Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

05.04.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15.07.2000 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області сторони зареєстрували шлюб, про що 15.07.2000 року складено відповідний актовий запис №995. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили спільне проживання, шлюбні відносини фактично розпалися, відповідач будь-якої матеріальної допомоги ні дітям, ні позивачу не надає. Позивач в даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трьохрічного віку. А тому, позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на свою користь на своє утримання аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до досягнення донькою трьохрічного віку. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, а відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення останніх. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). А тому, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 15.07.2000 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області сторони зареєстрували шлюб, про що 15.07.2000 року складено відповідний актовий запис №995, згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №214003, виданого повторно Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 04.04.2018 року (а.с.3). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №117352, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.08.2008 року (а.с.4), та донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №340624, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 13.07.2016 року (а.с.5). З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалась. Позивач в даний час ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трьохрічного віку. В той час, як відповідач являється людиною працездатного віку, працює таксистом без належного працевлаштування, отримує стабільний дохід достатнього рівня. Спосіб життя відповідача свідчить про його достатню матеріальну забезпеченість, житлом відповідач забезпечений. Інших утриманців, окрім позивача та спільних дітей, у відповідача не має, що свідчить про можливість відповідача надавати кошти на утримання позивача до досягнення трьохрічного віку найменшою дитиною. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№705 від 03.04.2018 року неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 77/27 (а.с.7). Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, з огляду на вищенаведене, враховуючи визнання позову відповідачем,

Outcome: approved