Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

05.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] у селі Добре Сімферопольського району Республіки Крим, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації смерті міста Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, серія [NUMBER], з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області від 16 серпня 2012 року. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Після одруження вони проживали у [ADDRESS]. В кінці червня 2017 року чоловік поїхав до Автономної Республіки Крим провідати бабусю у зв'язку з погіршенням стану її здоров'я, де в результаті дорожньо - транспортної пригоди помер. Вона звернулася із заявою до Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про проведення державної реєстрації смерті чоловіка, однак, їй відмовлено, оскільки нею не подано необхідних документів. Проте, отримати необхідні документи немає можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення даного факту їй, як дружині померлого, необхідно для проведення офіційної державної реєстрації смерті та одержання свідоцтва про смерть на території України. Просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року на тимчасово окупованій території України у селі Добре Сімферопольського району Автономної Республіки Крим та допустити до негайного виконання рішення у справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. В судове засідання заявниця, її представник - адвокат Бущак Р.Є. не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, до суду поступила заява від представника заявниці - адвоката Бущака Р.Є., який підтримує заяву заявниці в повному об'ємі, просить про розгляд справи за їх відсутності (а.с.44). Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з'явився, але до суду поступив лист за підписом начальника Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області Стоянової О.В. про відсутність заперечень проти вимог [PERSON], просила розглядати справу у відсутності їх представника (а.с.21). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За правилами ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця [PERSON], [INFO] є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с.11). У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції, [PERSON], [INFO], 26.04.2012 року зареєстрував шлюб із [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON], отже, заявниця є дружиною [PERSON] (а.с.10). Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.13). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) відомо, що [PERSON] народився [INFO] року в с. Перевальне Сімферопольського району, АР Крим, батьками його були: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. Згідно копії паспорта померлого, серії [NUMBER], виданого Сімферопольським РВ ГУМВС України в АР Крим 28.05.2008 року, [PERSON], [INFO], народився в с.Перевальне Сімферопольського району АР Крим, з 28.09.2012 року по 09.07.2014 року проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Тершівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 28.02.2019 року №169 встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно був зареєстрований та фактично проживав до 08.07.2014 року в [ADDRESS], а до дня смерті проживав за даною адресою без реєстрації (а.с.15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 10.07.2017 року, [PERSON], [INFO], уродженець с. Перевальне Сімферопольського району Кримської області, помер [INFO] року, про що зроблено запис акту про смерть №2872. Місце смерті - с. Добре, Сімферопольський район, Республіка Крим, РФ (а.с.6). Із висновку експерта №2040 Кримського республіканського бюро судово - медичної експертизи від [INFO] року відомо, що [INFO] року, близько 08 години 00 хвилин, водій автомобіля марки «Форд Сієра» [PERSON] здійснював рух на автодорозі Сімферополь - Алушта- Ялта і на 671 км + 391 м не справився з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з дорожнім спорудженням (відбійником) з наступним зіткненням з електричною опорою, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди водій автомобіль марки «Форд Сієра» та пасажир автомобіля загинули на місці ДТП. Смерть [PERSON] настала від поєднання тупої травми тіла з множинними переломами кісток скелета і пошкодженнями внутрішніх органів (а.с.30-45). Заявниця [PERSON] звернулася до Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON], проте начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області О.В.Стоянова відмовила у державній реєстрації смерті, оскільки не представлені документи згідно п.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану, та п.1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні (а.с.9). Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а згідно зі ст. 3 цього Закону, тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 9 цього Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності до інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990- УІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території», що стосується можливості при розгляді заяв прийняття судом до уваги документів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Поряд з цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. Враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку при розгляді справ. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на території АР Крим, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. На підставі викладеного, суд, як виняток, приймає як доказ висновок експерта №2040 від [INFO] року, а що стосується свідоцтва про смерть [PERSON], то суд бере до уваги лише інформацію, яка викладена в ньому, та у сукупності з іншими наданими заявницею письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, а саме, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Перевальне Сімферопольського району Кримської області, помер [INFO] року. Місце смерті - с. Добре, Сімферопольський район, Республіка Крим. Оскільки заявниця [PERSON], яка є громадянкою України, проживає у селі Тершів Старосамбірського району Львівської області, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Тершівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 28.02.2019 року №170, а її чоловік, [PERSON], [INFO] року помер на тимчасово непідконтрольній Україні території Автономної Республіки Крим, після його смерті заявниця не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть не може бути використане заявницею для реєстрації смерті на території України, то з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved