Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

05.02.2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, на обгрунтування якої зазначили, що [INFO] у віці 71 рік помер їх батько [PERSON] , який за час життя перебував у шлюбі з їх мамою [PERSON] . Зазначили, що [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] . У [INFO] [PERSON] померла. З 1981 року і до дня смерті [PERSON] проживав із [PERSON] без реєстрації шлюбу в органах РАЦСу. За період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] приватизували вказану квартиру, в якій проживали. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у зв`язку з чим спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] в межах встановленого шестимісячного строку подано відповідні заяви до Луцької районної державної нотаріальної контори. З метою оформлення права на спадкове майно - на частку квартири [ADDRESS] (далі - спадкове майно), позивачі звернулися до Луцької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса Волчук Т.М. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька [PERSON] у зв`язку із відсутністю у них документа, що посвідчує право власності на спадкове майно (оскільки оригінал свідоцтва про право власності на житло знаходиться у Відповідача), а також через розбіжності у свідоцтвах про народження спадкоємців, де у графі «Батько» зазначено - [PERSON] , а у свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище зазначено « [PERSON] ». Разом з тим, вказують, що враховуючи рівність часток суб`єктів права спільної сумісної власності, спадковим майном є 1/2 частина квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м. На підставі викладеного, просять суд встановити факт родинних відносин між позивачами та їх батьком [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за ними право власності на ј частину квартири [ADDRESS] . До початку підготовчого засідання представник позивачів подала заява, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подала заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги визнає та просить їх задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, [INFO] у віці 71 рік помер [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 03 та Рокинівською селищною радою 24.04.2000 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З метою оформлення права на спадкове майно - на частку кв. [ADDRESS] (далі - спадкове майно), 30.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Луцької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 30.08.2018 року державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волчук Т.М. винесено постанову № 1295/02-31 про відмову [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувала відсутність у позивачів документа, що посвідчує право власності на спадкове майно, а також розбіжності у свідоцтвах про народження спадкоємців, де у графі «Батько» зазначено - [PERSON] , а у свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище зазначено « [PERSON] ». Допущена за життя спадкодавця помилка у написанні прізвища, де замість вірного прізвища « [PERSON] » у паспорті та правовстановлюючих документах зазначено « [PERSON] », унеможливлює в позасудовий спосіб доведення факту родинних відносин [PERSON] , батька, та його синів - [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого робить неможливим оформлення права на спадщину. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, як в даному випадку. Як встановлено судом, за час життя [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] [INFO] народився [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану 06.05.1947 року зроблено відповідний запис за № 3 та Рокинівською сільською радою видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де [PERSON] зареєстрований батьком. [INFO] народився [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження сільської ради с. Рокині 10.12.1948 року зроблено запис за № 20 та Рокинівською сільською радою видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [PERSON] був зареєстрований батьком. Як вбачається із довідки Рокинівської сільської ради № 1089/01.10 від 29.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] та у [INFO] [PERSON] померла. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як сином та батьком, а також родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як сином і батьком, окрім вищенаведених оцінених в сукупності документів та фактів, підтверджується також рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.01.2006 року по справі № 2-212/06, що залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30.03.2006 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту подружнього проживання, шлюбних відносин та визнання права власності на спадкове майно спадкодавця. Із змісту зазначених судових рішень вбачається, що у спадкодавця [PERSON] було два сини - [PERSON] та [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в зв`язку з чим, спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] в межах встановленого шестимісячного строку подано відповідні заяви до Луцької районної державної нотаріальної контори. Так, із 1981 року і до дня смерті [PERSON] проживав із [PERSON] , без реєстрації шлюбу в органах РАЦСу. За період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] приватизували вказану квартиру, в якій проживали, набувши майно та на праві спільної сумісної власності, про що Рокинівською селищною радою 05.09.1995 року було видане свідоцтво про право власності на житло - кв. [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м. Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти - позивачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи рівність часток суб`єктів права спільної сумісної власності, то спадковим майном є 1/2 частина кв. [ADDRESS] , загальною площею 50,7 кв.м. З огляду на смерть дружини спадкодавця ( [PERSON] ), наявність рішення суду про відмову [PERSON] , яка проживала зі спадкодавцем на момент його смерті, у позові про встановлення факту подружнього проживання, шлюбних відносин та визнання права власності на спадкове майно, що було ухвалене Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 25.01.2006 року по справі № 2-212/06, залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30.03.2006 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , - єдиними спадкоємцями є сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , відтак, кожному належить по 1/4 частині кв. [ADDRESS] . Разом з тим, позивачі належним чином оформити право власності по 1/4 частині кв. [ADDRESS] , не мають можливості через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця [PERSON] про що державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волчук Т.М. винесено відповідну постанову № 1295/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.12.2020 року. За наведених обставин, позивачі [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці, позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на вищевказане нерухоме майно в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, а також те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкоємцями за законом є позивачі [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину та не заявили про відмову від її прийняття, суд приходить до висновку, що слід визнати за позивачами право власності на спадкове майно по 1/4 частині кв. [ADDRESS] за кожним. При вирішенні даного спору, суд також приймає до положення ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачами позову на зачіпає законних прав та інтересів будь-яких третіх осіб. Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. З урахуванням викладеного та враховуючи визнання позову відповідачем, беручи до уваги відсутність позасудових способів реалізації права позивачів на спадкове майно, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved