overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

07.08.2017 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча має можливість надавати кошти. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі, у разі неявки відповідача проти постановлення заочного рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів не заперечувала (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось йому належним чином. З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по наданню утримання неповнолітній дитині, хоча має можливість надавати кошти. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має можливість надавати утримання своєму неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на його утримання ухиляється, чим порушує його права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до його повноліття,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

07.08.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останніх трьох років з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]»(а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.15). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останніх трьох років, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останніх трьох років, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

07.08.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітні діти проживатимуть з позивачкою; спір про майно вирішуватиметься окремо. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «[PERSON]»(а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.17). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього часу, миритися не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

07.08.2017 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 01.11.2013 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але цих зобовязань не виконує, в звязку з чим станом на 09.07.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 12 836,90 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідачки постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 2). Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось їй належним чином. З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 01.11.2013 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобовязався сплачувати щомісячні обовязкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але станом на 09.07.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 12 836,90 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобовязань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного нею з ПАТ 01.11.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 12 836,90 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідачки й судові витрати в сумі 1600 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В звязку з повним задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

07.08.2017 р. до суду заявлено позов, у якому представник позивача вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 14.05.2011 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобов'язався сплачувати щомісячні обов'язкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але цих зобов'язань не виконує, в зв'язку з чим станом на 30.06.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 13750,53 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без нього, позовні вимоги підтримав повністю, у разі неявки відповідачки постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 38). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось їй належним чином. З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 14.05.2011 р. укладено кредитний договір б/н у розмірі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позичальник зобов'язався сплачувати щомісячні обов'язкові мінімальні платежі в останній робочий день поточного місяця та відсотки за користування кредитом, але станом на 30.06.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 13750,53 грн. Вказані правовідносини регламентуються: -ст.ст. 525,526,530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; -ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним на підставі укладеного нею з ПАТ 14.05.2011 р. виникла заборгованість в розмірі 13750,53 грн., то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідачки й судові витрати в сумі 1600 грн. необхідно стягнути рішенням суду. В зв'язку з повним задоволенням вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] на його користь стягуються всі судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

07.08.2017 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, оскільки, відповідач має мінливий дохід та не виконує свого батьківського обов'язку утримувати свого малолітнього сина в добровільному порядку. Позивачка в поданій до суду заяві вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, стягнути з відповідача також понесені нею судові витрати. Відповідач в судовому засіданні та в поданих до суду запереченнях вимоги позову визнав повністю, просив суд щомісячно стягувати з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно. З урахуванням позицій сторін, матеріалів справи, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити з таких законних підстав. Доведено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], проте добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітньої дитини, має мінливий дохід, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: - ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини; - ст. 180, ч. 3 ст. 181 ст. 182, ст. 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню їх спільної з позивачкою дитини [PERSON], [INFO], чим порушує її права на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, то з метою їх захисту з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, відповідає, насамперед, інтересам малолітньої дитини, а також позивачки та відповідача. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

07.08.2017 р. до суду подано позов, у якому позивачка просила, щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] вона з відповідачем уклали шлюб, у якому у них народилась дитина - донька [PERSON], [INFO], вона самостійно утримувати малолітню дитину не має можливості, так як на даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дружини, хоча має таку можливість. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила змінити розмір стягуваних аліментів на її користь, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку на суму 500 грн. щомісячно, справу розглянути за її відсутності, змінені вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення змінених позовних вимог не заперечував (а.с. 17). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], яка ще не досягла трирічного віку, але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї дружини не виконує, хоча має таку можливість. Зазначені правовідносини регулюються ч.2 ст.75, ч.1 ст.80, ч. ч.2, 4 ст.84 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких дружина, з якою проживає дитина, має право на отримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку аліментів у частці від заробітку (доходу) за умови, що чоловік може надавати таке утримання; при ухилянні батька від цього обов'язку кошти на утримання дружини стягуються з нього за рішенням суду. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї дружини, чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] аліменти в розмірі 500 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

07.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просив шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 15.09.2007 року виконкомом Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 24 розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просив задовольнити (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.22). Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 15.09.2007 року виконкомом Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 24 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

07.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 22.08.1992 року у Нововолинському міському відділі ЗАГС Волинської області. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Позивач з серпня 2015 року перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має дитину. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

07.08.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, те, що вона [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], що померла 21.11.2016 року, посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її двоюрідної сестри [PERSON] їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що документи, які підтверджують родинні відносини з [PERSON] відсутні. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в ній. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, вивчивши матеріали справи вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. При огляді свідоцтва про смерть серії І-ФП № 252485 від 22.11.2016 року, вбачається, що [PERSON] померла 21.11.2016 року. З свідоцтва про народження, серії ІІІ-ЯР №994066, свідоцтва про одруження серії ЯУ № 744188 від 03.06.1958 року вбачається, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є матір'ю [PERSON]. З свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 374423 від 21.07.1959 року, свідоцтва про одруження серії ІІ-ФП № 377989 від 18.02.1991 року, вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що дійсно [PERSON], яка померла 21.11.2016 року, є двоюрідною сестрою [PERSON]. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи норми процесуального права та встановлені обставини, які свідчать про наявність родинних відносин між заявницею і померлою [PERSON], враховуючи неможливість заявниці одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved