Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що 13 липня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами по вулиці Перемоги, 53 в селі Годовичі Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] склала заповіт і заповіла йому та його братові відповідачу [PERSON], у рівних частинах зазначений житловий будинок. Вказуючи, що відповідач у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, отож він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], і в нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити і розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку, не заперечує проти задоволення позову, просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 32). Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з частиною 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1223, частина 1 статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] померла 13 липня 2015 року (а.с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по вулиці Перемоги, 53 в селі Годовичі Турійського району Волинської області. За життя [PERSON] 11 червня 2015 року склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок за зазначеною вище адресою заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON], який у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 9, 41). Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується довідкою Миляновичівської сільської ради Турійського району № 567 від 01 листопада 2016 року (а.с. 14) та витягом з погосподарської книги Миляновичівської сільської ради Турійського району № 568 від 01 листопада 2016 року (а.с. 15). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок А-1 з прибудовою а, загальною площею 86,2 кв. м, житловою площею 45,3 кв. м, гараж Б-1, сарай в, сарай В-1, сарай в 1, сарай г, літня кухня Г-1, літня кухня Д-1, вбиральня Ж, огорожа 1 (а.с. 17-20). Постановою державного нотаріуса від 07 листопада 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 16). Інших спадкоємців за заповітом чи законом, а також таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 11 червня 2015 року, не змінювався і є дійсним. Наведені обставини справи обєктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 266/2015 до майна померлої [PERSON] (а.с. 36-46), з яких також вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи те, що відповідно до статті 174 ЦПК України визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного, статей 1216, 1268-1270 ЦК України та

Outcome: approved