Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

06.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним, у порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 3,64 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області,свої вимоги мотивує тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. 07.04.2005 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого належний йому акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданий 07.04.2003 року, площею 3,64 га на землях Бросківської сільської ради, заповів в рівних частина дітям: [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. [PERSON] у встановлений законом строк не прийняла спадщину. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,64 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 07.04.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-03-362. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2009 року, виданого виконкомом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,64 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 07.04.2005 року секретарем виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в книзі записів нотаріальних дій за № 184, [PERSON] належний йому акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданий 07.04.2003 року, площею 3,64 га на землях Бросківської сільської ради, заповів в рівних частина дітям: [PERSON] та [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49851508 від 14.11.2017 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіт [PERSON] від 07.04.2005 року, зареєстрований за № 184 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено показаннями, допитаними в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] мешкав разом із батьком по [ADDRESS] з листопада 2008 року по день смерті, зазначили, що спадкодавець хворів та потребував стороннього догляду, який надавав йому позивач. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини не зверталась та разом із спадкодавцем не мешкала, крім цього, заявою від 23.03.2016 року повідомила, що спадщину у встановлений строк не прийняла, звертатись до суду для поновлення терміну про прийняття спадщини не буде, на спадкове майно не претендує. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] у встановлений законом строк не прийняла спадщину за заповітом, то спадкування 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки повинно здійснюватися за законом. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON]; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.05.1958 року бюро реєстрації актів громадянського стану Новотроїцького району Херсонської області. Судом раніше встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Як вже було встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не мешкала, та з заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Письмовою відповіддю нотаріуса, [PERSON] було роз'яснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Вислухавши, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved