Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

06.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, який обґрунтовує тим, що 21.03.2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 70000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень) з зобовязанням повернення боргу по першій вимозі протягом 10 днів після заяви позивача про повернення боргу, про що відповідач склала та надала позивачу розписку. В зв'язку з неможливістю відповідача через скрутне матеріальне становище сплачувати проценти за позикою, відповідач на ім'я позивача надала довіреність бути представником з усіма необхідними повноваженнями, щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою. Того ж дня, приватний нотаріус [PERSON] посвідчила довіреність серії BMC № 404170, даною довіреністю [PERSON] наділено повноваженнями бути представником довірителя з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях, незалежного від їх підпорядкування чи форм власності, з питань, повязаних з розпоряджанням, а саме: орендувати належну відповідачу на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.07 га, що знаходиться на території Вільхуватської сільської ради Чутівського району Полтавської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 557048, виданого 20.01.2003 року Вільхуватською сільською радою народних депутатів та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2б7. 17.09.2013 року на його адресу місця проживання надійшов рекомендований лист, в якому знаходилося повідомлення відповідача/довірителя від 13.09.2013 року щодо скасування вищезазначеної довіреності. 05 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, яку рекомендованим цінним листом з описом вкладень документів направив на адресу відповідача щодо повернення позики грошових коштів та зобов'язав повернути грошові кошти в розмірі 70000,00 гривень і процентів за період з 21.03.2009 року по 21.08.2014 року за користування в сумі 19394,51 грн., згідно до зобов'язання наданого в розписці. 01.04.2015 року представник [PERSON] подала зустрічний позов, який обґрунтувала тим, що ніяких грошей [PERSON], згідно вказаної розписки, від [PERSON] не гримувала і він їх їй не надавав. [PERSON] є інвалідом з дитинства по слуху, є глухонімою і майже сліпою (згідно медичної довідки від 12.11.2014 року у неї зріла катаракта обох очей). Тому за станом свого здоровя вона не мала можливості вести будь-які усні розмови з позивачем щодо укладання з ним вказаної угоди чи позичати у нього гроші. [PERSON] є малограмотною особою, юридично не обізнаною. Цю розписку підписала не усвідомлюючи суті договору, його змісту та наслідків, і вважала, що укладає договір купівлі - продажу земельної ділянки, про що свідчить і надана суду довіреність, серії ВМС № 404170, від 21 березня 2009 року, згідно якої [PERSON], надала [PERSON] повноваження щодо розпорядження належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 5.07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільхуватської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Тому просила визнати договір позики удаваним правочином. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2015 року дані позови були обєднанні. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представники [PERSON] в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, а в задоволенні первісного позову просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] та в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], необхідно відмовити. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У відповідності до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ст. 647 ЦК України договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З розписки, яка без дати та підпису [PERSON], вбачається, що останній позичив [PERSON] кошти в сумі 70000,00 грн. (т. 1 а.с. 74). У той же час у судовому засіданні встановлено, що за вказаною розпискою позивач [PERSON] не передавав у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 70000,00 грн. Вказана обставина стверджується поясненнями представників [PERSON] і не доведена представником [PERSON] У ч.1 ст. 1051 ЦК України зазначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Оскільки грошові кошти у визначеній розписці в сумі 70000,00 грн. відповідачем [PERSON] насправді не були одержані від позивача [PERSON], тому у задоволенні первісного позову необхідно відмовити повністю. У задоволенні зустрічного позову необхідно також відмовити повністю з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. За визначенням удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, договір позики не було укладено, [PERSON] кошти не отримувала, суд приходить до висновку, що останній правочин, не можна визнати удаваним, а тому зустрічний позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed