Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

05.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, у якому просила: -витребувати від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 22.12.2017; - визнати виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 22.12.2017 №15304 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», таким, що не підлягає виконанню та скасувати його; - стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. (а.с.2-7 т.1). В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 24.04.2018 на адресу позивача надійшла постанова старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Полешко Л.М. про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2018 ВП№56114315 на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 22.12.2017 №15304 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 3001799,91 грн., з якої дізналася про вчинення виконавчого напису. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до ЄДРВП, також дізналася, що державним виконавцем постановлено доручення від 16.04.2018 р. про здійснення опису майна боржника, а саме: земельної ділянки за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с/рада Водотиївська, кадастровий номер 1820980300:02:000:0362, площа 3,5137 га. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу від 22.12.2017 №15304 вчинений з порушенням діючого законодавства України, а тому є таким, що не підлягає виконанню з наступного. Зазначає, що заборгованість, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою у зв`язку з виникненням такої заборгованості у позивача перед ПАТ КБ «Приватбанк» через дію положень кредитного договору, які є спірними щодо погашення кредиту та відсотків, так як позивач не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності. Вказує, що підтвердженням обставин відсутності ознак безспірності заборгованості за кредитним договором є те, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до неї з позовною заявою до Бориспільського міськрайонного суду Київської області (справа №359/5968/13-ц) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.09.2007 року. Звертає увагу суду, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від ПАТ КБ Приватбанк первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Також вказує, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми ст. ст.. 87,88 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 1.1, 1.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків ПАТ КБ Приватбанк і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен був упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивач вказує, що станом на день звернення до суду з позовом, жодних документів, письмових повідомлень чи вимог не отримувала. Такими діями ПАТ КБ Приватбанк позбавив позивача права добровільно виконати вимогу, яку б він міг отримати. Також позивач вказує, що право на вимогу у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло ще в 2013 році, саме в той час як не було повернуто чергової частини суми кредиту та утворилася заборгованість, згідно якої банк звернувся до суду. А отже, вважає, строк на вчинення нотаріусом виконавчого напису пропущений. Зважаючи на вказане, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєвої Л.В. від 09.07.2018 р. (а.с.24 т.1) відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.09.2018 р. до суду надійшов відзив від представника АТ КБ «Приватбанк» (а.с.32- 35 т.1). Згідно відзиву, АТ КБ «Приватбанк» із заявленим позовом не погоджується, вважає його необґрунтованим та безпідставним з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 26.09.2007р. було укладено кредитний договір №КІВ0GА00000004, за умовами якого Банк зобов`язався надати позивачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 116000,00 доларів США строком до 26.09.2027 р., а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, ПАТ КБ Приватбанк і позивач 26.09.2007 р. уклали договір іпотеки, за яким позивач надав в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 78,60 кв. м., житловою площею 46,00 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, надавши позивачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. При вчиненні виконавчого напису АТ КБ Приватбанк надав всі необхідні документи відповідно до Переліку документів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Крім того, банком на адресу позивача було направлено письмову вимогу, про усунення порушень за кредитним договором. Також зазначають, коли законом чи договором передбачена сплати боржником кредиту процентів, комісії, неустойки (штрафів, пені) та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті ж моменти відбувається відповідне оновлення (збільшення чи зменшення у грошовому виразі) права вимоги кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватися з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги. Звертають увагу суду, що рішення суду у справі №359/5968/13-ц [PERSON] не виконано, заборгованість по кредитному договору не погашена. Також звертають увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення в сумі 117462, 80 Долар США, що за курсом 25.54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2017р. становить 2999999, 91 грн., яка складається з заборгованості за відсотками. З цих підстав, просили відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 вересня 2018 року (а.с.99,100 т.1) було задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. належним чином завірені копії документів та матеріалів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 22.12.2017 року № 15304. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І.В. від 04 березня 2019 року (а.с. 157 т.1), відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 193 від 26.02.2019 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 року, прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді від 11 квітня 2019 року (а.с.8 т.2) заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, вчиненого 22.12.2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 15304, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк боргу у сумі 3001799,91грн. Ухвалою судді від 03 липня 2019 року (а.с.13 т.2) закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності представника суду не направив. Згідно відзиву (а.с.32-35 т.1) з позовом не погоджуються та просили відмовити в його задоволенні. Третя особа : приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, направив суду листа, у якому просить розглянути справу за його відсутності (а.с.38 т.2). Третя особа: Бориспільський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області у судове засідання повторно свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у відсутності представника відділу та заперечень щодо позову суду не направили. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши відзив, заяву, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положення ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено та не спростовується сторонами, що 26.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №КІВ0GА00000004, за умовами якого Банк зобов`язався надати позивачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 116000,00 доларів США строком до 26.09.2027 р., а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.37-41 т.1). У якості забезпечення виконання кредитного договору, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, яким позивач передала в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок з земельною ділянкою у [ADDRESS] , що належить останній на підставі договору купівлі-продажу. Наведене, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказування, оскільки підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, визнається та не оспорюється сторонами. Крім того, встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2014 року (а.с.57-64 т.1) було частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Так, в рахунок погашення боргу [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №КІВ0GА00000004 від 26 вересня 2007 року в розмірі 293366,07 доларів США, що еквівалентно 2343994,92 грн., яка складається з 117262,20 доларів США заборгованості за кредитом, 67448,02 долари США заборгованості по процентам за користування кредитом, 10936 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 83720,24 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штраф відповідно до договору: 31,29 доларів США штрафу (фіксована частина), 13968,32 долари США штрафу (процентна складова) - звернено стягнення на предмет іпотеки у вигляді будинку з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. 26 червня 2001 року за реєстром № 4774, зареєстрованого в Бориспільському районному бюро техінвентаризації 10 вересня 2007 року за № 6823443 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 28 вересня 2001 року Бориспільською міською радою на підставі рішення Бориспільської міської ради від 04 вересня 2001 року № 610, зареєстрованого в Книзі запису реєстрації державних актів на право власності на землю за № 866, шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну для реалізації предмета іпотеки, визначену сторонами в договорі іпотеки 26 вересня 2007 року в розмірі 842239,00 грн. В іншій частині позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили 18.03.2014 року (а.с.63 т.1). 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 15304, про стягнення з [PERSON] , котра народилася [INFO] в с.Водотиї Коростишівського району Житомирської області, місце проживання: [ADDRESS] , місце роботи-невідоме, РНОКПП [NUMBER] , на користь ПАТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження якого м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, к/р [NUMBER] у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №КІВ0GА00000004 від 26 вересня 2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 28.08.2017, грошових коштів у сумі 117 462,80 доларів США, що за курсом 25.54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2017 складає 2999999 грн.91 коп., з урахуванням: заборгованості за відсотками у розмірі 117 462,80 доларів США, стягнення здійснюється за період з 26 вересня 2007 року по 28 серпня 2017 року (а.с.83 т.1) 05.04.2018 року, державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Полешко Л.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56114315, з виконання виконавчого напису №15304 виданого 22.12.2017 року (а.с. 89 т.1). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За положенням п.2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими допущено прострочення платежів, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На порушення наведених норм, із представлених приватним нотаріусом документів (а.с.106-121 т.1), на виконання ухвали суду про витребування доказів від 18 вересня 2018 року, вбачається, що до заяви про вчинення виконавчого напису не долучена засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, хоча в додатках зазначена, а прикладений лише розрахунок заборгованості (а.с.108,109, 114-на звороті, т.1). Слід зазначити, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Розрахунок банку не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, з наданих представником відповідача до відзиву матеріалів встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я позивача було направлено 06.09.2017 вимогу про усунення порушень, що підтверджується копіями списку згрупованих поштових відправлень, квитанцією про оплату послуг поштового зв`язку та описом вкладення (а.с.42-44 т.1). Проте, надані представником відповідача матеріали, не містять доказів отримання направленої кореспонденції боржником [PERSON] із вказаною письмовою вимогою. Даною вимогою повідомлено, що станом на 28.08.2017 року утворилася заборгованість, яка становить 677544,44 долари США, з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 117620,71 долари США, заборгованість за відсотками у розмірі 151347,01 долари США, заборгованість з комісії у розмірі 23232,00 долари США, заборгованість з пені у розмірі 385344,72 долари США( а.с.42). Розмір заборгованості, який відповідачем запропоновано позивачу погасити у письмовій вимозі, направленій 06.09.2017 року, 677 544,44 долари США, відрізняється від розміру заборгованості, зазначеного у заяві на вчинення виконавчого напису та виконавчому написі нотаріуса - 117 462,80 долари США ( а.с.42, 107-109 т.1) Суд, також звертає увагу, що в заяві про видачу виконавчого напису, направленої представником ПАТ КБ «Приватбанк» приватному нотаріусу Чернігівського нотаріального округу Завалієву А.А. (а.с.108-109 т.1) значиться в додатках - засвідчена виписка з особового рахунку боржника (копія) - 2 екземпляри. В той час, як фактично наданий розрахунок залишку заборгованості за період з 01.05.2017 по 28.08.2017 включно. (а.с.114-на звороті т.1) Такий розрахунок не містить жодних пояснень щодо розрахованих сум, зазначених у відповідних графах (поточна, прострочена сума кредиту, нараховані відсотки, пеня, тощо). Так, згідно з умовами долученого до заяви ПАТ КБ «Приватбанк» Кредитного договору №КІВ0GА00000004 від 26 вересня 2007 року (а.с.110-112 т.1) вбачається, що ст..7 «Особливі умови» містить відомості щодо суми кредиту, цільового призначення кредитних коштів, строку, на який виданий кредит, розміру відсотків, а також строки та порядок погашення кредиту. Зокрема, за змістом пп.7.1 п.7 Кредитного договору кредит надається на строк з 26.09.2007 по 26.09.2027 року у вигляді не відновлюваної лінії 144278 доларів США 02 центи, у тому числі 116000 доларів США - на купівлю квартири та 28278 долари США 02 центи - на сплату страхових платежів. Періодом сплати вважається період з «25» по «30» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 1444 долари США 64 центи для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди. Також передбачено нарахування щомісяця відсотків у розмір 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та 0,20% від суми виданого Кредиту. За змістом пп.7.4 п.7 Кредитного договору, при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту- сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,31% на місяць, нараховані на суму непогашеної заборгованості за кредитом. Отже, умовами Кредитного договору передбачено погашення заборгованості з кредиту та нарахованих відсотків - ануїтетними платежами. Проте, графік погашення кредиту, а також відомості, з якого часу виникла прострочена заборгованість за кредитом, наданий приватному нотаріусу розрахунок не містить (а.с.114-на звороті т.1). Однак, виходячи із зазначених заявником сум заборгованості (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом -117620 доларів США 71 цент, загальний залишок заборгованості за процентами - 151347 доларів США 01 цент), з наданого розрахунку вбачається, що відсотки нараховувались банком на всю суму залишку заборгованості за кредитом: на прострочену та на поточну за різними ставками 13,08% та 31,80%, жодна з яких не випливає з умов укладеного Кредитного договору. За відсутності даних про період прострочення ануїтетних платежів (чи в межах строків позовної давності), за відсутності виписки з особового рахунку позивальника, документального підтвердження можливих змін до умов укладеного Кредитного договору щодо зміни процентної ставки, документів, що роз`яснюють розмір нарахованих відсотків, а також підстави їх нарахування,не можливо дійти висновку про безспірність суми боргу, щодо якої ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся із заявою про видачу виконавчого напису. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не отримав ні від ПАТ КБ «Приватбанк», ні від позивача первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту і здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Суд звертає увагу, що за положенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. на момент видачі виконавчого напису були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника, а також суми нарахованих процентів за користування кредитом, зазначені у виконавчому написі, є безспірними, а з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Здійснений ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.76-82, 114-на звороті, т.1) є лише частковим (неповним) та необ`єктивним відображенням арифметичного розрахунку стягувача. Незважаючи на це, всупереч вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» приватний нотаріус вважав розрахунок заборгованості, документом, який підтверджує безспірність заборгованості позичальника. В цьому зв`язку суд, також вважає необхідним зазначити, що відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» діяв недобросовісно, приховавши від приватного нотаріуса Завалієва А.А. факт наявності вищенаведеного рішення суду, яке набрало законної сили, та яким в рахунок дострокового погашення заборгованості позичальника [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, було звернуто стягнення на предмет іпотеки і таке рішення суду набрало законної сили 18.03.2014. Ця обставина має істотне значення для даної справи, зважаючи на правові висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18). Так, у вказаній справі згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Встановивши ці обстави, Верховний Суд зазначив наступне. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Сведбанк». У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. З огляду на зазначене можна зробити такі висновки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Таким чином, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений 22.12.2017 року приватним нотаріусом за межами трирічного строку, оскільки право на вимогу у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло ще у 2013 році, коли утворилася заборгованість, яка була підставою для звернення до суду, і нарахування ПАТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом після пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, не є безспірним з урахуванням вищенаведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які б спростовували ці твердження суду, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1089,00 гривень (а.с. 1 т.1, а.с. 1 т.2), підлягають стягненню на її користь з відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: approved