Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

05 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ міста Кривого Рогу про визначення додаткового\~строку,\~достатнього для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини після\~смерті матері\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] .\~ В обґрунтування позову зазначив, що матері за життя належала Ѕ частина домоволодіння , розташованого за адресою : [ADDRESS] . Через вади здоров`я позивач лише 21 серпня 2019 року звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини , однак отримав відмову у зв`язку із пропуском строку звернення щ слугувало підставою для звернення до суду із цією позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 січня 2020 року тощо. 20 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки в позові позивачем не достатньо наведено поважності причини пропуску строку прийняття спадщини після смерті матері. Ухвалою суду від 09 січня 2020 року за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. копію спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO] . Ухвалою від 27 лютого 2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 27 березня 2020 року. Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги посилаючись на обставини, що зазначенні в позовній заяві. Представник відповідача О. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі та прийняти рішення з урахуванням наданого раніше відзиву. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, під час розгляду справи встановлено , що позивач [PERSON] який народився [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження, яке міститься в матеріалах справи. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (актовий запис № 317) батьки позивача розірвали шлюб, після чого матір позивача [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням суду від 05 червня 1992 року за батькам позивача [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по Ѕ частці домоволодіння [ADDRESS] . Згідно свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~від 17\~жовтня 2019\~року,\~що надано\~до матеріалів\~справи видно\~,\~що позивач\~ [PERSON] \~отримав у\~спадок після\~смерті батька\~ [PERSON] \~,\~який помер\~ [INFO] Ѕ\~частину домоволодіння\~ [ADDRESS] з часткою господарчих побудов. Отже, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 жовтня 2019 року позивачеві у справі [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частина житлового будинку з господарчими побудовами за адресою : [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 1602). Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина\~на належне\~їй майно\~(в\~тому числі\~на Ѕ\~частку домоволодіння [ADDRESS] ) в порядку ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України, де зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно наданої на запит суджу спадкової справи , позивач [PERSON] вперше звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. від 21 серпня 2019 року отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини . Так, у відповідності до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.ст.1268-1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в розумінні статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги на спадкування за законом, оскільки є сином померлої [PERSON] , що належним чином доведено та спору із цього приводу не існує. Із матеріалів спадкової справи інших осіб , що бажали прийнтя спадщину не встановлено . Позивач [PERSON] в позові зазначає , що прийняти спадщину після смерті матері не мав змоги за станом здоров`я надав медичну довідку про те , що з 2015 року перебував на диспансерному обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба , дифузний кардіосклероз. Отже судом встановлено, що позивач [PERSON] названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у період з 01.10.2015 по 01.04.2016 року не надав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (у шестимісячний строк). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Стаття 2\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~закріплює,\~що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця; ніхто із інших спадкоємців до нотаріуса не звертався, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також урахування норм європейського законодавства по правах людини, дозволяють суду задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved