Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення аліментів на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач проживає окремо від сімї, при цьому не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та її особисте утримання, якої вона потребує в звязку з доглядом спільної дитини до досягнення нею трирічного віку. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. У телефонному режимі позивач просила суд розглянути справу за її відсутності з тих підстав, що вона одна виховує дитину, а тому фізично не має змоги ані зявитися до суду, ані направити поштою заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони раніше проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, при цьому мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. В червні 2017 року сторони припинили сімейні відносини і з цього часу проживають окремо. Відповідач не надає позивачеві матеріальної на утримання малолітньої дочки, а також на особисте утримання позивача, якої вона потребує в звязку з доглядом дитини до досягнення нею трирічного віку, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивач не надала суду докази вжиття нею заходів щодо стягнення аліментів за минулий час та неможливості їх одержання саме з вини відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте починаючи з дня предявлення позову з 07.08.2017 року. Частиною другої статті 84 Кодексу встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання є такою, що повністю ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: partial