Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

06.04.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 17.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійсненні операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у томі числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною картою», Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 23.03.2017 року має заборгованість в сумі 15444,44 грн., яка складається з наступного: 1062,63 грн. заборгованість за кредитом; 10370,17 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 711,64 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання, і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 15444,44 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Надав суду пояснення (а. с. 109-110), з яких вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карти (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного суду України, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14 та постанові від 18 червня 2014 року по справі № 6-61цс14. За висновками Верховного суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у вищезазначених постановах, які, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковими для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карти (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку договору. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідачу була надана карта № 5168742334920547 зі строком дії до 01/18, тобто строк дії картки до 31.01.2018 року. Додатково пояснив, що останні списання з платіжної картки відповідача були в липні 2014 року з його згоди, банком подано позовну заяву до суду 31.03.2017 році, тобто в межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав повністю, заперечував проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідач підтвердив, що 17.12.2013 року він отримував у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, підписував анкету-заяву, також отримував платіжну картку, якою користувався, давав свою згоду на списання грошових коштів на погашення кредиту з іншої платіжної карти. Відповідно до заяви відповідача від 19.06.2017 року (а. с. 101-102), відповідач заперечує проти доводів позивача та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та безпідставними. Банком порушено вимоги діючого законодавства, а саме наслідки порушення строку позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Кредитним договором, укладеним між сторонами, виконання зобовязань визначено у вигляді щомісячних платежів, складові якого зазначені у тарифах. Таким чином, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли боржник мав сплатити наступний щомісячний платіж, але не виконав свої зобовязання за договором. З розрахунку банку за кредитним договором вбачається, що від [PERSON] жодного разу не надходило платежів до банку по спірному кредиту. Таким чином, звернувшись до суду з даним позовом у 2017 році, позивач пропустив трирічний строк позовної давності про повернення заборгованості за кредитним договором . Позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин для пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування наданих заперечень відповідач посилалась на ст. ст. 256-258, 264, 265, 267 ЦК України, 128 ЦПК України, ст. 11 ч. 11 п. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів», постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності про повернення заборгованості за кредитним договором. Відповідач [PERSON] хоч і знав про списання коштів з іншої платіжної карти, але це були дії банку, особисто [PERSON] не вносив в касу банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредитній карті. Таким чином, перебіг позовної давності починається з 25.01.2014 року, коли боржник мав сплатити наступний щомісячний платіж, але не виконав свої зобовязання за договором, тобто строк звернення до суду сплинув 25.01.2017 року. Також представник відповідача зауважив на те, що м. Словянськ Донецької області відноситься до міст, в яких проводилась антитерористична операція, та внаслідок чого законом встановлено, що в таких містах не застосовуються штрафи та пеня, однак, банк такі штрафні санкції застосував. Бездіяльність банку призвела до того що заборгованість по платіжній картці з 700,00 грн. виросла до 15444,44 грн. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 17.12.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з Анкетою-Заявою (а. с. 6), на підставі якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У вказаній Анкеті-Заяві [PERSON] власним підписом підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, зобовязався їх виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно з умовами кредитування з використанням кредитки «30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) становить 2,5 %; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця, який слідує за звітним. (а. с. 7) Під час оформлення кредиту відповідач був ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг (а. с. 9-32), про що свідчить підпис відповідача в Анкеті-Заяві, а також зобовязався ознайомлюватися зі всіма змінами до вказаних Умов та правил на сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - www.privatbank.ua. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 23.03.2017 року має заборгованість в сумі 15444,44 грн., яка складається з наступного: 1062,63 грн. заборгованість за кредитом; 10370,17 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 711,64 грн. штраф (процентна складова). (а. с. 4-5, 97-99) Судом з достовірністю встановлено, що згідно з Довідкою, виданою Головним управління статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики (а. с. 35), Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 (а. с. 36, зв. бік) та Банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, виданою заступником голови Національного Банку України (а. с. 36), ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою та має право здійснювати банківські операції, передбачені ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України) Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та його представника та їх доводи щодо того, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності при зверненні до суду з позовом про повернення заборгованості за кредитним договором з наступних підстав. Представником позивача надано суду довідку про зміну кредитування та обслуговування кредитної карти (а. с. 111), з якої вбачається, що відповідачу була надана карта № 5168742334920547 зі строком дії до 01/18, тобто строк дії картки до 31.01.2018 року. Згідно п. 2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії карти (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ст. 261 ч. 1 п. 5 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїх постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року та № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, які відповідно до приписів ст. 3607 ЦПК України, є обовязковими для всіх судів України. Суд приходить до висновку, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії карти (ст. 261 ЦК України), тобто з 31.01.2018 року. Відповідач не заперечував в судовому засіданні, що він знав про останнє списання грошових коштів з його кредитної карти на погашення кредиту у липні 2014 року. Тому доводи відповідача та його представника щодо застосування позовної давності суд до уваги не приймає. Отже, 17.12.2013 року між Банком і [PERSON] виникли кредитні правовідносини, зобовязання за якими необхідно виконувати відповідно до положень ЦК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON], відповідач не заперечує факт подання Анкети-Заяви та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязком для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, вказані обставини повністю спростовуються наведеними вище положеннями Умов та правил надання банківських послуг, згоду на які надав [PERSON], підписавши Анкету-Заяву про відкриття карткового рахунку. Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обовязків, якими зокрема є договори та інші правочини. Отже, внаслідок укладання договору банківського обслуговування у вигляді заяви на відкриття рахунку між сторонами виникли цивільні права та обовязки, та позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом порушених прав. Судом встановлено, що 17.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, який складається з Анкети-Заяви відповідача про відкриття карткового рахунку, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, з якими [PERSON] був належним чином ознайомлений, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Позивач взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 700,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобовязання, не сплачував своєчасно заборгованість за кредитом, внаслідок чого станом на 23.03.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 15444,44 грн., яка складається з наступного: 1062,63 грн. заборгованість за кредитом; 10370,17 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 711,64 грн. штраф (процентна складова). (а. с. 4-5, 97-99) Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 11432,80 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1062,63 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 10370,17 грн. Що стосується заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2800,00 грн., а також штрафів в розмірах 500,00 грн. (фіксована частина) та 711,64 грн. (процентна складова), суд погоджується з представником відповідача, що м. Словянськ Донецької області відноситься до міст, в яких проводилась антитерористична операція, внаслідок чого законом встановлено, що в таких містах не застосовуються штрафи та пеня, вважає вказані вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», м. Словянськ відноситься до таких населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція. Зупинення дії даного розпорядження, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 року «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р», визнано не чинним постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року залишено без змін, тобто на теперішній час розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» не втратило своєї чинності та продовжує діяти. Як вбачається з копії паспорту відповідача [PERSON] серії ВК № 888338, виданого Словянським МВ ГУМВС України в Донецькій області 20.01.2012 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача Донецька область, м. Словянськ, вул. Богомольця, 4. (а. с. 33) З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем пеня та комісія за кредитним договором № б/н від 17.12.2013 року на суму 2800,00 грн., а також штрафи в розмірах 500,00 грн. та 711,64 грн., нараховані після 14 квітня 2014 року, були нараховані неправомірно, оскільки їх нарахування суперечить вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а отже стягненню з відповідача не підлягають. Добровільно умови договору в частині погашення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками відповідач не виконує, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 11432,80 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1062,63 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 10370,17 грн. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» потрібно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1184,00 грн., пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

Outcome: partial