Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

06.04.2018 року заявник звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту, що він, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [INFO], який помер 03.12.2017 року. Представник заявника до судового засідання з'явився, надав суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Представники зацікавленої особи, Одеська державна нотаріальна контора №1, до судового засідання не з'явились, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~та не є вичерпним (ч. 2\~ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України). Згідно з п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Судом встановлено, що [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: 65062, [ADDRESS]. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~[PERSON], помер 03.12.2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина, за прийняттям якої заявник, як спадкоємець першої черги звернувся до Одеської державної нотаріальної контори №1 (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26) із заявою про її прийняття. \~ \~ \~ \~Нотаріусом Одеської державної нотаріальної контори №1 [PERSON] відкрито спадкову справу № 25/2018 (№61908229), що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі. Але отримати свідоцтво про спадщину не можливо, оскільки у пред`явленому заявником паспорті ВЕ 530829 від 11.01.2002 року, виданому Петровським РВ ГУ МВС України в Донецькій області, прізвище батька зазначено як «Естіфєєв», з причини невірного перекладу прізвища з російської мови. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 15.09.1965 р. Зазначене свідоцтво серії VII №0081423 видане Петровським ЗАГСом м. Донецька 22.09.1965 року, при цьому батьком зазначено «Евстифеев Алексей Иванович», заявник записаний «Евстифеев Алексей Алексеевич», всі записи зроблені російською мовою. В паспорті заявника ВА 243748, виданому 31.07.1996 р., він записаний як [PERSON]. В паспорті батька ВЕ 530829, виданому 11.01.2002 р., він записаний як [PERSON]. Оба паспорти видавалися Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. Але з невідомих причин прізвище заявника та його батька в паспортах записані по різному. Свідоцтво про народження батька було втрачено. В свідоцтві, виданому повторно 12.12.2006 року, прізвище батька написано [PERSON]. Таким чином, в документах органу РАЦС, що підтверджують факт родинних відносин заявника та його батька, є невідповідності в прізвищі. Суд враховує, що прізвища «Євстифєєв» та «Євстіфєєв» по суті є графічними варіантами того самого прізвища. Розбіжність в їхньому написанні може статися внаслідок різного перекладу прізвища з російської мови на українську. Отже, з лінгвістичного погляду, записані в офіційних документах по-різному вказані прізвища можливо вважати ідентичними. Враховуючи наведене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо, що позбавляє заявника можливості оформити спадщину. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт родинних відносин, а саме те, що померлий є батьком заявника. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved