Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

07.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що 16.02.1980 року між ними був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Алчевськ Луганської області, актовий запис № 136. Подружні відносини в них не склалися через те, що в них різні характери і погляди на спільне життя. На протязі останніх п'яти років вони не мають спільного сімейного бюджету, всі життєві питання вони вирішують окремо. З січня 2014 року вони мешкають окремо. Позивачка вважає, що їх шлюб повністю розпався, збереження шлюбу неможливе та його збереження суперечило б їх інтересам. Оскільки добровільно вони не можуть вирішити питання розлучення, так як у відділі реєстрації актів цивільного стану після подання спільної добровільної заяви відповідач [PERSON] заперечив свою згоду на розлучення, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити - [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.15). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився по невідомій суду причині про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.02.1980 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Алчевськ Луганської області, актовий запис № 136 (а.с.6). Від цього шлюбу мають двох повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року. Сторони мають різні погляди на життя, і це є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливо. Сторонам був наданий строк для примирення строком на шість місяців, але за цей час сторони не примирились, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved