Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

05.11.2018 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , за змістом якого просила: - визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне нерухоме майно: земельну ділянку кадастровий номер 3220882903:02:003:0021, загальною площею 0,1463 га, земельну ділянку кадастровий номер 3220882903:02:003:0017 загальною площею 0,15 га; житловий будинок загальною площею 126,00кв.м., житловою площею 82,00 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами, 2010 року будівництва, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 3220882903:02:003:0017 загальною площею 0,15 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Кийлів; - визнати за нею право власності на Ѕ частину наступного нерухомого майна : земельних ділянок кадастровий номер 3220882903:02:003:0021, загальною площею 0,1463 га, кадастровий номер 3220882903:02:003:0017 загальною площею 0,15 га, житлового будинку загальною площею 126,00кв.м., житловою площею 82,00 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами, 2010 року будівництва, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 3220882903:02:003:0017 загальною площею 0,15 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Кийлів (а.с. 2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2006, від якого у них народилось троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За період спільного проживання ними було придбано земельні ділянки площею 0,15 га та 0,1463 га та житловий будинок площею 126 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами на які право власності оформлено за відповідачем. Одночасно до позовної заяви було додано заяву про забезпечення позову (а.с. 6-7). 21.10.2019 від третьої особи надійшло пояснення (а.с. 115-116), з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому зазначено, що при укладенні кредитного договору з відповідачем, а також іпотечного договору, позивачем, як дружиною відповідача було надано заяву про згоду на укладання кредитного договору та договору іпотеки. Крім того у позивача є земельні ділянки, проте вона бажає поділити тільки майно, яке було передано в іпотеку по кредитному договору, з метою уникнення звернення стягнення у примусовому порядку. Ухвалою 06.11.2018 (а.с. 12-14, виділені матеріали) заяву про забезпечення позову було задоволено, накладено заборону відчуження земельних ділянок кадастровий номер № 3220882903:02:003:0021, загальною площею 0,1463 га, кадастровий номер №3220882903:02:003:0017, загальною площею 0,15 га, житлового будинку загальною площею 126,00 кв.м., житловою площею 82,00 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, 2010 року будівництва, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер №3220882903:02:003:0017, загальною площею 0,15 га, що знаходяться за адресою: Київська обл. Бориспільський р-н., с. Кийлів. Зупинено стягнення в межах виконавчого провадження ВП 57153072, шляхом зупинення реалізації арештованого 21.09.2018 року майна, а саме: земельних ділянок кадастровий номер № 3220882903:02:003:0021, загальною площею 0.1463 га, кадастровий номер №3220882903:02:003:0017, загальною площею 0.15 га, житлового будинку загальною площею 126,00 кв.м., житловою площею 82,00 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, 2010 року будівництва, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер №3220882903:02:003:0017, загальною площею 0.15 га, що знаходяться за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н., с. Кийлів. Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2019 ухвалу від 06.11.2018 скасовано в частині зупинення стягнення в межах виконавчого провадження та відмовлено в цій частині, в іншій частині змінено шляхом визначення Ѕ частини накладення арешту на майно (а.с.140-142, виділених матеріалів). Ухвалою від 22.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 57-58). Ухвалою від 13.03.2019 закрито підготовче провадження (а.с. 82). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 28.11.2019 (а.с.148-149) позовні вимоги визнав, водночас суд, з урахуванням вимог ст.206 ЦПК України постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засіданні, не приймати визнання позову відповідачем та продовжувати розгляд справи, досліджувати докази в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши пояснення третьої особи, письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданий Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с.24). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими до позовної заяви копіями свідоцтв про народження (а.с. 21-23) Крім того встановлено, що сторонами під час шлюбу набуто наступне нерухоме майно : земельна ділянка кадастровий номер 3220882903:02:003:0021, загальною площею 0,1463 га; земельну ділянку кадастровий номер 3220882903:02:003:0017 загальною площею 0,15 га; житловий будинок загальною площею 126,00кв.м., житловою площею 82,00 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами, 2010 року будівництва, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 3220882903:02:003:0017 загальною площею 0,15 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Кийлів. Зазначене підтверджується Інформаціями з Державного реєстру речовий прав від 05.11.2018. З яких також встановлено, що право власності на вказане майно зареєстровано за відповідачем (а.с. 8-13). Дана обставина повністю визнана відповідачем та ним не оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно з частиною 1 статті 69, частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того сторонами визнано, що шлюбний договір між ними не укладався. Судом також встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2018 ухваленого у справі № 754/6531/16-ц за позовом ПАТ КБ Преміум до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Терещенка стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 8/КЛ/13 від 26.04.2013 в розмірів 507 061,26 гривень та судові витрати в розмірі 24 555,92 гривень ( а.с. 28-31). Ухвалою від 01.10.2018 розстрочено на 11 місяців виконання вище зазначеного рішення (а.с. 32-36). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солоньком М.М. від 21.09.2018 накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с.38-40). Згідно довідки КБ «Преміум» від 07.08.2020 № 01304/68, станом на 07.08.2020 заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Преміум» за кредитним договором №8/КЛ/13 від 26.04.2013 з врахуванням рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2018 та Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2018 відсутня, зобов`язання виконані в повному обсязі (а. с. 190). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солоньком М.М. від 03.09.2020 закінчено виконавче провадження (а. с. 192-193). Відповідно до вимог частини 1 статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно положень ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо стягнення понесених судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved