Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

05.07.2019 року Миколаївський обласний будинок дитини звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У своєму позові позивач зазначив, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] 12.07.2018 року служба у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації на підставі заяви матері влаштувала малолітню дитину до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення. При цьому матері було вказано на необхідність періодичного відвідування дитини у закладі, безпосередній участі у вихованні сина, створення умов для проживання дитини та повернення її в сім`ю. Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] , як батьки малолітнього [PERSON] не виконують належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до останнього, просили позбавити їх батьківських прав стосовно сина та стягнути з відповідачів аліменти на користь установи чи фізичної осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2019 року відкрито провадження по даній справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Служба у справах дітей Новоодеської райдержадміністрації у судове зсідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована) та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у статті 80 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 04.07.2018 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Розпорядженням Новоодеської райдержадміністрації від 06.07.2018 року №224-р, на підставі заяви матері [PERSON] , малолітнього [PERSON] , [INFO] направлено до державного дитячого закладу (Миколаївський обласний будинок дитини) на повне державне утримання терміном на 6 місяців. Розпорядженням Новоодеської райдержадміністрації від 14.02.2019 року №38-р, продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] в державному дитячому закладі (Миколаївський обласний будинок дитини) терміном на 6 місяців. Відповідно до актів обстеження умов проживання відповідачів від 03.07.2018 р., 09.07.2018 р., 12.04.2019 по [ADDRESS] проведено обстеження умов проживання відповідачів, в результаті яких виявлені неналежні умови для проживання малолітньої дитини, а саме будинок потребує капітального ремонту, відсутній газ та зручності. У зв`язку з чим проведені неодноразові профілактичні бесіди з відповідачем, стосовно належних умов проживання. Питання подальшої долі дитини та внесення пропозицій щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх сина було предметом розгляду на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Новоодеській райдержадміністрації 12.02.2019 р., витяг з протоколу №2 та №8. Рішенням виконкому Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №18 від 15.05.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно їх сина [PERSON] , 2018 року народження. Крім того, відповідно до листа Новоодеського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15.06.2017 року за №679/02-01, багатодітна сім`я відповідачів проживають в орендованому будинку. Матеріально-побутові умови не задовільні, санітарно-гігієнічні норми порушені. Для дітей не вистачає місць для спання. Запас продуктів мінімальний. Сім`я проживає за рахунок державних соціальних виплат. Зі слів сусідів подружжя посварилося і батько пішов з сім`ї . Людмила Олександрівна витратила всі кошти та на даний час веде аморальний спосіб життя. З [PERSON] проведено бесіду щодо недопущення вживання спиртних напоїв та необхідності належно виконувати батьківських обов`язків. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо своєї малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливають на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Виходячи з вище зазначених факторів, суд розцінює їх як ухилення відповідачів від виховання своєї дитини, які свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідачів батьківських прав та необхідність їх задоволення, виходячи з інтересів дитини. Також суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% для дитини відповідного віку на користь установи чи фізичних осіб, на утримання якої буде передаватися дитина, оскільки потребує матеріальної допомоги від батьків, які згідно закону повинні їх утримувати, а відповідно до ст. 166 ч.2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Outcome: approved