Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

05.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 10.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1274; встановити порядок спілкування [PERSON] з дочкою [PERSON], [INFO]. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо з лютого 2017 року, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем, однак позивач бажає визначити його права на участь в спілкуванні, виховані та утриманні дитини конкретними чином, в зв'язку з чим пропонує графік спілкування. 17.01.2018 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять шлюб розірвати, в частині вимог щодо дитини просять визнати спільну мирову угоду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, щодо вимог про встановлення способу і порядку в спілкуванні з дитиною просить затвердити мирову угоду. Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №1274, що слідує з свідоцтва про шлюбу, серії [NUMBER], виданого 10.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.10/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 15.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №8080. Батьками дитини вказані сторони по справі. /а.с.11/. Шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо з 24.02.2017 року, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час не заявляють. Позовні вимоги щодо встановлення порядку спілкування з дитиною вирішені сторонами шляхом укладення мирової угоди. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалася сторона позивача, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved