Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

06.11.2015 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява[PERSON] до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Звертаючись до суду з вказаною позовною заявою позивачка просить суд: визнати за нею право власності на ? частку в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що є спадкоємицею після [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із ? частки квартири [ADDRESS], яке належало йому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради 23.05.1996 року, розпорядження №1753, і є єдиною спадкоємицею першої черги, інших можливих спадкоємців немає. Після звернення до державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку квартири, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачка не могла надати свідоцтво про право власності на квартиру, так як їй не відомо де знаходиться оригінал, і відповідно, на має можливості надати його нотаріусу. У зв'язку з вищенаведеними обставинами виникла проблема із отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS], тому є необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, так як іншим шляхом неможливо захистити права спадкоємця. Представник відповідача - Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином. У письмових поясненнях зазначили щодо розгляду справи за їх відсутності, на підставі наданих доказів прийняти рішення у відповідності до законодавства (а.с.40-42). Представник третьої особи - Головного управління юстиції в м. Києві, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином. В своїх поясненнях на позовні вимоги у вирішенні заявлених вимог поклались на розсуд суду та просили слухати справу у відсутність їх представника(а.с.45,46). Представник третьої особи - П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином. На адресу суду надіслав лист, відповідно до якого просив слухати справу у відсутність їх представника(а.с.133). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, врахувавши пояснення представника відповідача та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, батьками [PERSON], яка народилася [INFO] року згідно свідоцтва про народження зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.14). Зміна прізвища позивачки підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених [INFO] року актовий запис №6040 (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.13). З матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що 11.02.2015 року [PERSON] звернулася з відповідною заявою до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с.65). З довідки №1251 від 07.02.2015 року, що видана Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва вбачається, що [PERSON] з 03.11.1966 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] та 06.02.2015 року знятий з реєстрації в зв'язку зі смертю (а.с.69). Як вбачається з копії інформаційної довідки Київського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 11.03.2015 року згідно з даними Бюро, ? частина квартири 26 по вул. Братиславська в буд. 8 на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради, 23.05.1996 року №1753 (а.с.88). Відповідно до листа Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.03.2016 року квартира [ADDRESS] згідно з розпорядженням органу приватизації Ватутінської районної Ради народних депутатів міста Києва від 23.05.1996 року №1753 в рівних долях на чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] Квартира зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно від 28.05.1996 року № 5579. Свідоцтво про право власності на квартиру 30.05.1996 року отримано [PERSON] (а.с.111). Згідно з даними Київського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в м. Києві та копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.05.1996 року квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних долях (а.с.129,130). Державний нотаріус П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. постановою від 15.10.2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті її батька - [PERSON], оскільки до матеріалів спадкової справи не долучено правовстановлюючих документів на вищевказану частину квартири. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом у першу чергу, як встановлено в судовому засіданні та державним нотаріусом. Також судом встановлено, що інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в пункті 20 роз'яснює, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги відсутність правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за можливе визнати за[PERSON] право власності на ? частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved