Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

05.08.2020 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року [PERSON] та відповідач перебували у фактичних шлюбних стосунках та проживали разом у Російській Федерації. [INFO] у них народився син [PERSON] . Так як на цей момент вони не перебували в офіційному шлюбі, сина було зареєстровано за заявою матері. Дані про батька зазначено зі слів матері. 23 серпня 2019 року на підставі постанови Адміністрації Сернурського муніципального району №289, було дозволено змінити прізвище неповнолітнього [PERSON] на « [PERSON] ». 28 серпня 2019 року було повторно видано свідоцтво про народження дитини, де дані про батька дитини не вказані, а проставлено прочерк. 7 березня 2008 року позивач та відповідач одружилися, почали постійно проживати у м. Нововолинську. [PERSON] та їхній син [PERSON] отримали тимчасові посвідки на постійне проживання в Україні. [INFO] у них народився син - [PERSON] . 1 жовтня 2015 року шлюб з відповідачем [PERSON] та позивачем було розірвано на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 01.10.2015 у справі №165/1916/15-ц. [INFO] сину [PERSON] виповнилося 14 років і для продовження дії посвідки на постійне місце проживання в Україні, необхідно підтвердити, що в Україні проживають його батьки. Так як позивач є біологічним батьком [PERSON] , проте відомості у актовий запис про народження не були внесені, він не може звернутися до міграційної служби для продовження дії посвідки. Зазначає, що його син [PERSON] народився у с. Мустаєво Сенурського району, Республіка Марій Ел, Російської Федерації, а тому актові записи про його народження відсутні у органах реєстрації України, що позбавляє позивача можливості внесення змін до актових записів про батька дитини. Відповідно до ст. 47 Сімейного кодексу Російської Федерації права і обов`язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей , засвідченому у встановленому законом порядку. У ч. 5 ст. 18 Федерального закону Російської Федерації « Про акти громадянського стану» зазначено, що у разі, якщо мати не перебуває у шлюбі з батьком дитини і батьківство щодо дитини не встановлено, ім`я дитини записується за бажанням матері, батькові - за іменем особи, зазначеного в записі акту про народження в якості батька дитини, прізвище дитини - по прізвищу матері. З ч. 1 ст. 54 цього ж закону випливає, що державна реєстрація встановлення батьківства на підставі рішення суду про встановлення батьківства або про встановлення факту визнання батьківства провадиться за заявою матері або батька дитини, опікуна ( піклувальника) дитини, особи, на утриманні якого перебуває дитина, або самої дитини, яка досягла повноліття. Заява може бути зроблена усно або в письмовій формі або направлена в формі електронного документа через єдиний портал державних і муніципальних послуг та регіональні портали державних та муніципальних послуг. Заява про державну реєстрацію встановлення батьківства, яке направляється в формі електронного документа, підписується простим електронним підписом заявника. Одночасно із заявою про державну реєстрацію встановлення батьківства видається рішення суду про встановлення батьківства або про встановлення факту визнання батьківства. Відповідно до п. 1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12.01.2011 №96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п. 1.3 заяви громадян України про поновлення актових записів цивільного стану, які були складені компетентними органами іноземних держав, розглядаються на загальних підставах з дотриманням вимог цих Правил. Україна та Російська Федерація, на території якої в теперішній час знаходиться орган який зберігає Актовий запис, в який позивач просить зміни, є учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Мінськ 1993 р.) та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах ( Кишинів, 2002 р.). Відповідно до ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, кожна із Договірних Сторін на підставах, передбачених дійсною Конвенцією, визнає та виконує наступні рішення, які винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установи юстиції по цивільним та сімейним справам, включаючи стверджені судом мирові угоди по таким справам та нотаріальні акти відносно грошових зобов`язань. Позивач вказує, що він є біологічним батьком [PERSON] , однак актовий запис про народження дитини був складений у Російській Федерації дипломатичні відносини з якою на даний час утруднені, і він не може виїхати в цю країну для внесення змін до відповідного акту, тому просить визнати його батьком неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] у с. Мустаєво Сенурського району, Республіка Марій Ел , Російської Федерації та зобов`язати відділ реєстрації актів громадянського стану адміністрації муніципальної освіти «Сенурський район» Республіки Марій Ел, Російська Федерація, внести зміни у актовий запис про народження № 134 від 19 липня 2006 року, про народження [PERSON] , який народився [INFO] , в графі батько вказати - [PERSON] , громадянин України, [INFO] , уродженця м. Нововолинськ Волинська область Україна. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача [PERSON] подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Судові витрати у справі просить залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, підтверджує, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який народився у с. Мустаєво Сенурського району, Республіка Марій Ел, Російської Федерації (а.с.23,41). Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 128 Сімейного кодексу України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 3 статті 128 СК передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відповідає інтересам неповнолітнього, суд позов задовольняє.

Outcome: approved