Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

06 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про захист права власності та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позивних вимог посилався на те, що він є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15 січня 2014 року, завіреного приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 41. Разом з тим на даний момент в належній позивачу квартирі без будь-яких правових підстав проживають [PERSON] [PERSON], які для позивача є сторонніми особами та втратили право користування спірною квартирою після укладання вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири. На неодноразові звернення і прохання - звільнити приміщення добровільно, відповідачі не реагують, чим порушують законні права позивача та майнові інтереси, а також перешкоджають у здійсненні права власності. 15 січня 2014 року відбулась заміна власника квартири [ADDRESS] у зв'язку з придбанням майна внаслідок реалізації права іпотеки держателя відповідно до Закону України «Право іпотеки». Угоди про найм, оренду або вселення між сторонами не укладались та не обговорювались. З урахуванням наведених обставин, позивач вважає, що його права мають бути захищені в судовому порядку шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволені заявлених вимог наполягає та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належними чином, про що свідчить судові повістки. Не з'явившись у судове засідання та не скориставшись своїм процесуальним правом надання доводів або заперечень проти позову, тим самим відповідачі [PERSON] та [PERSON] не оспорюють позовні вимоги [PERSON] Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення , яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом . Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору іпотеки від 25 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] передає в залог [PERSON] трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] на забезпечення виконання зобов'язань перед іпотекодержателем з повернення їй позики в розмірі 69 400,00 гривень отриманої позичальниками. Позичальники зобов'язались повернення боргу до 25 жовтня 2013 року (а.с. 12-14). Згідно договору купівлі-продажу від 15 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали [PERSON] трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16180943 від 15.01.2014 року [PERSON], на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу належить 1/1 частина трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2949349 від 25.04.2013 року, за заявою [PERSON] було накладено заборону на нерухоме майно, а саме трьох кімнату квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено та ніким не оспорювався той факт, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], тому має право вільно розпоряджатися належній йому власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Так на підставі ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Однак при розгляді справи було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не відносяться до членів родини позивача, не мешкають та не ведуть разом із ним спільне господарство, вони не пов'язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов'язків. Також договорів оренди та найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та [PERSON] не укладалось. Тобто, виходячи з вищевикладеного, 15 січня 2014 року відбулась заміна власника квартири [ADDRESS] у зв'язку з придбанням майна внаслідок реалізації права іпотекодержателя відповідно до Закону України «Право іпотеки». Відповідно до п. 8 ст. 346 ЦК України - право власності відповідачів було припинено. Оскільки відповідачі не з'явились у судове засідання та не скористались своїм процесуальним правом надання доводів або заперечень проти позову, а саме доказів які б підтвердили наявність в них законних підстав користуватися спірною квартирою, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про виселення з квартири. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривні, на користь позивача, сплачений останнім при зверненні до суду з вказаним позовом. На підставі ст. ст. 317,319,321,358,391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved