Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

05 січня 2016 року представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) звернувся до Татуринського районного суду Одеської області із позовної заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості (далі справа). 10 березня 2016 року справу, було направлено з Татуринського районного суду Одеської області за підсудністю до Іванівського районного суду Одеської області, та після автоматичного розподілу 16 березня 2016 року передано на розгляд судді. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Іванівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року справу було прийнято до провадження та продовжено судовий розгляд. За позовною заявою представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 грудня 2010 року позивач та відповідач уклали кредитний договір №б/н (далі договір) відповідно до якого відповідачу було надано кредит з використанням платіжної карти, зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 36 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. За таких обставин представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивачазаборгованість за договором на загальну суму 24559 гривень 86 копійок, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1218 гривень 00 копійок. В судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, у звязку з чим судом 21 квітня 2016 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам. 09 грудня 2010 року відповідач, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі [PERSON]), шляхом підписання письмової анкети-заяви (далі заява) подала позивачу заяву, в якій просила надати їй кредитну карту з встановленим кредитним лімітом. На підставі заяви позивач надав відповідачу кредит з використанням платіжної карти на умовах строковості, поворотності та платності, шляхом встановлення кредитного ліміту (а.с. 6). З п. 2.1.1.5.5 [PERSON] вбачається, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 [PERSON] у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. З 2.1.1.7.6 [PERSON] вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконувала, у звязку з чим станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість перед позивачем на суму 24559 гривень 86 копійок, яка складається з заборгованості по: кредиту 3369 гривень 69 копійок; процентам 16565 гривень 10 копійок; заборгованість з комісії за користуванням кредитом 2979 гривень 36 копійок; штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) 1145 гривень 71 копійку (а.с.4-5). Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. З ч.1 ст.509 ЦК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому. З вимог ч.1 ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved