Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

05.12.2017 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні. Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки стягнуті аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на те, що відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просила стягнуті аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву згідно якої позовні вимоги про збільшення розміру аліментів визнав, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання відповідачем позову у суду немає. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, актовий запис 23). 16.02.2012 року шлюб між сторонами розірваний (рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.02.2012 року). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки стягнуті аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Так, зокрема, розмір аліментів може бути збільшено в порядку ст. 192 СК України. Окрім того, як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України не може обмежуватися разовим її здійсненням. При вирішенні зазначеного питання Верховний Суд України дійшов висновку про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей, зокрема, і ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Отже, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, судами враховуються вимоги, визначені ст.192 СК України. Згідно із положеннями Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м. Одесі на час ухвалення рішення. [PERSON] України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», визнання відповідачем позову, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], відповідно до вимог законодавства, до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти у новому розмірівідповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Поряд із тим, суд не погоджується із доводами позивача про стягнення на її користь понесених витрат на правничу допомогу, оскільки : Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано договору про надання правової допомоги, за умовами якого визначені повноваження виконавця, склад, обсяг, вартість послуг. Вищевикладене виключає вирішення судом питання про розподіл судом витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved