Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

05 серпня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ПрАТ «Сьогодні Мультимедіа» про стягнення майнової шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року частково задоволено його позов до ПрАТ «Сьогодні Мультимедіа», [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме: -визнано протиправними дії [PERSON] щодо передачі конфіденційної інформації стосовно військовослужбовця [PERSON] в статті під назвою: «[INFO]»; -зобов'язано ПрАТ «Сьогодні Мультимедіа» видалити відомості, які містять інформацію стосовно військовослужбовця [PERSON], що була розміщена і знаходиться на Інтернет сайті в статті під назвою: «[INFO]». Вважає, що протиправними діями [PERSON], який є журналістом ПрАТ «Сьогодні «Мультімедіа» йому завдано майнову шкоду. Через декілька днів після публікації у газеті «Сегодня» в розділі «Спецпроект», який було надруковано [INFO] року, та в мережі Інтернет на ресурсі http://www.segodnva.ua, на території не підконтрольній Україні, де мешкала його теща, останній, невстановлені особи, які мають відношення до діяльності терористичної організації, принесли екземпляр цієї газети. Їй почали погрожувати, оскільки він є її родичем та перебуває в складі Збройних Сил України. У зв'язку з цим, вона була змушена терміново виїхати з місця свого проживання. При цьому невстановлені озброєні особи терористичної організації, яка діяла на території м. Свердловськ, смт. Володарськ, смт. Павлівка, з метою помсти за проявлену патріотичну позицію та службу в Збройних Силах України знищили та пошкодили належне йому майно. Вартість майна належного на йому на праві власності, яке було знищено та пошкоджено після вищевказаної публікації, складає 5000000 гривень. Перелік знищеного та пошкодженого майна складається з: -житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; -автогаражу за адресою: [ADDRESS]; -нежитлової будівлі молочного блоку за адресою: [ADDRESS]; -нежитлових будівель насосної станції за адресою: [ADDRESS]; -нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. Належне йому майно було після придбання модернізовано, зроблений відповідний ремонт, тому остаточна вартість значно вища ніж ціна придбання. Просить суд ухвали рішення, яким стягнути на його користь з ПрАТ «Сьогодні «Мультімедіа» завдану шкоду в розмірі 5000000 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 45-46, 58-59, Пояснили суду, що знищення майна відбулось саме через публікацію. Вартість майна позивач визначив самостійно, виходячи з його реальної ринкової вартості. Представники відповідача вважали, що позов не підлягає задоволенню. Підтримали письмові заперечення та пояснення, що подані до суду (т. 1, а.с. 118-125, 130-136; т. 2, а.с. 15-20 Зазначили, що стороною позивача не надано доказів вартості майна. У відповідному реєстрі відсутні відомості про знищення майна позивача та не надано доказів такого знищення. Фактично невідомо коли майно було знищено (до чи після публікації) та чи було знищене взагалі. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між публікацією та фактом можливого пошкодження майна. Крім того, вважають, що ПрАТ «Сьогодні «Мультімедіа» є неналежним відповідачем. Відповідачами в даній справі мають бути Кабінет Міністрів України та Державна казначейська служба. Третя особа та його представник також заперечували проти задоволення позову в зв'язку з відсутністю причинно-наслідкового зв'язку між публікацією та пошкодженням майна позивача, що виклали в письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 137-141, 185-190; т. 2, а.с. 39-41). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року частково задоволено позов [PERSON] до ПрАТ «Сьогодні Мультимедіа», [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме: -визнано протиправними дії [PERSON] щодо передачі конфіденційної інформації стосовно військовослужбовця [PERSON], [INFO], без його дозволу, що була розміщена і знаходиться на сайті http://www.segodnya.ua за посиланням [INFO], а саме в статті під назвою: «[INFO]»; -зобов'язано ПрАТ «Сьогодні Мультимедіа» видалити відомості, які містять інформацію стосовно військовослужбовця [PERSON], [INFO], без його дозволу, що була розміщена і знаходиться на сайті http://www.segodnya.ua за посиланням [INFO], а саме в статті під назвою: «[INFO]» (т. 1, а.с. 7-10, 11-14, 15-18). Позивач зазначає, що через декілька днів після публікації у газеті «Сегодня» та в мережі Інтернет, на території не підконтрольній Україні, де мешкала його теща, останній, невстановлені особи, які мають відношення до діяльності терористичної організації, принесли екземпляр цієї газети. Їй почали погрожувати, оскільки він є її родичем та перебуває в складі Збройних Сил України. У зв'язку з цим, вона була змушена терміново виїхати з місця свого проживання. При цьому невстановлені озброєні особи терористичної організації, яка діяла на території м. Свердловськ, смт. Володарськ, смт. Павлівка, з метою помсти за проявлену патріотичну позицію та службу в Збройних Силах України знищили та пошкодили належне йому майно на загальну суму 5000000 гривень. Вважає, що знищення майна відбулось з вини журналіста [PERSON], який перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Сьогодні Мультимедіа». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). У позовній заяві позивач зазначає, що нерухоме майно було пошкоджено «...невстановленими, озброєними особами терористичної організації, яка діяла на території м. Свердловськ (Свердловська міська рада), смт. Володарськ, смт. Павлівка (Володарська селищна рада), з метою помсти за проявлену патріотичну позицію та участь у Збройних силах України». З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12014060020003033 від 13 червня 2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1, ч. 2 ст. 438, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3 КК України за фактами вчинення на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей членами терористичних організацій «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка», а також діючих у їх складі незаконних збройних формувань, жорстокого поводження з цивільним населенням, захопленими учасниками антитерористичної операції, що полягає в застосуванні до них тортур, мордування та вигнання для примусових робіт, а також розграбування національних цінностей (т. 1, а.с. 57). Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України визнано потерпілим [PERSON] в кримінальному провадженні № 22015160000000207 від 28 липня 2015 року, що розслідується за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 438, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 258-3 КК України за фактами вчинення на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей членами терористичних організацій «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка», а також діючих у їх складі незаконних збройних формувань, жорстокого поводження з цивільним населенням, захопленими учасниками антитерористичної операції, що полягає в застосуванні до них тортур, мордування та вигнання для примусових робіт, а також розграбування національних цінностей (т. 1, а.с. 55). Публікація, на яку посилається сторона позивача містилася в газеті «Сегодня» від [INFO] року, що встановлено рішенням суду від 16 листопада 2015 року та не оспорюється учасниками судового розгляду. З листа Головного слідчого управління Національної поліції України № 4243/24/3/1-2017 від 02 березня 2017 року вбачається, що слідчими слідчих підрозділів Головного управління Національної поліції в Луганській області відкрито 3 кримінальних провадження за фактами умисного знищення або пошкодження майна [PERSON] Так, 11 квітня 2014 року слідчим відділом Свердловського міського відділу ГУ МВС України в Луганській області відкрито кримінальне провадження за фактом пошкодження техніки та складських приміщень, що належать [PERSON], з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 194 (умисне знищення або пошкодження майна) КК України. Крім того, 22 січня 2013 року та 23 січня 2013 року слідчим відділом Ровеньківського МВ ГУМВС України в Луганській області відкриті 2 кримінальні провадження за фактами пошкодження транспортних засобів [PERSON], приміщення будівлі насосної станції, яка розташована по [ADDRESS] і належить [PERSON], з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 194 КК України (т. 1, а.с. 77-78). Таким чином, пошкодження належного [PERSON] майна мало місце до публікації статті, оскільки станом на [INFO] року вже були відкриті кримінальні провадження за фактами пошкодження майна позивача, зокрема приміщення будівлі насосної станції, яка розташована по [ADDRESS]. Доказів причетності третьої особи [PERSON] до пошкодження майна позивачем не надано, як і не надано доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями третьої особи, які виразилися в публікації статті та пошкодженням майна. Сторона позивача на підтвердження винних дій третьої особи, що призвело до пошкодження майна, посилається на рішення Солом'янського районного суду у м. Києві від 16 листопада 2015 року. Разом з тим, цим рішенням визнано протиправними дії [PERSON] щодо передачі конфіденційної інформації про військовослужбовця [PERSON], що була оприлюднена без дозволу останнього. У рішенні не встановлювалася вина [PERSON] у знищенні та пошкодженні нерухомого майна позивача. Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення: вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Згідно з довідкою МВС України № 17020426900740615497, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої та не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (т. 1, а.с. 79). Вирок суду стосовно [PERSON] за фактом вчинення злочину, в результаті якого було пошкоджено майно позивача, на день розгляду справи не ухвалювався. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між шкодою у вигляді пошкодження майна та діями третьої особи - журналіста [PERSON], який є працівником відповідача - ПрАТ «Сьогодні Мультимедіа», що є обов'язковою умовою для покладення на відповідача деліктної відповідальності. Крім того, сторона позивача надала суду копії правовстановлюючих документів на майно, яке як зазначає позивач знищене та пошкоджене: -договір дарування від 30 січня 2003 року житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який оцінено сторонами в 1375 гривень (т. 1, а.с.19-20); -договір купівлі-продажу від 05 квітня 2006 року авто гаражу за адресою: [ADDRESS]. за ціною 40007 гривень (т. 1, а.с. 21-22); -договір купівлі-продажу від 11 квітня 2006 року нежитлової будівлі молочного блоку за адресою: [ADDRESS] за ціною 7000 гривень (т. 1, а.с. 23-24); -договір купівлі-продажу з аукціону від 05 грудня 2008 року нежитлової будівлі насосної станції за адресою: [ADDRESS] за ціною 10100 гривень; (т. 1, а.с. 25-27); -договір купівлі-продажу від 11 квітня 2006 року нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. за ціною 14800 гривень (т. 1, а.с. 28-29). У судовому засіданні сторона позивача зазначила, що відсутні та не надавались суду письмові докази на підтвердження покращення майна, дійсної вартості майна на момент його пошкодження, оскільки оцінка шкоди визначена позивачем самостійно з урахуванням ринкових цін. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За таких обставин, доводи позивача про необхідність стягнення з відповідача завданої шкоди в розмірі 5000000 гривень не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed