Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

05 червня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шелнет» ЄДРПОУ: 41367454, юридична адреса: 04128, м. Київ, вул. Туполєва, 15-Е, заборгованість за договором позики в сумі 7203600 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 07 серпня 2017 року в м. Славутичі Київської області між позивачем та ТОВ «Шелнет», в особі керівника [PERSON] , було укладено договір позики за умовами якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 180000 доларів США. Оскільки на момент укладення договору позивач проживав в м. Славутичі Київської області, то місцем укладення та місцем виконання договору було визначено адресу: [ADDRESS] . Однак, після настання терміну повернення коштів, визначених в п. 4.1 договору, [PERSON] грошові кошти не повернув. Крім того, враховуючи, що відповідачем у визначений в договорі строк грошові кошти повернуті не були, то з останнього підлягає стягненню штраф відповідно до п. 5.2 договору. Письмові вимоги про повернення коштів, направлені позивачем на адресу відповідача не виконані, тому позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання на 08 серпня 2019 року. Позивач в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява, в якій позивач просив проводити підготовче засідання за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач свого представника в підготовче засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява від директора ТОВ «Шелнет», в якій він просив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та зазначив, що ТОВ «Шелнет» повністю визнає позовні вимоги, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З матеріалів справи судом встановлено, що 07 серпня 2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шелнет» в особі керівника [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі, що обумовлені цим договором, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів в порядку та на умовах за цим договором. Згідно з п. 2.1 договору розмір позики за цим договором становить 180000 доларів США. Цей договір є безпроцентним (п. 2.2. договору). Як вбачається з п. п. 3.1, 3.2 договору, позикодавець надає позику в день підписання Договору. Своїм підписом на цьому Договорі позичальник засвідчує, що грошові кошти від позикодавця він отримав у повному обсязі до підписання цього Договору. Відповідно до п. 4.1 договору позичальник зобов`язується повернути вищевказані грошові кошти одним днем не пізніше 07.06.2018 року. Позика вважається повернутою в момент фактичної передачі позичальником позикодавцеві суми позики, визначеної в п. 2.1 цього договору, що підтверджує оформлена належним чином розписка (п. 5.1 договору). Пунктом 5.2 договору визначено, що при порушенні позичальником строку повернення позики (п. 4.1 договору) позичальник повинен сплатити позикодавцю штраф у розмірі 50 % від суми позики. Згідно з п. 6.2 договору позичальник та позикодавець визначили, що місцем укладення та місцем виконання (повернення грошей) договору є адреса: [ADDRESS] , а отже сторони визначили, що будь-які можливі спори, які виникають з цього договору є підсудні Славутицькому міському суду Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наданий суду договір позики містить зобов`язання однієї особи повернути іншій особі визначену суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позикового зобов`язання, передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України, і є належним підтвердженням укладеного між сторонами договору позики зазначеної суми грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, - грошові кошти, у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Як визначено в п. 2.1 договору позики, розмір позики за цим договором становить 180000 доларів США. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 7203600 гривень, що еквівалентно 270000 доларів США станом на день подачі позовної заяви, тобто станом на 29.05.2019 року. Сума боргу 270000 доларів США складається з основної суми боргу -180000 доларів США та 90 000 доларів США( штраф відповідно до п. 5.2 договору позики - 50 % від основної суми боргу). Згідно інформації з офіційного сайту Національного банку України станом на 29.05.2019 року офіційний курс гривні щодо іноземних валют становив за 100 доларів США - 2668,3376 гривень. Таким чином, сума боргу становить 7203600 гривень( 180000 доларів США +90000 доларів США)х26,68 гривень), що відповідачем не заперечується. Відповідно до встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов ґрунтується на договорі, який відповідає вимогам закону, наявність невиконаного зобов`язання за договором підтверджена наданими позивачем належними і допустимими доказами, та, враховуючи, що представником відповідача позов визнаний повністю, то у зв`язку з цим позов необхідно задовольнити, ухваливши рішення за результатами підготовчого провадження, і стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 7203600 гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9605 гривень, від сплати якого звільнений позивач відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved