Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що після смерті 02 листопада 2014 року його батька [PERSON] він, прийнявши спадщину шляхом звернення у шестимісячний строк до нотаріальної контори з відповідною заявою та шляхом постійного проживання із спадкодавцем, є єдиним спадкоємцем за заповітом від 05 вересня 2003 року житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться на вул.Вересовина, 2 у с.Заліси Ратнівського району Волинської області. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за ним право власності на спадкове будинковолодіння за вказаною адресою. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позовних вимог, відповідач - про їх визнання. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу ст.1217 цього ж Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом установлено, документально підтверджено, що [PERSON] 05 вересня 2003 року житловий будинок з усіма господарськими будівлями, що розміщені в с.Заліси, вул.Вересовина, 2, заповів позивачу у справі. Згаданий заповіт посвідчено Заліською сільською радою Ратнівського району Волинської області і зареєстровано в реєстрі за №27. Про те, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок на вул.Вересевина, 2 у с.Заліси Ратнівського району Волинської області, свідчить витяг з погосподарської книги №5/471 за 2015 рік та довідка Заліської сільської ради Ратнівського району від 23 липня 2015 року №333. Як вбачається із свідоцтва про смерть І-ЕГ №160395, 02 листопада 2014 року [PERSON] помер. З цієї дати згідно із ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне йому майно. У силу ст.1223 ЦК України позивач має право на спадкування як особа, визначена у заповіті. Позивач на виконання ст.ст.1268, 1269 ЦК України прийняв спадщину шляхом звернення 13 лютого 2015 року із заявою про прийняття спадщини до Ратнівської державної нотаріальної контори, що стверджується витягом про реєстрацію цього ж дня спадкової справи в Спадковому реєстрі та відповідною заявою, а також шляхом постійного проживання із спадкодавцем, про що свідчить довідка Заліської сільської ради Ратнівського району від 23 липня 2015 року №333. Спадкоємцем із правом на обов`язкову частку в спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України є непрацездатна дружина спадкодавця [PERSON], однак, як вбачається із її заяви до нотаріальної контори, згідно із ст.1273 цього Кодексу від прийняття спадщини в шестимісячний строк вона відмовилася. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом від 05 вересня 2003 року після смерті [PERSON] Проте отримати свідоцтво про право на спадщину, що складається із вказаного житлового будинковолодіння, позивач не має змоги через відсутність у спадкодавця передбачених чинним законодавством правовстановлюючих документів на це майно, що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.08.15. Згідно із ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таких обставин судом не встановлено. З огляду на наведене суд визнає за [PERSON] право власності на будинок та надвірні будівлі, що на вул.Вересовина, 2 у с.Заліси Ратнівського району Волинської області.

Outcome: approved