Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

05.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 63440 грн., а також понесені ним судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач позичив [PERSON] 63440 грн., що підтверджується договором від 02.04.2010 року. Повернення позики мало бути здійснене до 02.04.2011 року, проте відповідач не повернула кошти до цього часу. Тому позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Причина неявки відповідача суду не відома; заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2010 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] 63440 грн. З договору вбачається, що кошти були передані [PERSON] Остаточне повернення позики мало бути здійснено не пізніше 02.04.2011 року. (а.с. 4) В судовому засіданні встановлено, що в передбачений договором строк, [PERSON] не повернула кошти [PERSON] Договором було передбачено можливість повернути кошти однією сумою чи частинами. В матеріалах справи відсутні відомості, які свідчать про виконання [PERSON] умов договору повністю чи частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість за договором позики у розмірі 63440 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 634,40 грн.

Outcome: approved