overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

07.02.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 23 561,11 грн. та судові витрати. В обґрунтування вимог покликається на те, що 27.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого позивачем було надано кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000 грн., із сплатою 24 % відсотків річних. Проте, відповідач - [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 06.10.2013р. становить 23 561,11 грн., а тому змушене звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, зіславшись на обставини та факти, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого Позивачем було надано останній кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000 грн., із сплатою 24 % відсотків річних та кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Прийняті на себе зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» виконав. З умов кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договорів відповідач - [PERSON] зобов'язання за вказаними договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, що станом на 06.10.2013р. складає 23 561,11 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором в матеріалах справи. /а.с.6-12/. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

07.02.2014р. позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] р. в с. Сніжна Погребищенського району Вінницької області померла її тітка - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Позивачка являється єдиним спадкоємцем на все майно спадкодавця. Але протягом передбаченого законом шестимісячного терміну до нотаріальної контори не звернулась через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, поминальні обіди та інші затрати пов'язані з його смертю, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила розглянути дану справу за її відсутності про що до суду подала заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Сніжнянська сільська рада Погребищенського району Вінницької області звернулась до Погребищенського районного суду Вінницької області з проханням розглянути дану справу без участі їхнього представника, про що до суду подали заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується рішенням Погребищенського районного суду від 22.01.2014 року, яким встановлено, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] (а.с. 7). Однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, поминальні обіди та інші затрати пов'язані з її смертю, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON], пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити її додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-12 00:00:00

07.02.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 1722 долара США, що еквівалентно 30978 грн. В обґрунтування позову вказує, що 21 січня 2015 року позичила [PERSON] 2000 доларів США, які він зобов'язався повернути до лютого 2015 року, про що написав розписку. Станом на 05 лютого 2015 року відповідно курсу валют Національного Банку України 2000 тис. доларів США еквівалентно 35980 грн. 26 січня 2015 року відповідач 5000 грн., що еквівалентно 278 доларам США, повернув, при цьому заявив, що більше повертати борг не буде. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та прость стягнути з відповідача 44355грн.76коп,оскільки змінився курс долара . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] і просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача борг за договором позики в сумі 1722 доларів США, що еквівалентно 44355,76 грн. згідно курсу валют НБУ. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Заслухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що між сторонами 21 січня 2015 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] 2000 доларів США, що станом на 10.04.2015 року НБУ становить - 44355,76 грн., останній зобов'язався повернути борг до лютого 2015 року, що стверджується розпискою, приєднаною до матеріалів справи. Проте взяті на себе зобов'язання останній виконав частково, 26.01.2015 року повернув позивачу 5000 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 278 доларів США. Решту повертати відмовився. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно довідок НБУ офіційний курс гривні до іноземної валюти - Долар США станом на 10.04.2015 року становить 2343.5369 грн. Судові витрати понесені [PERSON] слід стягнути з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

07.02.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.В обґрунтування позову вказує, що їй на праві приватної власності отриманої в порядку спадкування належить будинок № 31 по вул. Солдатська в м.Кривому Розі. Її син [PERSON] одружився з [PERSON], в якої від першого шлюбу була донька [PERSON], всі вони проживали та були зареєстровані в її будинку. Починаючи з 2007 року [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку, теперішнє місце проживання останньої невідоме. Реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися житлом, також змушує нести додаткові комунальні витрати по оплаті за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася через оголошення у пресі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що будинок №31 по вул. Солдатська в м.Кривому Розі на праві приватної власності належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.07.2001 р. а.с.8-9, відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою, однак з 2007 року там не проживає, що підтверджується актом квартального комітету від 22.11.2016 р. а.с.7. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірному будинку не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

07.02.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 17.07.2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 931. Від подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами відбуваються постійні сварки, у позивача до відповідача відсутнє почуття любові, нормалізація стосунків є неможливою. Просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просить суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 17.07.2015 року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 17.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 931 (а.с. 2). Від подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.10.2015 року (а.с. 3). В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, між сторонами відбуваються постійні сварки, у позивача до відповідача відсутнє почуття любові, нормалізація стосунків є неможливою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі відповідно до ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

07.02.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 26.08.2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1282. Від подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого відповідач вчиняє в сімї сварки та скандали, ображає нецензурними словами, застосовує фізичне насильство. Просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просить суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про шлюб від 26.08.2015 року року встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 26.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1282 (а.с. 3). Від подружнього життя у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серія 1-ЕГ № 221228 від 02.09.2015 року (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, відповідач зловживає спиртними напоями, ображає нецензурними словами, вчиняє сварки, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі відповідно до ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

07.02.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почутів кохання та взаємоповаги. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.09.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

07.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача аліменти, на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на її утримання. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 25% від заробітної плати або 25% від прожиткового мінімуму дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2009 року, який було розірвано рішенням Чернігівського районного суду Черніігвської області від 12.04.2012 року, яке набрало законної сили 24.04.2012 року /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Згідно наданої довідки Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігвіської області за № 183 від 07.02.2017 року, позивач зареєстрована і проживає [INFO], та разом з нею проживає без реєстрації її дочка - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні /а.с.5/ Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже суд вважає, що з відповідача на користь позивача утримання неповнолітньої дитини слід стягнути аліменти. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, позивача і відповідача, який має на утриманні непрацездатного батька, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

07.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 12.06.2012 року міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 82. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, дала суду пояснення по суті позову, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зявився, проти позову не заперечував. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.06.2012 року міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 82, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 091702 від 12.06.2012 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дітей виховання матері. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

07.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з 30.04.2010року з відповідачем проживали у шлюбі, від спільного шлюбу у них народився син, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved