Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

06.11.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що від сумісного життя з відповідачем вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2018 року по справі № 332/1751/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 03 жовтня 2018 року до її повноліття в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач проживає окремо, участі у житті дитини, її вихованні та розвитку не приймає. [PERSON] , [INFO] часто хворіє, що потребує додаткових витрат на її оздоровлення, лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач самостійно, оскільки батько матеріальної допомоги на додаткові витрати на доньку не надає. З 23.06.2018 р. по 13.07.2018 р. [PERSON] , [INFO] перебувала на оздоровлені у Міському Комунальному Підприємстві «ДУОиО «Мечта» Бердянської Міської Ради, крім того з 25.06.2019 р. по 14.07.2019 р. та з 08.08.2019 р. по 27.08.2019 р. [PERSON] , [INFO] також перебувала на оздоровлені у Міському Комунальному Підприємстві «Дитячий Оздоровчий Центр «Червона Гвоздика» Бердянської Міської Ради. Сума додаткових витрат на дитину склала 31 000 гривень. Оскільки, обов`язок утримувати дитину покладений рівною мірою на обох батьків, позивач просила стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на дитину а саме 15500 гривень. Заочним рішенням від 13.04.2020 року позовні вимоги по вказаній цивільній справі було задоволено. Проте відповідач, не погоджуючись із рішенням суду, 23.06.2020 р. подав заяву про скасування заочного рішення, в обґрунтування якої відповідачем зазначено, що про розгляд справи за позовом [PERSON] до нього про стягнення додаткових витрат на дитину йому відомо не було, оскільки він жодного разу не отримував судових повісток, та про існування заочного рішення від 13.04.2020 р. [PERSON] стало відомо у зв`язку із його виконанням. Посилаючись на ч. 1 ст. 288 ЦПК України відповідач просив скасувати заочне рішення. Крім того, заперечуючи проти позову, відповідачем зазначено, що оскільки позивач заявляє про додаткові витрати, пов`язані з особливими обставинами, а саме з оздоровленням, лікуванням, розвитком дитини, то вона повинна довести наявність таких особливих обставин та обґрунтувати відповідними документами. Ухвалою суду від 15.09.20р. заочне рішення було скасоване. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити на підставі обставин викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає що витрати позивача на відпочинок дитини не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, а є звичайними витратами на дитину необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини, які відповідач несе сплачуючи позивачці аліменти на утримання дитини, просив в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 185 СК України встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] .(а.с.15). Також під час розгляду справи встановлено, що відповідач на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2018 року сплачує позивачу [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 03 жовтня 2018 року до її повноліття (а.с. 12-14). На теперішній час позивачем ініційоване питання щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання [PERSON] , [INFO] у зв`язку із її оздоровленням, проте всі додаткові витрати несе позивач самостійно. В обґрунтування казаних обставин позивач надала: копію путівки № М-41 згідно якої [PERSON] , [INFO] перебувала на оздоровлені у Міському Комунальному Підприємстві «ДУОиО «Мечта» Бердянської Міської Ради з 23.06.2018 р. до 13.07.2018 р.(а.с.10-а). вартістю 6 000 грн. (копія квитанції а.с.11); копію путівки № 542/2 відповідно до якої [PERSON] , [INFO] перебувала на оздоровлені у Міському Комунальному Підприємстві «Дитячий Оздоровчий Центр «Червона Гвоздика» Бердянської Міської Ради з 25.06.2019 р. до 14.07.2019 р.(а.с.8) вартістю 13000грн. (копія квитанції а.с.10) та копію путівки №604/4 згідно якої [PERSON] , [INFO] перебувала на оздоровлені у Міському Комунальному Підприємстві «Дитячий Оздоровчий Центр «Червона Гвоздика» Бердянської Міської Ради з 08.08.2019 р. до 27.08.2019 р.(а.с.6) вартістю 12 000 грн. (копія квитанції а.с.7). Загальна сума додаткових витрат на дитину дорівнює 31 000 гривень, у зв`язку з чим [PERSON] просить стягнути із [PERSON] на її користь 50% додаткових витрат на дитину в розмірі 15500 грн. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази надані позивачем в обґрунтування пред`явлених вимог щодо додаткових витрат, пов`язаних з особливими обставинами, а саме з оздоровленням, лікуванням, розвитком дитини не є належними, достатніми та допустимими в розумінні ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України, оскільки надані позивачем копії путівок та квитанцій не свідчать про те, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] потребує оздоровлення та лікування, а також не підтверджують факт того, що перебування на оздоровленні у Міському Комунальному Підприємстві «ДУОиО «Мечта» Бердянської Міської Ради та у Міському Комунальному Підприємстві «Дитячий Оздоровчий Центр «Червона Гвоздика» Бердянської Міської Ради проводилось відповідно до медичних показань чи лікарського направлення. Таким чином суд вважає, що вказані витрати не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами відповідно до ч.1 ст.185 СК України, а є звичайними витратами на дитину необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У зв`язку із вищевикладеним позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed