overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

04 січня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1750 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Ухвалою суду від 11.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали (21.01.2019) про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-БВ № 198707 від 08.05.2013 року відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 02.01.2019 року №1407, до складу сімї позивача [PERSON] входить неповнолітній син сторін [PERSON]. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач офіційно не працевлаштований, згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який на думку суду, має становити по 1750 грн. щомісячно, на утримання сина [PERSON], яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судові витрати\~підлягають стягненню\~з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

04 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явилася, в заяві, яку направила до суду, позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що 15 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, також не ведеться спільне господарство. Нормальні стосунки в сім`ї не складаються вже досить тривалий час та фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач в поданій заяві зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу для неї неможливі. Отже рішення [PERSON] щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві,яку направив до суду позов визнав повністю, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши надані сторонами докази вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно статті 110 Сімейного Кодексу Укрзи аїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області підтверджується те, що сторони з 15 червня 2007 року перебувають у шлюбі, про що у Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 61 (а.с.6). Спільних дітей від даного шлюбу у сторін немає. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно. З відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

04 січня 2021 року [PERSON] пред`явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 27 липня 2013 року у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №199. В обгрунтування позовних вимог зазначав про те, що від даного шлюбу вони спільних дітей не мають та подружні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на життя та взаємні непорозуміння. З часом їх стосунки ще більше погіршилися, переросли в особисту неприязнь, а тому між ними стали виникати конфлікти. Вони втратили почуття любові і поваги один до одного та це в кінцевому результаті призвело до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та з квітня 2020 року стали проживати окремо. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та перспектив для його відновлення він не вбачається. Ухвалою від 11 січня 2021 року провадження по зазначеній справі було відкрито. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не надіслала. В судове засідання, яке було призначено на 01 березня 2021 року о 09.30 год., учасники справи не з`явились та представником позивача [PERSON] - адвокатом Свищо С.М. і відповідачем [PERSON] 01 березня 2021 року до суду подані заяви, з яких убачається, що позивач позов підтримує, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує та вони просять проводити розгляд справи без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований між ними 27 липня 2013 року у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №199. Від даного шлюбу в них спільних дітей немає. Однак подружні відносини між сторонами не склалися через різні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні обов`язки та різні характери. На грунті цього між ними виникали сварки і непорозуміння, які призвели до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та з квітня 2020 року стали проживати окремо. Розлад в сім`ї носить стійкий характер та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

04 січня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулось із позовом до[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07 жовтня 2010 року у розмірі 24 939 грн 81 коп. станом на 02 листопада 2020 року. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву № б/н від 07 жовтня 2010. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 02 листопада 2020 року виникла заборгованість у сумі 24 939 грн 81 коп., з яких: 24 939 грн 81 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту. 1.2. Відповідач 01 квітня надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у сумі 20 487 грн 81 коп., визнану суму зобов`язується сплати та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Визнану суму у розмірі 20 487 грн 81 коп. просив розстрочити на три місяці, зазначив, що на його утримані знаходяться його непрацездатні батьки. 2. Рух справи у суді Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 04 лютого 2021 року, відкладено на 23 лютого 2021 року, 17 березня 2021 року, 01 квітня 2021 року. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. 3.1. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 04 січня 2021 надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. 3.2. Відповідач 01 квітня надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у сумі 20 487 грн 81 коп., визнану суму зобов`язується сплати та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Зазначив, що решту суми - 4 452 грн уже сплатив. 3.3. У зв`язку із невиявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

04 січня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Дашко Володимира Миколайовича звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.11.2011 року у розмірі 10 061,80 грн., станом на 02.11.2020 року, та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17.11.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.ргіvаtbаnk.uа, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.ргіvаtbаnk.uа) АТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі ліцензії,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

04 січня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 липня 2016 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно актового запису № 201 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 16 липня 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває повністю на її утримані. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2017 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить шлюб розірвати, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач \~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~був належним\~чином повідомлений,\~причини неявки\~суду не\~повідомив. Відзиву на позов не надійшло. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 16 липня 2016 року уклали шлюб (арк.с.6). Від зазначеного шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] (арк.с.5). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з квітня 2017 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

04 січня 2021 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, має сумнівний дохід, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. Позивачка в ході судового розгляду підтримала свої позовні вимоги, просить справу розглянути на підставі поданих документів. Відповідач копію позову та матеріали до нього отримав, позов не визнав, просить розглянути позовні вимоги з урахуванням його матеріального та сімейного положення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ), не працює, який мешкає за адресою: [ADDRESS] , не має постійний дохід, є батьком доньки [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою [PERSON] , яка офіційно працевлаштована. Позивачка проживає у сільської місцевості, рухомого та нерухомого майна у власності не має. Відповідач проживає у сільської місцевості, нерухомого та рухомого майна у власності не має. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється, з урахуванням того, що відповідач працездатна особа, не має постійного доходу, суд приходить до висновку, що дохід відповідача носить сумнівний характер. В ході судового розгляду з боку відповідача надійшли заперечення з яких видно, що відповідач просить визначити розмір аліментів відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.ст. 182,184,192 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, та в зв`язку з тим, що відповідач має сумнівний характер доходу (заробітної плати) та з урахуванням середньостатистичної заробітної плати по регіону в розмірі 8401 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.430 ч.1п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

04 січня 2021 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, має стійний дохід, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. Позивачка в ході судового розгляду подала заяву, в якій зазначила, що на позові наполягає, просить справу розглянути на підставі поданих документів, без її участі. Відповідач до суду не з`явився, відзив до позову відповідно до ст. 178 ЦПК України не надав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] (код не відомий), який мешкає за адресою: [ADDRESS] , працездатний, є батьком неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою [PERSON] . Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), до повнолітня дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.430 ч.1п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

04 травня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Гельмязівській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 9, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.05.2007 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що майнового спору між сторонами не існує на час подачі даного позову. Сторони не підтримують шлюбних відносин з вересня 2019 року. Причиною розпаду сім`ї, на думку позивача, стало те, що подружжя мають різного складу характери, різні погляди на сімейне життя, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних відносин, зловживає алкогольними напоями, в зв`язку з чим між сторонами виникали часті сварки та непорозуміння, що негативно впливає на стан здоров`я позивача. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пояснивши, що не бажає проживати у шлюбі з відповідачем, оскільки той зловживає алкогольними напоями, на грунті цього вчиняє сварки, не піклується про добробут сім`ї, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивів та підстав не визнаня позову суду не навів. Суд, заслухавши доводи учасників справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, відповідач не згідний на розірвання шлюбу, проте доводів та доказів на спростування позовних вимог суду не надав, вільної згоди дружини на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved