Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

05.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті свого брата [PERSON]. В обґрунтування вимог посилається на те, що її брат [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті залишилась квартира [ADDRESS], що у місті Києві, яка належала її братові на підставі права приватної власності, а саме, 1/2 частина квартири належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.08.2000 року Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва, 1/2 частина квартири належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №5-4857 від 16.11.2007 р. виданого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори - Іваненко Р.С. Вона залишилась єдиною спадкоємицею після смерті брата та після спливу шестимісячного строку з метою оформлення своїх прав на спадкове майно звернулася до приватного нотаріуса Адамської М.М. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину № 5-4857 від 16.11.2007 р. Щодо оформлення іншої частини квартири, то постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.08.2000 року Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва. Даний документ був втрачений і на даний час відновити його не можливо, а тому вона просить захистити її права в судовому порядку шляхом визнання судом за нею права власності на зазначену частину квартири. В судове засідання позивачка не з'явилася. Відповідно до заяви поданої її представником 05.02.2016 до канцелярії суду, просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився. 13.05.2015 до канцелярії суду надійшли письмові пояснення представника відповідача Київської міської ради, в яких останній просить розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Треті особи в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При таких даних суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України (ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1262 ЦК, до другої черги спадкоємців за законом належать рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до статті 1220 ЦК, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно із статтею 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є сестрою [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 17.10.1949 р. та № 1872979 від 11.07.1938 р., свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.12.2014. За життя [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], про що свідчить інформаційна довідка з БТІ міста Києва від 18.02.2015 р. КВ-2015 № 3863. Право власності на вказану квартиру було набуте [PERSON] у наступних частках: 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.08.2000 року Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва; 1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 5-4857 від 16.11.2007 р. виданого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на квартиру [ADDRESS]. 30.01.2015 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Адамської М.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON] За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Адамською М.М. заведено спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] №2/2015. Як слідує з матеріалів вказаної спадкової справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] 21.09.2015 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Адамської М.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. На підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом Адамською М.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартиру [ADDRESS], що належала спадкодавцеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Іванець Р.С. 16.11.2007 за №5-4857. Щодо 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 23.08.2000, приватним нотаріусом Адамською М.М. винесено постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку відсутністю у [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документу. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За змістом ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи обставини встановлені судом, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її брата [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді і підлягають задоволенню, оскільки останньою було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування за законом зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного та

Outcome: approved