Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

05.10.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON]., позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно до його повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. З 01.06.2007 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON]. Рішенням суду від 21.02.2017 шлюб сторін розірвано. Сторони проживають окремо, при цьому дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Через деякий час після розірвання шлюбу сторони домовились про те, що відповідач буде сплачувати на утримання сина грошову суму у розмірі 1000 грн. Відповідач належним чином виконував умови зазначеної домовленості, інколи він сплачував і більшу суму, але не з власної ініціативи, а лише коли позивач про це просила. У серпні 2018 р. позивач звернулась до відповідача із проханням збільшити розмір грошового утримання, оскільки сума у розмірі 1000 грн. є недостатньою для задоволення потреб дитини, так як дитина швидко зростає і потребує вже значно більших затрат. На це відповідач відповів, що і надалі буде сплачувати 1000 грн., а все інше - по можливості. Ухвалою від 15.11.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відзиві відповідач виклав заперечення на позов, у яких послався на необґрунтованість на недоведеність розміру позовних вимог та неспроможність сплачувати аліменти у заявленому розмірі з огляду на те, що він не працевлаштований та не має постійного заробітку, а його дохід носить нерегулярний та мінливий характер. Зазначив також, що він бере активну участь у вихованні сина, регулярно з ним зустрічається і, коли дозволяє його фінансовий стан, витрачає додаткові кошти на сина, а саме: купує одяг, іграшки, шкільне приладдя та інше. З урахуванням наведеного відповідач вважає обґрунтованим і визнає розмір аліментів в сумі 1 500 грн. Заперечуючи проти аргументів відповідача позивач послалась на таке. Відповідно до закону розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Не заперечуючи той факт, що відповідач приймає активну участь у вихованні сина, зустрічається з ним та проводить з ним час, позивач вказує, що запропонованої ним суми явно недостатньо для придбання необхідних для існування восьмирічної дитини речей (якісних продуктів харчування, одягу, взуття, шкільного приладдя, проведення дозвілля, у разі потреби, ліків тощо). Позивач наголошує, що на утриманні відповідача немає інших малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, він повністю дієздатний і працездатний, отримує дохід, стан його здоров'я дозволяє йому працювати. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що він витрачає додаткові кошти на дитину і в жодному разі не ухиляється від сплати аліментів, але сплата аліментів у розмірі 3000 грн. для нього є непосильною. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2007 [INFO] у подружжя народився син [PERSON]. На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2017 шлюб сторін розірвано. Після припинення шлюбних відносин сторін дитина залишилась з матір'ю, яка несе усі витрати на її утримання, а саме: харчування, навчання, одяг, лікування тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). З пояснень сторін вбачається, що за домовленістю між ними відповідач добровільно надавав кошти на утримання сина в розмірі 1 000 грн. щомісячно, а також періодично, на прохання позивача, приймав фінансову участь у придбанні для дитини одягу, шкільного приладдя, ліків тощо. З серпня 2018 р. відповідач збільшив розмір щомісячного грошового утримання дитини до 1500 грн., що підтверджується наданими ним чеками. Однак такий розмір грошового утримання позивач вважає недостатнім для забезпечення фізичного існування і гармонійного розвитку дитини, що свідчить про існування між сторонами спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач не оспорює, що він є здоровим працездатним чоловіком і у нього відсутні інші діти та члени сім'ї, яких він повинен утримувати. Відповідно до пояснень відповідача він офіційно не працевлаштований, а його дохід має нерегулярний і мінливий характер. Доказів наявності у відповідача нерухомого і цінного рухомого майна, грошових коштів та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду не надано. Отже на підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих ними доказів та з урахуванням принципу рівності обов'язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, при визначенні розміру аліментів суд виходить із середньої заробітної плати працівника для місцевості, де проживає відповідач (Київська область) і вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 2400 грн., що становить приблизно 1/4 частину статистично визначеної середньої заробітної плати по Київській області за січень 2019 р. (9722 грн.). На думку суду такий розмір аліментів забезпечить достатнє утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище. На підставі положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial