Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

06\~вересня 2021\~року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач [PERSON] , який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатним, інших утриманців не має. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.09.2021 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, так як має у власності трактор, на підставі довіреностей користується комбайном та вантажним тягачем якими надає послуги обробітку землі. Крім того має у власності земельну ділянку з якої також отримує дохід. Відповідач з часу припинення подружні відносини з 2018 року, на утримання дитини матеріальної допомоги не надавав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 08.11.2021 позов не визнав, суду пояснив, що він не працює та не може надавати допомогу на утримання дитини. В судове засідання 15.12.2021 [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який був розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду від 10 серпня 2015 року є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.02.2017 (а.с.4,5). Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з І квартал 2020 року по ІІ квартал 2021 року отримав дохід 2600 грн. Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Полтавській області 27.11.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем [PERSON] . [PERSON] задекларовано суму отриманого доходу за І півріччя 2020 року 70000 грн. (а.с. 32-34). [PERSON] має у власності трактор колісний відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 27.10.2008 (а.с.43). Відповідно до довіреності серії ВСК№777184 від 09.01.2006 та довіреності серії НАР 631472 від 17.12.2015 має у користуванні комбайн та спеціалізований вантажний сідловий тягач (а.с.44,52,58) . Відповідач [PERSON] згідно витягу з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності має у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 2 га (а.с.56). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР\~№ 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначення матеріально-правової вимоги до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів, у тому числі визначення способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) відповідача належить виключно позивачеві. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За правилами, встановленими частинами першою, другою статті 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном; якщо платник аліментів, не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, заборгованість за аліментами визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Таким чином, наявність мінливого, сезонного доходу у відповідача не впливає на присудження аліментів у частці від його заробітку(доходу), обчислення розміру яких врегульовано чинним законодавством та здійснюється згідно доказів про фактично одержані платником аліментів доходи або виходячи із середнього заробітку працівника для даної місцевості. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618 грн. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дітей, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає невизнання позову відповідачем способом ухилення останнього від виконання обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, оскільки відповідач є працездатною особою, має у власності земельну ділянку та сільськогосподарську техніку, які дозволяють йому отримувати доходи шляхом здійснення самообробітку земельної ділянки чи передання її в оренду. Крім того, розмір аліментів визначених судом є мінімальним. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог що зумовлює стягнення з відповідача із [PERSON] на користь держави 908 гривень 00 копійок. судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved