Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

04 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 175АІ10130725002 від 25 липня 2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 122400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% річних на перший річний період, з встановленням процентної ставки на кожний наступний річний період відповідно до п.2.7 договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 175АІ10130725002-П від 25 липня 2013 року, за яким поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідачі не виконують, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2016 року, яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 99244,02 грн., сума заборгованості за відсотками 37462,50 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 15975,11 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 12539,47 грн., інфляційні витрати за кредитом 3880,09 грн., інфляційні витрати за відсотками 2602,60 грн., що у загальному розмірі становить 171703,79 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно зазначену заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.46). Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.44-45). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 175АІ10130725002 від 25 липня 2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 122400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% річних на перший річний період, з встановленням процентної ставки на кожний наступний річний період відповідно до п.2.7 договору (а.с.4-9). Згідно п.2.4.1 договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання з поточного рахунку позичальника № 26206010977902 (а.с.5, зворот). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.8). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 175АІ10130725002-П від 25 липня 2013 року, за яким поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі (а.с.12-13). В силу ст.ст.526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Прийняті на себе зобовязання відповідачі не виконують, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2016 року, яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 99244,02 грн., сума заборгованості за відсотками 37462,50 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 15975,11 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 12539,47 грн., інфляційні витрати за кредитом 3880,09 грн., інфляційні витрати за відсотками 2602,60 грн., що у загальному розмірі становить 171703,79 грн. (а.с.15-17). В той же час Законом України № 1669-У11 від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розяснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112 / 64483, де в своєму розясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати. Відповідачі зареєстровані та мешкають в зоні проведення АТО м.Макіївка, Донецької області і таким чином дія вказаного Закону поширюється на них. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне повернення кредиту 15975,11 грн., яка згідно розрахунку нарахована починаючи з 30 червня 2015 року (а.с.15, зворот), пені за несвоєчасне повернення відсотків 12539,47 грн., яка згідно розрахунку нарахована починаючи з 30 червня 2015 року (а.с.6), задоволенню не підлягають. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № 175АІ10130725002 від 25 липня 2013 року, а саме: заборгованість за кредитом 99244,02 грн., заборгованість за відсотками 37462,50 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 3880,09 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 2602,60 грн., в решті позовних вимог відмовити. В силу ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2137,71 грн.(а.с.1).

Outcome: partial