Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

04 січня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача у якому зазначили, що [INFO] помер їх чоловік та батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок розташований по [ADDRESS], придбаний ним на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 30 грудня 1958 року. Вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом які спадщину після смерті [PERSON] прийняли. Але нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що у договорі купівлі - продажу зазначено що він розташований в с.Нагартава Березнегуватського району, а на даний час будинок розташований по [ADDRESS] Позивачі в судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Оскільки позивачі та відповідач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть [NUMBER], виданого 23 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина зокрема на житловий будинок [ADDRESS], що належав йому на підставі договору купівлі - продажу укладеного та посвідченого нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 539 (а.с.8). З копії свідоцтва про шлюб та копії паспорта громадянина України, виданого 02 січня 2002 року Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області слідує, що позивачка [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, та є його дружиною, позивачка [PERSON] є його донькою що підтверджується копією свідоцтва про її народження, та копією свідоцтва про укладення шлюбу, за яким після укладення шлюбу з [PERSON] 16.11.1993 року їй було присвоєне прізвище «[PERSON]» (а.с.18-22). За довідкою Березнегуватської селищної ради № 2492 виданої 02.12.2009 року позивачі на день смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали разом з ним за адресою [ADDRESS] ( а.с.15). З копії спадкової справи № 59/2008, зареєстрованої у спадковому реєстрі за №44445657 заведеної завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори, убачається що позивачі, які є спадкоємцями першої черги за законом, спадщину у встановленому законом порядку прийняли та звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, 29.05.2008 року та 02.08.2008 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески (а.с.37-52). Однак 30.11.2010 року завідувачем Снігурівської державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з тих підстав, що у договорі купівлі - продажу будинку укладеного [PERSON] 30.12.1958 року адреса будинку зазначена с.Нагортава Березнегуватського району Миколаївської області, але на даний час він розташований по [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів цивільної справи та інвентарної справи №1572/1548 на домоволодіння по [ADDRESS] убачається що 30 грудня 1958 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу будинку, за яким останній придбав домоволодіння що знаходиться в с.Нагортава Березнегуватського району Миколаївської області. Вказаний договір було посвідчено нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Шелетей І.А. та зареєстровано у реєстрі за № 539 (а.с.8). Згідно з архівною довідкою Державного архіву Миколаївської області від 30.04.2014 року №А-268/01.1-21 відповідно до Указу Президії Верховної ради УРСР від 10 серпня 1954 року « Про укрупнення сільських Рад депутатів трудящих по Миколаївській області», рішення виконавчого комітету Березнегуватської районної ради депутатів трудящих від 23 серпня 1954 року № 347 «Про укрупнення сільських рад депутатів трудящих Березнегуватського району Нагартавську та Березнегуватську сільські ради було об'єднано в одну Березнегуватську сільську раду (а.с.16). 16 грудня 1967 року на підставі постанови Березнегуватської сільської ради від 14.12.1963 року № 92 та вказаного вище договору купівлі - продажу будинку від 30.12.1958 року було встановлено, що [PERSON] на праві особистої власності належить домоволодіння в [ADDRESS] та складено висновок про реєстрацію домоволодіння (а.с.55), відповідно до якого 12.02.1968 року Снігурівським міжміським бюро технічної інвентаризації [PERSON] було видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію за ним на праві особистої власності домоволодіння [ADDRESS] (а.с.9). 18 листопада 2009 року за рішенням виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради № 81 номер житлового будинку [PERSON], по [ADDRESS] (а.с.13). За даними архівної довідки архівного відділу Березнегуватської районної державної адміністрації від 08.12.2009 року № 1-01-36/859, 25 вересня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради народних депутатів [PERSON] було передано у приватну власність існуючу присадибну ділянку площею 0,09 га по [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з рішенням Березнегуватської селищної ради від 13.11.2015 року [ADDRESS] ( а.с. 14 на звороті). Вказані вище докази, досліджені в їх сукупності на думку суду свідчать про те, що [PERSON] на життя набув право власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS], відповідно до вимог діючого на той час цивільного законодавства, а отже вказане нерухоме майно є об'єктом права власності та може бути успадковане після його смерті. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є законними і обґрунтованими а тому підлягають задоволенню, оскільки позивачі належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та батька, та отримавши відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав на підставі ст.16 ЦК України, мають право на захист порушеного права в судовому порядку.

Outcome: approved