Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

05 січня 2018 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач послалась на те, що шлюб між сторонами перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано, проживають окремо. Відповідач не надає коштів на утримання малолітнього сина, тому просила суд стягнути аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 2 000 грн. щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила стягнути аліменти у розмірі 2 000 грн. щомісячно. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якіфй просив стягнути аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісячно. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 473, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 4). Рішенням виконкому Центральної районної у м. Дніпрі ради надано дозвіл [PERSON] на дарування малолітньому [PERSON], [INFO], квартири [ADDRESS] (а.с. 16). 19 січня 2017 року відповідач [PERSON] подарував раніше зазначене нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] своєму малолітньому сину - [PERSON], [INFO], що підтверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 55, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 17). Відповідачем [PERSON] надано до суду докази, які підтверджують, що батько приймає участь в несенні додаткових витрат на дитину, сплату комунальних послуг за квартиру, подаровану малолітньому сину. Окрім цього, [PERSON] має хронічну хворобу - виразку, яка потребує постійного лікування та дотримання певного режиму харчування. З огляду на викладене представник відповідача просив суд стягувати з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] 1 000 (одну тисячу) гривень щомісячно. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд враховує, що згідно із положеннями ч. 1 ст. 190 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідачем не заперечується факт батьківства та позов визнано в повному обсязі, а також те, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн., щомісячно, починаючи з 05.01.2018 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядкуст. 192 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial