Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що у неї з відповідачем є спільні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на їх утримання. Періодично допомагає лише по господарству і ніякого вкладу у спільний сімейний бюджет не надає. Відповідач офіційно не працює, але займається ремонтними роботами, за що отримує мінливий дохід, тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей щомісячно в твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину, починаючи з 06.07.2015 року до досягнення ними повноліття. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він не має доходів, але він з позивачкою проживає однією сімєю, вони спільно ведуть домашнє господарство і в них спільний сімейний бюджет, тому він вважає, що не повинен сплачувати аліменти. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В свідоцтвах про народження дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зазначено, що їх батьком є відповідач по справі [PERSON] ( а.с.- 5,6). Позивачка в судовому засіданні пояснила, що діти знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дітей. Періодично допомагає лише по господарству і ніякого вкладу у спільний сімейний бюджет не надає. Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має мінливий дохід, в даний час не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Тому є доцільним визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивачкою не доведено спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 600 гривень на утримання кожної дитини щомісячно, натомість відповідачем не надано обєктивних доказів його скрутного матеріального становища. Крім того, рівень його матеріального становища не звільняє його від обовязку утримувати своїх дітей, забезпечувати їм необхідні умови для розвитку та проживання, так як відповідач є працездатною особою, здатною забезпечити дітям такі умови. Тому справедливим є визначення розміру аліментів у сумі по 300 грн. на утримання кожної дитини щомісячно. На підставі викладеного ,

Outcome: partial