Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

07.04.2017р. заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із заявою про встановлення факту народження дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 24.12.2005 року вони перебуває у зареєстрованому шлюбі. 23.08.2016 року [PERSON] народила сина [PERSON], у Комунальному закладі «Центральна міська клінічна лікарня №9 м. Донецька» ДНР, про що їм був виданий дублікат медичного свідоцтва про народження №168 від 10.03.2017 року. На час реєстрації дитини м. Донецьк було вже окупованою територією, і на його території не було жодного державного органу влади України. Тому вони звернулись доКраматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для отримання свідоцтва про народження дитини, однак їм було відмовлено у реєстрації та видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки медичне свідоцтво про народження від 10.03.2017 року,є незаконним документом, а тому не може бути підставою для проведення державної реєстрації народження дитини, та рекомендовано було звернутися до суду. Встановлення факту народження дитини необхідно їм для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. В судове засідання представник заявників [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення представника заявників, проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоровя, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоровя не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що заявники [PERSON], [INFO] є громадянином України, постійно мешкає та зареєстрований за адресою: [INFO] та перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO], яка є громадянкою України, постійно мешкає та зареєстрована за адресою: [INFO]. 23.08.2016 року у м. Донецьку Донецької області Україна [PERSON] народила сина [PERSON], про що їм був виданий дублікат медичного свідоцтва про народження №168 від 10.03.2017 року, виданий Комунальним закладом «Центральна міська клінічна лікарня №9 м. Донецька» ДНР, який відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадинам України [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про народження їх сина, виданого державним органом України.

Outcome: approved