Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-22 00:00:00

05 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису № 60400 від 05.10.2021, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона в лютому 2021 р. отримала постанову про звернення стягнення від 12.02.2021 р. ВП №64421279 приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Аланд» у сумі 18 620,08 грн. згідно виконавчого напису № 60400 від 05.10.2020 р. Виконавчий напис вважає незаконним і таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус не перевірив безспірність заборгованості та вчинив виконавчий напис з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» . Між ним, тобто позивачем , та ТОВ «Аланд» ніколи не було жодних правовідносин. Зазначила, що заборгованість по кредитному договору не є безспірною, оскільки вона її не визнає, а також що строк позовної для вимоги минув. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку причини неявки суду не повідомив, у наданому до суду відзиву просять суд відмовити у повному обсязі . Третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 60400 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Аланд» у сумі 18 620,08 грн. згідно виконавчого напису № 60400 від 05.10.2020 р. (а.с.4). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною від 12.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64421279 з виконання виконавчого напису № 60400 від 05.10.2020 (а.с. 12-13). Крім того, приватним виконавцем Малковою М.В. 12.02.2021 р. були винесені постанова про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця в сумі 1862,01 грн. та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження пов`язаних з проведенням виконавчих дій, згідно якої визначено для боржника [PERSON] суму мінімальних витрат 151,09 грн.(а.с.5). Відповідно до п.п. 2.1,2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595(далі - Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п.п.3.1,3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Згідно вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Згідно з пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріусу, не було надано засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За викладених обставин, у приватного нотаріуса Горай О.С. не було правових підстав для посвідчення оскаржуваних позивачем виконавчих написів, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу, водночас сума заборгованості розрахована поза межами визначеного сторонами Договору строку позовної давності. Можливість реалізації права на звернення з позовом про оскарження нотаріальної дії або відмову в її вчиненні обмежена загальним строком позовної давності, який визначається у ст. 257 ЦК України та становить 3 роки. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 04.03.2015 р. у справі № 6-27цс15 та Постанові Верховного суду України від 11.03.2015 р. у справі 6-141 цс14. Таким чином, суд приходить до висновку, що нотаріус при видачі виконавчих написів також не враховував пропуск банком строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної, і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до норм ст.ст.11,525,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчі напису не може вважатися такими, що не потребують додаткового доказування, а відтак не підлягають примусовому виконанню, у зв`язку з чим позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved