overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01.12.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Дітей у шлюбі не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між ними фактично припинені з жовтня 2013 року, до чого призвела несхожість характерів та різні погляди на життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, тому суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 01 грудня 2009 року, актовий запис № 1006. Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначила свого прагнення до збереження шлюбу, а отже його не оспорює. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 03.09.2000 року, який зареєстрований Жеребилівською сільською радою, Могилів-Подільсиького ройону Вінницької області. Від даного шлюбу у подружжя є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Шлюб фактично припинили з вересня 2012 року. Спільного майна та господарства не мають і не ведуть. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачкою. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2000 року, від якого є діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження, поясненнями сторін і ніким не оспорюються. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2012 року, від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалося, із відповідачем проживають окремо. Зазначив, що подальше спільне життя не можливе. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.29). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання, призначене на 10 лютого 2014 року не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. (а.с. 26). За таких обставин, суд відповідно до ст.224 ЦПК України вважає за можливе розгляд справи провести за відсутністю відповідача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 09 жовтня 2012 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1584 (а.с. 33). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 3). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі який розірвано 19 серпня 2003 року. Відповідач є батьком їх спільної дочки [PERSON], але від утримання дитини ухиляється. Дочка проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду телефонограму, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано 19 серпня 2003 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 210800, видане 19 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 234 від 19 серпня 2003 року. Відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 029776, що видане Червононозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, запис № 110 від 11 квітня 1997 року. Відповідно до довідки № 3800 від 05 грудня 2013 року, що видана Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» Червонозаводського району, неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом із матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дочку, але свої обов'язки щодо утримання доньки не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, при цьому враховує, що відповідач позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1000,00 гривень. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

06 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу ухвалено рішення, яким шлюб, зареєстрований 27.09.1977 року Будинком одруження № 1 м. Ташкента, Узбецької РСР було розірвано. При ухваленні судового рішення судом не було вирішено питання щодо судового збору. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, зазначивши суму судового збору, яке підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача - [PERSON] в розмірі 229,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

06 грудня 2014 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 27 жовтня 2006 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 313. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися в липні 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши позивача та відповідачку, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 жовтня 2006 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 313 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна сторони не мають. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

06 грудня 2014 року в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Купрійова,19 в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав. Представник відповідача Переволоцької сільської ради Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши представника позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 06 грудня 2014 року в с.Переволока Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті подарунок С.О. спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 11 квітня 2012 року і посвідчений секретарем Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, що розташований по вул. Незалежності, 151 у с. Пульмо Шацького району Волинської області. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 27 листопада 2008 року помер [PERSON], якому належало вказане нерухоме майно, що підтверджується витягом з рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області від 28.07.2008 року №100, та витягом з погосподарської книги №3 за 2006-2010 роки. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на зазначений житловий будинок. За життя [PERSON] заповіт не склав. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] і в установленому законом порядку прийняли спадщину, так як у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, немає. Родинні відносини між позивачами і спадкодавцем підтверджуються свідоцтвами про народження позивачів. Право власності на вказане нерухоме майно ні за ким не зареєстровано. У звязку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожному зокрема, відмовлено в нотаріальному оформленні їх спадкових прав. Тому вони, кожен зокрема, просять суд визнати їх право власності на це нерухоме майно порівну, згідно з технічним паспортом від 25.11.2016 року, реєстровий №АБ-2163, по 1/3 частці за кожним, в порядку спадкування за законом. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, в попереднє судове засідання не зявилися, подали суду письмову заяву, у якій просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області позовні вимоги визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, матеріалами спадкової справи на імя [PERSON], інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому визнання позову слід прийняти, позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1261, 1262, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася із вказаним вище позовом та зазначила, що вона [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] (далі відповідач). Від шлюбу дітей і спільного майна не мають. Їхнє спільне життя не склалося на ґрунті психологічного несумісництва характерів. За час перебування у шлюбі у них з відповідачем часто виникали непорозуміння, сварки на побутовому ґрунті. Вони не проживають як подружжя більше ніж 4 роки, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливим. Їхня сімя розпалася і відновлена бути не може, на примирення позивач не згідна, бажає розірвати шлюб. З огляду на вказане, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надіслала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився. Зважаючи на зазначене, відповідно до ухвали суду від 11 квітня 2017 року справа розглядалась за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 271063 сторони з 06 березня 1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 5/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просив встановити, що [PERSON], яка померла [INFO], належав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий 25.02.1997р. на ім'я [PERSON]. В обґрунтування заяви посилалась на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай). Він є спадкоємцем, однак нотаріально оформити свої спадкові права не може, оскільки у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого головою Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 25.02.1997 року помилково вказано прізвище «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть померла вказана, як «[PERSON]». Разом з тим, внести відповідні зміни у даний державний акт, не можливо, так як мати вже померла. Представник заявника звернувсь до суду з заявою про те, що заяву підтримує, просить її задовольнити, з вищенаведених підстав, просить справу слухати у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], належав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданий головою Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 25.02.1997 року на ім'я «[PERSON]». Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; даними Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 25.02.1997р.; даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №4455/02-31 від 01.12.2016р.; даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved