Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

06.01.2021 року позивач АТ КБ Приват Банк звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 30.07.2010 року в розмірі 27094,29 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору від 30.07.3010 року (далі Кредитний договір), останній своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 02.11.2020 року у [PERSON] перед банком виникла заборгованість за кредитом в сумі 27094,29 грн., яку останній не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду із зазначеним позовом. У відзиві від 10.03.2021 року, [PERSON] , зокрема, пояснив, що Умови та Правила надання банківських послуг, які разом із підписаною Анкетою-заявою начебто становлять Договір про надання банківських послуг, мають мінливий характер, та не мають його підпису, а тому не можна вважати їх складовою Договору про надання банківських послуг. Окрім цього, пояснив, що 19.12.2019 року у нього було викрадено його мобільний телефон, у якому був встановлений додаток Приват-24, за допомогою якого, як він дізнався 23.12.2019 року від спеціаліста у відділенні АТ КБ ПриватБанк, у період з 20.12.2019 року по 21.12.2019 року невідомою особою було проведено ряд фінансових операцій, зокрема здійснено сімнадцять транзакцій з переведення грошових коштів на загальну суму 21010,72 грн. 23.12.2021 року він звернувся із відповідною заявою про вчинення злочину, а саме стосовно шахрайських дій з його банківським рахунком за допомогою його викраденого телефону, до Новоград-Волинсього ВП ГУНП в Житомирській області, відомості про який було внесено до ЄРДР за № 12019060090001489. На даний час досудове розслідування по вказаному факту триває. Таким чином, у зв`язку із злочинною недбалістю та незабезпеченням АТ КБ ПриватБанк належної безпеки його особистих даних, що надало можливість шахраям викрасти з його рахунку кошти на загальну суму 21010,72 грн, просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник відповідача адвокат Шепета Р.Л. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, оскільки вказана заборгованість виникла не з вини відповідача, а внаслідок шахрайських дій з його банківським рахунком. Заслухавши представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , виникли цивільно-правові відносини з приводу укладення та виконання останніми договору про надання банківських послуг. Відповідач визнав та підтвердив факт підписання 30.07.2010 року Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та не заперечила факту отримання платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк». Звертаючись до суду з позовною заявою, АТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач свої зобов`язання за договором №б/н від 30.07.2010 не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту та процентах не вносить, внаслідок чого станом на 02.11.2020 існує заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20994,67 грн. та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6099,62 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт укладення договору та отримання платіжної картки АТ КБ «Приватбанк», сторонами не заперечується. АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що станом на 02.11.2020 року, у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість у розмірі 27094,29 грн., яку відповідач, на думку позивача, повинен сплатити на їх користь у виконання умов договору. Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу із кримінального провадження № 12019060090001489 за ч. 1 \~ст. 185 КК України\~(крадіжка) до Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області 23.12.2019 року надійшла заява [PERSON] , який повідомив про викрадення 19.12.2019 року його мобільного телефону невідомою особою, яка в подальшому, 20.12.2019 року, за допомогою даного телефону та встановленого на ньому додатку Приват 24, викрала грошові кошти з його банківського рахунку на суму 21433 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ((частина перша\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі за текстом -\~ЦПК України)). За змістом статей\~12,\~81 ЦПК України\~саме на сторін процесу покладено обов`язок доказування обставин, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається, з Виписки за договором від 04.11.2020 року заборгованість, яку АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути на свою користь з відповідача, виникла у період з 20.12.2019 року по 21.12.2019 року та саме у зв`язку із вказаною заборгованістю відповідачу і нараховані проценти, відносно яких Банком заявлені позовні вимоги у даній справі. Відповідно до частини першої\~статті 1071 Цивільного кодексу України\~банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. За змістом пункту 1.32 статті\~1, пункту 20.1 статті\~20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~власник рахунку може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними. Згідно з пунктом 9 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операції з їх використанням, затвердженого\~постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15, не встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, свідчить про відсутність вини, як підстави цивільно-правової відповідальності. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц та від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц. У постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 6-24548св18) зроблено висновок, відповідно до якого саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті або незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за допомогою її карткового рахунку, досудове розслідування ж за фактом крадіжки та шахрайських дій, зокрема, не закінчене. Сам по собі факт списання АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] та облік Банком заборгованості на цьому рахунку не є підставою для задоволення позову. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.07.2010 року. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені АТ КБ «Приватбанк» при зверненні до суду, стягненню з відповідача не підлягають. Повний текст рішення складено 03.06.2021 року.

Outcome: dismissed