Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

05.02.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 53000,00 грн. та процентів за користування грошима за період з 06.09.2018 року по 31.12.2018 року у сумі 186030,00 грн.. Свій позов [PERSON] обґрунтував тим, що 29.08.2018 року відповідач [PERSON] позичив у нього 53000,00 грн., які зобов`язався повернути до 05.09.2018 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] власноручно написав розписку від 29.08.2018 року, якою підтвердив факт передання грошей та у разі неповернення грошей у визначений строк зобов`язався сплатити три відсотки від неповернутої в строк суми за кожний день порушення строку повернення боргу. [PERSON] в телефонних розмовах постійно пояснював, що йому також повинні повернути гроші його знайомі, але не віддають, і як тільки він їх отримає, то одразу поверне борг. Також в травні 2019 року [PERSON] , під час переписки в мобільному додатку «Viber», визнав наявність боргу та обіцяв сплатити частину боргу до кінця травня 2019 року, пояснюючи це затримкою на 1,5 місяця виплати зарплати, але до теперішнього часу так нічого і не сплатив, перестав відповідати на телефонні дзвінки та на повідомлення в мобільних додатках. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про підтримання своїх позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] , повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву у визначений строк суду не надав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, згідно якого відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти у розмірі 53000,00 грн., які зобов`язався повернути до 05.09.2018 року, а у разі несвоєчасного повернення суми позики зобов`язався сплачувати три відсотки від неповернутої суми за кожен день порушення строку. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, в силу ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якщо він підписаний його стороною. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Повернути борг за договором позики від 29.08.2018 року [PERSON] зобов`язався до 05.09.2018 року, але до теперішнього часу зобов`язання не виконав, оскільки суду відповідачем не надано доказів на підтвердження факту розрахунку з позивачем, що крім того підтверджується наявністю оригіналу розписки у позивача. Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] , як боржник за грошовим зобов`язанням, не виконав свій обов`язок щодо повернення позивачу [PERSON] суми позики до 05.09.2018 року, тому з відповідача [PERSON] необхідно стягнути суму боргу за договором позики у розмірі 53000,00 грн.. Крім того, оскільки за договором позики відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 3 відсотків від неповернутої суми за кожен день прострочення, тому враховуючи визначений позивачем період розрахунку з 06.09.2018 року по 31.12.2018 року, з [PERSON] необхідно стягнути суму процентів у розмірі 186030,00 грн. (53000,00 грн. Х 3% Х 117). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2390,40 грн..

Outcome: approved