Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

06 вересня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП, Управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі з вимогою про визнання діяльності працівників Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління поліції Національної поліції в Дніпропетровській області неправомірною та відшкодування з Управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі моральної шкоди. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чорному І.Я. , який 10 вересня 2019 року склад заяву про самовідвід, про що одразу ж винесено відповідну Ухвалу про задоволення заяви про самовідвід оскільки 27 лютого 2019 року ним було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно позивачки [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення за ознаками чю1 статті 184 КУпАП та за результатами розгляду справу було закрито у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2019 року справу передано на розгляд судді Дехти Р.В. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] зазначила, що 05 лютого 2019 року 08.36 годин вона, [PERSON] звернулась до Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області із письмовою заявою про те що її малолітній син - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею 04 лютого 2019 року приблизно о 22.00 годин, самостійно залишив місце мешкання. За фактом звернення [PERSON] було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040730000302 від 05 лютого 2019 року. 05 лютого 2019 року приблизно о 14.00 годин місцезнаходження малолітнього сина позивачки було встановлено. В позові [PERSON] зазначила, що її син [PERSON] навчається в школі посередньо, лінується, і вона як може допомагає йому в навчанні. В день зникнення, а саме 04 лютого 2019 року [PERSON] в школі отримав погану оцінку, позивачка проводила з ним бесіду, він вирішив піти з дому при цьому нікому нічого не сказавши. Коли помітили, що дитини немає дома, почала його шукати, дзвонила до матері чоловіка, бо в першу чергу подумала, що він пішов до неї, однак в телефонній розмові остання повідомила, що дитини в неї немає, хоча він був у неї. Самостійні пошуки результати не дали, тому [PERSON] була змушена звернутися до працівників поліції. Працівниками поліції було встановлено місцеперебування малолітнього сина позивачки [PERSON] - [PERSON] після чого замість повернути його в родину, працівники поліції влаштували його до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради, згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного працівниками Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Дніпропетровській області. Відповідно до відповіді № 1386 від 23.04. 2019 року служба у справах дітей не приймала рішення та не направляла сина позивачки [PERSON] до центру реабілітації. Також [PERSON] зазначила, що відносно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чорний І.Я., розглянувши матеріали справи про прийняття до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 184 КУпАП вирішив закрити справу у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. За викладених обставин, [PERSON] вважає, що були порушені її конституційні права та свободи незаконними діями органів досудового розслідування, оскільки фактично їй заподіяні страждання внаслідок влаштування малолітньої дитини - сина [PERSON] , до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1», порушились та змінились у негативний бік сімейні стосунки, позивачка та її малолітній син [PERSON] були позбавлені можливості реалізації своїх звичок і бажань, стан здоров`я позивачки погіршився, під час досудового розслідування було принижено її честь та гідність, внаслідок чого остання була вимушена пройти курс лікування. Також [PERSON] вважає, що були порушені її нормальні життєві зв`язки , оскільки прийшлося значний проміжок часу витрачати на захист порушених прав проти неправомірного обвинувачення. На підставі зазначеного [PERSON] просить суд визнати діяльність працівників Покровського ВП КВП ГУ НП стосовно влаштування малолітнього [PERSON] до КЗ «Центр соціально психологічної реабілітації дітей № 1» КМР неправомірною та стягнути з Управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі на її користь моральну шкоду , завдану незаконними діями органів досудового розслідування у розмірі 20\~000 грн. а також витрати понесені позивачкою витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000 грн. Згодом, а саме 11 грудня 2019 року позивачкою до суду надано уточнену позовну заяву згідно якої вона просить не зазначати Управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі ні відповідачем, ні третьою особою, а визначити діяльність працівників Покровського ВП КВП ГУ НП стосовно влаштування малолітнього [PERSON] до КЗ «Центр соціально психологічної реабілітації дітей № 1» КМР неправомірною та стягнути з Покровського ВП КВП ГУ НП на її користь моральну шкоду у розмірі 20\~000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. Суд зазначає, що не бере до уваги уточнену позовну заяву позивача [PERSON] , враховуючи ті обставини, що уточнена позовна заява надійшла до суду 11 грудня 2019 року на електрону адресу суду вже після прийняття рішення по справі, та враховуючи положення статті 49 ЦПК України, що позивач вправі\~збільшити або\~зменшити розмір\~позовних вимог\~до закінчення\~підготовчого засідання\~або до\~початку першого\~судового засідання,\~якщо справа\~розглядається в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~та до\~закінчення підготовчого\~засідання позивач\~має право\~змінити предмет\~або підстави\~позову шляхом\~подання письмової\~заяви.\~У справі,\~що розглядається\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження,\~зміна предмета\~або підстав\~позову допускається\~не пізніше\~ніж за\~п`ять днів\~до початку\~першого судового\~засідання у\~справі. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб на 11 жовтня 2019 року. У зв`язку із відсутністю у матеріалах справи доказів щодо отримання відповідачами позовної заяви з метою своєчасного надання до суду відзиву , розгляд справи було відкладено на 11 листопада 2019 року, потім , за тих самих обставин розгляд справи відкладено на 11 грудня 2019 року. 31\~жовтня 2019\~року на\~адресу суду\~надійшов відзив\~від представника\~Головного управління\~Національної Поліції\~ в\~Дніпропетровській області\~в якому\~йдеться про\~те,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~є необґрунтованими\~за наступних\~підстав:\~по \~перше вважає\~Покровське ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області не є належним відповідачем у справі оскільки юридичною особою публічного права є саме Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області відповідно до Постанови КМУ № 730 від 16 вересня 2015 року, по друге за обставинами, що зазначені позивачкою [PERSON] що мали місце 05 лютого 2019 року після встановлення місця знаходження малолітнього [PERSON] [INFO] , в ході бесіди з дитиною в присутності бабусі [PERSON] та соціального педагога КЗОШ № 44 [PERSON] останній пояснив, що він навідріз відмовився повертатися додому через жорстоке поводження матері тобто позивачки [PERSON] щодо нього (б`є паском в різні частини тіла тощо). Зазначені обставини слугували підставою поміщення дитини малолітнього [PERSON] до КЗ «Центр соціально психологічної реабілітації для дітей № 1 ». Також зазначено , що 25 лютого 2019 року до Покровського ВП зі служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради надійшло повідомлення про дитину , яка постраждала від жорстокого поводження від 20 лютого 2019 року . Тобто, станом на 20 лютого 2019 року [PERSON] не забрала дитину додому із закладу, під час неодноразового відвідування адреси [PERSON] двері ніхто не відчиняв. Отже представник ГУ НП в Дніпропетровській області вважає , що вимоги [PERSON] не доведені належними доказами так само й не доведено факту спричинення моральної шкоди . Вважає, що працівники Покровського ВП діяли в межах своєї компетенції і тому просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 02 грудня 2019 року на адресу суду від представника Управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області також надійшов відзив на позов [PERSON] , у якому йдеться про те, що Казначейство не несе відповідальність за дії органів державної влади, вважає, що вимоги позивачки є необгрунтованими, не доведеним належним чином, не чітко визначено коло відповідачів тому також просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за частиною 1 статті 184 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та ії доставку від 05 лютого 2019 року, неповнолітній [PERSON] був доставлений та прийнятий Комунальним закладом «Центр соціально психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради. Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України , моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», передбачає, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, в тому числі за незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пунктами №№1, 2, 9, 13, 17 Інструкції, щодо заповнення\~форми акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, Затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України17.12.2013\~ № 1095/1239, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2014 року за № 74/24851, встановлено, що ця Інструкція визначає порядок заповнення форми акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (далі - Акт). У разі\~виявлення дитини,\~яку підкинуто\~чи знайдено\~поза закладом\~охорони здоров`я\~(на\~вулиці,\~у транспорті\~або в\~інших громадських\~місцях),\~Акт складається\~службовою особою\~органу внутрішніх\~справ за\~місцем виявлення\~дитини в\~присутності медичного\~працівника закладу\~охорони здоров`я,\~який викликається\~на вимогу\~службової особи\~органу внутрішніх\~справ. Акт\~складається в\~присутності особи,\~яка знайшла\~(виявила)\~підкинуту чи\~знайдену дитину,\~та понятих. Службова особа органу внутрішніх справ негайно повідомляє про виявлення такої дитини службу у справах дітей за місцем виявлення дитини. В Акті зазначається найменування та місцезнаходження закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту дітей, куди знайдена чи підкинута дитина доставлена. Подальше влаштування дитини здійснюється відповідно до вимог законодавства органом опіки та піклування за місцем виявлення дитини, про що приймається відповідне рішення, тому в Акті зазначається лише установа, де дитина тимчасово перебуватиме до прийняття такого рішення. Для своєчасного встановлення відповідного статусу дитині та вирішення питання щодо її подальшого влаштування копія Акта після його підписання особами, зазначеними в\~пункті 10\~цієї Інструкції, невідкладно направляється до відповідного органу опіки та піклування. Враховуючи наданні\~докази,\~суд дістається\~висновку,\~що позовні вимоги [PERSON] до Покровського відділення\~поліції Криворізького\~відділу поліції\~Головного управління\~поліції Національної\~поліції в\~Дніпропетровській області,\~Управління Державної\~казначейської служби\~України у\~м.\~Кривому Розі,\~третя особа:\~Служба у\~справах дітей\~виконкому Покровської\~районної у\~місті ради\~міста Кривого\~Рогу про\~визнання діяльності\~працівників Покровського\~відділення поліції\~Криворізького відділу\~поліції Головного\~управління поліції\~Національної поліції\~в Дніпропетровській\~області неправомірною\~та відшкодування\~моральної шкоди,\~не підлягають\~задоволенню,\~оскільки в\~діях працівників\~поліції Покровського\~ВП Криворізького\~ВП ГУНП\~в Дніпропетровської\~області відсутня\~протиправна поведінка,\~так як\~в разі\~виявлення знайденої\~дитини працівник\~поліції має\~право та\~зобов`язаний доставити\~дитину до\~закладу соціального захисту дітей та подальше влаштування дитини здійснюється відповідно до вимог законодавства органом опіки та піклування за місцем виявлення дитини, про що приймається відповідне рішення та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», передбачена відповідальність Держави України за спричиненні моральні страждання при притягнення до адміністративної відповідальності, лише за незаконне застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Outcome: dismissed