Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

07.05.2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» /далі Банк/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 130580,03 грн. та судових витрат. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору від 23.11.2007 року /далі Договір/ Банк надав [PERSON] кредит на строк до 21.11.2014 року в розмірі 43905,58 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та згідно інших умов. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту щомісяця, заборгованість складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісії і інших витрат згідно Договору. Відповідно до ст.ст.525-530 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не виконує свої зобов'язання по Договору, у зв'язку з чим відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість відповідача станом на 04.04.2013 року становить 130580,04 грн. і складається з наступних сум: 29179,21 грн. заборгованість за кредитом, 33889,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 58166,01 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору, та штрафи в сумі 250,00 грн., та 6206,19 грн. Крім того просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судовий збір в сумі 1305,80 грн. Представник позивача Подолінний Р.Г. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав що відповідач обов'язки за Договором виконує не в повному обсязі. Банку для реалізації був переданий предмет застави - автомобіль «ДЕУ МАТІЗ» який було продано Банком за 28500 грн., що підтверджується меморіальними ордерами, та розподілено згідно умов договору. Після пояснень та дослідження доказів, надав суду заяву про підтримання позову, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON], та її представник [PERSON] позов визнали частково на суму 13949,58 грн. Вказують, що кредитні кошти бралися для купівлі автомобілю «ДЕУ МАТІЗ» /далі Авто/, який і став об'єктом застави по Договору. Авто було продано Банком за 28500 грн., але підтверджуючих документів вказаної угоди суду не надано, не надано меморіальний ордер на суму 11808 грн. виручених від продажу. Крім того з наданих меморіальних ордерів вбачається витрачання коштів від продажу авто на сплату штрафів ДАІ в сумі 1845.00 грн., дотримання витягу з реєстру обтяжень в сумі 34.00 грн., послуг адвоката на 150.00 грн., дослідницькі та інформаційні послуги 79,36 грн., що не передбачено умовами договору. Станом на час продажу Авто 29.11.2011 р. заборгованість згідно розрахунку Банку становила: 28201,20 грн. за кредитом, 15025,11 грн. заборгованість по процентам, 131,34 грн. нараховані проценти на поточну заборгованість, загальна заборгованість - 24968,03 грн., та заборгованість по пені - 30670,89 грн. Банк згідно рахунку суму від продажу авто зарахував лише через місяць 28.12.2011 р., користуючись сумами необґрунтовано, та необґрунтовано нараховуючи заборгованість. Необхідні витрати для зняття автомобіля з обліку становили 412,62 грн. Після продажу Авто, Банк не повідомив відповідача про залишок суми заборгованості по Договору, відповідач не знала суму боргу яка залишилася, та не визнає суму пені в розмірі 58166,01 грн., стосовно вимоги про стягнення Банк пропустив строк позовної давності в три роки, та річний строк позовної давності стосовно стягнення пені. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 23.11.2007 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір - а.с.7-11, за яким Банк надав [PERSON] кредит на строк до 21.11.2014 року в розмірі 43905,58 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та згідно інших умов. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту щомісяця. Листом від 25.12.2008 р. Банк в односторонньому порядку збільшив проценти по договору починаючи з 01.02.2009 р. в розмірі 27,48% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені договором по поверненню кредиту, сплаті процентів згідно графіку погашення кредиту відповідно до п.п.2.2.-7.1. Договору виконує не в повному обсязі починаючи з травня 2008 р. не щомісяця, з грудня 2008 року з щомісячним простроченням, а з травня 2009 року взагалі припинила платежі за договором а.с.4-4 зв. Згідно умов п.6.8 Договору Банк має право при про простроченій заборгованості - вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Вказана заборгованість в розмірі 130580,04 грн. згідно розрахунку а.с.4-6 складається з: 29179,21 грн. заборгованість за кредитом, 33889,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 58166,01 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору, та штрафи в сумі 250,00 грн., та 6206,19 грн.; що передбачено п.п.4.1.-4.4. Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що Банк не довів в суді належними доказами заявлений позов, як в самому позові не виклав обставин з посиланням на докази, які підтверджують кожну обставину, пропустив строк позовної давності, тому суд приймає визнання відповідачем заявленого позову на суму 13949,58 грн., що не суперечить вимогам закону, виходячи з наступного. Позов не відповідає ст.ст.10, 60 ЦПК України норми яких зобов'язують сторони довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень на засадах змагальності. В заявленому позові Банк вказує, що [PERSON] своєчасно всупереч Договору не сплатила грошові кошти по кредиту, але не вказує на передачу Банку автомобіля для реалізації, який був заставлений згідно п.7.3 Договору а.с.9, не обґрунтовує та не надає суду доказів на підтвердження обставин реалізації Авто: договору купівлі-продажу, доказів ціни реалізації, використання коштів від продажу для погашення заборгованості, надавши суду акт прийомки Авто в боржника 18.02.2010 р. а.с.79, та пояснення стосовно продажу Авто 28.11.2011 р. за 28500 грн. а.с.88. Не надав Банк доказів повідомлення відповідача про продаж Авто з розрахунком заборгованості, з посиланням та обґрунтуванням зарахування коштів відповідно до умов Договору, тоді як умови п.17.10 договору застави Авто як рухомого майна, наданого представником відповідача, передбачають передачу предмета застави в заклад Банку, та обов'язок Банку протягом 30 днів з часу реєстрації знайти покупця, та сприяти в укладенні договору купівлі-продажу за вартістю не нижче усієї суми зобов'язань позичальника. Всупереч умовам вказаного договору Банк прийняв в позичальника Авто 18.02.2010 р., а реалізував автомобіль більш чим через півтора року 28.11.2011 р., весь цей час нараховуючи відповідачу проценти та пеню за невиконання умов, тоді як на час передачі Авто 18.02.2010 р. заборгованість згідно розрахунку становила 8897,20 грн. по процентам, а після реалізації Авто станом на 23.12.2011 р. заборгованість по процентам становила вже 25484,87 грн. а.с.5 зв. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові згідно ст.267 ч.4 ЦК України. Відповідно до ст.ст.253, 257, 258 ч.2, 261 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/. Перебіг строку починається з дня коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права. Як вказувалося відповідач з травня 2009 року припинила платежі за договором а.с.4 зв., тому право на позов у Банку виникло в червні 2009 року, проте Банк до суду звернувся 07.05.2013 р. після спливу майже 4-х років, нарахувавши позивачу проценти за користування кредитом в сумі 33889,54 грн., пеню - 58166,01 грн., штраф та пеню в загальній сумі 6459,19 грн. В цьому випадку початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення в Банку права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, тому Банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Виходячи з вказаних обставин суд приймає визнання заявленого позову відповідачем на суму 13949 грн. 58 коп., вважає необхідним задовольнити позов в цій частині, а також частково стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. згідно ст.ст.79,81,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.253, 257, 258 ч.2, 261, 525-530 ЦК України,

Outcome: partial