Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

05.07.2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.02.1998 р. У зазначеній квартирі вона зареєструвала дочку [PERSON] та онуку [PERSON], але за зазначеною адресою вони не мешкають, у звязку з тим, що виїхали до [PERSON] Федерації на постійне місце проживання і отримали громадянство цієї держави, таким чином, відповідачі не мешкають у квартирі більше восьми років. На теперішній час вона знаходиться у дуже скрутному матеріальному становищі, вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідачів, які не мешкають у квартирі, але зареєстровані там, її пенсії на сплату комунальних послуг не вистачає, що позбавляє її можливості оформити субсидію для часткової сплати комунальних послуг. Просить позов задовольнити та визнати відповідача та її дитину такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, надали до суду заяву про зняття їх з реєстрації у квартирі [ADDRESS], що свідчить про те, що вони не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом приватизації міськвиконкому від 18.02.1998 р., власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки КП «Служба єдиного замовника» від 29.06.2016 р., відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Як вбачається із копії паспорта відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], є громадянками [PERSON] Федерації (а.с.11-12; 17-18). Як видно із заяв про зняття з реєстрації із квартири, відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], просять зняти їх з реєстрації у квартирі [ADDRESS], оскільки постійно мешкають у [PERSON] Федерації (а.с. 22-24). На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі не проживають з 2008 р. у зазначеній квартирі, поважні причини відсутності відповідачів у квартирі понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цією квартирою позивач відповідачам не чинить, відповідачі не надають коштів на її утримання та не сплачують комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 551,20 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved