Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

06.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з березня місяця 2002 року почав підтримувати з [PERSON] фактичні подружні відносини і проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Проживали у квартирі відповідачки разом з її донькою від попереднього шлюбу, [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Фактичні сімейні відносини не приховували ні від родичів, ні знайомих. Так, за час сумісного проживання у квітні 2008 року був придбаний за спільні кошти в автосалоні автомобіль ВАЗ-111830, 2008 року випуску, держномер [NUMBER] за 63000 грн. Свідоцтво про реєстрацію автомобіля було видано на ім'я відповідачки. Крім цього, в травні 2011 року придбали гараж [NUMBER] в автогаражному товаристві «Автокомпресор» разом із земельною ділянкою вартістю за 16000 грн. Договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально на ім'я відповідачки. Шлюбні відносини з відповідачкою зареєстровані офіційно 28.03.2013 року у виконкомі Бездриківської сільської ради Сумського району, про що був зроблений відповідний запис за №5. В липні місяці 2013 року шлюб між ними за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми розірваний. Просить суд встановити факт проживання з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати вищезазначений транспортний засіб та гараж із земельною ділянкою спільною сумісною власністю сторін по справі та поділити спільне сумісне майно, залишивши відповідачці транспортний засіб та гараж, а на нього користь стягнути грошову компенсацію вартості ? частини вказано майна, а саме 39500 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши, що одночасно зі знайомством в березні 2002 року почали проживати разом як чоловік та жінка, разом відвідували родичів, про що підтверджують і фотознімки, картку заробітної плати віддав відповідачки, разом збирали гроші і придбали автомобіль ВАЗ, яким керував він, а відповідачка не мала посвідчення водія. В подальшому був придбаний і гараж для зберігання автомобіля. Відповідачка у судовому засіданні з позовом не згодна, не заперечує проти того, що між ними були стосунки, але ніяк дружини та чоловіка, оскільки кожний жив своїм життям, дружні стосунки підтримувала з його сестрою, де і зустрічалися з позивачем, в подальшому шлюб був зареєстрований. Автомобіль і гараж був придбаний за її кошти, довіреність на керування автомобілем була оформлена на позивача, ним він керував. Вислухавши сторін, представника позивача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 Сімейного Кодексу України. Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Судом встановлено, що з 28.03.2013 року по 25 грудня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 грудня 2013 року (а.с. 24). В позовній заяві, яка була подана позивачем до суду про розірвання шлюбу було вказано, що до реєстрації шлюбу перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2002 року. Доводи позивача щодо спільного проживання з відповідачкою не спростовані належними доказами, а повністю узгоджуються з поясненнями свідків [PERSON], який підтвердив, що з 2002 року сторони по справі проживають разом по вул. Курській, він як сусід бачив їх часто до 2011 року, до часу його переїзду за іншою адресу, знав, що придбали автомобіль, а потім і гараж. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] сприймав як дружину, разом приїжджали на свято до сестри позивача, а його дружини, донька відповідачки до них в гости не приїжджала, на автомобілі [PERSON] їздив як господар. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що сторін сприймали як подружжя, [PERSON] цікавився де придбати автомобіль і в послідуючому автомобілем керував постійно позивач, який залишав і на стоянці свого робочого місця, а потім у гаражу, який придбали на вул. Курській, а також матеріалами справи, зокрема фотографіями на яких відображені факти сумісного святкування, проведення вільного часу і т.п. Крім того, в 2008 році під час страхування життя позивача, вигодо набувачем вказана саме [PERSON] Сама відповідачка не заперечувала того факту, що картка на заробітну плату позивача була у неї і гроші знімала особисто. За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача щодо факту сумісного проживання підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Судом встановлено, що під час спільного проживання в 2009 році був придбаний автомобіль ВАЗ-111830, реєстраційний номер [NUMBER] на ім'я відповідачки, а за довіреністю від 16 липня 2009 року керував [PERSON] Згідно договорів купівлі-продажу від 19 квітня 2012 року були придбані гараж під номером 324, що знаходиться в Сумському міському громадському об*єднанні авто гаражного кооперативцу «Компресор» за вартістю 16990 грн. та земельна ділянка площею 0,0022 га , кадастровий номер 5910136600:03:002:0324, розташовану за цією ж адресою, посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованих у КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації». Майно було придбано після набрання чинності Сімейного Кодексу України, нормою статті 74 якого поширено режим спільної сумісної власності на майно, придбане жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу частки майна, що є об'єктом спільної сумісної власності є рівними. Враховуючи, що спірне майно, а саме автомобіль ВАЗ-111830, 2008 року випуску та гараж із земельною ділянкою, були придбані під час сумісного проживання однією сім'єю, то вони є спільною сумісною власністю сторін і підлягають поділу. Виходячи з того, що сторони спільно погодилися на вартість автомобіля в розмірі 55 000 грн., судом не була призначена товарознавча експертиза, а з вартістю гаражу та земельної ділянки, яка вказана позивачем, [PERSON] не заперечувала. Враховуючи рівні частки в спільному майні сторін, колегія суддів вважає можливим поділити вказане майне наступним чином: [PERSON] залишити автомобіль ВАЗ-111830, гараж та земельну ділянку, про що прохає і сам позивач, а на його користь стягнути компенсацію вартості ? частини вказаного майна, а саме 35 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 355 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved