Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

06 квітня 2020 року заступник прокурора Чернігівської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просить визнати недійсним рішення Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району від 07.04.2017 року, щодо затвердження технічної документації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,99 га, кадастровий номер 7415555400:01:000:1212, із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області; у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень скасувати запис 11.04.2017 року про реєстрацію за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) права власності на земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, площею 1,99 га, кадастровий номер 7415555400:01:000:1212 (номер запису про право власності 19968496, індексний номер рішення про державну реєстрацію 34771638); визнати недійсним рішення Михайло-Коцюбинської селищної ради від 20.06.2017 року щодо затвердження технічної документації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,75 га, кадастровий номер 7425555400:01:000:1223, із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області; витребувати з володіння [PERSON] у комунальну власність територіальної громади Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, земельну ділянку площею 0,75 га, кадастровий номер 7425555400:01:000:1223, для ведення особистого селянського господарства на території смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району Чернігівської області; стягнути з відповідача на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір в сумі 8408 грн. Ухвалою судді від 07 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 12\~травня 2020\~року від\~відповідача Михайло-Коцюбинської\~селищної ради\~Чернігівського району\~та області\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву із\~запереченнями проти\~позову та 20 липня 2020 року надійшли додаткові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовної заяви та залишити рішення Михайло-Коцюбинської сільської ради Чернігівського району та області від 20.06.2017 року та від 07.04.2017 року про затвердження проектів землеустрою та надання у власність [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок в силі, вказуючи на те, що доводи позивача щодо неправомірності дій селищної ради, які полягають, нібито «у незаконній передачі у приватну власність земель промисловості під видом земель для веденні особистого селянського господарства» є необґрунтованими, оскільки рішення Михайло-Коцюбинської селищної ради про надання дозволів на розробку проекту землеустрою [PERSON] було надано - 18.10.2016 року, [PERSON] - 05.01.2017 року. Таким чином, станом на дату надання вказаних дозволів, а тим більше на дату прийняття рішень про надання земельних ділянок у власність, земельні ділянки мали цільове призначення «Сільськогоподарські землі». Положення щодо рекультивації земель містяться в нормах статті Земельного кодексу України, Законі України «Про охорону земель». Зазначені позивачем обставини не виконання ДСП «Чернігівське» вимог Фонду державного майна України по Чернігівській області щодо рекультивації спірної земельної ділянки жодним чином не впливають на використання такої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та віднесення її до видів цільового призначення «Сільськогосподарські землі». 20\~липня 2020\~року від\~відповідача [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву із\~запереченнями проти\~позову, в якому він зазначає, що позовна заява Заступника прокурора Чернігівської області не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою. Відповідач [PERSON] та третя особа на стороні відповідача [PERSON] , які діяли добросовісно, виконували всі передбачені законодавством дії щодо отримання у власність земельних ділянок не повинні нести відповідальність за помилки допущені органами державної влади, якщо такі були, при відведенні земельної ділянки. Зазначає, що Заступник прокурора Чернігівської області вважає, що спірні земельні ділянки сформовано за рахунок земель промисловості та визначив їх цільове призначення не відповідно вимог Земельного кодексу України, а на підставі інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 20.11.2017 № 10-2-5-0.212-22/118- 17, довідок форми 6-зем за період з 01.01.2003 по 01.01.2016, викопіюванням з книги реєстрації договорів оренди, договору купівлі-продажу від 31.10.2001 № 89/74. Однак, форма 6-зем відповідно до наказу Державної служби статистики України від 19 серпня 2015 року № 190 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, ба-зем, 6б-зем, 2-зем)» з 01 січня 2016 року скасована, а тому довідка, на яку посилається Заступник прокурора Чернігівської області, та інші перелічені документи не можуть вважатися належними доказами віднесення відповідних земельних ділянок до категорії земель промисловості, транспорту і зв`язку. 04 серпня 2020 року від заступника прокурора Чернігівської області надійшла відповідь на відзив, вказуючи, що доводи, викладені у відзиві відповідачів на позовну заяву, є необґрунтованими. За цільовим призначенням спірні земельні ділянки відноситься до земель промисловості, транспорту та зв`язку, про що свідчать довідки форми 6-зем за період 2003-2016 років. Інформація з довідок форми 6-зем, які надані прокуратурою на підтвердження віднесення земельної ділянки до земель промисловості, транспорту та зв`язку, охоплюють період з 01.01.2003 року по 01.01.2016 року, коли наказ № 377 від 05.11.1998 року діяв, що є належним, допустимим та достовірним доказом. Жодні підстави стверджувати, що при передачі земельних ділянок у власність [PERSON] та [PERSON] відповідач Михайло-Коцюбинська селищна рада діяла у порядку і спосіб, передбачені Законом, а рішення вказаного органу щодо спірної земельної ділянки є правомірним вираженням волі з боку держави відсутні. Здійснення Михайло-Коцюбинською селищною радою розпорядження майном з порушенням закону, не може оцінюватися як правомірне вираження волі з боку держави. 11\~серпня 2020\~року від\~відповідача [PERSON] \~надійшло заперечення\~проти позову\~в якому\~зазначає,\~що відповідач\~ [PERSON] \~та третя\~особа на\~стороні відповідача\~ [PERSON] , всі передбачені законодавством дії щодо отримання у власність земельних ділянок виконали добросовісно, без порушень процедури отримання земельної ділянки. Відповідь на відзив позивача не містить беззаперечних даних та письмових доказів щодо дати, часу та підстав зміні цільового використання землі спірних земельних ділянок з земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту та зв`язку, а з урахуванням того, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок були розроблені не відповідачами, а землевпорядною організаціє, пройшли перевірку третьою особою на стороні позивача, Михайло- Коцюбинська селищна рада не порушувала вимог закону щодо надання земельних ділянок. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що спірні земельні ділянки він оформив згідно чинного законодавства. Документами він не займався, займалася землевпорядна організація від його імені. Представника відповідача [PERSON] також заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Шелест С.Ю. у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги прокурора, оскільки земельні ділянки передані у власність відповідача з порушенням процедури, а саме без зміни цільового призначення. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши доводи сторін та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району від 18.10.2016 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності у межах Михайло-Коцюбинської селищної ради. Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07.04.2017 року затверджено технічну документацію та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,99 га кадастровий номер 7415555400:01:000:1212 із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради. Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району від 05.01.2017 № 39 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,75 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності у межах Михайло-Коцюбинської селищної ради. Рішенням Михайло-Коцюбинської селищної ради від 20.06.2017 року було затверджено технічну документацію та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,75 га кадастровий номер 7425555400:01:000:1223 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району. На підставі договору дарування від 15.08.2018 року зазначену земельну ділянку [PERSON] подарувала [PERSON] . За таких обставин, власником спірних земельних ділянок на даний час є відповідач. Як зазначено у позові і це підтверджується документами, згідно інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадасгру у Чернігівській області від 20.11.2017 № 10-25-0.212-22/118-17 спірні земельні ділянки сформовано за рахунок земельної ділянки, яка станом на 01.01.2010 перебувала у користуванні ТОВ «Сливовий сад» та у 2011 році була повернута до попереднього землекористувача Михайло-Коцюбинського цегельного заводу, як землі промисловості і до моменту передачі у приватну власність [PERSON] та [PERSON] обліковувалася за цегельним заводом як землі промисловості, транспорту та зв`язку. Наведене підтверджується також довідками форми 6-зем за період з 01.01.2003 по 01.01.2016 та викопіюванням з книги реєстрації договорів оренди. Згідно інформації Регіонального відділення Фонду держмайна по Чернігівській області від 13.12.2017 № 10-03-04247 на території Михайло-Коцюбинської селищної ради здійснювалося будівництва Михайло-Коцюбинського заводу керамічної цегли, однак будівництво його не було завершено. На підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2001 № 89/74 Регіональним відділенням ФДМУ по області об`єкт незавершеного будівництва заводу керамічної цегли в смт. Михайло- Коцюбинське \~ \~ \~ \~продано \~ \~ \~ \~Дочірньому \~ \~ \~ \~сільськогосподарському племптахопідприєемтву «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» для демонтування об`єкту, проведення рекультивації земельної ділянки. Контроль за дотриманням умов договору купівлі-продажу здійснювало Регіональне відділення ФДМУ по області до його фактичного виконання. Під час виконання умов договору купівлі-продажу від 31.10.2001 № 89/74 ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» двічі змінено назву: 25.10.2007 - на ДСГП «Чернігівське» ТОВ «Сливовий сад» та 17.08.2009 - на Дочірнє сільськогосподарське племптахопідприємство «Чернігівське» ТОВ «Мережа туристичних агенцій персонального відпочинку». На виконання умов договору купівлі-продажу від 31.10.2001 № 89/74 Михайло-Коцюбинською селищною радою 14.02.2003 з ДСП «Чернігівське» ВАГ «Чернігівський молокозавод» укладено договір оренди земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва. Договір зареєстровано у Чернігівському райвідділі земельних ресурсів 13.05.2003 року. Зі змісту розділу 1 договору оренди від 14.02.2003 вбачається, що у користування орендаря передано земельну ділянку площею 2,9579 га, з яких уся площа є забудованою під незавершеним будівництвом цегельного заводу. Інженерні комунікації на земельній ділянці відсутні, однак наявні площадки з твердим покриттям. Відповідно до розділу 2 договору оренди від 14.02.2003 земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для розбирання цегельного заводу на будівельні матеріали. За пунктом 2.5 для діяльності орендаря установлено обов`язкові обмеження щодо використання земельної ділянки: тільки для розбирання петельного заводу на будматеріали. Регіональним відділенням ФДМУ по області при проведенні перевірок щодо виконання договору купівлі-продажу від 31.10.2001 № 89/74 установлено порушення щодо не виконання його умов у частині проведення рекультивації земельної ділянки та передачі її органу місцевого самоврядування, про що складено відповідні акти від 22.12.2008 та 22.09.2009. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.12.2009 року встановлено, що покупцем незавершеного будівництва заводу керамічної цегли в смт. Михайло-Коцюбинське не виконані умови договору купівлі-продажу від 31.10.2001 року в частині проведення рекультивації земельної ділянки. Крім цього, судом зазначено, що станом на час винесення рішення по суті земельна ділянка площею 2,9579 га на території Михайло-Коцюбинської селищної ради є забудованою та на ній знаходиться незавершене будівництво цегельного заводу. Згідно інформацій Михайло-Коцюбинської селищної ради від 23.03.2018 року земельна ділянка площею 2,9879 га, яка згідно Рішення 5 сесії 24 скликання від 13.02.2003 року перебувала у користуванні ДСП «Чернігівське» ВАТ «Чернігівський молокозавод» згідно діючого на час передачі ділянки в оренду земельного законодавства не мала кадастрового номеру. На даний час за місцезнаходженням цієї земельної ділянки орієнтовно знаходяться земельні ділянки з кадастровими номерами 7425555400:01:000:1223 та 7425555400:01:000:1212. Статтями\~2,\~19 Закону України «Про охорону земель»\~визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Відповідно до\~статті 19 Конституції України\~посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно з положеннями\~статті 84 ЗК України\~у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Частиною першою\~статті 19 ЗК України\~передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до\~статті 20 ЗК України\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)\~віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. Проект землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~приватної власності,\~цільове призначення\~якої змінюється,\~розробляється на\~замовлення власника\~земельної ділянки в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1\~цього Кодексу. Орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1\~цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об?єктом земельною ділянкою від 30.06.2020 року відповідно до матеріалів роздержавлення земель КСП ім. Войкова (на території Михайло-Коцюбинської селищної ради), а саме картографічних матеріалів, земельні ділянки з кадастровими номерами 7415555400:01:000:1212, 7425555400:01:000:1223 сформовані за рахунок земельної ділянки, яка визначена як така, на якій розташований цегельний завод. В той же час, відповідно до інформації Міжрайонного управління на момент передачі земельних ділянок з кадастровими номерами, земельна ділянка за рахунок якої вони були сформовані, обліковувалась як землі промисловості транспорту та зв`язку, У той же час, інформація про зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відсутня, Михайло-Коцюбинською селищною радою повідомлено, що рішення про зміну цільового призначення не приймалося. За таких обставин, судом встановлено та не спростовано відповідачами, що цільове призначення спірних земельних ділянок, які в подальшому були передані у приватну власність, значилось як землі промисловості. Рішеннями Михайло-Коцюбинської селищної ради від 07.04.2017 року та від 20.06.2017 року передано земельні ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до\~ст. 125 ЗК України, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідо зі\~статтею 152 Земельного кодексу України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Згідно ст.330\~ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Аналіз змісту ст.388 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений даною нормою спосіб захисту прав у вигляді витребування майна, придбаного за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, застосовується у випадку відсутності між сторонами договірних відносин і не потребує визнання недійсним як цивільно-правової угоди, так і виданого на підставі цієї угоди державного акту. Оскільки спірна земельна ділянка кадастровий номер 7425555400:01:000:1223 відчужена особою, яка не мала на це права суд вважає наявними передбачені ст.388\~ЦК України підстави для витребування ділянки з володіння [PERSON] цієї ділянки. Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, слід скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою судді Чернігівського районного суду від 7 квітня 2021 року. Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за правилами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved