Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

06 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними дії по підвищенню відсоткової ставки за кредитним договором від 15.09.2005 року. Позивач в судовому підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, мотивуючи тим, що відповідачу було змінено відсоткову ставку за кредитним договором у відповідності з вимогами чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає через його необґрунтованість. Судом встановлено, що між сторонами 15.09.2005 року було укладено кредитний договір № CNH0GK00320344 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 140696 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,75 % на місяць на суму залишку заборгованості. Листом від 31.12.2008 року за № 20.1.3.2/6-33553 відповідач повідомив позивача про зміну відсоткової ставки, починаючи з 01.02.2009 року до 28,02% на рік. За змістом п. 2.3.1 вказаного вище кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). Згідно з п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Однією з таких підстав, є підвищення облікової ставки Національного банку України та нестабільність курсової політики. Як вбачається з матеріалів справи, лист з повідомленням про підвищення відповідачем відсоткової ставки датовано 31.12.2008 року, протилежне в судовому засіданні не доведено. Згідно із ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, якою доповнено Кодекс Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI, який набрав чинності з 10 січня 2009 року, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Таким чином встановлено, що відповідачем було прийняте рішення про підвищення з 01 лютого 2009 року процентної ставки за укладеним з позивачем кредитним договором, про що було надіслано йому повідомлення. Отже, рішення про підвищення процентної ставки за кредитним договором було прийнято банком до набрання чинності законом, відповідно до якого умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. З огляду на викладене, слід зробити висновок, що положення ст. 1056-1 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються, в зв'язку з тим, що рішення про підвищення процентної ставки, яке має вирішальне значення, прийнято відповідачем до набрання цією нормою чинності про що позивача було повідомлено в установленому договором порядку, тому у цьому випадку дії відповідача є законними. За таких умов в діях відповідача порушень чинного законодавства не вбачається, отже вимога позивача про визнання дії по підвищенню відсоткової ставки за кредитним договором від 15.09.2005 року задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed