Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

05 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми за договором позики. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 18 травня 2020 року між ним та [PERSON] в простій письмовій формі укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 60 000 грн., про що останній видав розписку та зобов`язався їх повернути до 31 грудня 2020 року. Посилаючись на те, що у добровільному порядку відповідач виконав свої зобов`язання лише частково, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] суму основної заборгованості у розмірі - 53 936,43 грн., 3% річних у сумі - 404 грн., суму інфляційних витрат у розмірі - 1 329,51 грн., а також суму судових витрат зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі - 5 908 грн. В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, направив до суду свого представника. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що ним на погашення суми боргу за договором позики від 18 травня 2020 року на банківський рахунок позивача 05 травня та 06 травня 2021 року перераховано 21 455 грн. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 18 травня 2020 року в простій письмовій формі укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 60 000 грн., про що останній видав позивачу розписку та взяв на себе зобов`язання щодо повернення боргу до 31 грудня 2020 року. На виконання умов договору відповідачем на користь позивача було внесено платежі у розмірі 6 063,57 грн., проте повністю боргові зобов`язання відповідачем до закінчення строку договору, а саме до 31 грудня 2020 року не сплачено. Відповідачем 05 травня та 06 травня 2021 року в рахунок погашення боргу за договором позики сплачено 21 455 грн., про що надано відповідні квитанції до суду. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відсутність у боржника необхідних коштів також не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. З врахуванням вищезазначеного вимоги про повернення позики з врахуванням сплачених відповідачем сум, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат за період з січня 2021 року по лютий 2021 року в сумі 1 329,51 грн., та 3% річних за період з 01 січня 2021 року по 01 квітня 2021 року. Відповідач з розрахунком позивача погодився, контррозрахунок не надав. З огляду на вищезазначене позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору та на правничу допомогу, суд вирішує відповідно до ст.ст. 137,141 ЦПК України. При цьому підстави для зменшення судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відсутні, враховуючи, що часткове погашення заборгованості відбулося після звернення позивача до суду. На підставі ст.ст.526,625,629,1049 ЦК України,

Outcome: partial