Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

05.10.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Інвест Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи тим, що між ним та відповідачем було укладено договір № 10001222947 від 19.11.2019 року, відповідно до якого він отримав позику у розмірі 1300,00 грн. Вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору порушені його права, як споживача згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про електронну комерцію». Укладений договір є недійсним, оскільки не містить жодних підписів сторін, які однозначно ідентифікують особу. Договір не можна вважати таким, що підписаний належним чином згідно з вимогами чинного законодавства України, оскільки простий електронний підпис не дає змоги ідентифікувати особу-підписанта. Відповідачем не проінформовано належним чином про всі істотні умови договору, оскільки при реєстрації та отриманні позики жодної інформації про правила кредитування, розмір процентних ставок позивачу повідомлено не було. Позивач вважає, що відповідач, скориставшись його необізнаністю, навмисно грубо порушив імперативні вимоги чинного законодавства України, які визначені та встановлені законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, відповідачем здійснюється нечесна підприємницька практика, що суперечить вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним. Позивач також вказує на те, що відповідачем були порушені норми, встановлені в абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», адже відповідач не повідомляв позивачу про умови та строки обробки його персональних даних, оскільки з аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних позивача є безстроковою та безвідкличною. Ухвалою судді від 06.10.2021 року справу було прийнято до провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 03.11.2021 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, безє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 26.11.2021 року представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що позов є безпідставним та необґрунтованим. З позиції третьої особи по справі слідує, що 19.11.2019 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено договір № 10001222947. За цим договором Товаристо зобов`язувалося надати кредит позивачу на умовах строковості, зворотності, платності, в позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Укладення цього Договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту та паспорт споживчого кредитування, що надано позичальнику до укладення цього Договору. Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджуються і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких, розміщений на сайті Товариства https://cashberry.com.ua/. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію». Аргументи позивача про недійсність Договору у зв`язку з тим, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» не надав позивачу інформацію щодо умов кредитування спростовуються змістом п. 9.14. Кредитного договору, в якому зазначено, що Підписуючи цей Договір, позичальник підтверджує, що: перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті Товариства. Ніяких застережень або зауважень з боку Позичальника, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час їх підписання, висловлено не було. Укладеним кредитним договором передбачені всі фінансові зобов`язання позичальника. Позивач [PERSON] не навів ні фактичних, ні правових підстав для визнання недійсним кредитного договору. Крім того, третя особа повідомила, що 11.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах. ТОВ «ФК ЄАПБ» отримало право вимоги за кредитним договором №10001222947 від 19.11.2019 року. Також, представник третьої особи зазначив, що кредитний договір наданий Позивачем разом з позовною заявою відрізняється за змістом від Кредитного договору №10001222947 від 19.11.2019 року переданого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за Договором факторингу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 11.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги, зокрема і вимоги до [PERSON] (а.с.26-31). Судом встановлено, що 19.11.2019 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» було укладено кредитний договір № 10001222947 в електронній формі через особистий кабінет на веб-сайті товариства, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1300,00 грн., строком на 21 календарних днів від дати отримання кредиту позичальником, на умовах строковості, зворотності, платності в межах встановленого кредитного ліміту, та позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у договорі (а.с.). Відповідно п1.4. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за Процентною ставкою. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредит надається виключно за допомогою Веб-сайту кредитора cashberry.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та акцептування ним оферти (пропозиції) про укладення цього договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір є укладеним з моменту одержання товариством акцептування позичальником відповідної оферти товариства в особистому кабінеті на Веб-Сайті Товариства cashberry.com.ua. (п. 2.4. договору). Так, заявник/користувач, який має на меті отримати кошти у кредит, може ознайомитись з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та примірним договором, які діють під час реєстрації та підписання електронного договору, на веб-сайті Товариства у загальному доступі і є публічною пропозицією (офертою) Товариства, у розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного Кодексу України до укладення договору, а також на які є посилання безпосередньо при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті Товариства - https://cashberry.com.ua (далі - Сайт). Відповідно до п.4.1. Правил, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані зазначені в заявці, в якості обов`язкових для заповнення. Відповідно до п.4.2. Правил, у заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту, тобто які відомі лише заявнику/користувачу, який самостійно встановлює для себе захист та збереження вищевказаної інформації від третіх осіб, а також із власної ініціативи та бажання надає її будь-яким особам. Фактом підтвердження щодо ознайомлення з Правилами, примірним договором та надання заявником дозволу (згоди) на обробку своїх персональних даних, які зазначені в заявці на отримання кредиту, є проставлення заявником/користувачем при реєстрації відповідних відміток на сайті товариства. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частини 1, 2 статті 1047 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Встановлені у справі обставини і докази свідчать, що [PERSON] оформилав на сайті заявку для отримання позики у розмірі 1300 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просила перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки, доданою до матеріалів справи. Факт реєстрації заявки позичальника на отримання позики на сайті кредитодавця, проведення перевірки дійсності банківської платіжної картки позичальника та ухвалення кредитодавцем рішення про надання позики у заявленому розмірі підтверджується наявними у справі доказами. Частинами 1-2 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема, інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Проте належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що під час укладення кредитного договору з боку товариства не надано або надано у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору, позивачем не надано. У заявці [PERSON] підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору кредиту та Правилами кредитування з моменту кліку на кнопці «З умовами договору згодний» у Особистому кабінеті. З алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (Правилами кредитування) укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням заявки та подальшим підписанням договору позичальник підтверджує прийняття правил надання кредиту, як невід`ємних умов кредитного договору, а також засвідчує, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Матеріали справи не містять інформації щодо звернення [PERSON] до ТОВ ФК «Інвест Фінанс» із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору, а також, відсутні докази, що позивач скористався правом на відкликання згоди на укладення договору згідно з ч.3 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Крім того, викладаючи свою позицію у справі щодо визнання недійсним кредитного договору, позивач не спростував фактичну обставину отримання коштів в позику. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладенням договору він не був ознайомлений з інформацією про умови кредитування, оскільки, звернувшись до ТОВ Фінансова компанія «Інвест Фінанс», як Первісного кредитора, із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, із змісту якого вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування та на укладання саме такого договору позивач погодився, засвідчив той факт, що він обізнаний з правилами та підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Безпідставними є також посилання позивача на те, що договір укладений без строку дії договору та порядку його припинення та не містить умов про відповідальність відповідача, зважаючи на те, що в оспорюваному кредитному договорі, а саме в Розділах №4 та №6 визначені права, обов`язки та відповідальність сторін, а в п. 1.3. договору зазначено, що кредит надається позичальнику строком на 21 день від дати отримання кредиту позичальником. Окрім цього, позивач посилається на те, що п. 9.5 кредитного договору суперечить абз. 5, 11 п. 2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки відповідач не повідомляв позивачу про умови та строки обробки його персональних даних, та згідно умов кредитного договору надана нею згода на обробку її персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Вказані посилання позивача суд вважає безпідставними з огляду на те, що у п.9.6 кредитного договору зазначено, що позичальник підтверджує, що він повідомлений про свої права згідно ст.8 Закону України «Про захист персональних даних», надав згоду на передачу кредитодавцю своїх персональних даних та їх обробку. Зі змісту пункту п.9.6 договору слідує, що позичальник надає свою однозначну, беззастережну і необмежену згоду на обробку персональних даних, у тому числі, на їх збір, систематизацію, накопичення, зберігання, уточнення (оновлення та зміну), використання, розповсюдження, передачу, знеособлення, блокування та знищення будь-якої інформації, що стосується позичальника. Про «безвідкличність» такої згоди, на що вказує позивач, у вказаному пункті кредитного договору не йдеться. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, позивач добровільно дав згоду на обробку своїх персональних даних, а умови кредитного договору не містять жодних обмежень щодо прав позивача, передбаченого ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», про відкликання своєї згоди на обробку персональних даних. Відповідно до ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження підстав недійсності правочину позивачем не надано. Позивач, звернувшись до суду за захистом своїх прав як споживача звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволенні позову позивача, який звільнений від сплати судового збору, судові витрати відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed