Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

05 серпня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» надіслав засобами поштового звязку на адресу суду позовну заяву до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 272415 грн. 40 коп. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», посилається на те, що відповідно до кредитного договору № 133/08 від 10 жовтня 2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 67950 грн., зі сплатою 21% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 08 жовтня 2013 року. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 24 березня 2017 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 272415 грн. 40 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 52772 грн. 51 коп., простроченої заборгованості за відсотками 5554 грн. 62 коп., пені за несвоєчасну сплату погашення процентів та повернення кредиту 44222 грн., інфляційного нарахування 160787 грн. 20 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості 9079 грн. 07 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 жовтня 2008 року за договором про кредит № 133/08, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 67950 грн., зі сплатою 21% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 08 жовтня 2013 року (п. 1.1, 1.2 кредитного договору). Однак, відповідач в порушення умов договору не виконав взятих на себе обовязків, у звязку з чим станом на 24 березня 2017 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 272415 грн. 40 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 52772 грн. 51 коп., простроченої заборгованості за відсотками 5554 грн. 62 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту 39981 грн. 45 коп., пені за несвоєчасне повернення процентів 4240 грн. 55 коп., інфляційного нарахування 160787 грн. 20 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості 9079 грн. 07 коп. Відповідно до п.3.3.2, 3.3.3 кредитного договору позичальник зобовязаний використовувати кредит на цілі та у строки, визначені цим договором, повернути кредит в сумі 67950 грн. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved