Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

05.05.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є бабусею неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Мати вказаних дітей - [PERSON] та їх батько [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.06.2014 був розірваний рішенням Волочиського районного суду. Після його розірвання [PERSON] разом із своїми дітьми проживала у найманій квартирі за адресою: [ADDRESS]. У січні 2015 року [PERSON] поїхала на заробітки за кордон в м. Москву Російської Федерації і з того часу протягом двох років жодних відомостей від неї позивач не отримувала. З того часу неповнолітні діти проживають в сім'ї позивача та знаходяться на її утриманні. Рішенням Волочиського районного суду від 18.04.2017 її дочку [PERSON] визнано безвісно відсутньою. Батько дітей, після розірвання шлюбу, починаючи з 03.06.2014, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Відповідач жодним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин у ньому викладених. Від заявлення вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовляється. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду повернулась повістка з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про проведення судом попереднього судового засідання відповідач був повідомлений особисто, копії позову з додатками отримав. Жодних заяв від нього до суду не надходило. Зі змісту ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вбачає, що [PERSON] належним чином повідомлений про судове засідання, оскільки повістка йому направлялась за зареєстрованим місцем проживання. Представник органу опіки і піклування - Служби у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, при цьому зазначила, що відповідач дійсно не виконує батьківських обов'язків, а відтак просить позов задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов'язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] (а.с. 7), [INFO] - [PERSON] (а.с. 8), [INFO] - [PERSON] (а.с. 9). Їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON] та бабусею її дітей, що підтверджується відміткою в паспорті позивача про те, що її донька [PERSON] [INFO], а також копіями свідоцтв про народження дітей, наявних в матеріалах справи. 03 червня 2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано рішенням Волочиського районного суду, яка набрало законної сили 16.06.2014 (а.с. 10). 18 квітня 2017 року рішенням Волочиського районного суду [PERSON] визнано безвісно відсутньою (а.с. 11). Актом обстеження матеріально-побутових умов на предмет визначення фактичного проживання громадян № 13 від 28.04.2017 доводиться, що неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом зі своєю бабусею - позивачем [PERSON] (а.с. 12). З характеристик наданих ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 м. Волочиськ вбачається, що діти є учнями вказаного навчального закладу. Батьки не приділяють їм належну увагу, не відвідують батьківські збори, не цікавляться їх шкільним життям (а.с. 14-17). Згідно висновку Волочиської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 21.02.2017 № 317/26-22/2017, даний орган вважає можливим та доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно з ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню до своєї дитини. В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON], [PERSON], які суду показали, що діти живуть з бабусею [PERSON], доглянуті і охайні. Їх мати тривалий час не проживає з сім'єю, місце перебувння останньої свідкам не відоме. Відповідач взагалі самоусунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей. До них не навідується, матеріально не допомагає. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від свого батьківського обов'язку по вихованню дітей, не спілкується з ними, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться ними та не проявляє до них належної турботи, не забезпечує належно матеріально, що негативно впливає на їх розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку батька по відношенню до дітей, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дітей, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959, враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Крім того, відповідно ст.ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи те, що [PERSON] в судовому засіданні зазначила про відмову отримувати аліменти від [PERSON] суд зобов'язаний в силу вищевказаної статті прийняти рішення про перерахування відповідачем аліментів на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язати позивача відкрити зазначені особисті рахунки у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, суд приходить до висновку про можливість стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнутий сплачений нею судовий збір. У відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved