Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

05 травня 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, безпосередньо у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. /а.с.2-4, 35,37/ У позовній заяві зазначено, що 28 липня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк», було укладено кредитний договір № 003-04075-280708, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на придбання майна (послуг), згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі в сумі 2577,90грн. на строк до 27 липня 2009 року, зі сплатою відсотків та комісійних. Повернення кредиту передбачалось щомісячними платежами в сумі 351 грн., яка включає заборгованість по кредиту, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості. Позичальник [PERSON], яка отримала суму кредиту в повному обсязі, не виконує належним чином своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цим договором станом на 18 лютого 2014 року заборгованість становить 4298,15грн., у тому числі: по кредиту - 2887,25 грн.; по відсоткам - 190,98 грн., за комісіями - 1219,92 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 4298,15 грн. та понесені судові витрати у загальній сумі 243,60 грн. Відповідач [PERSON], яка в установленому законом порядку відповідно до положень статей 74-76 Цивільного процесуального кодексу України була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, у зв'язку з чим за згодою представника позивача суд відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. /а.с.33,36/. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 28 липня 2008 року юридична особа -публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» і [PERSON] уклали кредитний договір № 003-04075-280708, за яким кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит на придбання майна (послуг), зазначеного в пункті 11 договору, на суму 2577,90 грн., з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 27 липня 2009 року, зі сплатою відсотків та комісійних, а позичальник зі своєї сторони зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти та комісійні, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Позичальник зобов'язався погашати кредит, проценти та комісійні щомісячними платежами у розмірі 351,00 грн. /а.с.5-8/. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «Дельта Банк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковими для виконання. За правилами статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 4 статті 631 Цивільного кодексу України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 257 ЦК україни встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту ( ч.5 ст. 267 ЦК України). Цивільний кодекс України не передбачає заборони пред`явлення окремих вимог у зв`язку з пропущенням позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.( ч.3 ст. 267 ЦК України). З кредитного договору №003-04075-280708 від 28 липня 2008 року вбачається, що строк виконання зобов'язання за цим договором сплинув 28 липня 2009 року. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем загальна сума заборгованості у розмірі 4298,15грн. утворилася у відповідача [PERSON] станом на 18 лютого 2014 року. Положеннями частин 1 і 5 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Із пункту 10.1 кредитного договору убачається, що строк його дії встановлено сторонами з дня підписання і дія має імсце до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Звернення позивача до суду із позовом відбулося 05 травня 2014 року, що виходить за межі позовної давності, але відповідно до вимог частини 3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON]така заява зроблена не була. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредит у сумі 2577,90 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 31406152 від 28 липня 2008 року та рахунок-фактура № МК1-00000811 від 28 липня 2008 року. /а.с.14,15/ Згідно довідки-розрахунку ПАТ «Дельта Банк» заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком на 18 лютого 2014 року становить 4298,15 грн., у тому числі: по кредиту - 2887,25грн.; по відсоткам - 190,98 грн., за комісіями - 1219,92грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Дельта Банк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] за кредитним договором № 0030-04075-280708 від 28 липня 2008 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором, визнання відповідачем позову не порушує права та інтереси третіх осіб, тому позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем документально підтверджені платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в сумі 243,60 грн., яка відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved