Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

06.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Броварської міської ради про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999 року, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Кіровського районного суду м.Донецька з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 16% від заробітної плати. Мати дитини [PERSON] померла 10.10.2013 року та з цього часу по червень 2014 року малолітня [PERSON] проживала з бабусею [PERSON] за адресою: м.Донецьк, вул.Любарського,1/51, яка утримувала онуку, займалася її вихованням та розвитку. Відповідач [PERSON] вихованням доньки не займався, окрім аліментів іншої матеріальної допомоги не надавав, а протягом останніх 3 років перестав сплачувати аліменти на утримання доньки. З червня 2014 року [PERSON], [INFO] разом з [PERSON] (тіткою) та двоюрідною сестрою [PERSON], [INFO] переїхали проживати до м.Бровари у звязку з бойовими діями в м.Донецьку. 18.03.2015 року відповідач у нотаріуса написав заяву про те, що він не заперечує та надає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню доньки, вона просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] Представник органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує. Вислухавши думку прокурора, який вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання обовязків по вихованню своєї доньки, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999 року (а.с.19), від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.13). Мати дитини [PERSON] померла 10.10.2013 року (а.с.14). Як вбачається з заяви відповідача [PERSON], засвідченої нотаріусом (а.с.15), він не заперечує та надає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно акту №161 від 11.06.2015 року обстеження умов проживання (а.с.22) позивача [PERSON] за адресою: Київська область, м.Бровари, бульвар Незалежност 17/16 комісія прийшла до висновку, що дитина [PERSON], [INFO] забезпечена спальним місцем, шафою для одягу, робочим столом, одягом та продуктами харчування. В квартирі дотримуються всі санітарно-гігієнічні норми. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 30.06.2015 року №1-18/453 відповідач [PERSON] не виконує батьківські обовязки з утримання та виховання своєї малолітньої доньки, тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5-6), яка проживає разом з тіткою позивачем [PERSON] Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є у найвищих інтересах дітей підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що повязані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Субєкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 [PERSON] України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обовязки, які покладаються на батьків [PERSON] України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання дитини купівлю необхідних речей для навчання, оздоровлення дитини, не спілкуються з дитиною. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не виконує належним чином передбачених законом обовязків по утриманню та вихованню дитини, що є підставами для позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved