Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

06.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, та просила суд визначити за померлою [PERSON], яка померла 14.12.2015 року, 1/2 частку у спільній сумісній власності, а саме: квартири за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначала, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: м. Суми пр-т Космонавтів( нині пр-т Лушпи)[ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності її тітці [PERSON] та її племіннику, відповідачу по справі, [PERSON] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 14.12.2015 року [PERSON] померла, і після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до складеного заповіту позивач та її сестра [PERSON] стали спадкоємцями всього належного [PERSON] майна. [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивача. Однак отримати свідоцтво про право власності на частину квартири за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] позивач не має можливості, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру немає чітко визначених часток кожного із співвласників. Позивач вважає, що оскільки частки не визначені, то у праві спільної сумісної власності частки співвласників є рівними і становлять по ? частці кожному співвласнику. Позивач вказує, що листом держнотконтори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що не виділена (не визначена) частка померлої у спільному майні, а інший співвласник [PERSON] не являється до нотаріально контори та не надає заяву про визначення частки у квартирі за померлим. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить постановити рішення, яким визначити рівні частки співвласників в належній на праві сумісної спільної власності квартирі за адресою: [ADDRESS], визначивши частку власності [PERSON], яка померла 14.12.2015 року, в приватизованій квартирі за адресою [ADDRESS] в розмірі ? частини зазначеної вище квартири (а.с.3-4). Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За згодою позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] являлись співвласниками цілої приватизованої квартири [ADDRESS], на праві приватної власності (а.с.8). Як вбачається з даного свідоцтва, частки співвласників не визначені (а.с.8). З свідоцтва також вбачається, що воно видане на підставі розпорядження управління комунального майна та приватизації від 20.01.1998 року №384 (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2015 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожній. 23.04.2016 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] Того ж дня від імені іншої спадкоємиці за заповітом [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь позивача (а.с.9) 14.12.2015 року [PERSON] померла (а.с.9). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено з тих підстав, що за померлою не визначена частка у квартирі, якою вона володіла на праві приватної власності разом з іншим співвласником [PERSON] (а.с.9). Тобто встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки її сестра [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивача, та має право на спадщину, але може оформити свої спадкові права, оскільки за померлою не визначена частка у квартирі, якою вона володіла на праві приватної власності разом з іншим співвласником. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1233, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у справі спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи, що на даний час не оспорюється та обставина, що померла була співвласником квартири, законно отримала свідоцтво про право власності на житло, то суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та визначити за померлою [PERSON], яка померла 14.12.2015 року, 1/2 частку у спільній сумісній власності, а саме: квартири за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved