overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

06 жовтня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві посилалася на те, що з 01.07.2006 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 08.11.2011 року шлюб між ними було розірвано. Донька проживає разом з нею. [PERSON] будь-якої матеріальної допомоги на утримання та виховання доньки не надає. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 01.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від шлюбу в них народилася донька [PERSON],[INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 19.12.2006 року, актовий запис № 1118 (а.с.2). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 08.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). На даний час донька проживає та знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

06 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1965р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.10.2014р. о 14 год. 04 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.10.2014р. о 14 год. 04хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Берковського лікарні Васильківська ЦРЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скаржиться на тривогу, страх, чує «голоси», які забороняють їсти, негативістичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

06 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1995 р. н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.10.2014р. о 19 год. 40хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.10.2014р. о 19 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Саленко А. А. лікарні КЗ «Павлоградська ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, відмовляється від їжі, не розмовляє, інструкції не виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

06 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON],[INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.10.2014р. о 18 год. 31хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.10.2014р. о 18 год. 31хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному контакту. На питання відповідає після пауз, в основному не по суті. Виказує маячні ідеї переслідування, фізичної дії на адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. Розмовляє з неіснуючими людьми, просить залишить її у покої, говорить «я не хвора». Свої хворобливі переживання не розкриває. Психічно хворою себе не вважає. Мислення паралогічне, непослідовне. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

06 жовтня 2014 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, обґрунтовуючи свої вимоги тим, вона має бажання зареєструвати шлюб з [PERSON], однак не може це зробити, оскільки не досягла шлюбного віку, [INFO] їй виповнилось 17 років. Реєстрація шлюбу відповідає її інтересам, вона перебуває на обліку у КЛПУ «Міська лікарня № 2» як вагітна терміном 8-9 тижнів. Для того, щоб її дитина народилася в сім'ї, вона просить суд надати їй право на шлюб. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала і просила суд надати їй право на шлюб. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що вони є батьками заявниці та не заперечували проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви та повідомив, що заявниця чекає від нього дитину і він бажає одружитися із нею. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши надані докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м. Краматорськ Донецької області (а.с. 4-5), є неповнолітньою та має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], але не може цього зробити, оскільки не досягла шлюбного віку. Заявниця перебуває на обліку у КЛПУ «Міська лікарня № 2» як вагітна, строк вагітності станом на 11 вересня 2014 року складає 8-9 тижнів (а.с. 3). Реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявниці, крім того батьки заявниці [PERSON], [PERSON] не заперечують проти цього. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Сімейного кодексу України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе надати заявниці право на шлюб, оскільки це не суперечать моральним засадам суспільства, сприятиме узаконенню фактичних шлюбних відносин, що склалися, створенню повноцінної сім'ї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 січня 1994 року, про що було зроблено актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною його звернення до суду з цим позовом є неможливість їхнього спільного разом проживання з відповідачкою. Неодноразові намагання з боку позивача знову проживати як родина з відповідачкою не призвели до позитивного результату. Шлюбні відносини фактично припинили своє існування з середини літа 2014 року, спільне господарство не ведеться. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 29 січня 1994 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29 січня 1994 року, актовий запис № 2 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені через втрату почуття взаємоповаги. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2002 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з кінця травня 2014 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 31 травня 2002 року перебуває у шлюбі із відповідачем. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося, подружжя припинило шлюбні відносини влітку 2012 року, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 травня 2002 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини влітку 2012 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх письмовими поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась , направила до суду заяву відповідно до якої позов підтримала повністю, просить провести розгляд справи без її участі. Зазначила, що 02 листопада 1996 року Новобудською сільською радою народних депутатів Радомишльського району зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час , відповідач зловживає спиртними напоями, у нетверезому стані поводить себе грубо, ображає позивача. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Дітей, які народились під час шлюбу - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] просить залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про одруження підтверджується те, що сторони з 02 листопада 1996 року перебувають у шлюбі. ( арк.с. 3 ). У сторін маються діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. ( арк..с. 4-6) Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. Позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід 2 групи. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, діти проживають разом з нею та відповідач не надає кошти на їх утримання. Тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття та після досягнення повноліття [PERSON] стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вбачається, що батьками цих дітей є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Таким чином, у зв'язку з тим, що діти мешкають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні, відповідач визнає вимоги позивача, та не заперечує, щоб з нього на користь позивачки стягували аліменти на утримання дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved