overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

05 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 05.05.2000 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що подружнє життя між сторонами не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує скандали. Фактичні шлюбні відносини між ними припинилися з 2010 року та з цього часу вони проживають окремо. Спроби для примирення не дали позитивного результату. За таких обставин збереження сім'ї є неможливим та шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Намір розірвати шлюб є остаточним. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину його неявки немає. Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 05.05.2000 р. Дітей у них немає. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинилися з 2010 року та з цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

05 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є його батьком. Сторони перебувають у зареєстрованому, 05.10.2003 року відділом РАГСу Луцького міського управління юстиції, шлюбі. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Син перебуває на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дитину належним чином відповідач відмовляється, хоча зобов'язаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дитини, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітнього сина щомісячно в примусовому порядку в розмірі 2 000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має не достатній хоча і стабільний дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Сторони перебувають у зареєстрованому, 05.10.2003 року відділом РАГСу Луцького міського управління юстиції, шлюбі (а.с. 4), проте разом не проживають. Судом встановлено, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження дитини (а.с. 3). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання сина, а тому даний позов підлягає до задоволення. Сторони проживають окремо, свого обов'язку утримувати дитину відповідач не виконує, неповнолітній син проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, який є працездатним, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітньому сину в розмірі - 1 000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

05 березня 2015 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 02 березня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON]., [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, просить стягнути з останнього на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дітей. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 16, 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 18). Подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 19). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 02 березня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 6, 7). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Жовтневої селищної ради від 04 березня 2015 року діти проживають разом з матір'ю (а. с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] і дочки [PERSON] на користь їх матері до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 191, 367 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

05 березня 2015 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 05 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини, що останнім часом постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між нею та чоловіком досягнута домовленість, згідно якої після розірвання шлюбу, їхній син, [PERSON] буде проживати з відповідачем. Позивачем до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідачем до суду також була надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 05 вересня 2009 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Спір щодо спільного майна відсутній. Спору з ким буде проживати дитина немає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як сумісне життя та примирення неможливе, крім того вона планує створити сім'ю з іншим чоловіком та має намір виїхати на постійне місце проживання за кордон. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

05 березня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2002 року, що був зареєстрований Миколаївською селищною радою м. Слов'янська Донецької області, про що зроблено актовий запис № 24. Зазначає, що від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна та про місце проживання дитини між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши її прізвище після розлучення без змін. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 14 червня 2002 року. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені у лютому 2015 року. Спору про розподіл майна - немає. Спору про розподіл майна - немає. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

05 березня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.3) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що в нього з дружиною подружні відносини не склалися, збереження сімї суперечить його інтересам, спільне господарство не ведеться, сім'я існує лише формально. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Ананьївського району Одеської області 19 липня 1997 року під актовим записом №34 між ним і відповідачкою розірвати. Позивач у судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не прибула, в телефонному режимі повідомила, що відмовляється приходити до суду в зазначений час та згодна на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів громадського стану Ананьївського району Одеської області 19 липня 1997 року під актовим записом №34 зареєстрований шлюб між [PERSON] до [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, яким на сьогоднішній день віком більше року. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сімєю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

05 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1963 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.03.2015р. о 07 год. 14 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.03.2015р. о 07 год. 14 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Онацька Т.С. лікарні КЗ «Тернівська ЦМЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, вимовляє маячні ідеї відношення. Каже, що в неї вселився біс. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

05 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1980 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.03.2015р. о 11 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 04.03.2015р. о 11 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кабанець лікарні КЗ «Павлоградської ЦРЛ» ДОР При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий з 16 років вживає психоактивні речовини. Впродовж місяця каже, що в нього почалась боротьба з дияволом і йому треба спалити всі свої речі, «повинен їхати до жінки, у неї від мене дитина, ця дитина від святого духу». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психотичні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів. Психотичний розлад переважно шизофреноподібний. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

05 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 листопада 1990 року у виконавчому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 12 між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин неповнолітніх дітей у сторін не має. Причиною розпаду сім'ї, є те, що сімейне життя не склалося в зв'язку з тим, що на протязі часу відносини між сторонами погіршились, почали виникати все частіше сварки, в результаті чого вони стали чужими людьми. Вказує, що більше п'яти років сторони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На розірвання шлюбу через органи ДРАЦС [PERSON] не погоджується і на пропозицію розлучитись не відповідала. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, а тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] на неодноразові виклики в судові засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, заяви у її відсутності не надала, доводів позивача не спростувала. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20 листопада 1990 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 12 (а.с.4). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спору щодо спільного майна подружжя немає, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

05 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказавши, що [INFO] року померла її бабця [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS] Бабця позивача склала на її ім'я заповіт. На час складання заповіту та в момент відкриття спадщини з 24.08.2001 року до 03.02.2015 року позивач перебувала за кордоном в Іспанії. Під час перебування в Іспанії [INFO] року у позивача народився син [PERSON]. Приїхавши в Україну, позивач дізналася, що бабця залишила заповіт, про якій їй нічого не було відомо. Через вищезазначені обставини у встановлений законом строк позивач не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Просить причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини визнати поважною і визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. У судове засідання прибув представник позивача, яка наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивача, її сестра поїхала до Іспанії у 2001 році, де і проживає по теперішній час, у березні 2015 року вона приїжджала до України і саме тоді дізналася, що бабця на її ім'я склала заповіт. Свідок [PERSON], будучи допитаним у судовому засіданні, суду пояснив, що він є двоюрідним братом позивача, з 2001 року позивач проживає в Іспанії, у березні 2015 року позивачу стало відомо про наявність заповіту, складеного її бабцею [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved