Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

06 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на праві приватної власності йому належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрована його дочка [PERSON], яка в квартирі не проживає, має інше житло, при цьому на неї нараховуються комунальні платежу, які вона не оплачує, що ставить позивача, який є пенсіонером, у скрутне матеріальне становище. Крім того, зазначив, що реєстрація відповідача в спірній квартирі, унеможливлює здійснення відповідачем права користування цією квартирою в повній мірі. Добровільно відповідач відмовляється від зняття з реєстрації, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги визнав з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Крім того, пояснив, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, вона також зареєстрована за іншою адресою за місцем проживання її матері. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила суду, що дійсно за вказаною в позовній заяві адресою не мешкала жодного дня, особистих речей не має в цій квартирі, зареєстрована за іншою адресою, де і проживає, однак вважає, що зняття її з реєстрації в квартирі позивача зачіпає її інтереси як власника іншої квартири, яка була продана позивачем, коли вона ще не досягла повноліття. Представник третьої особи\~виконавчого комітету Покровської районної в місті [PERSON] ради\~в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] (Тухачевського) в м. Кривий Ріг Дніпропетровської\~області належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування від 04.031999, копією договору дарування від 23.11.2016, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-10). Згідно відомостей, наданих Виконкомом Покровської районної у місті [PERSON] ради за № 7/26-1808 від 19.04.2017, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 52, ). Відповідно до відомостей, наданих Відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] районної у м. Кривому Розі ради за № 1446 від 06.04.2017, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, зокрема [PERSON], [INFO] (а.с. 53). Відсутність відповідача [PERSON] у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним мешканцями будинку № 50 по вулиці Е.Фукса (Тухачевського), затвердженим ТОВ «Житлокомцентр». Зазначений акт підтверджує обставину непроживання відповідача [PERSON] з 1999 року по теперішній час, а саме на час складання акту 21 жовтня 2016 року (а.с. 20). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], кожний окремо, показали, що вони являються сусідами позивача, знали відповідача ще дитиною, яка після розлучення батьків, виїхала проживати з матірю, останній раз бачили її приблизно в 1999-2000 роках ще маленькою дитиною, в спірній квартирі відповідач не проживає, особистих речей не має, у позивача вже інша сімя, а відповідач це дитини від першого шлюбу. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Крім того, відповідач в судовому засіданні не оспорювала факт її не проживання в спірній квартирі. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти\~щодо свого майна будь-які угоди,\~відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири [PERSON] на праві приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні як колишнього члена сімї власника, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved