Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

06.11.2017 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити його обов'язок щодо виплати на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.11.2015 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.02.2016 у справі № 760/20787/15-ц з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у вищезазначеному розмірі. Дані аліменти він на даний час сплачує. Зазначає, що його син є студентом 2-го курсу заочної форми навчання Київського національного торговельно-економічного університету, працює, забезпечує оплату навчання, а тому фактично не потребує матеріальної допомоги. Крім того, вказує на те, що на даний час втратили актуальність ті обставини, що були підставою для стягнення з нього аліментів, а саме відповідач тривалий час з сином не проживає, а тому втратила право на отримання аліментів. Яким чином відповідач витрачає кошти, що він сплачує, йому не відомо, також йому не відомо, яким чином відповідач виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина. В свою чергу він проживає разом з сином, забезпечує його всім необхідним, вони підтримують дружні стосунки, ведуть спільне господарство та спільний побут. Таким чином, на сьогоднішній день відсутні правові підстави для виплати відповідачу аліментів, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що хоча і не проживає разом з сином, проте всі отримані від позивача кошти витрачає на сина, який на даний час продовжує навчання, ніде не працює, не має іншого доходу, більш того, син є інвалідом дитинства і постійно потребує лікування, що також потребує матеріальних затрат. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні фактично проти позову не заперечував, однак за умови, що батько буде надавати йому матеріальну допомогу, т.я. він на даний час продовжує навчання, не має постійного заробітку, іноді підпрацьовує, однак цих коштів не вистачає. Також, зазначив, що на даний час він проживає з батьком, однак матеріально його забезпечує мати, а батько, окрім аліментів, іншої допомоги йому не надає. Третя особа - ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві свого представника в судове засідання не направив, з заявою про відкладення розгляду справи чи про перенесення розгляду справи до суду не звертався, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. З огляду на належне повідомлення третьої особи, з урахуванням думки учасників процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника - ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Заслухавши думку та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що 02.02.2016 Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] - стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.1.2015 і до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. Згідно довідок Управління державної охорони України № № 536, 535 від 03.11.2017 з [PERSON] щомісячно з його грошового забезпечення здійснюється утримання аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Як зазначили в судовому засіданні учасники справи, на даний час [PERSON] проживає разом з батьком, при цьому сам [PERSON] та відповідач [PERSON] зазначили, що батько сплачує аліменти, присуджені рішенням суду від 02.02.2016, всі аліменти мати витрачає на утримання сина, крім цього мати самостійно матеріально забезпечує сина, оскільки він у зв'язку з навчанням не має можливості влаштуватись на роботу та отримувати заробіток, а батько в свою чергу окрім спати аліментів іншої матеріальної допомоги сину не надає, хоча він такої допомоги потребує. Частиною першою статті 199 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, до досягнення двадцяти трьох років, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже, законодавством передбачено вичерпні умови, на підставі яких може бути припинено утримання повнолітньої дитини, а саме припинення навчання, досягнення 23-х річного віку та нездатність батьків надавати матеріальну допомогу. Так, учасниками справи не оспорюється той факт, що повнолітній [PERSON] на даний час продовжує навчання в Київському національному торговельно-економічному університеті. Судом також встановлено, що на час звернення позивача до суду з даним позовом [PERSON] не досяг 23-х річного віку. Також, позивачем не надано суду доказів, що він не може надавати сину матеріальну допомогу. Отже, за таких обставин, враховуючи інтереси [PERSON], а також те, що на час розгляду справи не настала жодна, з передбачених законом підстав для припинення обов'язку батька утримувати сина, який продовжує навчання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed