Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

07.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд зобовязати відповідача звільнити квартиру №16 у буд. №6 у 4 мікрорайоні у м. Первомайський Харківської області з метою усунення позивачу перешкод у володінні та користуванні майном. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що відповідач вселилася у квартиру з дозволу третьої особи по справі [PERSON] без погодження з позивачем та іншою третьою особою [PERSON]. Між позивачем та відповідачем постійно виникають конфлікти на побутовому ґрунті, що порушує нормальний уклад життя позивача, а тому він просить захистити його право власності шляхом накладення зобов`язання на відповідача про звільнення вказаної квартири у місячний строк, про що просить у позовній заяві. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві, додатково повідомивши суд, що він подальше спільне життя з відповідачкою не уявляє, вона є причиною усіх скандалів у його сім`ї, а тому вона повинна звільнити вказану квартиру. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення вказаних вимог заперечувала, зазначивши, що вона мешкає у вказаній квартирі разом з третьою особою [PERSON], який є її цивільним чоловіком та їх спільною дитиною, іншого місця проживання у неї немає, конфлікти з позивачем виникають через те, що вона намагається побудувати сімейний затишок, однак позивач та третя особа [PERSON] всіляко їй у цьому перешкоджають, неодноразово зверталася до органів національної поліції з приводу поведінки позивача та третьої особи на боці позивача. Третя особа на боці позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги у повному обсязі, пояснивши, що він дозволу на вселення відповідача також не надавав, конфлікти між сторонами та третіми особами виникають постійно, особливо у останній рік, пропонував [PERSON] та відповідачу розміняти житло, однак вказані особи від запропонованого ним варіанту відмовилися, оскільки він їх не влаштував. Третя особа на боці відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, вказавши, що він як власник надав згоду на поселення у спірній квартирі відповідача зі згоди позивача ще у середині 2000-х років, оскільки відповідач є його цивільною дружиною і у них є спільна дитина, яка також мешкає за вказаною адресою, конфлікти між сторонами виникають виключно через те, що позивач та третя особа на боці позивача намагаються створити для відповідача несприятливі умови для проживання з метою її виселення. Додатково у судовому засіданні 15.09.2016 року пояснив, що він вважає приватизацію спірної квартири недійсною, оскільки при складанні відповідних документів була порушена процедура отримання свідоцтва про право власності на житло. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні 07.09.2016 року повідомила, що їй відома ситуація, яка склалася між сторонами, оскільки вона є сусідкою сторін та третіх осіб по справі. Відповідач [PERSON] поселилася у спірній квартирі за проханням [PERSON] зі згоди, у тому числі позивача у справі, у 2000-х роках, однак у подальшому порозуміння позивач та відповідач не змогли знайти, у звязку з чим у них та третіх осіб на побутовому рівні постійно виникають сварки, вони образливо висловлюються один до одного та на її думку не можуть мешкати разом (а.с.32). Вислухавши сторони, третіх осіб та свідка, дослідивши матеріали справи та діюче законодавство щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Квартира №16 у будинку №6 у 4 мікрорайоні у м. Первомайський Харківської області належить на праві спільної часткової приватної власності позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] та [PERSON] кожному по 1/3 частині на підставі свідоцтва про власності на житло від 15.11.2007 року, виданого Первомайською міською радою Харківської області та зареєстрованого у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом КП «Первомайське БТІ» №17060861 від 14.12.2007 року (а.с.17,18). Посилання третьої особи [PERSON] щодо незаконності приватизації суд до уваги не приймає, оскільки жодних доказів вказаного факту суду не надано. Крім того, приватизація відбулася ще 2007 року, і з того часу [PERSON] до суду або до правоохоронних органів з відповідною заявою не звертався, що вказує на те, що він погоджувався з приватизацією квартири в тому порядку, як це було зроблено у 2007 році. У квартирі №16 у будинку №6 у 4 мікрорайоні у м. Первомайський Харківської області зареєстровані позивач та треті особи по справі, що підтверджується завіреною відділом житлово-комунального господарства Первомайської міської ради Харківської області копією форми Б про зареєстрованих мешканців (а.с.10). Як вбачається з висновку Первомайського ВП ГУНП у Харківській області від 29.06.2016 року, затвердженого начальником вказаного відділу поліції відповідач мешкає без реєстрації у вказаній квартирі та є співмешканкою третьої особи [PERSON] (а.с.14). Даних про реєстрацію відповідача [PERSON] у Харківській області станом на 15.07.2016 року у суду немає, що підтверджується довідкою АДБ при ГУ ДМС України у Харківській області (а.с. 21). Вказаний факт у судовому засіданні 07.09.2016 року підтвердила сама відповідач, пояснивши, що вона була знята з реєстрації місця проживання за іншою адресою у м. Первомайський Харківської області на підставі рішення суду, однак жодних доказів на підтвердження своєї позиції суду не надала. Дослідивши висновки Первомайського ВП ГУНП у Харківській області по заявам відповідача на дії позивача від 21.05.2016 року, 10.06.2016 року та 29.06.2016 року судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися особисті неприязні стосунки, однак жодного адміністративного правопорушення чи кримінального правопорушення у діях вказаних осіб встановлено не було (а.с.13-15). Посилання позивача для задоволення своїх позовних вимог на ст. 391 ЦК України суд не приймає, оскільки він не є одноособовим власником житла, а усі інші власники його вимоги не підтримують. Крім того, заявлений позивачем спосіб захисту свого порушеного прав суперечить вимогам ст. 16 ЦК України, оскільки не містить конкретної зобовязальної дії для відповідача (наприклад, виселення), що, у свою чергу, унеможливлює виконання рішення суду в разі необхідності його виконання у примусовому порядку. Щодо суті позовних вимог, то тут позивач не надав доказів того, що відповідач вселилася до спірної квартири силою, порушуючи права позивача. Більш того, свідок [PERSON] вказала, що позивач станом на день вселення відповідача своїми діями фактично не заперечував проти її вселення. До того ж до суду позивач звернувся приблизно через десять років з моменту вселення відповідача, що вказує на те, що він був згоден на проживання відповідача до моменту коли взаємовідносини сторін у 2015 році погіршилися та стали постійно переростати у конфлікти. Додатково суд зазначає, що фактично вимоги позивача стосуються застосування ст. 116 Житлового кодексу УРСР, однак у позовній заяві такі вимоги відсутні, а суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог з власної ініціативи, а повинен розглянути справу на підставі заявлених вимог та доказів, наданих позивачем на їх підтвердження. Таким чином, вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні на підставі наданих позивачем доказів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed