Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

06.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, який 16.09.2015 року уточнила та просить змінити частину 1 пункту 1.1. Розділу 1 Кредитного договору № 014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року; змінити частину 2 підпункту пункту 1.3. Розділу 1 Кредитного договору № 014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року; визнати Кредитний договір № 014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року таким, що виконаний у повному обсязі. При цьому позивач посилається на те, що в момент укладання договору між сторонами курс долара становив 5,05 грн. та був стабільним, а станом на теперішній час вартість долара становить 25 грн., тому позивач вважає умови договору кредиту несправедливими та такими, що порушують діюче законодавство України. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. При цьому пояснив, що на підставі положень Постанови Пленуму ВСС України № 15 просить змінити умови договору та, перерахувавши суму кредиту по курсу долара 5,05 грн., вважати договір виконаним у повному обсязі. Крім того зазначив, що згідно положень Постанови Пленуму ВСС України № 15, надання споживчих кредитів банком в іноземній валюті заборонено. Представник відповідача ПАТ «[PERSON] [PERSON]» [PERSON] у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення, та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначив, що посилання позивача на подорожчання курсу долара є необґрунтованим, оскільки кредитний договір містить п. 8.3, яким передбачено, що всі валютні ризики несе позичальник. Позивач була ознайомлена із вказаним положенням та добровільно прийняла умови договору, підписавши договір. Також представник вказав, що посилання представника позивача на Постанову Пленуму ВСС України № 15 від 2012 року є безпідставним, так як договір між сторонами укладено ще у 2007 році. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 27.08.2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/83008/74/80580 /а.с. 7-13/. Відповідно до умов якого, [PERSON] надав позивачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 92\~365 дол. США, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, та виконати усі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором /п. 1.1 Договору/. Кредит надано на строк до 27.08.2027 року. процентна ставка за користування кредитом становить, відповідно до п. 1.4 Договору становить 12,65 %. Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі: придбання житла на вторинному ринку /та на сплату комісій Банку за Договором /п. 2.1 Договору/. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.08.2007 року між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено договір поруки № 014/83008/74/80580/1, за яким поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року /а.с. 14-16/. Згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2007 року /а.с. 19/ позивач [PERSON] придбала квартиру № 43 будинку № 54-Б по Люстдорфській дорозі в м. Одесі. Вказана обставина підтверджується витягом КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 18/. Судом досліджено листування позивача з відповідачем стосовно змін умов договору, корегування процентної ставки та реструктуризації заборгованості /а.с. 21-28/. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом детально проаналізовано умови Кредитного договору № 014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року, зокрема і положення ч. 1 п. 1.1 та ч. 2 п. 1.3. Розділу 1 Кредитного договору № 014/83008/74/80580 від 27.08.2007 року, які позивач просить змінити. Досліджено і положення п. 8.3 Кредитного договору, на які, як на підставу своїх заперечень, посилається представник відповідача. Пунктом 8.3 Кредитного договору встановлено, що у разі зміни курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. З підписанням Договору, позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника. Таким чином, суд погоджується із запереченнями представника відповідача ПАТ «[PERSON] [PERSON]», що позивачу було зрозуміло та вона свідомо прийняла умови кредитного договору, підписавши його. Вказаний кредитний договір на теперішній час є дійсним. При цьому, суд враховує, що позивач частково виконала договір, погашає заборгованість та веде активний діалог з Банком щодо зменшення процентної ставки та реструктуризації договору. Однак, положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позивач підписуючи у 2007 році кредитний договір взяла на себе ризик зміни курсу іноземної валюти, про що була обізнана та попереджена, у зв'язку із чим суд вважає, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню, так як необґрунтована та недоведена. Суд також враховує пояснення представника відповідача, та погоджується з ними, що до правовідносин сторін по даній справі не застосовуються положення п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, а саме щодо заборони надання споживчих кредитів у іноземній валюті на території України. Оскільки, у даному випадку споживчий кредит між сторонами було укладено в іноземній валюті ще у 2007 році, крім того чинний ЦК України не містить заборони укладання такого виду договору.

Outcome: dismissed