Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

07.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №19. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 28.02.2002 року перебуває у шлюбі з відповідачем, мають п'ятеро спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Причиною її звернення до суду з цим позовом є те, що у них різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дітей, у зв'язку з чим постійно виникають сварки, в ході яких відповідач знущається над нею та дітьми. Шлюбні відносини припинено з 03.07.2016 року, коли через конфлікт вона вимушена була викликати поліцію. Вказала, що сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про укладення шлюбу та копій свідоцтв про народження дітей, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.02.2002 року, мають п'ятеро спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а. с. 3, 4, 5). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть; спору про розділ майна та про місце проживання неповнолітніх дітей між ними немає; збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору 551 грн. 20 коп. Витрати на правову допомогу не підтверджені позивачкою відповідними доказами, тому підстав для стягнення їх з відповідача немає.

Outcome: approved