Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

06 січня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі по тексту ПАТ «Альфа-Банк», Банк) звернулись до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту Боржник, Позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором (надалі по тексту Договір, Кредит) в загальній сумі 3 386 132.93 грн., шляхом звернення стягнення на предмет застави - автомобіль, марки «AUDI», моделі «А8», 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Позивач просить визначити способом реалізації предмета застави: шляхом проведення прилюдних торгів, згідно до Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету застави на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна. Стягнути з відповідача понесені судові витрати при зверненні до суду в сумі 3654.00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі кредитного договору від 25.07.2007 року № 490044099 [PERSON], отримав кредит в сумі 114 423.37 доларів США для оплати автомобіля, марки «AUDI», моделі «А8», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який був переданий у заставу Банку. В порушення умов кредитного договору [PERSON], взяті на себе зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку з чим станом на 12 листопада 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 65 892.14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.11.2014 року складає - 1037776.43 грн.; за відсотками - 11 299.20 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 177 958.15 грн., та по пені - 204 749.62 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 3224729.53 грн. Проте з огляду на принцип розумності та справедливості позивач у порядку ч.2 ст.258, ст.266 ЦК України зменшує суму пені до 137806.36 долари США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2170398.35 грн. Зважаючи на невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позивач набуває право звернення стягнення на заставне майно та його реалізацію. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» - Михніцький Г.Ю., діючи на підставі довіреності, заявлені позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» підтримав із підстав наведених у пред'явленому до відповідача позові. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], - [PERSON], діючи на підставі довіреності у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. В адресованій суду заяві просить суд дану цивільну справу розглянути 30.03.2015 року у його відсутності. Та у разі задоволення заявлених клопотань щодо надання представником позивача оригіналів документів, що зазначені у його заяві, повідомити про дату і час наступного розгляду. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши представника позивача дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, оглянувши надані у судовому засіданні оригінали документів кредитної справи, вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником усіх прав і зобов'язань закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі - ЗАТ «Альфа-Банк), що підтверджується статутом позивача та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи № 306405, (а.с.41,42). 25 липня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (згідно договору - Банк або Кредитор) та [PERSON], (згідно договору - Позичальник) укладено кредитний договір № 490044099 (а.с.8-12). Відповідно до умов вказаного договору Банк надає Позичальнику Кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором Предмет застави, а Позичальник приймає Кредит та передає Банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором Предмет застави на умовах: Банк надає Позичальнику кредит в сумі 114 423.37 доларів США зі сплатою процентної ставки в розмірі 12% річних на строк до 25 липня 2013 року. Однак 30.12.2008 року, Договором про внесення змін і доповнень № 1 до Договору № 490044099 від 25.07.2007 року, змінено п.2.3. Розділу №1 Договору, де дату остаточного повернення Кредиту Боржником, сторонами було погоджено 25 липня 2017 року, (а.с.18). Сторони Договору обумовили, що кредит надається на придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між Позичальником та ТОВ «Ауді-Центр Київ», № АФ-2007-76 від 15.06.2007 року - автомобіля, марки «AUDI», моделі «А8», 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], № кузову - [NUMBER], тип - легковий сєдан. За зазначеним Договором Позичальник зобов'язався щомісячно повертати кредит: у разі сплати у валюті кредиту - 25 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 2 237.00 доларів США, у разі погашення в національній валюті - 24 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених Договором. (а.с.8). Таким чином на підставі письмового Договору між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], виникли кредитні відносини. Пунктом 2.10 Договору визначено, що основне забезпечення/Предмет застави є: автомобіль, марки «AUDI», моделі «А8», 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], № кузову - [NUMBER], тип - легковий сєдан, (а.с.8). Пунктом 2.12 Договору сторони за домовленістю оцінили вартість Предмета застави у 727 318.00 грн. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля № АФ-2007-76 від 15.06.2007 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 12.07.2007 року УДАІ ГУ МВС України, м.Київ на ім'я [PERSON], (а.с.23-26). Згідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - автомобіль, марки «AUDI», моделі «А8», 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], № кузову - [NUMBER], тип - легковий сєдан передано в заставу рухомого майна, (а.с.29-31). Відповідно до приписів ст.ст.526, 611, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1049 цього Кодексу, яка на підставі положень ч.2 ст.1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, до листопада 2007 року [PERSON], виконував взяті на себе зобов'язання, а затим з листопада 2007 року в основному виконував зобов'язання за кредитним договором, з лютого 2010 року проводив часткові періодичні платежі по сплаті відсотків, а з червня 2013 року взагалі припинив будь-які сплати за кредитним договором (а.с.32-34). Відтак станом на 12 листопада 2014 року [PERSON], має прострочену заборгованість по кредиту в сумі 65 892.14 доларів США, що за курсом НБУ складає 1037776.43 грн., та по відсотках в сумі 11 299.20 доларів США, що за курсом НБУ складає 177958.15 грн. Враховуючи невиконання позичальником [PERSON], зобов'язань за кредитним договором Банк відповідно до умов, визначених у п. 3.4. Договору вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Розмір пені, нарахованої відповідачу за 1479 днів, становить 204 749.62 доларів США, що за курсом НБУ складає 3224729.53 грн., проте позивач у порядку ч.2 ст.258, ст.266 ЦК України зменшив суму пені до 137806.36 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2170398.35 грн. Відповідно до розділів 4, 4.9 частини № 2 даного Договору, п.п. 4.5.4., 4.10.1 у разі невиконання забезпеченого заставою зобов'язання Заставодержатель - Банк набуває право звернення стягнення на предмет застави згідно з цим Договором та законодавством України, (а.с.10,11). Вказані умови договору застави узгоджуються і не суперечать положенням ч.2 ст. 1050, ст.ст.589, 590 ЦК України, згідно яких в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, і набуває право звернення стягнення на предмет застави. Як передбачено розділом 4 частини № 2, зокрема п. 4.4. Договору, положення якого кореспондуються з ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги, які випливають із кредитного договору, в тому числі вимоги щодо основної суми боргу, процентів, пені та можливих збитків. Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. 11 грудня 2014 року позивач направляв відповідачу [PERSON], письмову вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.39,40). На день розгляду справи на неодноразові звернення Банку з питань виконання зобов'язань з виплати кредиту Боржником проігнорувані, у зв'язку із чим питання реструктуризації кредиту не вирішено. Дата остаточного повернення Кредиту та виконання зобов'язання за кредитним договором закінчується 25 липня 2017 року (а.с.8,18), але, оскільки Боржником не виконуються взяті на себе зобов'язання згідно Договору взагалі, перед Боржником було поставлено вимогу дострокового повернення Кредиту, а отже в будь-якому випадку позивач вправі звернути стягнення на предмет застави. Відповідно до пункту 4.10.2. Договору звернення стягнення на предмет застави здійснюється у порядку, передбаченому законодавством України. Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Зокрема статтею 25 цього Закону визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Стаття 26 вищевказаного Закону визначає позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до яких обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет застави, в тому числі продати предмет забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. При цьому закон зобов'язує суд зазначати у рішенні спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження та його початкову ціну. Так [PERSON], являється власником автомобіля, марки «AUDI», моделі «А8», 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], № кузову - [NUMBER], тип - легковий сєдан, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 12.07.2007 року УДАІ ГУ МВС України, м.Київ, що переданий у заставу на підставі договору застави рухомого майна № 490044099 від 25.07.2007 року, (а.с.26). Інших обтяжувачів, на користь яких зареєстроване обтяження цього ж майна, та пріоритету таких, не встановлено. Враховуючи, що в Договорі сторони не погодили спосіб реалізації предмета застави, а визначена у договорі ціна автомобіля не відповідає реальній ціні такого майна на даний час, суд вважає правильним визначити способом реалізації предмета застави його продаж шляхом проведення прилюдних торгів, згідно до Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету застави на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна. На думку суду така ціна найбільш повно забезпечить захист майнових прав, як заставодавця, так і заставодержателя. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені останнім у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved