Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

05 червня 2019 року Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с. 3-7) Стислий виклад позицій сторін. Обгрунтування позивача: Позивач зазначила, що 20 листопада 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 613, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2014 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, який мешкає разом з Позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин (близько 6 місяців тому) , сторони мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їх дитини. Відповідач не дбає про виховання сина, систематично влаштовував і влаштовує сварки, навіть неодноразово застосовував по відношенню до мене фізичну силу та насильство, проявляв неповагу до сім`ї та дитини, ухиляється від виконання сімейних та батьківських обов`язків. Крім того, з моменту припинення шлюбних відносин, Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча його стан здоров`я, матеріальне становище, відсутність інших утриманців дозволяють Відповідачу надавати цю матеріальну допомогу. Ставлення Відповідача до сім`ї істотно ускладнилось із зловживанням алкогольних напоїв, що іноді призводило до втрати заробітку та доходу. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з Відповідачем. Розлад у сім`ї є стійким та тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, та їх дитини, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому просила позов задовольнити. Процесуальні дії у справі: 06 червня 2019 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження , призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2019 року. 06 вересня 2019 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 08.10.2019 (протокольно) ухвалено проводити заочний розгляд справи Обгрунтування заперечень відповідача: Відповідачем на адресу суду відзиву у встановлений ухвалою судді строк подано не було. В судове засідання відповідач не з`явився. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду: В судовому засіданні Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві, просила позов задовольнити, після роз`яснення порядку та наслідків заочного розгляду справи, погодилась на такий. У судовому засіданні, доводами Позивача, перевіркою обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне. Даний позов виник із приводу сімейних правовідносин та утримання дитини. 20 листопада 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 613, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 2013 року.(а.с.8) Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2014 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.11). Дитина сторін продовжує проживати з матір`ю - [PERSON] , за місцем її реєстрації, що за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10), що відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Львова. Судовим розглядом не спростовано доводів, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин (близько 6 місяців тому) , сторони мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам їх дитини. Відповідач за доводами Позивача, що не спростовані належними та допустимими доказами, не дбає про виховання сина, систематично влаштовував і влаштовує сварки, навіть неодноразово застосовував по відношенню до мене фізичну силу та насильство, проявляв неповагу до сім`ї та дитини, ухиляється від виконання сімейних та батьківських обов`язків. Також твердженнями Позивача вбачається, що з моменту припинення шлюбних відносин, Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча його стан здоров`я, матеріальне становище, відсутність інших утриманців дозволяють Відповідачу надавати цю матеріальну допомогу. За таких обставин суд знаходить доведеним, що збереження шлюбу та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитині. Також, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів з 05.06.2019 р. - дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону. Норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин: Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 110 СК України Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків. Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно роз`яснень п. 17 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інших непрацездатних осіб, інші обставини, що мають значення для справи непрацездатних. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із нихта в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем понесені судові витрати у вигляді та розмірі сплаченого судового збору за подання позовної заяви. Так, судовий збір оплачений позивачем становить 768 грн. 40 коп. (а.с.2) Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на Відповідача. Також з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved