Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

07.08.2015 року до Петриківського районного суду звернулась заявник з заявою про встановлення факту належності правовстановлювальних документів. Заявник посилається на те, їй на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою вул. Кірова,74, с. Ульянівка, Петриківського району, Дніпропетровської області. Свідоцтво на право власності на домоволодіння їй видане виконкомом Царичанської районної ради народних депутатів 01.03.1988 року і зареєстроване Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 79. При видачі право встановлювальних документів працівником виконкому Царичанської районної Ради народних депутатів зроблена помилка. Так у свідоцтві на право особистої власності вказано, що на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Кірова,74, с. Ульянівка дійсно належить [PERSON], тоді як її імя по батькові пишеться як «Симонівна». Вона звернулась до Петриківської державної нотаріальної контори з метою переоформлення права власності на домоволодіння але нотаріус відмовив у звязку з помилкою в право встановлювальних документах. [PERSON] просить встановити факт належності їй правовстановлювальних документів, Свідоцтва на право власності на житловий будинок № 79 від 04.05.1988 року та технічного паспорта на житловий будинок інвентарний номер 9 реєстровий 2-16 від 20.01.1988 року, виданих на імя [PERSON]. В судове засідання представник заявника [PERSON] надала заяву, у якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності (а.с. 19). Зацікавлена особа Петриківська державна нотаріальна контора, у судове засідання надала клопотання, в якому проти заявлених вимог не заперечує та просить слухати справу у відсутності їхнього представника (а.с. 18). Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності право встановлювальних документів підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. В судовому засіданні установлено, що згідно копії паспорта АН 164385 виданого 23.04.1998 року Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO] з 19.01.1977 року (а.с.3). В пенсійному посвідченні, виданому 16.03.1988 року № 213405 також зазначено «Завгородня Марія Симонівна» (а.с.6). В повторному свідоцтві про народження заявника серія II-КИ № 338341, виданому 29.10.1976 року Царичанським райбюро ЗАГС Дніпропетровської області, зазначено, що [PERSON], народилась 04.04.1930 року, в графі батько записаний [PERSON] (а.с.5). В свідоцтві про право власності на житловий будинок, зареєстрованому в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 79 від 04.05.1988 року, виданому на підставі рішення виконкому Царичанської районної Ради народних депутатів № 65/5 від 01.03.1988 року, зазначено, що житловий будинок в цілому належить [PERSON]. (а.с.8) В технічний паспорті, складеному 20.01.1988 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації на житловий будинок інвентарний номер 9, реєстровий номер 2-16, також зазначено імя власника «Завгородня Марія Семенівна». (а.с.9-13) Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено встановлення судом факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У звязку з тим, що Свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Кірова, буд. 74 в с. Ульянівка Петриківського району Дніпропетровської області, видане 01.03.1988 року виконкомом Царичанської районної ради Царичанського району Дніпропетровської області, де «по-батькові» заявницю зазначено помилково «Семенівна» замість вірного «Симонівна», а технічний паспорт на вказаний будинок виданий Дніпродзержинським БТІ на підставі Свідоцтва, це не дає змоги заявнику розпорядитись власним майном. На даний час виправити дану помилку неможливо, тому суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з ч.3 ст.82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Враховуючи майновий стан заявниці, яка є перебуває в похилому віці, є пенсіонеркою та учасником війни, суд вважає за можливе звільнити [PERSON] від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved