Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

05 березня 2015 року на адресу суду поштою надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» ( далі- ПАТ) до [PERSON], третя особа - Приватне підприємство «Зернопродукт» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат ( позов подано до поштового відділення 27 лютого 2015 року). Представник позивача Павленко Л.М., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 09-32/858 від 15 грудня 2014 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і на їх обґрунтування зазначив про те,що 27 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» та Приватним підприємством « Зернопродукт» ( далі - ПП) було укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії №15-93/17-10/13 ( далі - кредитний договір). На підставі п. 2.1 кредитного договору банк надав ПП кредит шляхом відкриття кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 3\~200\~000,00 гривень ( три мільйони двісті тисяч гривень 00 копійок). Відповідно до п.2.2 кредитного договору кредитування відбувається шляхом надання ПП кредитних коштів в межах окремих траншів. Розмір суми отриманих траншів, по яких існують боргові зобовязання, в будь - який момент дії кредитного договору не може перевищувати встановлений ліміт кредитної лінії. Встановлення розміру кожного траншу відбувається після підписання з позичальником договору про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, в якому визначається, крім іншого, строк користування траншем, рентна ставка. Договори про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування є невідємними частинами кредитного договору. 30 грудня 2013 року між банком та ПП в рамках кредитного договору,було укладено договір про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування ( далі - договір про надання траншу). На підставі п.1 договору про надання траншу банк в межах ліміту кредитної лінії надав ПП транш (кредит) 3\~200\~000,00 гривень. Відповідно до пункту 2 договору про надання траншу проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються ПП у розмірі 21,9 % процентів річних. Відповідно до п.3 договору про надання траншу проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються ПП у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту ( його частини), на частину кредиту,що є простроченою до сплати, виходячи з процентної ставки у розмірі, що на 5 процентних пунктів вище, ніж розмір процентів за користування кредитом. Відповідно до п.5 договору про надання траншу кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах цього траншу 22 вересня 2014 року. Згідно п.4.3 кредитного договору проценти нараховуються банком у розмірі, встановленому у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. Банк та ПП, як позичальник, дійшли згоди за всіма істотними умовами, які передбачені законодавством для кредитного договору, сторони підписали та скріпили печатками договори. Банк належним чином виконав свої обовязки, встановлені кредитним договором, про що свідчать виписки з рахунків ПП. Між тим, ПП не виконує обовязки,прийняті ним на себе відповідно до укладеного кредитного договору та договору про надання траншу,зокрема щодо повернення отриманих сум кредиту, які ПП зобовязалося повернути 22 вересня 2014 року та сплати процентів за користування кредитом за період визначений у розрахунку заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого у ПП утворилась заборгованість перед банком за кредитним договором. Відповідно до п.10.2 кредитного договору за несвоєчасне повернення сум кредиту та/або несвоєчасну сплату плати за кредит ПП сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України,що діє у період прострочення, за кожен день прострочення. Станом на 27 лютого 2015 року заборгованість ПП « Зернопродукт» по кредитному договору складає 4\~457\~662, 80 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 3\~200\~000 грн., прострочена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами 351\~395 грн. 06 коп., пеня за прострочення повернення кредиту - 446 220 грн. 55 коп., індекс інфляції по простроченому кредиту 410\~335 грн. 17 коп., пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 530 грн.39 коп., індекс інфляції по прострочених процентах з користування кредитними коштами 1\~105 грн. 71 коп., три відсотка річних за прострочення строку повернення кредиту 47\~770 грн. 68 коп., три відсотка річних за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом 305 грн. 24 коп. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 27 грудня 2013 року між ПАТ, відповідачем [PERSON] та ПП « Зернопродукт» укладено договір поруки №15-94/17-180/13( далі- договір поруки). Відповідно до п.2.1 поручитель - [PERSON] у випадку невиконання та/або прострочення виконання ПП « Зернопродукт» зобовязань за кредитним договором зобовязується виконати зобовязання по погашенню заборгованості за кредитним договором. 19 лютого 2015 року банком на адресу [PERSON] була направлена вимога №39-2/254-6 опр від 17 лютого 2015 року як до поручителя в порядку статей 554, 555 ЦК України, з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором перед банком. Ця вимога була отримана 25 лютого 2015 року уповноваженою особою [PERSON], про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. Між тим, вимога [PERSON] не виконана та проігнорована. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, та положення статей 525, 526, 530, 554, 555, 1054 Цивільного кодексу України, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про відкриття траншевої кредитної лінії №15-93/17-10/13 від 27 грудня 2013 року станом на 27 лютого 2015 року: прострочену заборгованість по кредиту - 3\~200\~000 грн., прострочену заборгованість по процентах за користування кредитними коштами 351\~395 грн. 06 коп., пеню за прострочення повернення кредиту - 446 220 грн. 55 коп., індекс інфляції по простроченому кредиту 410\~335 грн. 17 коп., пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 530 грн.39 коп.,індекс інфляції по прострочених процентах з користування кредитними коштами 1\~105 грн. 71 коп., три відсотка річних за прострочення строку повернення кредиту 47\~770 грн. 68 коп., три відсотка річних за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом 305 грн. 24 коп., а в загальній сумі 4\~457 662 гривні 80 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 грн. Відповідно до вимог частини 9 статті 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача [PERSON] на 10 червня 2015 року ( з урахуванням повернення раніше надісланих повісток з відміткою про не проживання адресата) було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр» ( а.с. 193). Здійснити відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті « Донеччина», не є можливим у звязку з перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку. Як убачається із матеріалів справи, відповідачем [PERSON] було отримано копію позовної заяви з додатками до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження по справі, про що свідчать відомості на а.с.53, а 01 квітня 2015 року та 10 червня 2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача щодо позовних вимог. ( а.с. 101-102,194). Аналізуючи наведені обставини суд приходить до переконання про наявність даних про належне повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду, та законних підстав для розгляду справи у відсутність відповідача [PERSON], на підставі у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Згідно пояснень відповідача [PERSON] від 01 квітня 2015 року та 10 червня 2015 року ( а.с. 101-102,194) позовні вимоги ПАТ «Акціонерного комерційного промислово- інвестиційного банку» ним не визнані з наступних підстав: 1) згідно ст. 2 Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банкам на час проведення такої операції забороняється нарахування пені та/ або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція,а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Позивачем порушені ці положення Закону та проведено нарахування пені та штрафних санкцій за кредитним договором від 27 грудня 2013 року , та не вказані документи, які підтверджують право банку не здійснювати скасування пені та/ або штрафів, нарахованих на основну суму заборгованості; 2) ним, як власником підприємства ПП « Зернопродукт» здійснювалися заходи, щодо досудового врегулювання: 19.06.2014 року за № 1706 до обласного відділення у місті Донецьку було надіслано клопотання щодо перенесення строків погашення кредиту; 30 січня 2015 року за № 19/01 надано лист до голови правління ПАТ «Промінвестбанк» «Про врегулювання кредитної заборгованості» (у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, відповідно до ст. 652 ЦК України договір може бути змінений бо розірваний за згодою сторін); 24 лютого 2015 року за №48/02 надано лист до голови правління ПАТ «Промінвестбанк» «Про врегулювання кредитної заборгованості» ( конкретна пропозиція щодо врегулювання спору: може бути часткове одноразове погашення з частковим списанням боргу, та з подальшим розірванням кредитних договорів та виводу із застави майна); 27 березня 2015 року мало місце його особисте звернення з листом щодо врегулювання кредитної заборгованості. На ці звернення він відповідей не отримав,тому ігнорування пропозицій потрібно розцінювати як прострочення кредитора; 3) у даному випадку мали місце надзвичайні обставини, що підтверджується листом Торгово - промислової палати №2033/05-5 від 28 липня 2014 року, в якому зазначено, що внаслідок надзвичайних обставин, які виникли після підписання договору ПП « Зернопродукт» не має змоги здійснювати господарську діяльність за звичайних умов і виконання зобовязань за договором від 27 грудня 2013 року, починаючи з 03 травня 2014 року і до закінчення проведення на території Донецької області антитерористичної операції. Настання таких надзвичайних обставин , а також настання істотних змін обставин, якими сторони керувалися при укладанні кредитного договору призвело до неможливості виконання зобовязань. 4) з урахуванням положень договору поруки від 27 грудня 2013 року та правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року ( справа №6-20цс14), якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тому порука припинилася на перші два платежі по 1065 000,00 грн., на загальну суму 2 130 000,00 грн. 5) строк дії договору поруки,зазначений в п.5.4 договору поруки, не є строком поруки. Представник третьої особи ПП « Зернопродукт» Кізілова І.М., яка діє на підставі довіреності №6-Д від 31 березня 2015 року, з позовними вимогами не погодилася та зазначила у судовому засіданні, що 04 березня 2015 року власником було прийнято рішення щодо ліквідації підприємства,про що 05 березня 2015 року є відображення в Єдиному державному реєстрі та є відповідне оголошення у Бюлетені державної реєстрації №312(7) від 17 березня 2015 року. Повністю згодна з запереченнями відповідача [PERSON] на позов, про що головою ліквідаційної комісії ПП «Зернопродукт» були подані суду письмові пояснення від 01 квітня 2015 року на позов ( а.с.105-106). Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог ( статті 11 ЦПК України) установив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 27 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та Приватним підприємством « Зернопродукт» було укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії №15-93/17-10/13( далі - кредитний договір). Згідно розділу I «Терміни, що застосовуються в договорі» кредит це грошові кошти, що передаються банком позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, отримані позичальником в межах кожного окремого транш. При цьому в залежності від контексту, в якому використовується термін « кредит», він може означати, як кошти отримані по всім траншам, так і в межах кожного окремого ; ліміт кредитної лінії максимальний розмір суми всіх траншів, що можуть бути видані одночасно ( а.с. 6- 20). На підставі п. 2.1 цього кредитного договору банк надав ПП кредит шляхом відкриття кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 3\~200\~000,00 гривень. Протягом дії договору ліміт кредитної лінії змінюється наступним чином: з серпня 2014 року доступний ліміт 2 135 000 грн., з вересня 2014 року - доступний ліміт 1\~070\~000 грн.,з 26 вересня 2014 року - доступний ліміт 0,00 грн. Відповідно до п.2.2 кредитного договору кредитування відбувається шляхом надання ПП «Зернопродукт» кредитних коштів в межах окремих траншів. Розмір суми отриманих траншів, по яких існують боргові зобовязання, в будь - який момент дії кредитного договору не може перевищувати встановлений ліміт кредитної лінії. Встановлення розміру кожного траншу відбувається після підписання з позичальником договору про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, в якому визначається, крім іншого, строк користування траншем, рентна ставка. Договори про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування є невідємними частинами кредитного договору. Згідно п.4.3 кредитного договору проценти нараховуються банком у розмірі, встановленому у договорі про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. Банк та ПП, як позичальник, дійшли згоди за всіма істотними умовами, які передбачені законодавством для кредитного договору, сторони підписали та скріпили печатками договори. 30 грудня 2013 року між банком та ПП в рамках кредитного договору, було укладено договір про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування ( далі - договір про надання траншу) ( а.с.21-22) На підставі п.1 договору про надання траншу банк в межах ліміту кредитної лінії надав ПП транш (кредит) 3\~200\~000,00 гривень. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника. Відповідно до пункту 2 договору про надання траншу проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються ПП у розмірі 21,9 % процентів річних. Відповідно до п.3 договору про надання траншу проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються ПП у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту ( його частини), на частину кредиту,що є простроченою до сплати, виходячи з процентної ставки у розмірі, що на 5 процентних пунктів вище, ніж розмір процентів за користування кредитом. Відповідно до п.5 договору про надання траншу кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах цього траншу 22 вересня 2014 року. При цьому ліміт кредитної лінії змінюється згідно графіку: з 01 серпня 2014 року доступний ліміт 2 135 000 грн., з 01 вересня 2014 року - доступний ліміт 1\~070\~000 грн.,з 23 вересня 2014 року - доступний ліміт 0,00 грн. Банк належним чином виконав свої обовязки, встановлені кредитним договором, про що свідчать виписки з рахунків ПП. ( а.с.67-100) Матеріалами справи встановлено і ці обставини визнані були представником третьої особи, що ПП « Зернопродукт» не виконує обовязки,прийняті ним на себе відповідно до укладеного кредитного договору та договору про надання траншу,зокрема щодо повернення отриманих сум кредиту, які ПП зобовязався повернути 22 вересня 2014 року та сплати процентів за користування кредитом за період визначений у розрахунку заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого у ПП утворилась заборгованість перед банком за кредитним договором. Відповідно до п.10.2 кредитного договору за несвоєчасне повернення сум кредиту та/або несвоєчасну сплату плати за кредит ПП сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України,що діє у період прострочення, за кожен день прострочення. Станом на 27 лютого 2015 року заборгованість ПП « Зернопродукт» по кредитному договору складає 4\~457\~662, 80 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 3\~200\~000 грн., прострочена заборгованість по процентах за користування кредитними коштами 351\~395 грн. 06 коп., пеня за прострочення повернення кредиту - 446 220 грн. 55 коп., індекс інфляції по простроченому кредиту 410\~335 грн. 17 коп., пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 530 грн.39 коп., індекс інфляції по прострочених процентах з користування кредитними коштами 1\~105 грн. 71 коп., три відсотка річних за прострочення строку повернення кредиту 47\~770 грн. 68 коп., три відсотка річних за прострочення строку сплати процентів за користування кредитом 305 грн. 24 коп.,що підтверджується письмовими розрахунками на а.с.27-33. Відповідачем та представником третьої особи під час розгляду справи не оспорювалась правильність сум проведених нарахувань. Одним із предметів спору між сторонами є право на проведення нарахувань по пені та штрафним санкціям. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 27 грудня 2013 року між ПАТ, відповідачем [PERSON] та ПП « Зернопродукт» укладено договір поруки №15-94/17-180/13(а.с.23-26) Відповідно до п.2.1 цього договору поручитель - [PERSON] у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником - ПП « Зернопродукт» зобовязань за кредитним договором зобовязується виконати зобовязання по погашенню заборгованості за кредитним договором. Пунктом «г» передбачено, що кінцева дата погашення кредиту ( ліміту кредитної лінії) 26 вересня 2014 року, або протягом десяти календарних днів з моменту отримання направленого заставодержателем повідомлення згідно з п.8.3.3 кредитного договору. Сторони дійшли згоди, що розмір основного зобовязання, у тому числі: сума кредиту,процентів за користування кредитом (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом), неустойки (штрафу, пені), може бути збільшений протягом строку дії кредитного договору. У випадку продовження строків виконання позичальником зобовязань за кредитним договором (шляхом укладання додаткових угод до нього), дія поруки, передбаченої цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобовязань. Згідно п.2.2 договору поруки у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником (ПП « Зернопродукт» - згідно п.1.1 цього договору) зобовязань, що випливають з кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що і позичальник. Пунктом 3.7 цього договору передбачено,що після виконання поручителем зобовязання, забезпеченого порукою, кредитор зобовязується надати йому протягом 2-х робочих днів документи, які підтверджують зобовязання позичальника за кредитним договором. Після виконання поручителем зобовязання,забезпеченого порукою, до поручителя переходять усі права кредитора за кредитним договором. Судом встановлено, що згідно положень, викладених у пунктах 3.1 та 3.2 договору поруки 19 лютого 2015 року банком на адресу [PERSON] була направлена вимога №39-2/254-6 опр від 17 лютого 2015 року як до поручителя в порядку статей 554, 555 ЦК України, з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором перед банком. Ця вимога була отримана 25 лютого 2015 року уповноваженою особою [PERSON], про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. ( а.с. 34-35,196). Пунктом 3.4 договору поруки передбачено, що виконання поручителем зобовязань перед кредитором повинно відбутися не пізніше 3-х (трьох) робочих днів з дати отримання поручителем вимоги, направленої відповідно до п.3.2 цього договору. Суду відповідачем не було надано даних про те, що ним, як поручителем, у визначений договором поруки строк, було проведено виконання зобовязання перед банком. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, пунктом 5.4 договору поруки передбачено, що строк дії договору - з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та до 18 вересня 2025 року. Дія поруки припиняється достроково у випадку повного погашення зобовязання за кредитним договором (з урахуванням всіх договорів про внесення змін до нього), в забезпечення якого надана порука. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Доводи відповідача та представника третьої особи щодо незаконності нарахування банком заборгованості по пені та штрафних санкцій по кредитному договору, бо Законом України від 02 вересня 2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на території АТО не передбачено право банкам нараховувати штрафні санкції за несвоєчасне погашення заборгованості банку, не приймаються судом до уваги з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 02 вересня 2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям,що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів,визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.( а.с.45-50) Пунктом 5 статті 11 цього Закону передбачено необхідність Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13квітня 2014 року « Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України » від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 214 року до її закінчення. Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, було затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, у якому було зазначено також і місто Словянськ ( Словянська міська рада). ( а.с.51-62). Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р « Про перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». ( ас. 63) Відповідно до постанови окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року було визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р, але виконання цих судових рішень на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 квітня 2015 року було зупинено. ( а.с.64-65, 66-67, 68). Таким чином, за станом на день розгляду справи по суті підлягає судом врахуванню розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р, яким було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р « Про перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»,тобто на даний час не має підстав вважати, що у даному випадку підлягають застосуванню положення статті 2 Закону України від 02 вересня 2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з підстав того, що ПП «Зернопродукт» провадить або провадило господарську діяльність на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція або сам відповідач постійно проживає або переселився у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Не приймаються судом до уваги, як підстава для звільнення [PERSON] від обовязків як поручителя по договору поруки, і доводи відповідача у його письмових запереченнях від 01 квітня 2015 року, та посилання на ці ж обставини представника третьої особи у судовому засіданні про те,що ПП « Зернопродукт» та [PERSON] приймалися заходи щодо досудового врегулювання питання про наявність кредитної заборгованості ПП перед позивачем, але вони не отримали відповіді на свої пропозиції. Як раніше було зазначено судом, договір про відкриття траншевої кредитної лінії від 27 грудня 2013 року (кредитний договір) та договір про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування від 30 грудня 2013 року було укладено між банком та ПП « Зернопродукт» і саме цими сторонами договорів було обумовлено перелік негативних обставин та наслідки їх для позичальника, яким є ПП «Зернопродукт» ( розділ 9 кредитного договору ) ( а.с.6-20). Умовами ж договору поруки, який був укладений вже за участю відповідача [PERSON], не передбачено зазначення будь - яких обставин, внаслідок чого він звільняється від виконання зобовязань за цим договором. Крім того, суд вважає за необхідним зазначити про те,що письмове звернення [PERSON] до банку, на яке він посилається у своїх запереченнях, було подано до голови правління ПАТ «Промінвестбанк» 27 березня 2015 року, а це вже після звернення банку до суду з цим позовом та отримання [PERSON] копії позову з додатками та ухвалою суду про відкриття провадження по справі. ( а.с.53, 103) Посилання [PERSON] та представника третьої особи на положення статей 617 ЦК України та ст. 218 ГК України як підстава відсутності можливості виконання зобовязання за умовами кредитного договору, не приймається судом до уваги, бо безпосередньо ПП «Зернопродукт» та відповідач [PERSON] так і не зазначили суду: які ж обставини були надзвичайними у даному випадку. Лист же Торгово - промислової палати України про неможливість виконання обовязків по договору від 27 грудня 2013 року складений 28 липня 2014 року, в той час як по умовам договору про надання траншу кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах цього траншу, є 22 вересня 2014 року.( а.с. 117-118) Доводи [PERSON], що з урахуванням положень договору поруки від 27 грудня 2013 року та правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року ( справа №6-20цс14), якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тому порука припинилася на перші два платежі по 1065 000,00 грн., на загальну суму 2 130 000,00 грн., не приймаються судом до уваги з наступних підстав. Як передбачено умовами кредитного договору, договору про надання траншу та договору поруки, повернення кредиту ПП « Зернопродукт не передбачалось частинами, як про це стверджує відповідач. Правова позиція Верховного Суду України, викладена у вищезазначеній постанові, стосується інших фактичних обставин по справі, ніж у даному випадку (у справі,що переглядалася,було встановлено,що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний був здійснювати повернення кредиту частинами ( щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ними, тобто умовами договору були передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку). Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно із частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Із договору поруки від 27 грудня 2013 року ( п.5.4) убачається, що строк дії договору - з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та до 18 вересня 2025 року. Дія поруки припиняється достроково у випадку повного погашення зобовязання за кредитним договором (з урахуванням всіх договорів про внесення змін до нього), в забезпечення якого надана порука. З урахуванням того, що матеріалами справи не підтверджено дострокове погашення зобовязання за кредитним договором від 27 грудня 2013 року, а звернення до суду позивача мало місце 27 лютого 2014 року ( здано на пошту), кінцевий термін повернення кредиту, наданого в межах траншу, обумовлено сторонами договору про надання траншу як 22 вересня 2014 року, суд приходить до висновку про своєчасне звернення позивача до суду з цими позовними вимогами. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про законність та обгрунтваність заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги ПАТ «Акціонерного комерційного промислово- інвестиційного банку» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 3 654 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved