overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

05.05. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 05.07. 2014 року виконавчим комітетом Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис № 2. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 05.07. 2014 року. Від спільного шлюбу у сторін дітей немає. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, позовні вимоги заявлені позивачем визнає повністю. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І БВ № 124172 від 05.07. 2014 року, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру; те, що відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнав та ухвалення рішення суду на користь позивача не суперечить правам та інтересам третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

05.05.2016 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просила надати їй право на шлюб з [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначила, що з [PERSON] протягом тривалого часу підтримували дружні стосунки, які переросли в почуття любові один до одного. Внаслідок близьких стосунків між ними, заявниця завагітніла, тому бажають зареєструвати свої відносини в офіційному порядку, оскільки це відповідатиме їх інтересам та інтересам їх майбутньої дитини, однак перешкодою цьому є те, що вона не досягла встановленого законом шлюбного віку. Заявник та заінтересовані особи до суду не прибули, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заяву підтримували, просили її задовольнити. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 22, 23 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у 18 років, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Судом встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON], заявниця по справі, не досягла шлюбного віку, та згідно довідки від 23.03.2016 року перебуває на 21 тижні вагітності (а.с.5, 7). Пунктом 2 постанови пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз'яснено, що головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. На даний час заявниця [PERSON] та зацікавлена особа [PERSON] кохають один одного, бажають одружитись і створити сім'ю, обізнані про стан здоров'я один одного, за своїм розумовим, моральним, соціальним розвитком, станом фізичного та психічного здоров'я мають можливість в повній мірі забезпечити роль подружжя та батьків майбутньої дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що укладення шлюбу відповідатиме інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

05.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 23.07.2007 року Органом ЗАГС Куйічирчикського району Ташкентської області, Узбекистан, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, в зв'язку з чим у сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння. Зазначене стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явилася. Згідно заяви, що наявна в матеріалах справи, просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ( ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи, що застосовані судом заходи по збереженню шлюбу, не привели до позитивного результату, сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 СК України, має бути розірвано. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

05.05.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що з 27 серпня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області за актовим записом № 137. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини з відповідачем припинені у зв,язку з рідними поглядами на життя з квітня 2013 року. Подальше їх спільне життя та примирення між ними неможливе. Спору про поділ спільного майна не має. Просила суд розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення про його виклик до суду, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. В ході слухання справи встановлено, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв,язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Післяшлюбне прізвище позивачки [PERSON]\~\~визначити як -\~\~«Кручевська». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 22.12.2012року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від спільного життя дітей не мають. Спірного майна не має. Однією родиною мешкали до березня 2016року. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач у зал судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явилась, але була сповіщена належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.12.2012 року, про що свідчить актовий запис № 577 зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку. Від спільного життя дітей не мають. Спірного майна не має. Однією родиною мешкали до березня 2016року. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 27.12.1988 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною мешкали до березня 2016року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Спір про розділ сумісно нажитого майна буде вирішуватися в іншому провадженні. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач на позові наполягає, пояснив у судовому засіданні, що не бажає жити разом з відповідачем, почуття любові та поваги у нього відсутні. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що у них з чоловіком налагоджуються стосунки, просила у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 грудня 1988 року, про що свідчить актовий запис № 212, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. Однією родиною мешкали до березня 2016року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Спір про розділ сумісно нажитого майна буде вирішуватися в іншому провадженні. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Подружжю ухвалою суду від 20 травня 2016року було надано строк для примирення тривалістю 1 місяць, а потім ще ухвалою суду від 22 червня 2016року було надано строк для примирення тривалістю 1 місяць. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, через свого представника звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності зазначила, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує, також зазначила, що примирення не можливо, шлюбно - сімейні відносини припинені понад 1,6 років тому. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10. 2014року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені понад 1 року потому, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сім'я існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернулась до суду з позовом та просить його задовольнити, мотивуючи свій позов тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживав з матірю, відповідач сплачував аліменти на його утримання до досягнення повноліття. Син навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки. Батько матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду, до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимоги згоден в повному обсязі. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). [PERSON] є учнем Харківському національному університеті радіоелектроніки, що підтверджується довідкою № 150/16 від 13.04.2016 р. (а.с.7). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до закінчення періоду навчання, або до досягнення дитиною 23 річного віку, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Так, згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчатися і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки повинні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З відповідача також підлягає стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн. на користь Держави відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 липня 2006 року виконкомом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №20, зазначивши в обґрунтування позову, що від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. З січня 2016 року вони з відповідачем шлюбні відносини припинили і з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тобто їх шлюб на сьогодні носить формальний характер. Причиною розпаду сімї сталі різні погляди на життя, різні інтереси. Примирення між ними неможливе, оскільки кожен з них живе власним життям, бажання на збереження шлюбу не мають, тому виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. Спору про поділ майна і про місце проживання дітей між ними не має, після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. В судове засідання позивач не зявилася, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутність /а.с.18/. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача /а.с.21/. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов з наступних підстав. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 08 липня 2006 року виконкомом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], актовий запис за №20. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] /а.с.8/. Від шлюбу подружжя [PERSON] мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей /а.с.15, 17/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні з січня 2016 року, підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається, збереження шлюбу суперечить інтересам обох подружжя, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

05.05.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 07.06.2008 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюб з позивачем. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved