Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

05.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним цивільним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.10.2016 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 14.05.2015 року також аліменти на користь іншої відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] За вказаними судовими рішеннями з позивача стягуються аліменти у розмірах ј частинах його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну з даних дітей. Аліменти у вказаних розмірах на утримання кожної з дітей він намагався сплачувати своєчасно. Однак, останнім часом, у зв'язку з втратою постійного місця роботи, матеріальне становище суттєво змінилося, тому, просив зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу) на кожну дитину. Вказаний цивільний позов 05.09.2018 року автоматизованою системою розподілу суду був переданий на розгляд судді Новобузького районного суду Васильченко Н.О. Через переведення шляхом відрядження на підставі указу Президента України від 21.09.2018 року № 290/2018 головуючої по вказаній справі судді Васильченко Н.О. терміном до одного року до Ленінського районного суду м. Миколаєва, повторний автоматичний розподіл 16.10.2018 року визначив нового головуючого по цій справі суддю Вжещ С.І. 22.10.2018 року даний позов прийнято суддею Вжещ С.І. до свого провадження та відкрито провадження у справі з призначенням її в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. 30.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідачки [PERSON] згідно якого, вона пред'явлений до неї позов [PERSON] не визнала і просила у його задоволенні відмовити повністю. Вказала, що позивач, як батько неповнолітньої [PERSON], [INFO], на протязі останніх чотирьох років не піклувався та не приймав участі у вихованні дитини, ба більше має значну заборгованість по виплаті аліментів, яка становить у загальному розмірі 38 306,38 грн. 28.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду справи по суті. Представник позивача [PERSON], посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, заявлені [PERSON] вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений до неї позов не визнала, просила позов залишити без задоволення. Відповідачка [PERSON], посилаючись на доводи надісланого нею раніше відзиву, просила у задоволені позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі в період з 2001 року по 2005 рік. [INFO] року у вказаному шлюбі народилася дочка [PERSON] (а.с.10). Згідно з рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.10.2016 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання вищезгаданої неповнолітньої дочки, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2016 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.7-8). Крім цього, після вказаного розлучення, позивач [PERSON] знову у 2007 році зареєстрував шлюб з іншою жінкою, відповідачкою [PERSON] вказаному шлюбі [INFO] року народилася дочка [PERSON] (а.с.11). Подружнє життя вказаних сторін не склалося і 27.06.2012 року їх шлюб за рішенням Новобузького районного суду було розірвано. На підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 14.05.2015 року з позивача також [PERSON] стягнуто на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосуваннясудами окремихнорм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим при зменшеному, за даним рішенням суду, розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 та ч. 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, зокрема може бути присуджена у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи те, що у позивача змінився майновий стан, а саме останній не має постійного заробітку, за вищезгаданими судовими рішеннями з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей у загальному розмірі Ѕ частини його доходу (ј + ј), суд вбачає суттєву зміну його матеріального стану платника аліментів (позивача), що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання кожної з неповнолітніх доньок (з 1/2 до 1/3 частини на утримання двох дітей разом), на думку суду, є обґрунтованим, оскільки не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом для захисту прав неповнолітніх дітей. Між тим, за правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На стягненні з відповідачів судових витрат, які позивач поніс у зв'язку з розглядом справи, останній не наполягав, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: partial