсутня чи є меншою. Отже, оскільки відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 12 741,72 грн. в примусовому порядку. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial