Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

05.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося, через несумісність характерів. Подальше шлюбне життя і збереження шлюбу з відповідачем не можливе, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спільно з відповідачем не проживає з грудня 2014 року. Також, прохала стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання, суд не повідомив. За усною згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козельщанського районного управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 38. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю сторін проживатиме з позивачем. Спільно позивач та відповідач не проживають з грудня 2014 року. Майновий спір на даний час відсутній. Позивач категорично відхиляє пропозицію суду про примирення, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд,

Outcome: approved