Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

05 липня 2016 року [PERSON], звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON], [INFO] року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Свої вимоги обґрунтував тим, що через два дні після укладення шлюбу відповідач почала себе дивно поводити, почала ображати його та батьків нецензурними виразами, сказала, що їй не подобається його спосіб життя, його звички, характер, його батьки та те, де він проживає. Тому відповідач забрала свої речі і виїхала з будинку. Вважає, що його шлюб з відповідачкою розпався остаточно і примирення в ньому неможливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В позові також зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засідання участі не приймала оскільки відсутня у останньому відомому місці реєстрації. ЇЇ виклик до суду був здійснений на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом дачі оголошення в друкованому засобі, що підтверджується приєднаною до справи копії газети «Вісті Придніпров'я» №87(1786) від 15 листопада 2016 року./а.с.38/ Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому [INFO] року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). При цьому дошлюбне прізвище позивача «Єльцова». Від подружнього життя сторони дітей не мають. Але, з липня 2016 року подружні стосунки між сторонами припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач не розподіляє поглядів позивача щодо ведення спільного господарства, розподілу сімейного бюджету, подружніх стосунків тощо, що унеможливлює сумісне проживання. Спір про розподіл майна між ними відсутній. За таких обставин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення між ними не можливе. Право ж кожного з подружжя припинити подружні стосунки закріплено у ч.3 ст. 56 СК України. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між сторонами не можливе, від спільного життя дітей сторони не мають, відповідач заперечень щодо позову не надав, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, питання про зміну прізвища у зв'язку з розірванням шлюбу сторонами не ставиться, тому судом при розгляді справи не вирішується дане питання..

Outcome: approved