Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

06 січня 2017 року Орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON] [INFO], та малолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. 10.10.2016 року від Малопавлівської сільської ради Охтирського району надійшло повідомлення про встановлення факту жорстокого поводження матері [PERSON] з дитиною [PERSON], та про втечу останньої 09.10.2016 року з дому. 10.10.2016 року спеціалістами служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді здійснено виїзд до сім'ї [PERSON], де перебувала неповнолітня, де [PERSON] повідомила, що вона постійно зазнавала принижень та погрози зі сторони свого вітчима [PERSON], повертатися в сім'ю не бажає, погрожувала вчинити самогубство. З метою збереження життя та здоров'я неповнолітню було влаштовано до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. 18.10.2016 року неповнолітня [PERSON] звернулася до Охтирської районної державної адміністрації із заявою щодо позбавлення її матері [PERSON] батьківських прав відносно неї. Сім'я [PERSON] має статус осіб тимчасово переміщених з території проведення антитерористичної операції. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Охтирської районної державної адміністрації 28.10.2016 року та 25.11.2016 року, за результатами яких прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] В зв'язку з чим, просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач отримує значну соціальну допомогу на дітей, однак допускає психологічне насильство до дочки, жорстоко з нею поводиться, зокрема, примушувала носити воду; щоб поїсти, потрібно просити дозвіл у батьків. Внаслідок цього дитина [PERSON] не має бажання повертатися у сім`ю. В даний час дитина закінчує школу у м.Суми і має намір у подальшому вступати до навчального закладу. Позивач не має любові до своєї дочки, в зв'язку з чим її доцільно позбавити батьківських прав. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] пояснила, що сім`я 27.04.2015 року приїхала у с.Щоми після бомбардування з трьома дітьми, психологічний стан був пригнічений, однак жоден психолог не прийшов і не попрацював із [PERSON], хоча вона просила про це класного керівника. Сім`я опинилася у складних життєвих умовах. Дітей виховують у суворості. [PERSON] допомагати по господарству, щоб прививати їй любов до праці. Слідкувала за харчуванням дітей, не дозволяла їсти солодощі, оскільки була загроза ожиріння у середньої дочки. Не дозволяла красити очі та волосся, щоб дочка росла скромною. [PERSON] займається танцями, створювали усі умови, щоб сприяти їй у цьому. Однак коли у 9 класі погіршилися результати навчання, танці почала їй обмежувати. По причині зайнятості господарством і фінансовими проблемами не могла приділяти [PERSON] достатньо уваги як матір. Вважає, що [PERSON] не бажає їхати додому, оскільки вдома потрібно працювати на городі та на господарстві. 09.10.2016 року близько 17 год.30 хв. у [PERSON] трапився конфлікт із вітчимом, внаслідок чого вона побігла до [PERSON] і додому повертатися відмовилася. Після цього [PERSON] деякий час лежала у лікарні на обстеженні, потім поїхала у м.Суми у Центр психологічної реабілітації. [PERSON] приїжджала 2 рази в лікарню і два рази у Центр. 27.12.2016 року зустріч відбувалася у присутності психолога, розмовляли 4 години, однак проблему між матір'ю і дочкою не вирішили. [PERSON] сказала, щоб матір більше до неї не приїжджала до суду. З цього часу вони спілкуються у телефонному режимі. Відповідач повідомила, що любить свою дочку і не бажає з нею розривати зв'язок, постарається знайти з нею спільну мову, підтримувати і допомагати їй у подальшому житті. Допитана в порядку ст.171 СК України дитина [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що прийняла рішення піти із сім`ї з тих підстав, що її мама у 2013 році, після того як вийшла заміж за вітчима, перестала приділяти увагу дітям, любити дітей, на перше місце поставила свого чоловіка. Вітчим же вважав, що діти не заслуговують на нормальне відношення, йому було всього жалко для них, налаштовував матір проти дітей. Без дозволу не можна було їсти. Мама декілька разів підгодовувала дочок таємно від вітчима. Якщо щось придбавалося для дітей, потім цим докоряв. Міг нормально відноситися тільки коли діти робили все так, як він хоче. Казав «Хто працює, той і їсть». Примушував наносити воду, рвати траву, вдома весь час була якась робота. В сім`ї не святкувалися дні народження, не дарувалися подарунки. Їй особисто не дозволяли те, що інші батьки дозволяли своїм дочкам - фарбувати волосся, нігті, очі. Вітчим казав їй, що вона урод, і фарба їй не допоможе. В сім`ї він головний, всім вказує, що робити. Мамі вона намагалась скаржитися, але вона не хоче чути і не хоче розуміти проблему. За своїх дітей не заступається, в усьому підтримує вітчима. [PERSON] вимушена була шукати у сусідів розуміння і підтримки. Згодом пішла з дому, але не від мами, а від вітчима, в той день, коли він з нею грубо поводився. Підтвердила, що мама до неї приходила два рази у лікарню, також приїжджала у Центр, провозила гроші, деякі речі, але взаєморозуміння з мамою не знаходить. З мамою вона б хотіла підтримувати нормальні відносини, але спільно жити з мамою, поки вона заміжня за вітчимом, не бажає. Сподівається, що їй знайдуть хорошу прийомну сім`ю, яка їй надасть ту підтримку і любов, якої їй не вистачає вдома. Спеціаліст - психолог Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що психоемоційний стан дитини на даний час врівноважений, тривожність підвищується після спілкування з мамою. Суїцидальні тенденції у дитини відсутні, а неодноразові висловлювання [PERSON] стосовно самогубства пояснюються тим, що такі фрази мали місце та повторювалися у родині, зокрема, як пояснювала [PERSON], з боку мами [PERSON] Прокурор підтримала позов, пояснила, що дитина покинула сім`ю, оскільки мали місце факти психологічного насильства до дитини з боку вітчима. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює директором Охтирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. 10.10.2016 року в Службу в справах дітей зателефонувала голова Малопавліської сільської ради, внаслідок чого зробили терміновий виїзд у М.Павлівку у будинок [PERSON], де перебувала дівчинка. Дівчинка розповіла про жорстоке поводження з нею вітчима, який контролює все у будинку, примушує працювати, тому не вбачає подальшого життя у родині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спілкується із [PERSON] з травня 2016 року, на прохання [PERSON] свідок брала до себе тимчасово усіх трьох дітей, з цього часу [PERSON] з нею потоваришувала, часто приходила. Діти не хотіли йти додому, тому що їх там оскорбляли нецензурними словами, погано відносилися, принижували. Одного дня свідку [PERSON] принесла листа. Через деякий час [PERSON] прийшла і попросилася жити до свідка, оскільки виник конфлікт із вітчимом, повертатися додому відмовилася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є звідним братом [PERSON] по рідному батькові. [PERSON] пішла з дому з причини образ вітчима [PERSON] (обзивав її, принижував). З матір'ю в [PERSON] були нормальні відносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] ходила у клуб, займалася танцями у кружку, мама здавала гроші на плаття як усі батьки. Мама часто не пускала [PERSON] на зайняття, прийшлося просити через голову сільської ради, тоді мати відпускала. [PERSON] часто не хотіла йти додому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON], часто бачила в неї [PERSON] та інших дітей [PERSON] коли їх батьки їздили в Суми, [PERSON] не хотіла йти додому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є директором школи. [PERSON] здібна і життєрадісна, відносини з мамою були дуже добрі. У березні 2016 року у свідка з мамою виник конфлікт, так як [PERSON] повідомила їй неправдиву інформацію, нібито директор перевіряла волосся [PERSON] на наявність педикульозу і при всіх дітях сказала, щоб та йшла вичісувала вшів, хоча це не відповідає дійсності. Після чого прибігла [PERSON] з претензіями. 09.10.2016 року [PERSON] зателефонувала і просила розглянути питання про втечу дитини з дому, але це питання не розглядали, так як 10.10.2016 року дитину було вивезено з села. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою. [PERSON] до свідка ходила цілий рік, просила пасти корів за гроші. Інколи скаржилася на батьків, що не пускають гуляти, що сварять нецензурно, однак за батьків хвилювалася, любила їх. Неодноразово свідок бачила, як [PERSON] брехала батькам, що була в сусідів, а сама бігла гуляти. Свідок була у хаті у сусідів [PERSON], там чисто, їсти наварено. Не п'ють, не гуляють, сім`я нормальна. Вважає, що у конфлікті винувата [PERSON], яка відправила дитину до Центру, замість того, щоб поставити батьків до відому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON], два роки проживають поряд. Випадків коли [PERSON] ображали батьки, свідок не чула. [PERSON] допомагала батькам по господарству: пасла корів, рвала бур'ян, носила воду (на вулиці немає водопроводу). Картоплю саджав [PERSON] сам, [PERSON] картоплю не саджала і не збирала. Те, що діти носять воду, це нормальна практика у селі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що шість років проживає із відповідачкою, взяв її з чотирма дітьми, п'ята дитина народжена від нього. Вважає, що [PERSON] дуже вразлива, оскільки бачила війну, з нею повинен був працювати психолог, однак школа не забезпечила. Дійсно був один випадок, коли він висловлювався на [PERSON] нецензурно, проте на це були серйозні причини. Підвищував тон, коли [PERSON] обдурювала, без дозволу пішла на дискотеку, вийшла у холодну пору на вулицю без шапки. Їжа у будинку завжди на доступних місцях, обмежень не було. До тяжкої праці [PERSON] ніхто не примушував, воду у баклажках возили на тачках і велосипеді. [PERSON] з [PERSON] негативно на неї вплинула, вона стала гірше навчатися, весь час до неї збігала, тому цю дружбу він почав обмежувати. [PERSON] мріяла про дочку, якої в неї немає, тому піклувалася про [PERSON]. Дитина [PERSON] [INFO], допитана за клопотанням відповідачки як свідок у присутності психолога та у відсутності матері, в судовому засіданні пояснила, що любить маму і папу, батьки до неї добре відносяться, вдома вона кушає, що хоче, грається із сестричками. Папа і мама іноді кричали на [PERSON], якщо вона провинилася, але ніколи не били. [PERSON] вона любить, хоча остання її кривдила. У родині вона хотіла б змінити щоб мама з папою не сварилися. Психолог відділу освіти Охтирської РДА [PERSON] пояснила, що з пояснень дитини [PERSON] вбачається, що дитина знаходиться у стані стресу, оскільки батьки сваряться при дітях. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], матір'ю якої є [PERSON], а відомості про батька у свідоцтві про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.3, 4). Згідно довідки від 30.04.2015 року управління праці та соціального захисту населення Охтирської РДА, [PERSON] разом з [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.6). 10 жовтня 2016 року на ім'я начальника служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації [PERSON] від [PERSON] надійшла заява, в якій остання просить вирішити долю [PERSON], так як та 09.10.2016 року близько 17 год. прибігла до неї та благала допомогти, погрожувала вчинити самогубство в разі повернення в сім'ю. Також до служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації надійшло повідомлення 10.10.2016 року від голови Малопавлівської сільської ради Охтирського району про встановлення факту жорстокого поводження матері [PERSON] з дитиною [PERSON], про втечу дитини з дому 09.10.2016 року, та про те, що в разі примусового повернення в сім'ю дитина погрожує вчинити самогубство (а.с.8). 17 жовтня 2016 року неповнолітня [PERSON] звернулася із письмовою заявою до голови Охтирської районної державної адміністрації, в якій просила розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання щодо доцільності позбавлення її матері [PERSON] батьківських прав відносно неї (а.с.7). Згідно акту прийому дитини до центру від 20.10.2016 року [PERSON] передано до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області в зв'язку з потребою в соціально - психологічній реабілітації (а.с.14). Згідно акту обстеження житлово - побутових умов сім'ї [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] від 02.11.2016 року, вбачається, що будинок, в якому проживає сім'я [PERSON], перебуває у задовільному санітарно - гігієнічному стані, в кімнатах тепло, придбано та чисто. Наявні запаси продуктів харчування, ліків та предметів особистої гігієни, сім'я отримує гуманітарну допомогу в УСЗН та від волонтері (а.с. 13). З листів Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 22.02.2017 року (а.с.50-51, 53) вбачається, що [PERSON] висловила бажання поїхати до центру реабілітації в зв'язку з довготривалою психотравмуючою ситуацією в сім`ї. Практичними психологами проводилася робота по налагодженню стосунків доньки та матері, мати приїжджала до доньки у центр 30.11.2016 року та 27.12.2016 року та після тривалої розмови з донькою визнала, що давала недостатньо уваги і тепла дітям, була іноді грубою. [PERSON] не бажає повертатись додому, хоче мати надійну підтримку та відчувати родинне тепло, тому висловлює бажання виховуватися в прийомній родині. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, в тому числі якщо мати, батько ухиляються від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною (п.2, п.3 ч. 1 даної норми). Як роз'яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. В пункті 18 згаданої постанови роз'яснено також, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. З пояснень неповнолітньої [PERSON] вбачається застосування до малолітньої [PERSON] психічного насильства з боку вітчима у вигляді образ, занадто жорсткого контролю, та недостатній прояв любові, підтримки і розуміння з боку матері. Відповідач у судовому засіданні виявила бажання піклуватися про дочку, матеріально забезпечувати її та підтримувати морально у подальшому житті, враховуючи, що вона після закінчення 9-го класу буде вступати до училища в м.Суми. Суд вважає, що позбавлення відповідачку батьківських прав в даний час не відповідає інтересам малолітньої [PERSON], може призвести до втрати зв'язку матері з дочкою назавжди. Крім того, суд при вирішенні справи враховує роз'яснення п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), відповідно до якого особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Судом не встановлено фактів психічного насильства до доньки з боку матері, допитана в суді неповнолітня [PERSON] повідомила про факти психічного насильства з боку вітчима, та про те, що пішла не від матері, а від вітчима, з мамою вона б хотіла зберегти нормальні відносини. Таким чином провина матері полягає у тому, що вона не змогла створити сприятливого клімату у родині, підтримати та захистити [PERSON] від грубого відношення свого чоловіка. Враховуючи, що до відповідачки не застосовувалися заходи адміністративного впливу, вона не попереджалася про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, а також судом не встановлено наявність виняткових обставин для розлучення дитини з матір'ю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Наявність грубого поводження з дітьми в сім`ї [PERSON] з боку вітчима [PERSON] та відсутність належної любові і підтримки з боку матері, на що посилається представник позивача, є підставою для допомоги сім`ї з боку державних органів шляхом здійснення постійного психологічного супроводу. Разом з тим, враховуючи факт, що відповідачка створила психологічні умови у своїй сім`ї, при яких дочка [PERSON] не бажає повертатися додому, тому її слід попередити про необхідність зміни ставлення до виховання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed