Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

06.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 15742,0 гривні заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідній допомозі, 5730,98 гривень заборгованості по добових та компенсації згідно авансових звітів, а також 39469,54 гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона працювала на посаді бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу у відповідача. 18.03.2013 року її було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку зі скороченням штату працівників. Проте, заробітну плату за січень - березень (18 днів) 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, добові та компенсацію згідно авансових звітів відповідач не виплатив. Позивач в судове засідання не з явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та слухати справу в свою відсутність. Відповідач свого представника за викликом суду не направив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у відсутність свого представника та письмових заперечень не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутність позивача та представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач працювала на посаді бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу у відповідача - Закрите акціонерне товариство «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», яке змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», що вбачається з трудової книжки позивача від 20.06.2011 року. З 18.03.2013 року позивача було звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку зі скороченням штату працівників, відповідно до наказу № 910-ос від 14.03.2013 року та відповідного запису в трудовій книжці. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивачу при звільненні відповідачем не було виплачено заробітну плату за січень - березень (18 днів) 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, що складає 15742,0 гривень, згідно довідки про доходи № 89 від 06.02.2014 року. Також позивачу відповідачем при звільненні не було виплачено добові та компенсація згідно авансових звітів в розмірі 5730,98 гривень, відповідно до довідки про доходи № 494 від 15.03.2013 року. В зв язку з чим вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача 15742,0 гривні заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідній допомозі, 5730,98 гривень заборгованості по добових та компенсація згідно авансових звітів підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З довідки про середню заробітну плату (дохід) № 3.01-1-03/12 від 06.02.2014 року вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача на період звільнення складала 3588,14 гривень. Період прострочення виплати з 18.03.2013 року по 18.02.2014 року. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь останньої з відповідача, склав 39469,54 гривень. Таким чином, на підставі викладеного та на підставі того, що відповідачем були допущені порушення трудового законодавства, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 15742,0 гривні заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідній допомозі, 5730,98 гривень заборгованості по добових та компенсації згідно авансових звітів, 39469,54 гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Також суд вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. З відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.47 ч.1, 116 ч.1, 117 ч.1 КЗпП України,

Outcome: approved