Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

06 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики грошових коштів від 12 грудня 2011 року в розмірі 55\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 грудня 2011 року позивач та відповідач уклали договір позики, згідно якого він передав [PERSON] грошові кошти у сумі 55\~000 грн, при цьому вона взяла на себе зобов`язання дані грошові кошти повернути в строк до 01 січня 2018 року. Станом на 02 жовтня 2020 року відповідач умови договору не виконала, грошові кошти не повернула. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно. В позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 06.11.2020, 15.01.2021, 03.03.2021, 14.04.2021, 08.06.2021 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу, яка вказана в позовній заяві та підтверджена як місце її реєстрації інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 09.10.2020. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу про відкриття провадження, копію позову з додатками [PERSON] отримала 27.10.2020 особисто, про що свідчить відмітка працівника поштового зв`язку (а.с. 16). Крім того, судові повістки про виклик в судові засідання на також були отримані відповідачем особисто, про що свідчить підпис в зворотних повідомленнях, які повернулись до суду (а.с.а.с.18, 24, 29). Відповідно до п. 10 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України\~однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи. Частиною 1\~ст. 121 ЦПК України\~передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Численні неявки відповідача [PERSON] до суду та неподання відзиву на позовну заяву суд розцінює як небажання відповідача захищати свої права, що, в свою чергу, не може бути підставою для порушення розумних строків розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не зверталась. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 55\~000 грн для придбання у власність нерухомого майна, а саме квартири, а [PERSON] їх прийняла. Крім того, згідно умов договору, [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] предмет позики у розмірі 55\~000 грн до 01.01.2018 (а.с. 4-5). Однак у встановлені строки грошові кошти повернуто не було. Відповідно до\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями\~ст.1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, відповідно до\~ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1\~статті 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Верховний Суд України в постанові від 28.01.2015 року по справі №6-230цс14 зазначив, що принцип свободи договору відповідно до статей\~6,\~627 ЦК України\~є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом Під час підписання договорів позики відповідач [PERSON] була згодна з усіма суттєвими умовами договору та не мала жодних зауважень щодо їх змісту, підтвердженням чого є її особистий підпис на договорі та фактичне отримання нею визначених таким договором суми грошових коштів. Згідно\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть\~бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аргументи позивача,\~викладені на\~обґрунтування наявності\~підстав для\~задоволення позову,\~підтверджуються наданим\~суду\~копією договору позики від 12.12.2011, підписаного [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про волевиявлення сторін. Відповідно до ст. ст.12,13,\~81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК\~випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. Розподіл судових витрат, суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 9, 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивачем до позовної заяви додана копія довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 973702, з якої вбачається що [PERSON] має другу групу інвалідності (а.с. 7). Пунктом 1 частини 2 статті 141\~ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В зв`язку з повним задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved