Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

06.04.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 8362,00 Євро та нараховані проценти у розмірі 30,60 Євро. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.01.2015 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий оn-line» у Євро, відповідно до умов якого позивач передала банку кошти в розмірі 8362,00 Євро, зі сплатою за користування коштами в розмірі 4,5 % річних та з остаточним поверненням 29.01.2015. 12.02.2015 та 02.03.2015 позивач звернулась до відповідача із заявами про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу та нараховані проценти. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються її права. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила зменшити розмір позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на її користь залишок суми банківського вкладу у розмірі 391,26 Євро. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив та не повідомив про причини своєї неявки. Направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що 11.06.2015 відповідачем через банк-агент Ощадбанк сума банківського вкладу в розмірі 200000 грн. 00 коп. була повернута позивачу, а відтак вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст. ст.169,224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідача не поважними та враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 15.01.2015 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» в особі [PERSON] був укладений договір №10001009913548 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий оn-line» у Євро, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 8362,00 Євро, зі сплатою за користування коштами в розмірі 4,5 % річних та з остаточним поверненням 29.01.2015. (а.с.6) 12.02.2015 та 02.03.2015 позивач [PERSON] звернулась до відповідача із заявами про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. (а.с.8-9) Разом з тим, як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Як встановлено судом і вказана обставина позивачем не заперечувалась, позивачу було виплачено частину суми банківського вкладу в розмірі 200 000,00 грн., разом з тим, решта частина суми банківського вкладу в розмірі 391, 26 Євро залишилась не виплаченою. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення залишку суми банківського вкладу. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed