Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

06 листопада 2019 року адвокат Кашуба Н.О.. яка діє в інтересах та від імені [PERSON] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що [PERSON] звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком, однак їй було відмовлено, оскільки згідно наданої трудової книжки в її прізвищі наявні механічні зміни, тобто « [PERSON] » було виправлено на « [PERSON] ». На теперішній час вона не може оформити пенсію. На підставі переліченого просить суд встановити факт того, що трудова книжка [NUMBER] від 11 липня 1977 року, належить [PERSON] . Представник заявника, адвокат Кашуба Н.О.. надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник зацікавленої особи - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Вирішення справи покладає на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст. 315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , яке заповнено російською мовою, « [PERSON] » народилась [INFO] в місті Новоазовськ Донецької області. Згідно копії диплому серії [NUMBER] , [PERSON] в 1979 році вступила до Жданівського технікуму радянської торгівлі. Закінчила навчання у 1981 році. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 30 квітня 1991 року Відділом ЗАЦС Новоазовського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно [PERSON] . З копії трудової книжки серії [NUMBER] ,вбачається, що вона заповнена російською мовою 11 липня 1977 року на прізвище ім`я, по-батькові « [PERSON] (має виправлення на « [PERSON] » - перекреслено, [PERSON] ». Згідно довідки Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 549 від 18 жовтня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернулась 18 жовтня 2019 року до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії. Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка серія [NUMBER] , заповнена російською мовою 11 липня 1977 року, дійсно належить [PERSON] , про що свідчить відповідність у наданих документах. При цьому наявність виправлення в дівочому прізвищі заявниці у трудовій книжці, позбавляє її можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вказаного,

Outcome: approved