Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

05.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.01.2013 року на перехресті бул. Перова та вул. Кибальчича у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольцваген» під керуванням відповідача та автомобіля марки «Хюндай» під керуванням позивача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Автомобіль марки «Хюндай» належить позивачу на праві приватної власності. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», яка визнала даний випадок страховим і виплатила страхове відшкодування у розмірі 37983,85 грн. При цьому, згідно звіту №02/02/13 про оцінку вартості збитку складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] розмір матеріального збитку складає 80890,76 грн., тому посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 42906,91 грн. Також позивач просить стягнути на його користь спричинену моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. посилаючись на положення ст. 23 ЦК України і вказуючи на наявність душевних страждань пережитих у зв'язку з пошкодженням його майна, порушенням нормального способу життя внаслідок неможливості використовувати автомобіль більш ніж 10 місяців, обуренням за те, що відповідач не цікавиться наслідками ДТП, а також у зв'язку із тим, що позивач змушений докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, що потребує значних витрат та часу. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що розмір моральної шкоди був визначений з урахуванням того, що величина вартості матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля, тобто автомобіль позивача практично знищено, що вплинуло на глибину пережитих ним душевних страждань. Крім того, у зв'язку зі значним пошкодженням автомобіля позивач позбавлений можливості продовжувати життя яким жив до ДТП, зокрема, стосовно роботи, враховуючи, що він працює менеджером і відсутність автомобіля ускладнює виконання трудових обов'язків. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду здійснене через оголошення у пресі в газеті «Урядовий кур'єр» у відповідності до положень ст.ст. 74, 122 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до змісту постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28.03.2013 року, 24.01.2013 року о 08 год. 20 хв. в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER], на регульованому перехресті бул. Перова - вул. Кибальчича під час здійснення повороту ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався прямо в зустрічному напрямку, в результаті чого сталося зіткнення, внаслідок якого пошкоджено два автомобілі та заподіяно матеріальні збитки. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 08.05.2013 року. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача, визнала наведений вище випадок страховим та виплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 37983,85 грн. При цьому, відповідно до звіту №02/02/13 від 04.02.2013 року складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ в результаті його пошкодження складає 80890,76 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За наведених обставин, враховуючи викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром заподіяних матеріальних збитків та виплаченим страховим відшкодуванням є законними і обґрунтованими. Стосовно стягнення заподіяної моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи, що винними, протиправними діями відповідача позивачу завдано матеріальних збитків у зв'язку з пошкодженням належного йому майна, суд приходить до висновку, що в зв'язку з цим позивачу спричинені душевні страждання і вимоги про стягнення заподіяної моральної шкоди є обґрунтованими. При цьому, враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності, вбачається, що розмір завданої шкоди, який просить стягнути позивач, підлягає зменшенню до 3000 грн., з огляду на глибину душевних страждань, які оцінені судом з врахуванням цінності автомобіля для життя, здоров'я та наявності нормальних суспільних зв'язків особи. На підставі викладеного,

Outcome: partial