overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

05 травня 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що від спільного проживання з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи сторони від спільного проживання без реєстрації шлюбу, мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2). Дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, позов визнав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позовні вимоги визнає, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON]В звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Котовської міської ради народних депутатів Одеської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені з березня 2014 року, коли відповідачка разом із їхнім повнолітнім сином залишились на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, крім цього, вказала, що позов визнає повністю. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Котовської міської ради народних депутатів Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 290 (а. с. 10), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. Проаналізувавши викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 14 липня 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 332. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 14 липня 2001 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 332 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з червня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб з [PERSON] На обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 17 липня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу дітей немає. Подружнє життя між ними не склалося. З перших днів подружнього життя постійні непорозуміння призвели до розпаду сім'ї. На даний час проживають оремо. [PERSON] не бажає продовжувати сімейні стосунки, оскільки мають з відповідачем різні погляди на життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] пред'явлений позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Вважає примирення неможливим, просив суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка про доставку SMS (а.с.14-15). Про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, а позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 17 липня 2015 року виконавчим комітетом Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданого 27 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с.5). У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім'ї є неможливим, і таким, що суперечить інтересам позивача, а відтак позов підлягає до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 18 червня 2004 року у відділі РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №50. Від даного шлюбу народилась одна дитина: донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 18 червня 2004 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №50 (а.с.4). Від шлюбу сторони одну малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності. Крім неї у вказаній квартирі також зареєстрований її син, відповідач по справі [PERSON] та онук, відповідач по справі [PERSON] З 2008 року відповідачі в квартирі не мешкають, їх речі відсутні, самостійно знятися з реєстрації не мають змоги оскільки виїхали за межі країни. Позивач через те, що відповідачі зареєстровані у квартирі, змушена нести зайві витрати на утримання житла, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час в зв'язку із скрутним матеріальним становищем та підвищенням цін на житлово-комунальні послуги у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON], які добровільно з реєстрації не знялись, а тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились, надали нотаріально посвідчені заяви від 10 травня 2016 року про розгляд справи у їх відсутності, вказуючи, що з позовом згодні (а.с.23, 24). З'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 27 жовтня 1991 року № 779 (а.с.6). Крім [PERSON] у вказаній квартирі також зареєстрований її син, відповідач по справі [PERSON] та онук, відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖЕК № 6» від 01 червня 2016 року (а.с.25). З 2008 року відповідачі в квартирі не мешкають, їх речі відсутні, самостійно знятися з реєстрації не мають змоги оскільки виїхали за межі країни. Факт відсутності відповідачів у квартирі за місцем реєстрації підтверджується актом КП «ЖЕК № 6» від 12 листопада 2013 року (а.с.9), актом КП «ЖЕК № 6» від 15 березня 2015 року (а.с.10), актом КП «ЖЕК № 6» від 20 січня 2016 року (а.с.11), актом КП «ЖЕК № 6» від 25 квітня 2016 року (а.с.12). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження майном. В силу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] більше року не мешкають в квартирі [ADDRESS], факт їх реєстрації в квартирі призводить до зайвих витрат позивача на оплату житлово-комунальних послуг, тощо. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 22 травня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №164. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 22 травня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №164 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], колишнього співвласника квартири, який згідно договору купівлі-продажу мав добровільно знятись з реєстраційного обліку протягом 14 днів з дня підписання договору купівлі-продажу, проте цього не зробив, на даний час він в квартирі не проживає, добровільно від зняття з реєстрації ухиляється. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-526. Місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [INFO], згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з 25.04.1991 року. Відповідно до п.19 договору купівлі-продажу від 13 квітня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-526, [PERSON] зніметься з реєстраційного обліку протягом 14 днів з дня підписання цього договору купівлі-продажу. Проте [PERSON] протягом 14 днів з дня підписання договору купівлі-продажу від 13 квітня 2016 року, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, р.№2-526, не знявся з реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, позов є законним та обґрунтованим, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04.07.2014 року, про що було зроблено актовий запис № 908. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку Лідію, [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з жовтня 2014 року, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 липня 2014 року, про що було зроблено актовий запис № 908 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку Лідію, [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі [PERSON] міського управління юстиції, за актовим записом № 1431, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 175569. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ЖД № 330743, зареєстрований 21 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції за актовим записом № 10425. Позивач просив суд залишити малолітню доньку, [PERSON], [INFO] на виховання матері. Також позивач просив суд при винесенні рішення змінити прізвище, [PERSON], [INFO], на дошлюбне Фоломієва. 14.06.2016 року від позивачки надійшла заява у якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати без її участі у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved