Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

06.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона уже тривалий час не проживає з відповідачем, сімейне життя з ним не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач влаштовував постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає честь і гідність. Відповідач постійно пред'являв необґрунтовані претензії, що робило спільне життя нестерпним. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала клопотання в якому підтримала позовні вимоги та просила суд проводити розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 24.06.1988 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управляння юстиції, актовий запис № 1212 та видане відповідне свідоцтво серії [NUMBER] (Повторно). Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Від вказаного шлюбу мають доньку яка на час подачі позовної заяви досягла повнолітнього віку. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача шлюбні відносини фактично припинилися з 1993 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved