Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

05.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, який 16.06.2017 року уточнив та просить розірвати укладений 02.11.1991 року між сторонами шлюб, розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме виділити позивачу та визнати за ним право власності на: однокімнатну квартиру №48 в будинку №30 корпус №2 по вул. Ак. Глушка в м. Одесі; однокімнатну квартиру [ADDRESS] та Петрова в м. Одесі; однокімнатну квартиру №888 в житловому комплексі №3 по вул. Жемчужній, ж/м Дружний, с. Мізікевича, Овідіопольського району, Одеської області (5 Жемчужина). Відповідачу [PERSON] позивач просить виділити та визнати за нею право власності на наступне: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] та Петрова в м. Одесі; майнові права самостійну однокімнатну квартиру, будівельний №1-16-2, розташовану на 16 поверсі, приблизною площею 41,87 кв.м., за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Дружний, масив 10, ділянка 29, відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на обєкт нерухомого майна №1-16-2/40 від 02.09.2016 року між ТОВ «Кадор» та [PERSON]; легковий автомобіль марки Fiat моделі Punto. При цьому позивач посилається на те, що з 02.11.1991 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого ними було придбано зазначене майно. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З лютого 2017 року подружні стосунки між сторонами припинено, позивач [PERSON] вважає неможливим спільне життя з відповідачем та проживає окремо. Оскільки домовленості між сторонами щодо добровільного поділу майна не досягнуто, позивач змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 19.05.2017 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти задоволення позову. По справі: Ухвалою суду від 19.06.2017 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про забезпечення позову, а саме: накладено арешт на квартиру №48 будинку №30 корпус №2 по пр. Ак. Глушка в м. Одесі; накладено арешт на квартиру [ADDRESS] і Петрова в м. Одесі; заборонено ТОВ «Кадор» вчиняти будь-які дії, які повязані з переоформленням на користь третіх осіб (продаж, дарування, обмін) квартири №888 в житловому комплексі з торгівельно-офісними приміщеннями «Пята Жемчужина» за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Жемчужна, ЖК №3, та будь-які дії, які повязані з переоформленням на користь третіх осіб (продаж, дарування, обмін) майнових прав на квартиру за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Дружний, масив 10, ділянка 29, відповідно до договору про купівлю-продаж майнових прав на обєкт нерухомого майна №1-16-2/40 від 02.09.2016 року, укладеного між ТОВ «Кадор» та [PERSON]. Ухвалою суду від 06.09.2017 року сторонам надано строк для примирення до 13.12.2017 року, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 13.12.2017 року провадження у справі відновлено. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 02.11.1991 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Саєнко/ уклали шлюб, зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1397, що вбачається із свідоцтва серії І-ЖД № 278942, виданого повторно 23.03.2017 року /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис №1299, про що суду надано свідоцтво про народження, видане 30.10.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси /а.с.57/. Судом досліджено надані позивачем докази на підтвердження вимог щодо поділу майна, а саме: -укладений на Одеській товарній біржі договір №17732 купівлі-продажу нерухомого майна від 27.11.1996 року, згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру, що має площу 34,60 кв.м., корисну площу 33,7 кв.м., одну кімнату житловою площею 17,6 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа та Петрова[ADDRESS] /а.с.11-12/; -договір купівлі-продажу квартири від 23.03.1995 року, згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру під №48 в будинку під №30 корпус 2 по пр. Г.Дімітрова в м. Одесі, що складається з однієї кімнати, загальною площею 21,0 кв.м., в тому числі житлової 11,2 кв.м. /а.с.15-16/; -укладений 02.09.2016 року між ТОВ «Кадор» та [PERSON] договір № 1-16-2/40 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, що розташована в багатоповерховому житловому комплексі з приміщеннями соціального та торгового призначення «Сороковая Жемчужина» за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Дружний, масив 10, ділянка 29 /а.с.29-34/; -договір № 11/889-5/6 про пайову участь в будівництві обєкта нерухомого майна, укладений 03.12.2012 року між ТОВ «Кадор» та [PERSON] щодо пайової участі в будівництві житлового комплексу з торгово-офісними приміщеннями («Пята Жемчужина»), розташованого на земельних ділянках за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м Дружний, масив 10, ділянки 24, 25 /а.с.37-41/ та додаткову угоду №1 до Договору пайової участі в будівництві обєкта нерухомого майна № 11/889-5/6 від 03.12.2012 року про заміну сторони, згідно з якою всі права та обовязки пайщика [PERSON] за вказаним договором переходять до пайщика-1 [PERSON] /а.с.36/. Судом також досліджені надані відповідачем [PERSON] документи на підтвердження права власності на автомобіль марки FIAT GRANDE PUNTO, 2006 року випуску, підтверджується наданими довідкою-рахунком №085897 від 19.11.2013 року /а.с.75/ та заявою № 30796745 від 22.11.2013 року щодо реєстрації вказаного транспортного засобу за [PERSON] /а.с.76-77/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, судом встановлено, що нерухоме майно, зазначене в уточненому позові, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуте позивачем та відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положеннями п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до розяснень абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, та приймаючи до уваги розяснення абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved