Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

06 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що унаслідок дій відповідачки порушуються його права як співвласника жилого приміщення. Ухвалою суду від 10 червня 2014 року позовні вимоги [PERSON] в частини визначення порядку користування житлом залишені без розгляду відповідно до пункту 5 частини 1 статті 207 ЦПК України на підставі поданої позивачем заяви. Позивач та його представник - адвокат [PERSON], повідомлені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. [PERSON] надав суду заяву про підтримку позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. Також просив суд розгляд справи провести за його відсутності та відсутності представника [PERSON] Зі змісту позовної заяви убачається, що квартира [ADDRESS] належить сторонам - як колишньому подружжю на праві спільної часткової власності, по ? частині кожному. Після розірвання шлюбу з відповідачкою 25 березня 2011 року, між сторонами стали виникати суперечки з приводу порядку користування житловим приміщенням. Щоб уникнути конфліктних ситуацій [PERSON] був змушений періодично залишати житло та проживати у своїх батьків або у гуртожитку. Спільне проживання було неможливо, оскільки відповідачка псувала його речі, не давала змоги готувати їжу, вчиняла сварки, під час яких вижинала його з квартири. У листопаді 2012 року вона взагалі змінила замки на вхідних дверях. Фактично у спірній квартирі проживають [PERSON] та їх донька. Врегулювання спору шляхом компромісу є неможливим, оскільки відповідачка не відповідає на телефонні дзвінки, двері не відчиняє, чим чинить перешкоди у користуванні квартирою. Звернення до різних інстанцій з приводу неправомірної поведінки [PERSON] також виявились марними. Незважаючи на це, він продовжує вносити квартирну плату та оплачує комунальні послуги. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачки, якими суттєво порушуються його законні права, позивач просить суд постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житлом та вселити його у спірну квартиру. Відповідачка [PERSON], яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, не скористалась наданим законом правом участі у судовому засіданні. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зі змісту поданих відповідачкою заперечень вбачається, що вона не створює перешкод [PERSON] у користуванні квартирою. Позивач добровільно залишив спірне житло, оскільки після розлучення вони стали чужими людьми. Десь з середини березня 2011 року він не проявляє інтересу до житла. За усною домовленістю після розлучення, [PERSON] повинен був проживати у кімнаті № 9 спірної квартири, яка до теперішнього часу є вільною, не займається ні нею, ні донькою. Дійсно позивач оплачує комунальні послуги, але це є його обов'язком як співвласника квартири. З урахуванням викладеного, просила суд відмовити [PERSON] у задоволені позову. Дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Сторони з 15 березня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 25 березня 2011 року було розірвано. 11 квітня 2011 року Кіровським районним судом міста Макіївки Донецької області було прийнято рішення про поділ спільного майна зазначеного вище подружжя, яким [PERSON] та [PERSON] виділено по ? частині трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Право власності на частку нерухомості було визнано за [PERSON] рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 26 липня 2012 року та зареєстровано позивачем 31 жовтня 2012 року у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки». Статтею 41 Конституції України та статтею 321 Цивільного кодексу України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до приписів статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з вимогами статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Під час розгляду справи було встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про порядок володіння та користування спірним житлом. Відповідачка чинить перешкоди позивачу у здійснені останнім права користування квартирою, а саме - замінила замки на вхідних дверях. Вказаний факт підтверджується наданими позивачем копіями документів щодо розгляду його звернень з приводу неправомірних дій [PERSON] органом внутрішніх справ та житлово-комунальною організацією. Також з довідки, наданої Ясинуватським будівельним технікумом вбачається, що [PERSON] проживає у гуртожитку [ADDRESS] З урахуванням викладених обставин, позивач обмежений у здійснені права власності: не має доступу до належної йому квартири та можливості використовувати її за призначенням. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні його власністю, які вчиняє відповідачка, підлягають задоволенню. Відповідають закону також вимоги позивача про вселення його у спірну квартиру, оскільки саме у такий спосіб він вимагає відновлення його порушеного права власності. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений [PERSON] позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено оплата судового збору при зверненні з позовом до суду в розмірі 114,70 грн., який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved