Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

06 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], в якому просить: змінити розмір аліментів, стягуваних на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 15/100 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 25 липня 2013 року по справі №703/3855/13-ц з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час суттєво змінилися його сімейні обставини, які впливають на його майновий стан та можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Так, його сім'я складається з чотирьох осіб: він, його дружина [PERSON], донька - [PERSON], та син його дружини [PERSON]. Його дружина на даний час не працює, оскільки перебуває дома та доглядає за їхньою донькою, [PERSON], [INFO], в звязку з чим вони повністю перебувають на його утриманні. Син його дружини від першого шлюбу - [PERSON], також перебуває на повному його утриманні, оскільки батько [PERSON] [PERSON], тривалий час не сплачує аліменти. Таким чином, на його утриманні фактично перебуває дружина та троє неповнолітніх дітей. Вважає, що викладені обставини, свідчать про те, що розмір аліментів на утримання їхньої спільної з відповідачем дитини сина [PERSON], [INFO], має бути 15/100 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів буде відповідати вимогам Сімейного кодексу України та його майновому і сімейному стану, в звязку з чим він звернувся до суду з вказаною позовною заявою.\~\~\~\~\~ Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, враховуючи, що відповідач [PERSON], позов визнала, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого судового засідання. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку: Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батька та право на\~ повноцінне життя і всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України,\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно\~ до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2013 року, винесеного за результатами розгляду цивільної справи №703/3855/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], стягнуто з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], уродженця [INFO], на користь [PERSON], проживаючої в [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2013 року і до його повноліття» (а.с.8). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що за позовом платника аліментів, суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, якщо така зміна впливає на його можливість сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як вбачається з документу серії ЕВ №008233, виданого Олександрівським РВ УМВС України в Кіровоградській області 14 червня 2003 року на імя [PERSON], [INFO], на сторінці №10 в графі «сімейний стан» міститься відмітка про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ №175724, виданого Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 02 червня 2016 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували 02 червня 2016 року шлюб, про що складено відповідний актовий запис №22. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Кулигіна» (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №368560, виданого Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 20 липня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.11).\~ Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №191774, виданого виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області 15 грудня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7).\~ Як вбачається з довідки №3096 про склад сім'ї, виданої Городківською сільською радою Крижопільського району Вінницької області, [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Спільно з ним у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], - голова домогосподарства, дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.14). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52788499 від 01 листопада 2016 року, старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON], відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №134/84/14-ц від 19 лютого 2014 року, виданого Крижопільським районним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини (а.с.13). Позивачем [PERSON] у позовній заяві зазначено, що син його дружини [PERSON] від першого шлюбу [PERSON], перебуває на повному його утриманні, оскільки батько [PERSON] [PERSON], тривалий час не сплачує аліменти. Таким чином, на його утриманні фактично перебуває дружина, яка не працює, в звязку з доглядом за дитиною до трьох років, та троє неповнолітніх дітей. Вищевказані обставини відповідачем [PERSON] не заперечуються та визнаються у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на даний час на утриманні [PERSON] позивача по справі, перебувають: дружина [PERSON], їх спільна малолітня донька - [PERSON], 19 липня 2017 року, та неповнолітній син його дружини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно\~ ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру\~ аліментів,\~ суд\~ повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення». Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог,викладених в позовній заяві позивача. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі», аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, відповідно до\~ ст. 51 Конституції України, згідно ст.ст.181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 200, 206, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої постановою Верховної ради України 1991 року,

Outcome: approved