Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

05.03.2015 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - ТОВ «Романів-Агро» про розірвання договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 18.07.2008 року позивач уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки площею 2,6103 га. терміном на 10 років. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язався орендовану земельну ділянку використовувати для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте після укладення договору оренди вказаної земельної ділянки відповідач її не обробляє, що призводить до погіршення родючості землі, про що свідчить довідка №14-01/660 від 17.02.2015 року, видана відділом Держземагенства в Романівському районі Житомирської області. Відповідно до п. 38 договору оренди землі дія договору оренди може бути припинена шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. На підставі умов договору оренди, положень ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 526, 610, 611, 651 Цивільного кодексу України позивач просить розірвати укладений 18.07.2008 року між нею та ТОВ «Романів-Агро» договір оренди землі. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились. До суду надійшла заява від представника позивача з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. У своїй заяві представник позивача [PERSON] одночасно повідомляє, що позивач та її представник позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Романів-Агро» не забезпечило участь свого представника у судовому засіданні, про дату, час та місце слухання справи повідомлялось належним чином та завчасно і від нього не надійшло відповідне клопотання про відкладення слухання справи чи про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, є власником земельної ділянки загальною площею 3,6477 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нивненської сільської ради Романівського району Житомирської області. 18.07.2008 року позивач підписала з відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Романів-Агро» договір оренди належної їй земельної ділянки. Договір оренди між позивачем та відповідачем набрав чинності з дня його державної реєстрації відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про оренду землі», якими передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно п.44 даного договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, даний договір є укладеними з моменту його державної реєстрації, оскільки відповідно до ч.3 ст.640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації, а згідно ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст.20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Згідно ч.2 ст.125 Земельного кодексу України (чинної на момент укладення спірних договорів) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. За умовами спірного договору позивач надала, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, - право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Отже, між сторонами склалися договірні зобов'язання з приводу оренди землі. Свої договірні зобов'язання позивач виконала в повному обсязі, передавши відповідачу згідно акту прийому-передачі земельної ділянки. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договорів, які згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст.525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цими договорами, порушив умови використання земельної ділянки, а саме не обробляє земельну ділянку позивача, що підтверджується копією довідки №14-01/660 від 17.02.2015 року виданою відділом Держземагенства в Романівському районі Житомирської області. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Законодавець в пункті а) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України встановив, обов'язок орендаря використовувати землю за цільовим призначенням. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно пункту 38 договору оренди землі дія договору оренди може бути припинена шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Судом встановлено, що відповідач, який є орендарем відповідно до даних договорів, не виконав обов'язки, передбачені ч.1 ст.93, п. а) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі», пункту 15 договору умов використання земельної ділянки. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач не порушував умови договору, який набрав чинності, а відповідач в порушення ст.60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що умови договору відповідач виконував належним чином. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Романів-Агро» про розірвання договору оренди землі слід задовольнити повністю та розірвати спірний договір оренди. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved