Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

07.09.2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт того, що [PERSON], яка померла [INFO], є її матір'ю. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Вона є спадкоємницею за законом першої черги та спадщину вона нотаріально не може оформити, у зв'язку із тим, що доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є свідоцтва, а у свідоцтві про її народження ім'я матері вказане як «[PERSON]», проте згідно свідоцтва про смерть ім'я спадкодавця зазначене як «[PERSON]». Спору про право немає. Факт родинних зв'язків підтверджується наявними матеріалами справи та показами свідків. Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та наполягав на їх задоволенні. Представник зацікавленої особи Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. У заяві зазначив, що вимоги визнає у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. У заяві зазначено, що заінтересована особа не має заперечень щодо встановлення факту. У судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] Допитана у якості свідка [PERSON] зазначила, що померла [PERSON] була тіткою чоловіка свідка. Свідок підтвердив, що заявниця є рідною донькою померлої [PERSON]. В селі всі називали померлу на ім'я «[PERSON]» та знали, що її згідно документів звуть «[PERSON]». Свідок [PERSON] пояснив, що він є троюрідним братом заявниці. Зазначив, що вони проживали спільно родинами в одному селі та він особисто знав батьків заявниці. [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON] та дружиною батька заявниці [PERSON]. Помилка була викликана у зв'язку із тим, що померлу часто називали на ім'я «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], виданого Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина. Заявник [PERSON] є дочкою [PERSON], тобто являється спадкоємницею першої черги за законом після смерті матері, що підтверджено свідоцтвами про народження заявниці та укладення шлюбу, з якого вбачається зміна прізвища заявниці з «Кравцової» на «Спориш». Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У встановленому нотаріальному порядку заявник [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є свідоцтва, а у свідоцтві про смерть її матері ім'я її матері зазначено як «[PERSON]», проте у свідоцтві про народження заявника ім'я матері вказане як «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], виданого 18.04.1964 року, ім'я матері заявниці російською мовою вказане як «[PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть спадкодавця ім'я спадкодавця зазначено як «[PERSON]», проте у довідці про право особистої власності на будинок чи частину будинку, яка надається у зв'язку з оформленням спадщини, виданої Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області за № 326 від 29.08.2006 року спадкодавець російською мовою вказана як «[PERSON]». Також, у цій довідці зазначено, що іншим спадкоємцем є дочка [PERSON]. Також в підтвердження факт родинних зв'язків заявником надані свідоцтва про народження її матері [PERSON] та свідоцтво про одруження її матері [PERSON] та її батька [PERSON]. Факт родинних зв'язків [PERSON] та [PERSON] як доньки та матері підтверджуються також показами допитаних у судовому засіданні свідків. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Дослідженні в судовому засіданні докази безспірно підтверджують наявність підстав для визнання факту родинних відносин заявника та її матері [PERSON], яка померла [INFO]. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами віднесено до компетенції суду. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим заяву задовольнити, у тому числі, з огляду на те, що зацікавлені особи не заперечують проти задоволення вимог заявника, а вищевказані свідки та досліджені судом письмові докази підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], як доньки та матір'ю. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved