Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

04 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В якому зазначив, що відповідно до договору №NKSNGK04040015 від 29 серпня 2007 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 23600грн. терміном до 28 серпня 2027 року зі сплатою 16,08% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, в іпотеку було передано житловий будинок №6 по пров.Садовому в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області. У зв'язку з неналежним виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, станом на 13 жовтня 2014 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 34949грн.29коп. Посилаючись на викладене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, звернути стягнення на житловий будинок, що є предметом іпотеки та виселити осіб, які зареєстровані і проживають у спірному будинку. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2014 року (а.с.69) до участі у справі в якості співвідповідачів залучені [PERSON] та [PERSON], які на теперішній час проживають у спірному будинку разом з малолітніми дітьми [PERSON] Крістіною, [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання представник позивача не з'явився, але у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, суду пояснила, що з 17 лютого 2007 року по 21 вересня 2010 рік вона перебувала у шлюбі з [PERSON] 29 серпня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 23600грн. на придбання житлового будинку по пров.Садовому, 6 в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області. В цей же день між позичальником і позивачем було укладено іпотечний договір в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, за умовами якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно за згодою [PERSON] вказаний житловий будинок. У вересні 2010 року шлюб між подружжям розірвано. Після припинення сімейних стосунків, [PERSON] припинив виплату за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. На теперішній час у вказаному житловому будинку мешкає вона, її співмешканець [PERSON] та їх сумісні діти. [PERSON] у вказаному житловому будинку не проживає і не зареєстрований. Відповідачка вживає заходи до оформлення боргів по кредиту з Банком на себе і частково погасила заборгованість по кредиту. У подальшому буде вирішувати питання з позивачем щодо переоформлення кредитного боргу на її ім'я. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Стаття 526 ЦК України встановлює правило, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення. За змістом ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якого є нерухоме майно це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього ж боржника у порядку, передбаченому цим законом. Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст.590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду у примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, звернення стягнення на іпотечне майно передбачено законом України «Про іпотеку» (далі Закон). Згідно із ч.3 ст.33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст.39 Закону. Так, згідно із ч.ч.1, 2 ст.39 цього Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною 1 ст.40 Закону передбачено, що звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частина 3 ст.109 Житлового кодексу Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом ч.2 ст.40 Закону та ч.3 ст.109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частина 2 ст.109 Житлового кодексу Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKSNGK04040015, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 23600грн. до 28 серпня 2027 року зі сплатою 16,08 % річних за користування кредитом. 14 жовтня 2010 року сторони уклали додаткову кредитну угоду, за умовами якої погодили новий розмір процентної ставки, починаючи з 04 жовтня 2010 року 25,42% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29 серпня 2007 року між тими ж самими сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, [PERSON] передав в іпотеку Банку житловий будинок №6 по пров.Садовому в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області, який належить відповідачу на праві приватної власності та придбаний на кредитні кошти (а.с.15-18, 20-23). Позивач свої обов'язки, обумовлені договором, виконав повністю і надав позичальнику кредит, а [PERSON] у передбачені договором строки, обов'язки по погашенню кредиту та процентів виконував неналежним чином. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 13 жовтня 2014 року у позивальника утворилася заборгованість у загальному розмірі 34949грн.29коп., яка складається: з заборгованості за кредитом - 19521грн.83коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 9805грн.15коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 760грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором 2959грн.96коп., штрафу 250грн. (фіксована частина), 1652грн.35коп. процентна складова (а.с.7-10). Таким чином, вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. У житловому будинку №6 з господарськими спорудами по пров.Садовому в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області на день розгляду справи мешкають відповідачі [PERSON] та [PERSON] разом з їх малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.65). [PERSON] у вказаному житловому будинку не проживає, а зареєстрований в [INFO] (а.с.37-38), інших доказів, які б підтверджували проживання позичальника у вказаному житловому будинку позивачем не надано, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про виселення з спірного житлового будинку [PERSON] У той же час вимоги позивача про виселення інших осіб, які мешкають у вказаному житловому будинку, ґрунтуються на вимогах закону, що викладені вище, знайшли своє підтвердження і підлягають до задоволення у повному обсязі. Вартість спірного житлового будинку в укладеному між сторонами іпотечному договорі (п.35.5 Договору) визначена у 20 000грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34949грн.29коп. суд звертає стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по пров.Садовому, 6 в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області та складається з: житлового будинку, позначеного на плані літерою «А-1» кам'яний, житловою площею 35,20 кв.м., загальною площею 62,20 кв.м.; сіней а-1; сараю Б-1; вбиральні В-1; хвіртки №1; воріт №2; забору №3; крану №4; відмостки 1, який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 21 серпня 2007 року за реєстром №933, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28 серпня 2007 року, вартістю, встановленою сторонами у договорі іпотеки, у сумі 20 000 грн. За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів обовязок по сплаті на користь позивача судового збору у сумі 238грн.30коп. з кожного.

Outcome: partial