Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

05 лютого 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Група Рітейлу України» про захист авторських прав шляхом стягнення компенсації. Свої вимоги мотивує тим, що 03 лютого 2016 року в магазині «Караван» за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12 зафіксовано факти публічного показу та розповсюдження (реалізації, продажу) обкладинки на паспорт, у якій відтворено твір образотворчого мистецтва, авторські права на який належить йому. Реалізація товару підтверджується фіскальним чеком № 192 від 03 лютого 2016 року. У 2011 році фізична особа [PERSON] на його замовлення своєю творчою працею створила твір. У творі зображено хлопчину, одягненого в національний одяг та з прапором України у руках. Зазначене підтверджується авторським договором замовлення на створення твору від 05 серпня 2011 року та актом прийому-передачі роботи до авторського договору замовлення від 05 серпня 2011 року. Відповідно до п. 2.1. договору автор зобов'язується створити і передати замовнику твір образотворчого мистецтва - Портрет. Згідно з п. 22 договору автор зобов'язується разом з матеріальним носієм твору передати (відчужити) замовнику майнові права на твір, а саме: -право на використання твору; -виключне право дозволяти використання твору; -право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання. Факт створення твору та відповідно, набуття авторських прав на нього позивачем підтверджується цим договором та актом прийому-передачі роботи до авторського договору замовлення від 05 серпня 2011 року. Відповідач порушив права позивача шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу позивача контрафактних примірників твору (піратство), а саме демонстрував і реалізовував в магазині «Караван» обкладинку для паспорта, в структурі якої без дозволу використано твір, авторські права на який належить позивачу згідно з п.п. а), б) ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права». У діях відповідача вбачаються такі порушення авторських прав Позивача в розумінні Закону України «Про авторське право і суміжні права»: 1)публічний показ твору відповідачем без дозволу позивача; 2)розповсюдження товару, в якому без дозволу позивача втілено твір, авторське право на який належать позивачу. На підставі ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» він має право на отримання компенсації у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Позивач вважає, що суми компенсації по 10 мінімальних заробітних плат за кожне окреме порушення авторських прав буде достатньо для поновлення його майнових авторських прав, що з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати на день розгляду справи судом складає 29000 гривень. У судовому засідання представник позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 30). Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки до суду подано не було. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений авторський договір замовлення, предметом якого було створення і передання замовнику твору образотворчого мистецтва - портрету в строк до 05 вересня 2011 року (а.с. 10-12). Згідно з актом прийому-передачі роботи по авторському договору замовлення від 05 серпня 2011 року автор створив та передав замовнику твір образотворчого мистецтва. У акті зазначено, що автор відповідно до п. 2.2. авторського договору передає замовнику майнові права, а саме: -право на використання твору; -виключне право дозволяти використання твору; -право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Абзацом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Позивач посилається на те, що [PERSON] як автрор твору передала йому майнові права автора на підставі авторського договору замовлення від 05 серпня 2011 року. Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. З тексту авторського договору замовлення вбачається, що в ньому не зазначено про відчуження майнових прав. У п. 2.2. договору при укладенні договору сторони погодили, що автор зобов'язується разом з матеріальним носієм твору передати (відчужити) замовнику майнові права на твір, тобто вказано про можливість вчинення таких дій у майбутньому. Авторський договір, в якому безпосередньо зазначено про відчуження майнових прав між сторонами не укладався, а тому вбачається, що позивачу такі права не передані. За таких обставин, позивач не набув права на отримання компенсації. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed