Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

05.11.2014 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до Голосіївського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 12.06.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53400271812B, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 100 000 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності. Згідно з умовами договору, позичальник взяв на себе зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, повертати кредит та сплачувати відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 12.06.2017 року. Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом 02.07.2014 року в [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 87198грн 77 к., яку позивач просить стягнути, поклавши на відповідача і сплату судового збору. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, підтвердив викладені у позові обставини та з викладених у ньому підстав просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги у судовому засіданні, підтвердила не належне виконання нею умов укладеного кредитного договору та власну поінформованість з приводу наслідків у вигляді штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що 12.06.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53400271812B, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 100 000 грн., а позичальник взяв на себе зобов'язання щомісячно до дати, встановленої в графіку погашення заборгованості за кредитом та відсотками, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення чергових мінімальних платежів по кредиту, визначених п.3.3.1кредитного договору і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 12.06.2017 року. Згідно з п.3.3.1 укладеного кредитного договору, плата за користування кредитними коштами становить 22% на місяць /а.с.9-16/. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав кредит відповідачеві в сумі 100 000 грн. на умовах, визначених кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером № 35671 від 12.06.2012 року /а.с.17/. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого, станом на 02.07.2014 року виникла заборгованість, яка складає 87198,77 грн, із них: заборгованість по непогашеному кредиту складає 72503,86 грн, прострочена заборгованість 6510,92 грн, 3% річних 57,55 грн, інфляційні втрати 448,10грн, сума простроченої заборгованості за відсотками 1 822,06грн, 3% річних 37,83грн, інфляційні втрати 195,50грн, сума заборгованості за період з 28.06.2014 року по 02.07.2014 року 235,58 грн, пеня 5387,37 грн /а.с.5/. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON], з огляду на положення ч.1 ст.612 ЦК України, станом на 02.07.2014 року порушила умови укладеного кредитного договору № R53400271812B, належним чином не виконавши взяті на себе зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи і правильність нарахування якого, сторонами не оспорюється /6-8/. Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором. Враховуючи вище викладене та беручи до уваги беззаперечне визнання відповідачем заявлених позовних вимог в поданій до суду письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до переконання про можливість її прийняття та необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 87198 грн 77 к. Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 871 грн 99 к. /а.с.1/, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «»Надра». На підставі наведеного,

Outcome: approved