Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

07.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що він є депутатом Одеської обласної ради VI скликання. [INFO] року в Ізмаїльській газеті «Кур'єр неділі», №[NUMBER] надрукована на другій сторінці та розповсюджена стаття під назвою: «[INFO]», автор статті [PERSON], депутат Одеської обласної ради. В даній статті розповсюджено недостовірну інформацію, яка принижує його честь, гідність, ділову репутацію позивача, а саме, в зазначеній статті автор зазначає, що: «Прочитал в «КН» статью [PERSON] «[INFO]» (газета «Уездный телеграф» за [INFO].), рассказывающую о депутате Одесского облсовета, и чуть не прослезился. Ну прямо идеальный человек, такой белый и пушистый! И коррупцию он уже победил, и из партии в партию мигрировал не из беспринципности, а ради блага родного региона, и паромная переправа Орловка - Измаил, по его мнению, скоро заработает. Однако немного погодя меня начал точить червь сомнения. В голове стали вертеться вопросы, на которые я пока так и не нашел ответа. Во-первых, удивляет ничем не обоснованный оптимизм коллеги-депутата относительно перспектив строительства берегового комплекса паромной переправы Орловка - Исакча, которому прежняя власть дала «зеленый свет». Вот, к примеру, сдали инвестору в аренду земельный участок сельскохозяйственного назначения под будущее строительство на 49 лет. Согласитесь, срок аренды больше смахивает на пожизненную скрытую приватизацию. Между тем, как известно, приватизация земли в Украине законодательство пока не закреплена. В то же время другой предприниматель, житель Измаила [PERSON], еще с 1998 года тоже носиться с идеей строительства паромного комплекса и тоже в Орловке. При этом претендует не на сельхозугодья (как инвестор-бизнесмен, которому уже дано добро), а на земли запаса, на которой сегодня никакая хозяйственная деятельность не ведется. Однако долгих шестнадцать лет (!) чиновники гоняют его по начальственным кабинетам, а воз и ныне там. Может быть оттого, что [PERSON] не располагает финансовыми возможностями, чтобы «подмазать» власть предержащих? А вот депутат облсовета [PERSON] этого не видит и продолжает верить в строительство переправы. Во что, спрашивается? В коррупционные схемы? Ах да, он ведь уже победил коррупцию в своих мечтах! Может быть это не корректно, но на мой взгляд, само депутатство [PERSON] выглядит как-то сомнительно. В облсовет он был выдвинут 12 декабря 2012 года по спискам партии «Сильная Украина». Между тем сама партия перестала существовать…. за пять месяцев до этого. Неувязочка какая-то получается. Чтобы разобраться в этом парадоксе, я обратился за разъяснениями в Одесскую областную прокуратуру. Прошло больше месяца, но ответа я пока так и не получил. Буду ждать. К чему я обо всем перечисленном? Бизнесом в нашей стране должен иметь право заниматься каждый желающий. Только вот правила игры должны быть одинаковыми для всех, невзирая на размер кошелька или на депутатский мандат. Да пусть в той же Орловке будет хоть пять паромных переправ! В румынском [PERSON], к примеру, работает две. Когда Дунай мелеет, с потоком автомобилей справляется одна. В конце концов, рынок сам отреагирует, сколько переправ целесообразно строить. [PERSON], депутат Одесского облсовета». Позивач також вказує, що дана стаття також була поширена через мережу Інтернет і формує в суспільстві думку, що депутатство позивача є сумнівним. Однак відомості викладені в даній статті відносно нього містять неправдиву інформацію, не відповідають дійсності є негативними та порушують його честь, гідність і ділову репутацію. Крім того, [INFO] року на сесії Одеської обласної ради [PERSON] привселюдно в залі на засіданні сесії обласної ради у своєму виступі повідомив «что [PERSON] является не законным депутатом областного совета, а именно что он является не легитимным депутатом». Позивач вказує, що дане висловлювання також містить абсолютно неправдиву інформацію, не відповідає дійсності, а тому дана інформація є недостовірною, оскільки не підтверджена жодним доказом та порушує його честь, гідність та ділову репутацію. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб, в першу чергу до усього депутатського корпусу Одеської обласної ради. З огляду на наведене, [PERSON] просить визнати недостовірною інформацію, опубліковану у статті «[INFO]» та поширену [INFO] року ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» та [PERSON] в черговому номері [NUMBER] газети Кур'єр неділі» в статті «[INFO]», зобов'язати ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» та [PERSON] за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію у той самий спосіб, у тій самій газеті - «Кур'єр неділі» шляхом публікації спростування інформації у строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили на першій шпальті (сторінці) цієї ж самої газети, визнати недостовірною інформацію, розповсюджену [PERSON] [INFO] року на сесії Одеської обласної ради, а саме «что [PERSON] является не законным депутатом областного совета, а именно что он является не легитимным депутатом», зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену ним [INFO] року на сесії Одеської обласної ради, а саме «что [PERSON] является не законным депутатом областного совета, а именно что он является не легитимным депутатом», стягнути кошти в якості компенсації за завдану моральну шкоду в сумі 1 000 грн. з ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» та зі [PERSON] в сумі 59 900 грн., стягнути зі [PERSON] кошти в сумі 2 983,25 грн. матеріальної шкоди, оскільки після почутого висловлювання на сесії облради від [PERSON] та ознайомлення зі статтею під назвою «[INFO]» у нього погіршився стан здоров'я він змушений був звернутися до клініки швидкої допомоги «Інто - сана», в якій витратив кошти в сумі 2 983,25 грн. на обстеження та лікування. Просив також стягнути зі [PERSON], ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» судовий збір на його користь. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав. Представник відповідача ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» - Кобак Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., посилаючись на обставини, зазначені в запереченнях, наданих 16.07.2014 року, а саме, у разі розгляду судом спору щодо завданої моральної (немайнової) шкоди між журналістом або засобом масової інформації як відповідачем та політичною партією, виборчим блоком, посадовою особою (посадовими особами), як позивачем, суд вправі призначити компенсацію моральної (немайнової) шкоди лише за наявності умислу журналіста чи службових осіб засобу масової інформації. Таким умислом є ставлення до поширення інформації, коли журналіст та/або службова особа засобу масової інформації усвідомлювали недостовірність інформації та передбачали її суспільно небезпечні наслідки. Журналіст та/або службова особа засобу масової інформації звільняється від відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, якщо суд встановить, що журналіст або видавник діяли добросовісно та здійснювали її перевірку. Рішенням Одеської обласної ради «Про повідомлення Одеської обласної виборчої комісії» №668-VІ від 22 грудня 2012 року, вирішено повідомлення Одеської обласної виборчої комісії щодо визнання обраними депутатами Одеської обласної ради VІ скликання наступних за черговістю кандидатів: за виборчим списком від Одеської обласної організації політичної партії «Сильна Україна» [PERSON] взяти до відома. За таких умов той факт, що у грудні 2012 року [PERSON] було висунуто від політичної партії «Сильна Україна» підтверджується рішенням Одеської обласної ради «Про повідомлення Одеської обласної виборчої комісії» №668-VІ від 22 грудня 2012 року. 17 березня 2012 року ІІ Національний З'їзд Політичної партії «Сильна Україна» вирішив припинити діяльність Політичної партії «Сильна Україна» шляхом її ліквідації (саморозпуску), про що було повідомлено в релізі партії «Сильна Україна» та опубліковано на їх офіційному сайті. На підставі вищевказаного, ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» вказана інформація стосовно [PERSON] була перевірена та підстав вважати інформацію недостовірною не було, оскільки інформація викладена в рішенні Одеської обласної ради «Про повідомлення Одеської обласної виборчої комісії» №668-VІ від 22 грудня 2012 року є офіційною, а інформація щодо припинення діяльності Політичної партії «Сильна Україна» була опублікована на їх офіційному сайті. Окрім того, представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності злого умислу в діях ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр». Інші висловлювання автора статті є оціночними судженнями та не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, підстав для стягнення з ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» моральної шкоди на користь позивача не має. Також представник відповідача в судовому засіданні додатково пояснив, що інформація стосовно діяльності політичної партії (в тому числі інформація про припинення політичної діяльності ПП «Сильна Україна» шляхом ліквідації) не стосується персональних даних позивача. Ця інформація стосується лише діяльності саме юридичної особи у вигляді політичної партії. Навіть у випадку поширення недостовірної інформації стосовно політичної партії, то з метою захисту честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди має право звернутися до суду саме політична партія, як юридична особа, а не окремий член партії. За таких умов, твердження позивача щодо недостовірності інформації, викладені в спірній статті, не відповідає дійсності, оскільки ця інформація не відповідає визначеному законом поняттю «інформації про особу» та відповідно до цього не може бути підставою для відшкодування шкоди саме позивачу, а не Політичній партії «Сильна Україна». Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 3 Конституції України ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є в тому числі честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканість. Безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судом встановлено, що [INFO] року в газеті «Кур'єр неділі», №[NUMBER] надрукована стаття під назвою: «[INFO]», автор статті [PERSON], депутат Одеської обласної ради. В даній статті автор зазначає, що : «Прочитал в «КН» статью [PERSON] «[INFO]» (газета «Уездный телеграф» за [INFO].), рассказывающую о депутате Одесского облсовета, и чуть не прослезился. Ну прямо идеальный человек, такой белый и пушистый! И коррупцию он уже победил, и из партии в партию мигрировал не из беспринципности, а ради блага родного региона, и паромная переправа Орловка - Измаил, по его мнению, скоро заработает. Однако немного погодя меня начал точить червь сомнения. В голове стали вертеться вопросы, на которые я пока так и не нашел ответа. Во-первых, удивляет ничем не обоснованный оптимизм коллеги-депутата относительно перспектив строительства берегового комплекса паромной переправы Орловка - Исакча, которому прежняя власть дала «зеленый свет». Вот, к примеру, сдали инвестору в аренду земельный участок сельскохозяйственного назначения под будущее строительство на 49 лет. Согласитесь, срок аренды больше смахивает на пожизненную скрытую приватизацию. Между тем, как известно, приватизация земли в Украине законодательство пока не закреплена. В то же время другой предприниматель, житель Измаила [PERSON], еще с 1998 года тоже носиться с идеей строительства паромного комплекса и тоже в Орловке. При этом претендует не на сельхозугодья (как инвестор-бизнесмен, которому уже дано добро), а на земли запаса, на которой сегодня никакая хозяйственная деятельность не ведется. Однако долгих шестнадцать лет (!) чиновники гоняют его по начальственным кабинетам, а воз и ныне там. Может быть оттого, что [PERSON] не располагает финансовыми возможностями, чтобы «подмазать» власть предержащих? А вот депутат облсовета [PERSON] этого не видит и продолжает верить в строительство переправы. Во что, спрашивается? В коррупционные схемы? Ах да, он ведь уже победил коррупцию в своих мечтах! Может быть это не корректно, но на мой взгляд, само депутатство [PERSON] выглядит как-то сомнительно. В облсовет он был выдвинут 12 декабря 2012 года по спискам партии «Сильная Украина». Между тем сама партия перестала существовать…. за пять месяцев до этого. Неувязочка какая-то получается. Чтобы разобраться в этом парадоксе, я обратился за разъяснениями в Одесскую областную прокуратуру. Прошло больше месяца, но ответа я пока так и не получил. Буду ждать. К чему я обо всем перечисленном? Бизнесом в нашей стране должен иметь право заниматься каждый желающий. Только вот правила игры должны быть одинаковыми для всех, невзирая на размер кошелька или на депутатский мандат. Да пусть в той же Орловке будет хоть пять паромных переправ! В румынском [PERSON], к примеру, работает две. Когда Дунай мелеет, с потоком автомобилей справляется одна. В конце концов, рынок сам отреагирует, сколько переправ целесообразно строить. [PERSON], депутат Одесского облсовета» (а.с. 12). Крім того, [INFO] року на сесії Одеської обласної ради [PERSON] на засіданні сесії обласної ради у своєму виступі повідомив «что [PERSON] является не законным депутатом областного совета, а именно что он является не легитимным депутатом» (диск а.с.13). Як вбачається з рішення Одеської обласної виборчої комісії від 21 грудня 2012 року № 258 та рішення Одеської обласної ради від 26 грудня 2012 року за виборчим списком від Одеської обласної організації політичної партії «Сильна Україна» обрано депутатом Одеської обласної ради [PERSON] Отже, позивач є публічною особою - депутатом Одеської обласної ради, та в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що у ст.ст. 3,4,6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Стаття 68 Конституції України встановлює обов'язок кожного неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а ст. 302 ЦК України проголошує, що особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Частиною третьою статті 277 ЦК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Саме тому позивач звільнений від обов'язку доказування, що негативна недостовірна інформація, поширена відповідачем, дійсно є недостовірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що інформація, поширена відносно позивача [INFO] року в газеті «Кур'єр неділі», №[NUMBER] та надрукована на другій сторінці в статті під назвою: «[INFO]», автор статті [PERSON], «…само депутатство [PERSON] выглядит как-то сомнительно. В облсовет он был выдвинут 12 декабря 2012 года по спискам партии «Сильная Украина». Между тем сама партия перестала существовать…. за пять месяцев до этого.» є фактичним твердженням та ґрунтується на припущеннях. Ця інформація ганьбить позивача, є образливою, вказує на його неправомірну діяльність, тому є негативною та не являється оціночними судженнями, оскільки відсутні відомості щодо її достовірності, тому суд вважає її недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до даного висновку, виходячи з положень ч.3 ст. 277 ЦК України, оскільки негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідачами не надано доказів в підтвердження того, що зазначена інформація є достовірною. Інша інформація викладена в статті «[INFO]» в газеті «Кур'єр неділі», №[NUMBER] є оціночними судженнями. Згідно роз'яснень наданих в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі і ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. З цих же підстав є недостовірною інформація поширена [INFO] року на сесії Одеської обласної ради [PERSON] на засіданні сесії обласної ради у своєму виступі «что [PERSON] является не законным депутатом областного совета, а именно что он является не легитимным депутатом». Частиною 7 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, в частині визнання недостовірною інформації та зобов'язання ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» та [PERSON] спростувати інформацію, опубліковану у статті «[INFO]» та поширену [INFO] року товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Кур'єр» та [PERSON] у [NUMBER] номері газети «Кур'єр неділі»: «…само депутатство [PERSON] выглядит как-то сомнительно. В облсовет он был выдвинут 12 декабря 2012 года по спискам партии «Сильная Украина». Между тем сама партия перестала существовать…. за пять месяцев до этого.» у такий же спосіб, яким вона була поширена шляхом публікації спростування інформації у черговому номері газети «Кур'єр неділі» в строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили підлягають задоволенню в зв'язку з обґрунтованістю. При цьому, оскільки згідно роз'яснень наданих Верховним Судом України в п.п. 24,25 Постанови Пленуму від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» задовольняючи позов, суд повинен в резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права; спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація; у разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію, тому суд вважає, що не можливо задовольнити позов в частині публікації спростування на першій шпальті (сторінці) газети, оскільки сам позивач зазначає, що стаття «[INFO]» опублікована на другій сторінці газети «Кур'єр неділі». Що стосується вимог позивача, щодо стягнення з ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр» моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. та зі [PERSON] у розмірі 59 900 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як роз'яснено судам в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Завдану винними діями відповідачів моральну шкоду позивач оцінює у 60 900 грн., однак доказів в обґрунтування завдання шкоди саме в такому розмірі суду не надав. Отже, враховуючи те, що відповідачами принижено честь, гідність, а також ділову репутацію позивача, суд приходить до висновку щодо частково задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди та доцільності визначення відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. зі [PERSON] та 500 грн. з ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр», оскільки визначення моральної шкоди в такому розмірі є розумним та справедливим. При цьому суд не приймає до уваги заперечення ТОВ «Видавничий дім «Кур'єр», оскільки вони не підтвердженні належними доказами. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 2 983,25 грн. не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. В підтвердження своїх вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивач надає квитанції на оплату послуг медичного центру «Інто-сана» не надаючи при цьому висновків лікарів щодо його стану здоров'я, в яких було б встановлено, що з [INFO] року та [INFO] року його стан здоров'я погіршився у зв'язку з хвилюванням. За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо недоведеності вимог [PERSON] щодо стягнення матеріальної шкоди, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial