Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

05 листопада 2019 року Орган опіки та піклування Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа- Служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованю доньки. Натомість, відповідач не має постійної роботи через що змушений працювати за межами району та області, залишаючи доньку на родичів, які не працюють, не доглядають дитину та вживають алкоголь, а в той час дитина належить сама собі. Посилаючись на викладе, Орган опіки та піклування Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області просить позов задовольнити. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден Представник третьої особи - Служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 11 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області (а. с. 6). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8). Позивач стверджує, що після смерті [PERSON] , відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлюючи вказані обставини щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, з наданих до суду доказів встановлено наступне. 21 жовтня 2019 року Барвінківською міською радою Харківської області надано характеристику за місцем проживання на [PERSON] , з якої вбачається, що останній не має постійної роботи, від`їжджає на заробітки за межі району, за дитиною не доглядає. Дитина знаходиться у родичів, які постійно зловживають спиртні напої (а.с.9). Директором Барвінківської ЗОШ І -ІІІ ст. №3 надано характеристику, відповідно до якої вбачається, що в родині [PERSON] не приділяють достатньо уваги ні вихованню, ні навчанню дівчинки. Дирекція школи неодноразово запрошувала на бесіду відповідача, але з його боку було ігнорування. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки, розглядалось Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської область, що підтверджується наданим висновком від 05 листопада 2019 року №01-68/3327, в якому зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітньої доньки (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, судом встановлено, що батько дитини [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки [PERSON] , не цікавиться її життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Отже, відповідач свідомо ухилився від виховання дитини, що полягає у свідомому нездійсненні протягом тривалого часу її виховання, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дитини до самостійного життя та праці, що, в свою чергу, вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , оскільки він не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовився від такого права. На підставі викладеного,

Outcome: approved