Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

06 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Куцурубської сільської обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 серпня 2012 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння та земельних ділянок площею 0,0946 га та 0,25 га за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Шмідта, 30. Він в установлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне майно на імя спадкодавиці. Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на вказані житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач та відповідач надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Третя особа приватний нотаріус Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] про причини своєї неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 14 липня 1998 року, виданого Іванівською сільською радою та зареєстрованого в Очаківській районній філії ММБТІ за № 102 (а. с 12), [PERSON] належав цілий житловий будинок № 30 по вул. Шмідта в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області. 22 листопада 2006 року на підставі рішення XXXIII сесії 4-го скликання Іванівської сільської ради № 6 від 28 лютого 2006 року на імя [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування вказаного вище будинку, а також площею 0,0946 га, за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою (а. с. 15, 16). 01 серпня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 163287 від 01 серпня 2012 року (а. с. 10). З досліджених судом свідоцтва про народження позивача (а. с. 7), свідоцтв про народження та про смерть батька позивача (а. с. 8, 9) вбачається, що позивач [PERSON] є онуком померлої [PERSON]. Батько позивача [PERSON] помер 24 березня 2012 року, до смерті спадкодавиці. Згідно з повідомленням Другої очаківської державної нотаріальної контори № 742/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44412375 від 11 липня 2016 року, наданих на запит суду, вбачається що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. 25 травня 2016 року нотаріусом позивачеві [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на імя спадкодавиці (а. с. 17). З розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що внаслідок втрати оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на спірний будинок та земельні ділянки порушується право позивача на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, іншого шляху реалізувати своє право власності у останнього немає; обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на спірне нерухоме майно неправомірно, або, що на них, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved