Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

05 березня 2018 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області Яковлев А.С. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі ДП «Жовтневе лісове господарство», Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Держана служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Савченко (Кускова) Т.Є., про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування та повернення земельних ділянок, скасування державної реєстрації земельних ділянок. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що Харківською райдержадміністрацією усупереч вимог ст. ст. 20, 21, 122, 149 Земельного кодексу України вилучено з постійного користування ДП «Жовтневе лісове господарство» та змінено цільове призначення спірних земельних ділянок державної форми власності лісогосподарського призначення, а також безоплатно передано їх у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Крім того, за відсутності прийнятого у встановленому порядку рішення компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок за кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], останніми продано спірніземельні ділянки [PERSON], на ім'я якого у подальшому видано оскаржувані прокурором державні акти на право власності на земельні ділянки. У позовній заяві прокурор зазначає, що факт протиправного вилучення в даному випадку земель лісогосподарського призначення державної власності порушує інтереси держави, як власника, щодо реалізації передбаченого ч. 1 ст. 319 ЦК України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади, що є підставою для втручання органів прокуратури. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, оскільки не надано до суду копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. 30 березня 2018 року зазначені в ухвалі судді Харківського районного суду Харківської області недоліки було усунуто, в зв'язку з чим ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні 04 квітня 2019 року прокурор Калашніков П.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача ДП «Жовтневе лісове господарство» у судовому засіданні позовні вимоги, заявлені прокурором, підтримав та просив суд їх задовольнити. Позивач Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства свого повноважного представника в призначене судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією. Відповідачі ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) в призначене судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином рекомендованою кореспонденцією. Представник відповідача Харківської райдержадміністрації правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, втім, до матеріалів справи надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти заявлених позовних вимог прокурора заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що у Харківської райдержадміністрації були відсутні підстави для відмови громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Також, представник відповідача зазначив, що розпорядження голови Харківської райдержадміністрації від 10.01.2008 за № 24 «Про передачу у власність земельних ділянок» прийнято Харківською райдержадміністрацією на підставі землевпорядної документації, погодженої управлінням Держкомзему у Харківському районі Харківської області. Інформація про те, що спірні земельні ділянки перебували в постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство» в Харківській райдержадміністрації відсутні. В той же час, прокурор у судовому засіданні з доводами представника Харківської райдержадміністрації, які викладені останнім у відзиві на позовну заяву, не погодився та зазначив, що відсутність у Харківської райдержадміністрації даних про перебування спірних земельних ділянок у постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство» не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності за прийняті ним рішення. Під час судового розгляду представник третьої особи - Держаної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру заперечував проти задоволення позовних вимог прокурора в частині скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок, обґрунтовуючи тим, що чинним законодавством не передбачено можливості скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру за рішенням суду. З вказаною правовою позицією представника Держаної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру прокурор не погодився та зазначив, що оскільки нормативно-правові акти, які регулюють ведення Державного земельного кадастру не визначають ефективного способу захисту порушеного права позивачів, суд може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, як скасування державної реєстрації земельної ділянки, що не суперечить закону. Третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Савченко Т.Є. у судове засідання не з'явилась, проте, звернулась до суду з заявою (повідомленням) про розгляд справи без її участі. За загальним правилом частини першої статті 223ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вислухавши пояснення прокурора, представників позивача та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Розпорядженням голови Харківської райдержадміністрації від 23.07.2007 за № 1505 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок (для передачі їх у власність) орієнтовною площею 12 га ріллі, за рахунок земель запасу категорії сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, розташованих за межами населеного пункту на території Будянської селищної ради для ведення особистого селянського господарства по 2 га кожному. Відповідно до даного розпорядження голови райдержадміністрації зазначеним особам розроблено землевпорядну документацію, а земельним ділянкам присвоєно наступні кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. У подальшому, розпорядженням голови Харківської райдержадміністрації від 10.01.2008 за № 24 «Про передачу у власність земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства без зміни цільового призначення за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (земель запасу) за межами населеного пункту на території Будянської селищної ради Харківського району, а також передано у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки загальною площею 12 га. (по 2 га. ріллі кожному). Як вбачається з матеріалів справи, на прізвища вищезазначених осіб видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER]. У подальшому, даними особами земельні ділянки за кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] відчужено [PERSON], про що складено договори купівлі-продажу земельних ділянок від 25.02.2008. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Кусковою Т.Є. (номер у реєстрі нотаріальних дій 363), [PERSON] відчужено [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га. за кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, за домовленістю сторін за 80000 гривень (номер правочину 2714824). Відповідно до п. 5 даного договору експертна грошова оцінка земельної ділянки, згідно звіту експерта ТОВ «БОГОДАР-2005» про експертну грошову оцінку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 15.02.2008, становить 80000 гривень. Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Кусковою Т.Є. (номер у реєстрі нотаріальних дій 383), [PERSON] відчужено [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га. за кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, за домовленістю сторін за 80000 гривень (номер правочину 2715479). Відповідно до п. 5 даного договору експертна грошова оцінка земельної ділянки, згідно звіту експерта ТОВ «БОГОДАР-2005» про експертну грошову оцінку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 15.02.2008, становить 80000 гривень. Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Кусковою Т.Є. (номер у реєстрі нотаріальних дій 388), [PERSON] відчужено [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га. за кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, за домовленістю сторін за 80000 гривень (номер правочину 2715548). Відповідно до п. 5 даного договору експертна грошова оцінка земельної ділянки, згідно звіту експерта ТОВ «БОГОДАР-2005» про експертну грошову оцінку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 15.02.2008, становить 80000 гривень. Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.02.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Кусковою Т.Є. (номер у реєстрі нотаріальних дій 368), [PERSON] відчужено [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га. за кадастровим номером [NUMBER], що розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, за домовленістю сторін за 80000 гривень (номер правочину 2714951). Відповідно до п. 5 даного договору експертна грошова оцінка земельної ділянки, згідно звіту експерта ТОВ «БОГОДАР-2005» про експертну грошову оцінку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 15.02.2008, становить 80000 гривень. Після отримання [PERSON] у власність даних земельних ділянок, на його ім'я видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які 27.02.2009 зареєстровано за № 010970300004, № 010970300005, № 010970300006, № 010970300007, № 010970300008, № 010970300009, відповідно, у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Водночас, згідно з інформаціями ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 17.11.2016 за № 445 та ДП «Жовтневе лісове господарство» земельні ділянки за кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] перетинаються із землями лісогосподарського призначення, що перебувають в постійному користуванні ДП «Жовтневе лісове господарство» (в межах кварталу 54 Люботинського лісництва), на підставі матеріалів лісовпорядкування згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, тобто до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками. Судом встановлено, що рішень щодо вилучення зазначених земель з постійного користування ДП «Жовтневе лісове господарство» в установленому чинним законодавством порядку не приймалось. Також, в установленому чинним законодавством порядку не приймалось рішення щодо зміни цільового призначення спірних земель, їх межі, під час розробки та затвердження землевпорядної документації, позивачами не погоджувались. Приписами ст. ст. 1, 7, 12 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 30 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (стаття 21 ЗК України). Відповідно до вимог ч. 2 та ч. 9 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема, лісів для нелісогосподарських потреб, провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 у справі за позовом ТОВ «Віст» до управління Державного комітету України із земельних ресурсів у Вовчанському районі Харківської області, треті особи: ТОВ «Синтез Блеск», ТОВ «Телесенс», ДП «Вовчанське лісове господарство», за участю Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, а також у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного комітету України із земельних ресурсів, державного підприємства «Макарівське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, фізичних осіб про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування земельної ділянки. Таким чином, судом встановлено, що Харківською райдержадміністрацією усупереч вимог ст. ст. 20, 21, 122, 149 Земельного кодексу України вилучено з постійного користування ДП «Жовтневе лісове господарство» та змінено цільове призначення спірних земельних ділянок державної власності лісогосподарського призначення та безоплатно передано їх у власність відповідачів для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 ст. 152 ЗК України також визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Таким чином, у судовому порядку окрім визнання незаконними та скасування оскаржуваних розпоряджень може бути визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки. Згідно зі ст. ст. 346, 373, 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинено в судовому порядку у інших випадках, визначених законом. Відповідно до ст. ст. 387, 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Державний акт про право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності (у разі його існування на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування), та сам по собі не може бути підставою виникнення права власності. З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу спірних земельних ділянок у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд дійшов висновку, що відповідне право останніми набуто незаконно. Таким чином, спірні земельні ділянки вибули з володіння держави, як законного власника, не з її волі, за відсутності згоди позивачів та прийнятого компетентним органом виконавчої влади рішення про передачу спірних земельних ділянок у приватну власність. Разом з цим, існування у Державному земельному кадастрі даних щодо державної реєстрації спірних земельних ділянок, тобто кадастрових номерів [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які присвоєно на підставі незаконного розпорядження голови Харківської райдержадміністрації від 23.07.2007 за № 1505 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», порушує економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру. Крім того, існування даних кадастрових номерів унеможливить подальшу державну реєстрацію єдиної земельної ділянки, право постійного користування за якою належить ДП «Жовтневе лісове господарство». Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (надалі - Закон) ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, реалізує державну політику у сфері земельних відносин і здійснює заходи зі створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі. Згідно з ч. 2 ст. 7 даного Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, зокрема, внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України, територій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, сіл, селищ, міст; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні. Відповідно до ст. 1 цього Закону кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Статтею 10 та ч. 6 ст. 16 Закону передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, у разі поділу чи об'єднання земельних ділянок або якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Аналогічні положення визначені у Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 за № 1051 (надалі - Порядок). Таким чином, законодавством визначено перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки, тобто кадастрового номера. Так, п.п. 60, 61 Порядку передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги. Згідно з п. 114 Порядку відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора та відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи. З урахуванням наведеного, забезпечити скасування (видалення) відомостей про земельні ділянки, їх кадастрові номери має можливість на підставі судового рішення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, яким на даний час є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, що визначена у даному спорі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Таким чином, враховуючи, що законні підстави передачі у власність вищезазначеним особам земельних ділянок за кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] відсутні, розпорядження голови райдержадміністрації підлягають визнанню в судовому порядку незаконними та скасуванню, правовстановлюючі документи на земельні ділянки (державні акти на право власності на земельні ділянки) визнано недійсними, державна реєстрація спірних земельних ділянок скасуванню, а земельні ділянки витребуванню з володіння [PERSON] та поверненню у власність держави. Судом встановлено, що позовні вимоги вірно пред'явлені прокурором до Харківської райдержадміністрації, як до органу, внаслідок незаконних дій посадових осіб якого вибули із власності держави землі лісогосподарського призначення, до [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], як до осіб, на користь яких прийнято такі дії (прийняття розпоряджень, присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, видача державних актів на право власності на земельні ділянки), а також до [PERSON], як до особи у власність якої перешли спірні землі. Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом із цим, право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, а тому положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовується. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 у справі № 3-604гс-16 та у постанові ВССУ від 21.12.2016. Так, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ціну позову визначено у розмірі 320000 гривень із розрахунку експертної грошової оцінки спірних земельних ділянок (п. 5 договору купівлі-продажу спірних земельних ділянок, копії яких додаються). Відповідно до платіжного доручення № 85 від 31.01.2018 судовий збір за подання даного позову сплачено прокуратурою Харківської області, а тому, у розумінні ст. 2 Закону України «Про судовий збір» саме прокуратура Харківської області є платником судового збору на користь якої мають бути повернуті судові витрати, оскільки позовні вимоги задовольняються в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги задоволення позову, заявленого прокурором, судовий збір підлягає поверненню його платнику - прокуратурі Харківської області у розмірі по 3736,67грн. (три тисячі сімсот тридцять шість гривень шістдесят сім копійок), відповідно з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved