Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

05 вересня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 вересня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» після зміни назви акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачеві кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із відсотковою ставкою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній був зобов'язаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач не виконував своїх зобов'язань зі сплати обов'язкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків, його заборгованість станом на 09 липня 2018 року становить 13299 грн. 86 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позову. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, двічі в судові засідання не з'явився, в силу ч. 6 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06 вересня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Вказане підтверджується змістом заяви позичальника, в якій вказано, що він із вищезазначеними документами ознайомлений та погоджується, що ці документи разом із заявою складають кредитний договір (а.с. 8). Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в обмін на його зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із заяви, підписаної [PERSON] вбачається, що він ознайомлений та погоджується з Умовами надання вказаного кредиту. Згідно з п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. У випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмірі якого встановлено тарифами договору (500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту) (п. 2.1.1.7.6 Умов). Відповідач користувався встановленим лімітом, при цьому не виконував своїх зобов'язань зі своєчасної сплати банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за його користування та інших витрат, відповідно до умов кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов'язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 06 вересня 2013 року, що доданий до позовної заяви, у відповідача станом на 09 липня 2018 року існує заборгованість перед позивачем у розмірі 13299 грн. 86 коп., з яких: 1458 грн. 73 коп. - заборгованість за кредитом; 2158 грн. 87 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8572 грн. 74 коп. - пеня, а також суми штрафів 500 грн. - (фіксована частина) та 609 грн. 52 коп. - (процентна складова) (а.с. 5-7). Разом з цим, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та положення статті 549 ЦК України, згідно з якою штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6 - 2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6 - 1374цс17. За таких обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 4298 грн. 48 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 1458 грн. 73 коп., заборгованість по процентам - 2158 грн. 87 коп., штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 180 грн. 88 коп. (процентна складова у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитом 1458 грн. 73 коп. та заборгованості за відсотками 2158 грн. 87 коп.). Крім того, позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1762 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 569 грн. 47 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial