Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

04 травня 2018 року на адресу суду надійшла заява представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька, заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку громадянки [PERSON]. Заява мотивована тим, що громадянка [PERSON] була доставлена чоловіком в супровіді працівників поліції за скеруванням дільничного лікаря-психіатра Кумейко Л.Л. на примусову госпіталізацію по заяві чоловіка [PERSON] Госпіталізована у психіатричний заклад черговим лікарем Романюк Л.С. в зв'язку з неадекватною конфліктно-агресивною поведінкою, вираженим активним маяченням по відношенню до чоловіка і матері, відсутністю критики. 04 травня 2018 року вказана громадянка оглянута комісією лікарів-психіатрів, згідно висновку яких, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії з афективно-маячним синдромом», внаслідок якого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти в подальшому дії, які являють безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», просять суд задовольнити заяву про примусову госпіталізацію [PERSON]. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Прокурор Назарук Ю.В. в судовому засіданні просила суд задовольнити заяву. Заінтересовані особи у судовому засіданні заяву підтримали. [PERSON], як особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію, категорично відмовилася від госпіталізації з посиланням на неправомірну поведінку щодо неї її чоловіка та матері. Представник [PERSON] - Шумського Б.А. в судовому засіданні просив в задоволені заяви відмовити. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, законного представника, думку прокурора, особи щодо якої вирішується питання про госпіталізацію, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.04.2018 року громадянка [PERSON] була доставлена чоловіком в супровіді працівників поліції за скеруванням дільничного лікаря-психіатра Кумейко Л.Л. на примусову госпіталізацію по заяві чоловіка [PERSON] Госпіталізована у психіатричний заклад черговим лікарем Романюк Л.С. в зв'язку з неадекватною конфліктно-агресивною поведінкою, вираженим активним маяченням по відношенню до чоловіка і матері, відсутністю критики. 04 травня 2018 року вказана громадянка оглянута комісією лікарів-психіатрів, згідно висновку яких, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі «Гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії з афективно-маячним синдромом», внаслідок якого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти в подальшому дії, які являють безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: - вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або - неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Тобто, законодавством наведений вичерпний перелік підстав для примусової госпіталізації дієздатної фізичної особи. Тяжкий психічний розлад, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», це розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку; Проаналізувавши наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої слідує що [PERSON] перебуває під наглядом лікаря психіатра починаючи лише з 06 квітня 2018 року, враховуючи поведінку [PERSON] у судовому засіданні, яка послідовно та детально викладає свою позицію з приводу необґрунтованості доводів про необхідність її госпіталізації, не проявляє ознак неадекватної поведінки чи агресії, суд дійшов висновку, що [PERSON] не становить небезпеки для оточуючих, а тому підстав для її госпіталізації в стаціонар відсутні. Доводи заявника, а також заінтересованих осіб про факт вчинення протиправних дій [PERSON] стосовно її баки [PERSON], як обґрунтування того, що [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, суд оцінює критично, оскільки вважає, що ці сварки виникали на фоні побутових проблем враховуючи наявність особливого характеру сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, та не вважає, що такі дії були зумовлені саме розладами у психічному здоров'ї [PERSON] Суд також звертає увагу на положення статті 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» відповідно до якого, психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Запропоновані представником психіатричного закладу обмеження у вигляді стаціонарного лікування [PERSON], що фактично позбавить волі останньої, є непропорційними та не узгоджуються з основними принципами надання особі психіатричної допомоги. Вказане, однак не позбавляє права представника психіатричного закладу, у випадку наявності обґрунтованих підстав, звернутися до суду із заявою про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У зв'язку з вищенаведеним, суд відмовляє у задоволенні заяви. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed