Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

06 серпня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що з 12 березня 2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося: через несумісність характерів та різними поглядами на життя між ними часто виникали сварки. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони не ведуть спільне господарство. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сімї не можливі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також зазначила, що між нею та відповідачем постійно виникали сварки, ініціатором яких був чоловік. Сварки між ними виникають на побутовому підґрунті. Після чергової сварки з січня 2016 року вони фактично перестали вести спільне господарство. Також зазначила, що три роки тому, вона вже подавала до суду позов про розлучення, проте залишила його без розгляду у звязку з можливістю примирення та налагодження стосунків. Разом з тим, чоловік своє ставлення до неї та свою поведінку не змінив та між ними знову виникають конфлікти та непорозуміння. За таких обставин вважала, що їх шлюб розпався остаточно та відновленню не підлягає. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні поясненням позивача. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Визнав, що дійсно на даний час між ним та дружиною існують непорозуміння та конфлікти, які виникли на побутовому підґрунті (з приводу витрачання спільних сімейних коштів). Разом з цим вважав, що даний розлад носить тимчасовий характер, та що стосунки з дружиною можливо налагодити. Під час розгляду справи судом вживалися заходи для збереження сімї та сторонам надавався час для примирення. Після закінчення наданого судом часу на примирення та відновлення провадження у справі від позивача надійшло письмове клопотання в якому остання наполягала на розгляді справи по суті та розірванні шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що примирення між ними не вдалося досягнути та воно не можливе. Просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач на призначену дату судового засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності сторін. Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 12 березня 2005 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 360. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. На даний час вони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. Судом вживалися заходи щодо примирення між сторонами, проте примирення між сторонами та відновлення стосунків не відбулося. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивача про небажання перебувати у шлюбі, виходячи з засад добровільності як укладення шлюбу так і перебування у ньому, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved