Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

06.09.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.12.2014 у розмірі 34545,77 грн., яка складається з: 12429,47 грн. заборгованість за кредитом, 6046,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 14915,10 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 1154,27 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1600 грн.( а.с.2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.12. 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 12429,46 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач мав надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Він зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами», Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. Позивач виконав свої зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 17.08.2017 має вищевказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно з долученим до позовної заяви клопотанням (а.с.38) просив позов розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення комісії та процентів позов не визнає, в іншій частині не заперечує, підтверджує, що отримав кредит, кошти не повернув через сімейні обставини. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 19.12.2014 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, копія якого була приєднана до позовної заяви (а.с.6). Зі змісту Генеральної угоди встановлено, що вона укладена з метою виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №К20FF 705931845 від 02.04.2013 року та за кредитним договором № SAMDN52000070670485 від 26.11.2012 року. Так, сторони домовились зменшити заборгованість, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту - за договором 1, а саме: відсотки на 0,0грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 233, 34 грн., штраф на 665,5 грн. (підпункт 1.1.1 п.1.1 ст.1 Генеральної угоди), - за договором 2, а саме: відсотки на 188,75 грн., комісію на 66,69 грн., пеню та штраф на 0,0грн.( п.п.1.2.1 п.1.2 ст.1 Генеральної угоди). Сторони також домовились, що заборгованість: за договором 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 5697,35 грн., дата остаточного погашення заборгованості- 31.12.2017 р. (підпункт 1.1.2, 1.1.3 п.1.1 ст.1 Генеральної угоди ); за договором 2 - 8063,12 грн., дата остаточного погашення заборгованості-31.12.2017 р.( п.п.1.2.2,1.2.3 п.1.2 ст.1 Генеральної угоди). Згідно п.п.1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 п. 1.4. ст.1 Генеральної угоди, строком повернення кредиту, який зазначений в п.п. 1.1.3,1.2.3 Генеральної угоди, являється 2-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту(2-й день), вважається простроченою. В день наступний за днем повернення кредиту(2-й день) позичальник сплачує банку штраф: в розмірі 898,84 грн. за Договором 1, в розмірі 255,43 грн. по Договору 2. За змістом п.2.1 ст.2 Генеральної угоди сторони домовились, що Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 12 429,47 грн. на строк 36 місяців, з 19.12.2014 по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі на зазначену суму, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць (18,00% річних) на суму залишку кредиту в зазначені в угоді та Правилах строки. Також передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 450,94 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших видатків відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 року (п.2.1 ст.1 Генеральної угоди). Згідно з умовами п.2.2 ст.2 Генеральної угоди сторони передбачили, що відповідно до ст.212, 611,651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32 й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 1154,27грн. (а.с.6). Пунктом 2.8 Генеральної угоди визначено, що при порушені позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах і правилах за кожен день прострочення. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4) встановлено, що станом на 17.08.2017 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 34545,77 грн., яка складається з: 12 429,47 грн.- заборгованість за кредитом, 6046,93 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 14 915,10 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди - 1154,27 грн. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Не викликає у суду сумнівів і правильність нарахування банком процентів за визначеною Генеральною угодою ставкою 18% річних. У зв'язку з цим суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 12 429,47 гривень, а також по процентам в розмірі 6046,93 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог в частині нарахованої неустойки, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи (а.с.2-4), внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. При цьому суд звертає увагу, що умовами Генеральної угоди від 19.12.2014 року сплата комісії не була передбачена, а згідно з розрахунком заборгованості позивач щомісячно, починаючи з 19.12.2014 року нараховував відповідачу заборгованість в твердій сумі 497,17 грн. (а.с.4), яка в розрахунку зазначена як сума комісії та пені. При цьому розрахунок такої комісії (пені), а також її розмір (ставка пені) та підстави нарахування, позивачем не обґрунтовані. Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19630 гривень 67 копійок, яка складається з: 12429 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, 6046 гривень 93 копійки - заборгованість за процентами, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди від 19.12.2014 в сумі 1154 гривні 27 копійок. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень (а.с.1), підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial