Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

05.02.2018 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом і уточнені позовні вимоги від 26.04.2018 мотивує тим, що 14.09.2017 [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний повний розрахунок. Відповідач заборгував заробітну плату у сумі 36 916 грн. 89 коп. Крім того, з дня звільнення відповідач не сплатив йому заробітну плату, тому повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення суду, починаючи з 15.09.2017. Просив суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 36916 грн. 89 коп., у тому числі вихідну допомогу у розмірі 17527 грн. 99 коп. та компенсацію за 15 днів невикористаної відпустки у розмірі 2740 грн. 50 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 42242 грн. 70 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що згоден з розрахунками відповідача щодо заборгованості по заробітній платі в розмірі 36916 грн. 89 коп., визначеної відповідачем середньоденної заробітної плати без вирахування податків та зборів у сумі 272 грн. 54 коп., але зазначив, що виходячи з пятиденного робочого тижня відповідача кількість робочих днів після звільнення позивача до моменту винесення рішення судом складає 155 робочих днів та відповідно середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає суму 42242 грн. 70 коп. Представник відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання 26.04.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у відзиві на позов (а.с. 31, 32) визнав позовні вимоги частково, а саме: заборгованість по заробітній платі у розмірі 36916 грн. 89 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 74 робочих днів у сумі 20167 грн. 96 коп. за період з 15.09.2017 по 20.03.2018. Заслухавши учасника процесу, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», звільнений з 14.09.2017 за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору - ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно Довідок ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-7/303 від 26.02.2018 року, № 16-07/596 від 16.04.2018 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 36916 грн. 89 коп., утому числі 2740 грн. 50 коп. компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога у розмірі 17527 грн. 99 коп.(а.с. 33, 52). Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У відповідності до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обовязків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства. З довідки від 16.04.2018, наданої ПАТ «СМНВО» вбачається та не заперечується представником позивача, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 272 грн. 54 коп. (а.с. 52). Відповідно до Наказу генерального директора № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Тобто, на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень, установлений наказом від 26 травня 2014 року №75. Пятиденний робочий тиждень, який діяв у тому числі для позивача протягом 2016-2017 років, був установлений у звязку з виробничою необхідністю, за згодою з конкретними працівниками. Дана обставина також встановлена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.03.2018 у справі № 592/3256/17 провадження № 61-9159св18. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 15.09.2017 року по 26.04.2018 року становить 92 робочих днів (вересень 6, жовтень 13, листопад 13, грудень 11, січень 13, лютий 12, березень 12, квітень 12), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 25073 грн. 68 коп. (272,54 грн. х 92 = 25073 грн. 68 коп.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 36916 грн. 89 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.09.2017 року по 26.04.2018 року включно у сумі 25073 грн. 68 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial