Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

04 лютого 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та просить визнати автомобіль марки Opel Vivaro, державний номерний знак [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності на це майно у сумі 64410 грн. 00 коп. (а.с. 3-5, 104-105) Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в період шлюбу вона з відповідачем придбали вказаний автомобіль, який після розірвання шлюбу залишився у [PERSON] Відповідач створює їй перешкоди у користуванні даним майном, тому вона просить стягнути на її користь половину від його вартості. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та повідомили суду, що після звернення до суду з даним позовом відповідач без згоди позивача передав спірний автомобіль своєму племіннику, оформивши фіктивну угоду купівлі - продажу. При визначенні вартості її частки у спільному майні, просить враховувати висновок судової автотоварознавчої експертизи від 05 травня 2014 року, згідно з якою ринкова вартість спірного автомобіля складає 128820 грн. 00 коп. Відповідач та його представник позов визнали частково та пояснили суду, що з жовтня 2013 року спірний автомобіль перебував у неробочому стані. Тому відповідач вирішив його продати, домовившись про це зі своїм племінником, який займається ремонтом автомобілів. Коли оформляли купівлю - продаж, наявність дозволу колишньої дружини на відчуження автомобіля у нього не питали, про те, що така згода потрібна , він не знав. Згоден сплатити позивачці половину коштів, виручених від продажу транспортного засобу, за вирахуванням сплачених податків, що складає 26729 грн.20 коп. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2003 року по 25 січня 2014 року. (а.с. 8, 111) 13 липня 2010 року сторони придбали автомобіль марки Opel Vivaro, державний номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску.(а.с. 10) В силу ст. 60 СК України даний транспортний засіб належить обом з подружжя на праві спільної сумісної власності, відтак підтвердження належності спірного автомобіля до об'єктів права спільної сумісної подружжя [PERSON] судовим рішенням є зайвим. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, 28 січня 2014 року [PERSON] на власний розсуд, без взаємної згоди на те [PERSON], розпорядився спільним сумісним майном подружжя, а саме автомобілем марки Opel Vivaro, продавши його [PERSON] за 56272 грн. 00 коп., що підтверджується копією Договору № 477 від 28 січня 2014 року. (а.с. 63) П. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким чином, оскільки об'єкт права спільної сумісної власності - автомобіль марки Opel Vivaro - проданий відповідачем, поділу підлягає вартість вказаного транспортного засобу. При вирішенні питання про вартість спірного автомобіля, яка має бути врахована при поділі спільного сумісного майна суд виходить з дійсної вартості автомобіля, за яку його було відчужено - 56272 грн. Ця вартість є об'єктивною, оскільки відповідає вартості даного конкретного автомобіля, визначеного Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 38 від 30 жовтня 2013 року , виконаного експертом Сумцовим С.С. на підставі заяви [PERSON], з врахуванням зовнішнього візуального огляду та перевірки технічного стану автомобіля. (а.с. 44-47) Доводи позивача щодо врахування при визначенні розміру її грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності на майно його вартості за Висновком судової автотоварознавчої експертизи від 05 травня 2014 року суд не може визнати обґрунтованими, оскільки, як вбачається з даного висновку, ним визначено вартість не того автомобіля , який є предметом спору, а автомобіля аналогічної торгівельної марки і моделі, що був у використанні, в робочому ( хорошому) стані. (а.с. 81-82) З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в рахунок грошової компенсації її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя слід стягнути 28 136 грн. 00 коп. (56272 грн. :2=28 136 грн. 00 коп.) Заперечення відповідача про те, що від суми коштів, виручених від продажу автомобіля слід ще відрахувати сплачений ним податок з продажу рухомого майна у розмірі 5% від його вартості суд не приймає до уваги, оскільки сплата податку є обов'язком продавця. Судові витрати суд розподіляє згідно з правилами ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial