overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

06.10.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив і судом було прийняте рішення справу розглядати в заочному порядку. Суд дослідивши заяву позивача, матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що: Відповідач по справі [PERSON] є батьком своєї неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.7), дитина здорова (а.с.8), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає, мешкає за іншою адресою. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця на утримання своєї неповнолітньої дитини . Неявку відповідача до судового засідання про яке він був повідомлений у передбаченому законом порядку, суд розцінює як небажання відповідача оспорювати пред'явлений до нього позов, оскільки він не надав суду відомостей про причину своєї неявки, та заперечень щодо позову, пред'явленого до нього. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

06.10.2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], 27 березня 2001 р. н. та [PERSON], [INFO] Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути з нього аліменти на кожну дитину в твердій грошовій у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебували у шлюбі з 16 вересня 2000 р., заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.03.2016 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], 27 березня 2001 р. н. та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

06.10.2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення на її користь аліментів з\~ [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON],[INFO],\~ у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше\~ 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми\~ повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 серпня 2005 року сторони уклали шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 65. Від шлюбу у сторін 30.08.2006 року народився син [PERSON] та 03.02.2010 року дочка [PERSON], які проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні. Матеріальну допомогу відповідач на утримання дітей не надає. Ухвалою судді від 19 жовтня 2016 р. провадження у зазначеній справі відкрито. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився сплачувати аліменти за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Дослідженням свідоцтва про шлюб встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 серпня 2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 65 зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, спільне прізвище подружжя [PERSON](а.с.4). Згідно свідоцтва серії 1-ЕЛ №027432 про народження [PERSON], народився 30 серпня 2006 року, батьками значаться [PERSON] та [PERSON](а.с.5) Згідно свідоцтва серії 1-ЕЛ №088071 про народження [PERSON], народилася 03 лютого 2010 року, батьками значаться [PERSON] та [PERSON](а.с.6) Дослідженням довідки про склад сім?ї житлово-експлуатаційної дільниці, виданої 05.10.2016 року на ім?я [PERSON], встановлено, що вона проживає в [INFO] та до складу її сімї входять: [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON] дочка, [INFO] (а.с.7). У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту предявлення позивачкою позову 06.10.2016 року і до повноліття дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

06.10.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 25.01.1996 р. вона з відповідачем уклала шлюб. Сімейне життя з відповідачем не склалося, так як відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, біля чотирьох років фони фактично не проживають разом як подружжя і на даний час не ведуть спільне домашнє господарство, тому вважає, що подальше збереження сімї стало неможливим та просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомленим про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 25.01.1996 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

06.10.2017 відкрито провадження у справі. Заявник свої вимоги мотивує тим, що його рідний брат [PERSON], [INFO], є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи «А», внаслідок чого потребує стороннього догляду та допомоги. Останній проживав разом з їх матір'ю, яка [INFO] померла, з серпня 2017 року [PERSON] проживає у заявника. В зв'язку з цим, з метою захисту інтересів [PERSON], заявник просить визнати останнього недієздатним, призначивши його опікуном. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення заявника, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з нормами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно довідки серії 10 ААА №221665 [PERSON] має І «А» групу інвалідності з дитинства, яка встановлена безстроково. З висновку судово-психіатричної експертизи від 09.07.2018 №346 вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, наявні підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до вимог ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною, і призначає опікуна за поданням органу опіки й піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.10.1982 Пологівською сільською радою Охтирського району Сумської області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.10.1976 Пологівською сільською радою Охтирського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] доводиться [PERSON] рідним братом. У матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернеччинської сільської ради від 30.08.2018, затверджений рішенням виконкому Чернеччинської сільської ради № 91 від 30.08.2018, згідно якого Чернеччинська сільська рада визнає доцільним призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення [PERSON] опікуном над [PERSON], оскільки заявник фактично опікується рідним братом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

06.10.2017 відкрито провадження у справі. Заявниця свої вимоги мотивує тим, що її брат, [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. Для захисту його інтересів, заявниця порушує питання про визнання його недієздатним, встановлення опіки та призначення її опікуном, оскільки протягом останніх двох років фактично вона опікується братом. В судовому засіданні представник заявниці підтримав заявлені вимоги, суду пояснив, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, протягом двох останніх років заявниця опікується братом, має для цього всі належні умови. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення вимог не заперечували. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника заявниці, врахував позицію заінтересованої особи, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з нормами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Як вбачається з довідки Сер МСЕ № 148754, [PERSON], [INFO], являється інвалідом з дитинства другої групи безтерміново, потребує постійного стороннього догляду. З висновку судово-психіатричного експерта № 930 від 14.12.2017 вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості, F71 та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною, і призначає опікуна за поданням органу опіки й піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна. Заявниця є сестрою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. [PERSON] проживає разом з заявницею у приватному будинку. Заявниця має своє господарство, земельні ділянки, передані в оренду, має можливість виконувати обовязки опікуна. Відповідно до висновку Комишанської сільської ради від 11.01.2018, призначення [PERSON] опікуном [PERSON] є доцільним. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO] та призначення [PERSON] його опікуном, оскільки вона ним фактично постійно опікується. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

06.10.2017 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 07.02.2004 зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, на даний час проживають окремо, вважає, що сімя розпалася, відновлювати шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, наполягає на розірванні шлюбу, відмовляється від строку для примирення. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу, відмовляється від строку для примирення. В звязку з відсутністю сторін судове засідання проводиться без повної фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів фіксації, відповідно до положень ст. 197 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.02.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 05. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не оспорює ту обставину, що на даний час сторони проживають окремо. Наміру відновлювати стосунки сторони не виявляють. За таких обставин, суд дійшов висновку, що внаслідок відсутності взаєморозуміння стосунки між подружжям припинилися, відновлювати їх сторони не бажають, тому збереження шлюбу не сприятиме збереженню сімї, в звязку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

06.10.2017 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2015 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, з грудні 2016 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. В звязку з чим він вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 14 лютого 2015 року у Дарницькому районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 220, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-БК № 389196 (а.с. 4).У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві 01 липня 2015 року (а.с.5). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

06.10.2017 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви посилається, що [INFO] року померла її мати. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,64 га., котра розташована на території Лисиченської сільської ради. Відповідно до складеного померлою заповіту земельну ділянку вона заповіла їй та її сестрі . Після смерті матері заявник звернулась із заявою до приватного нотаріуса для прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено, оскільки у свідоцтві про народження заявника матір'ю вказано [PERSON], тоді як у свідоцтві про смерть матері та у свідоцтві про право власності на будинок зазначено [PERSON]. У судове засідання заявник [PERSON] заяву підтримала. Представник Лисиченської сільська рада проти задоволення заяви не заперечує, оскільки матір'ю заявниці дійсно була [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть від 18.09.2015 року серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження від 14.06.1968 року, матір'ю заявника [INFO] вказано [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб від 29.05.1988 року [PERSON] одружилась та змінила прізвище на «[PERSON]» У відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.09.2006 року серії [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,64 га., що розташована на території Лисиченської сільської ради. [INFO] року померла [PERSON]. склала заповіт відповідно до якого усе своє майно заповіла дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згідно довідки Лисиченської сільської ради від 19.02.2016 року №93 на день смерті з [PERSON], яка проживала [ADDRESS], була зареєстрована [PERSON] Факт родинних зв'язків між заявником та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Такий факт підлягає встановленню судом, оскільки має для заявника юридичне значення, у звязку із тим, що заявник не може оформити спадщину після померлої матері, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса (арк.. 8). Враховуючи зібрані докази у сукупності, суд приходить до переконання, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

06.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 28.10.2016 року померла [PERSON], на день смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими побудовами, що розташований по вул. 8 Березня, 5 в с. Красне, Кобеляцького району Полтавської області, який вона заповіла [PERSON] відповідно заповіту від 08.12.2015 року. Протягом шестимісячного строку, з часу відкриття спадщини, позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на спадковий житловий будинок. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали суду письмову заяву, в якій підтримали позовні вимоги та просять суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача, Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області сільський голова [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 28.10.2016 року померла [PERSON] (а.с.5), на день смерті якої залишилося спадкове майно , зокрема житловий будинок з господарськими побудовами, що розташований по вул. 8 Березня, 5 в с. Красне, Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 8). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим у виконавчому комітеті Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області 08.12.2015 року по реєстру № 55 на все майно, що належить та належатиме за законом на момент смерті [PERSON] є [PERSON], [INFO] (а.с.6). Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно (а.с. 7). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, не може оформити спадщину, належність цього майна померлій [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами (а.с.8), відповідач визнав позов, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved