Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

04 лютого 2016 року до суду надійшла від позивачки вищенаведена позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 25.05.2012 року між сторонами був укладений Попередній договір, зареєстрований приватним нотаріусом в реєстрі за № 3713, згідно якого відповідач зобовязався у строк не пізніше 15.07.2012 року продати позивачу житловий будинок, розташований за адресою: Чернівецька область, Новоселицький район, село Магала, вул. Гаурянка, під номером 5, та земельну ділянку, на якій розміщене вищезазначене майно. Згідно п. 5 Попереднього договору позивачка передала відповідачу гроші у сумі 26 900,00 грн. в якості авансу у рахунок наступного договору купівлі-продажу. У встановлений Попереднім договором строк договір купівлі-продажу не укладено, у звязку з чим позивачем 23.07.2013 року надіслано відповідачу вимогу про повернення сплачених коштів. Оскільки відповідач договір купівлі-продажу не уклав, кошти отримані згідно умов попереднього договору не повернув, позивач змушена була звернутись із даним позовом до суду з вимогами стягнути з відповідача вищенаведену суму грошових коштів у розмірі 26 900,00 грн., інфляційні втрати за період з 24.07.2013 року по 01.02.2016 року, що становить 21 093,42 грн. та 3% річних за період з 24.07.2013 року по 01.02.2016 року, що становить 2 040,72 грн., згідно розрахунків наведених у позові. Пунктом 8 попереднього договору встановлено, що при несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 10 % від суми авансу, що підлягає поверненню за кожен день прострочення. Таким чином, згідно розрахунку наведеному у позові, розмір пені за період з 24.07.2013 року по 01.02.2016 року становить 2 482 870,00 грн. Оскільки сума нарахованої пені значно перевищує основну суму заборгованості, позивачка вважає за доцільне стягнути лише 26900,00 грн. пені. Отже, розмір заборгованості за попереднім договором, у сукупності, відповідно до розрахунків наданих позивачкою, складає 76\~934,14 грн., що й просила у позовних вимогах стягнути з відповідача на її користь, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 769,35 грн. Позивачка на призначене судове засідання не зявилась, натомість від її імені діяв представник [PERSON], який подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та у відсутності позивачки, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на оголошення у пресі у розмірі 150 грн. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25.05.2012 уклали попередній договір (далі по тексту Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3713. Згідно пункту 1 Договору, відповідач зобовязався у строк не пізніше 15.07.2012 року продати позивачці, житловий будинок, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Новоселицький район, село Магала, вул. Гаурянка, під номером 5, та земельну ділянку на якій розміщене вищезазначене майно. Згідно п. 5 Договору, позивачка передала відповідачу гроші у сумі 26900,00 грн. в якості авансу у рахунок підтвердження намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу. Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно п. 6 Договору, у разі коли договір купівлі-продажу не відбувся, відповідач зобовязався повернути позивачці отриманий від неї аванс у повній сумі протягом однієї доби з дня вимоги, заявленої у будь-якій формі. У встановлений Попереднім договором строк договір купівлі-продажу не укладено, у звязку з чим 23.07.2013 року позивачкою надіслано відповідачу вимогу про повернення сплачених коштів в сумі 26900,00 грн., що підтверджується прикладеною ксерокопією надісланої вимоги. Як вбачається з копії листа, відправленого відповідачу з вимогою, останній дану вимогу не отримав, оскільки, як вбачається з довідки прикріпленої до листа від 30.07.2013 року, за наведеною в листі адресою відповідач не проживає. Таким чином, сторона попереднього договору, чиї права порушені простроченням з боку другої сторони цього договору, може претендувати на відшкодування збитків відповідно до частини другої\~статті 635 ЦК України, у звязку з чим позовна вимога позивача про стягнення з відповідача авансового платежу підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно частини 3 статті 549 пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 8 попереднього договору встановлено, що при несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 10 % від суми авансу. Позивачка у позовних вимогах просила стягнути 3% річних від загальної суми боргу у розмірі 2040,72 грн. та розмір інфляційних витрат у сумі 21 093,42 грн., за період з 24.07.2013 року по 01.02.2016 рік, що складає 923 дня простроченої заборгованості, що підтверджується відповідними розрахунками. Оскільки, розмір пені, згідно розрахунку позивачки за вищенаведений період часу, складає 2\~482\~870,00 грн. та значно перевищує розмір заборгованості, позивачка просила стягнути в якості пені лише 26\~900 грн. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦПК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки відділом поштового звязку здійснено повідомлення про неможливість вручення листа вимоги відповідачу, днем предявлення вимоги слід вважати дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Як вбачається з відправленого відповідачу листа з вимогою про повернення авансового платежу, відділ поштового звязку оформив повідомлення 30.07.2013 року, який згідно чинного законодавства являється днем предявлення вимоги. З даного дня боржник фактично зобовязаний був виконати покладені на нього грошові зобовязання щодо повернення авансового платежу, якщо інше не передбачено договором. Позивачка, у своїх розрахунках, хибно дійшла висновку, що датою предявлення вимоги являється дата відправлення даної вимоги, а сама 23.07.2013 р., у звязку з чим на думку суду її підрахунки є невірними. День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, а отже підрахунок 3 % річних та інфляційних витрат слід провести за період з 31.07.2016 року. Суд, надаючи оцінку розрахунків позивачки за попереднім договором, здійснюючи власний розрахунок наведених виплат, дійшов наступних висновків. Розрахунок пені №ПеріодСума боргу(грн.)Кількість днівCтавка, %Розрахунок 131.07.2013 - 01.02.201626900,0091610,00% в день26900,00 * 10% * 154 = 414260,00 26900,00 * 10% * 365 = 981850,00 26900,00 * 10% * 365 = 981850,00 26900,00 * 10% * 32 = 86080,00 Всього:2464040,00 грн. Розрахунок 3% річних згідно ч.2 ст. 625 ЦК України №ПеріодСума боргу(грн.)Кількість днівРозрахунок 131.07.2013 - 01.02.201626900,0091626900,00 * 3% / 365 * 154 = 340,49 26900,00 * 3% / 365 * 365 = 807,00 26900,00 * 3% / 365 * 365 = 807,00 26900,00 * 3% / 366 * 32 = 70,56 Всього:2025,05 грн. Враховуючи наведені розрахунки, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 2040,72 підлягає задоволенню частково, розмір 3 % річних складає 2025,05 грн. У стягненні різниці з наведеної позивачем суми у розмірі 15,67 грн. слід відмовити. Позивачкою також були допущені помилки при здійсненні підрахунку пені, здійснюючи розрахунок за період з 24.07.2013 року а не з 31.07.2013 року. За розрахунками суду, пеня складає 2\~464\~040,00 грн. Враховуючи що дана сума значно перевищує основну суму заборгованості, суд дійшов висновку, вимоги позивачки про стягнення пені у розмірі 26\~900 грн. підлягають задоволенню. Розрахунок інфляційних витрат позивачкою був здійснений за період з 24.07.2013 року по 01.02.2016 року, однак як видно з самого розрахунку, позивачкою при здійсненні розрахунку, був взятий період з серпня 2013 року по листопад 2015 рік (а не по січень 2016 року), у звязку з чим підсумковий індекс інфляції складає 178,414%. Збитки від інфляції позивачем нараховані правильно, що складають 21\~093,42 грн. та нараховані за період з серпня 2013 року по листопад 2015 року. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Підсумовуючи нарахування визначені розрахунками суду, з відповідача за попереднім договором підлягають стягненню: 26\~900 грн. сума авансу, 26\~900 грн. пеня, 2025,05 грн. 3% річних від суми боргу та 21\~093,42 інфляційні втрати за період прострочення, що в сукупності складає 76 918,47 грн. Згідно ст. 529 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а також інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи, що договір купівлі-продажу у встановлений попереднім договором строк не був укладений, з дня надіслання відповідачу вимоги про повернення авансу останній його не повернув, суд приходить до висновку, що він належним чином не виконав взяті на себе зобовязання, а тому позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню часткового, зі стягненням з відповідача на користь позивачки у відповідності до положень ст.88 ЦПК України понесених та документально підтверджених позивачкою судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 769,35 грн. та по оголошенню у пресі у розмірі 150 грн., що в сукупності складає 919,35 грн. На підставі ст.ст. 526-527, 530, 549, 610, 612, 615, 625 ч.2, 629, 634, 635, України та

Outcome: approved