Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

05.02.2018р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 02.04.2016року Відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Під час шлюбу 08.11.2016р. у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює, оскільки доглядає за дитиною віком до трьох років. Відповідач проживає окремо та добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач та її представник [PERSON] на судове засідання не зявились, представник позивача надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його, розглянувши справу в її відсутність та відсутність позивача. Відповідач на судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 02.04.2016року Відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 69 (а.с.2). Під час шлюбу 08.11.2016р. у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене вище, те, що відповідач визнав позов та таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову, та вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Отже, суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в сумі 704 грн. 80грн. в дохід держави.

Outcome: approved