Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

04 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 жовтня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис про реєстрацію шлюбу № 4638. Позовні вимоги мотивуючи тим, що від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння , мають різні погляди на сімейні відносини, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З жовтня 2018 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведуть, зараз кожен з них живе власним життям та своїми інтересами. Протилежність у поглядах відносно побудови сімї, відсутність порозуміння робить збереження сімї неможливим. Тому, позивач вважає збереження шлюбу недоречним, а призначення будь яких строків для примирення недоцільним, в звязку з чим звернулась з даним позовом до суду. Крім того, позивач просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Літвін». 05 березня 2019 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача та відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, відповідно до якої відповідач та позивача, зареєстрованими/знятими з реєстраційного обліку не значиться. Між тим, згідно довідки виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 322 від 11.02.2019 року зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] разом з дитиною [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS]. Суддя Харківського районного суду Харківської області Шинкарчук Я.А. з 04 березня 2019 по 07 березня 2019 ( включно) перебував на лікарняному. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Сторони в підготовче засідання не зявились. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Літвін», місце проживання дитини з нею, судові витрати віднести за її рахунок. Крім того, в заяві зазначила, що сімейно - шлюбні відносини між ними припиненні з жовтня 2018 року. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, якою просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає, щодо їх задоволення не заперечує, місця проживання дитини після розірвання шлюбу залишити з позивачем, а також зазначив, що сімейно - шлюбні відносини між ними припиненні з жовтня 2018 року. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24 жовтня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис про реєстрацію шлюбу № 4638, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І ВЛ № 343486 видане 24 жовтня 2017 року та оригіналом свідоцтва про шлюб серії І ВЛ № 343487 видане 24 жовтня 2017 року. В звязку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «Літвін» змінено на «Берестенко». Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ВЛ № 508606, який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Відповідач позов визнав повністю. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач та відповідач стверджують у заявах, що сімейно шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2018 року, сім'я існує формально, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про місце проживання дитини, з представлених суду відомостей, не вбачається, а також не вбачається з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Літвін» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати зі сплати судового збору залишити за рахунок позивача [PERSON].

Outcome: approved