Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

05 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 01 липня 2017 року у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис №129. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з вересня 2019 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї. Спори про місце мешкання доньки та поділ спільного майна подружжя відсутні. В зв`язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, проте надали суду заяви про розгляд справи без їх участі в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги визнала повністю. Додатково в заяві пояснила, що на примирення не згодна. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представника позивача, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом встановлено, що 01 липня 2017 року у Вознесенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №129. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved