Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

05.12.2017 року Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач у позовній заяві зазначав, що 20.06.2006 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав боржнику кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 30.09.2017 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 14987 грн. 50 коп., що складається з: 2381 грн. 63 коп. заборгованості за кредитом, 11415 грн. 99 коп. заборгованості за процентами, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 689 грн. 88 коп. штрафу (процентна складова), яку ПАТ «КБ «ПриватБанк» просить стягнути на його користь із відповідача, а також стягнути судові витрати. Разом із позовною заявою від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Ухвалою судді від 26.12.2017 року прийнято до розгляду позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» та відкрито провадження, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження. У судове засідання позивач не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. У судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 15.01.2018 року відповідачем через канцелярію суду було подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій відповідач зазначає, що останній платіж за договором був здійснений 25.06.2014 року, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав боржнику кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Отже, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 30.09.2017 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 14987 грн. 50 коп., що складається з: 2381 грн. 63 коп. заборгованості за кредитом, 11415 грн. 99 коп. заборгованості за процентами, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 689 грн. 88 коп. штрафу (процентна складова). Встановлені судом обставини свідчать, що відповідно до положень ст.ст. 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України доводи позивача про наявність у [PERSON] обов'язку щодо сплати вищевказаної заборгованості є обґрунтованими. За правилами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У заяві відповідач виклав свої заперечення проти позовних вимог позивача, мотивуючи це пропуском трирічного строку на звернення до суду із позовом, із посиланням на відповідні норми цивільного законодавства. Тому суд при вирішенні справи по суті виходить із того, що відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності. У відповідності до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки банку» заяви. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Так, згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частини 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви в якості письмового доказу представником позивача, видно, що останній платіж проведено відповідачем 25.06.2014 року, тобто перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, право на звернення до суду з позовом у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло у липні 2014 році, проте банк звернувся до суду з позовом лише у грудні 2017 року, тобто з пропуском позовної давності. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин в даній справі початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд після несплати чергового платежу після 25.06.2014 року Оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав 05.12.2017 року, з пропуском строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, це є підставою для відмови у задоволені позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1600,00 грн. судового збору. У зв'язку із відмовою у задоволенні позову, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України відмовляє у стягненні судових витрат з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed