Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

05 листопада 2013 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 06 вересня 2008 року останній за письмовим договором № MRXRRX02040186 отримав кредит в сумі 2 340 грн. зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 06 вересня 2010 року. В зв'язку з тим, що відповідач своїх зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним не виконував, станом на 29 жовтня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 16 542 грн. 78 коп. яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 223 грн. 98 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 85 грн. 11 коп., заборгованості з комісії в сумі 673 грн. 92 коп., пені в сумі 13 295 грн., 83 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 763 грн. 94 коп., яку просив стягнути на свою користь разом із судовими витратами в сумі 229 грн. 40 коп. 15 листопада 2013 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 23 грудня 2004 року останній за письмовим договором № SAMDN03000001527742 отримав кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості. В зв'язку з тим, що відповідач своїх зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним не виконував, станом на 31 жовтня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 17 444 грн. 30 коп. яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 087 грн. 57 коп. та заборгованості по відсоткам в сумі 12 356 грн. 73 коп. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 04 лютого 2014 року, зазначені справи об'єднано в одне провадження. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Шишелової Н.В., яка просила скаргу задовольнити, пояснення [PERSON], який просив залишити рішення суду без змін, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення і неправильне застування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за обома кредитними договорами. Проте з таким висновком суду погодитися не можна. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, 06 вересня 2008 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на підставі письмової заяви позичальника № MRXRRX02040186 надало [PERSON] кредит в сумі 2 340 грн. зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості строком до 06 вересня 2010 року ( том 2 а.с. 7, 8). Відмовляючи в стягненні заборгованості за цим кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт») відповідачем не підписані та не є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору в зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що сторонами укладено письмовий договір про збільшення строку позовної давності. Між тим, відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З тексту заяви позичальника про надання кредиту вбачається, що вона має ознаки кредитного договору, оскільки містить всі його істотні умови, відповідач був ознайомлений з усіма суттєвими умовами цього договору, про що свідчить його підпис. Крім того, за змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З тексту заяви позичальника також вбачається, що [PERSON] погодився про те, що ця заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»), Тарифами складає кредитно-заставний договір, а тому вищезазначений висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону. Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт»), затверджених наказом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 13 вересня 2007 року, чинних на час укладання сторонами кредитно-заставного договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлено сторонами тривалістю у 5 років (том 1 а.с. 170-179). Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач перестав виконувати свої зобов'язання за кредитним договором з жовтня 2009 року (том 2 а.с. 4-6) і оскільки позивач звернувся до суду із позовними вимогами 05 листопада 2013 року, тобто до закінчення встановленого сторонами п'ятирічного строку позовної давності, його вимоги підлягають задоволенню, а рішення суду в цій частині скасуванню. Вирішуючи питання про розмір заборгованості за договором № MRXRRX02040186 від 06 вересня 2008 року, апеляційний суд виходячи із наданого позивачем розрахунку вважає за можливе задовольнити ці позовні вимоги частково, зменшивши відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до 1 500 грн., оскільки її розмір, нарахований позивачем, значно перевищує розмір основного боргу за договором. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № MRXRRX02040186 від 06 вересня 2008 року станом на 29 жовтня 2013 року в сумі 4 157 (чотири тисячі сто п'ятдесят сім) грн. 16 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 223 грн. 98 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 85 грн. 11 коп., заборгованості з комісії в сумі 673 грн. 92 коп., пені в сумі 1 500 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. В зв'язку із зменшенням пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, підлягає зменшенню і розмір штрафу (процентна складова), який відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(«Стандарт») складає 5% від суми позову і складатиме 174 грн. 15 коп. (5%* (1 223 грн. 98 коп. + 85 грн. 11 коп. + 673 грн. 92 коп. + 1 500 грн.)), який також підлягає стягненню на користь позивача. Також не можна погодитися із висновком суду щодо спливу строку позовної давності і по вимогам про стягнення заборгованості за договором № SAMDN03000001527742 від 23 грудня 2004 року. Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2004 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір № SAMDN03000001527742, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до 23 грудня 2006 року. Зазначені умови викладені у договорі про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти (том 1 а.с. 14-15), відповідач був ознайомлений з усіма суттєвими умовами договору, про що свідчить його підпис. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 31 жовтня 2013 року становила 17 444 грн. 30 коп. з них: заборгованість за кредитом в сумі 5 087 грн. 57 коп. та заборгованість по відсоткам в сумі 12 356 грн. 73 коп. (том 2 а.с. 6-13). Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також а умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Відповідно до змісту позовних вимог відповідач отримав кредит 2 000 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем апеляційному суду надані доказі тому, що після закінчення строку дії картки, відповідач отримав іншу із строком дії до листопада 2012 року (том 1 а.с. 168), що також підтверджується випискою про рух коштів з карткового рахунку відповідача (том а.с. 88-94). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № № 6-14 цс 14, яка згідно із ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою для врахування судом під час ухвалення рішення, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, відповідач [PERSON] мав повернути кредит в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки тобто до 01 грудня 2012 року і тому саме з цієї дати необхідно обчислювати строк позовної давності, який позивачем не пропущений, оскільки він звернувся до суду про стягнення заборгованості за цим кредитним договором 15 листопада 2013 року, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в зв'язку з чим рішення суду необхідно скасувати повністю. Враховуючи наведене, апеляційний суд з урахуванням встановлених обставин справи та наданого позивачем розрахунку вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000001527742 на загальну суму 17 444 грн. 30 коп. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України та з урахуванням частково задоволення позовних вимог, з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 399 грн. 71 коп.

Outcome: partial