Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

05 лютого 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Преміум Актив» (ТОВ «ФК «Преміум Актив» - далі) звернулись до суду з позовом до [PERSON] , яким просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором №3455717032-010143 від 16.06.2018 року у сумі 19317,20 грн., судові витрати в сумі 1762,00 грн. та витрати на юридичні послуги в сумі 1500,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 16.06.2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та [PERSON] було укладено вищезазначений Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://е- [INFO] і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши на картковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 3500,00 гривень. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 01.10.2018 утворилась заборгованість в розмірі 19317,20 грн. Внаслідок укладення між ТОВ «ФК Е ГРОШІ» та позивачем договору факторингу відбулась заміна кредитора на ТОВ «ФК «Преміум Актив». Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання за вищевказаним правочином, просили заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Преміум Актив» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.06.2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №3455717032-010143 про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вказаний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на Інтернет сайті https://e-groshi.com. виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору і відповідно до умов якого ТОВ «ФК Є ГРОШІ» надала позичальнику кошти в сумі 3500,00 грн. строком до 14.07.2018 року зі сплатою відсотків за користування позикою 1,99 % за кожен день користування позикою до фактичного повернення позики включно, а відповідач [PERSON] зобов`язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. Платіжним повідомленням від 30.11.2018 року, за вих. №1131 підтверджується, що 16.06.2018 року ТОВ «ФК Є ГРОШІ» було перераховано на картковий рахунок відповідача [PERSON] позику у розмірі 3500,00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказів коштів фізичним особам №92.15.000104/2 від 19.02.2018 року. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачено Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 540267, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує та станом на 01.10.2018 р. має заборгованість за договору позики, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 3500,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 7522,20 грн.; заборгованості за пенею в сумі 8295,00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача\~ становить сумі 19317,20 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов договору № 3455717032-010143 від 16.06.2018 р. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором. Таким чином, на теперішній час кредитна заборгованість не ліквідована, невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором по своєчасній і належній сплаті заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом є порушенням умов договору та норм ЦК України.\~ Відповідно до ч.1, 3ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно доч.1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України,витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, дослідивши Договір про надання юридичних послуг № 15/10-1 від 15.10.2018 року, укладений між ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Преміум Актив» та Акт приймання-передачі послуг №б/н до Договору про надання юридичних послуг №15/10-1, складений 15.10.2018 року, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат за юридичні послуги у розмірі 1500,00 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні дані понесення позивачем витрат саме на професійну правничу допомогу, за відсутності в матеріалах справи доказів укладення договору про надання юридичних послуг саме із особою, що є фахівцем в галузі права та може надавати професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial