Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання її до досягнення дитиною трьох річного віку, в позові посилалася на те, що проживає з відповідачем у шлюбі, за час якого у них народилася спільна дитина син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дитини та на її утримання, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, а також аліменти на її особисте утримання до досягнення дитиною трьох річного віку в розмірі 1500 гривень. Користуючись своїми процесуальними правами позивач в судовому засідання змінив позов та просив суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 гривень, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, а також аліменти на особисте утримання до досягнення дитиною трьох річного віку в розмірі 500 гривень. В судовому засіданні позивачка змінені позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити на підставі обставин зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, вважав що може сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень та на утримання дружини до трьох років у розмірі 500 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбу з 19 листопада 2014 року (а.с. 6), мають одну спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка проживає з матірю. Відповідач є приватним підприємцем (а.с. 23-25). Відповідач вважає, що має можливість надавати матеріальну допомогу дружині у розмірі 500 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 180, 182, 184 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Згідно частини першої ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на вище зазначене, а також позиції відповідача про те, що він має можливість надавати дружині матеріальну допомогу в розмірі 500 гривень щомісячно, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення аліментів на її особисте утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved