Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

05.10.2016 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.01.2004 року. Від шлюбу подружжя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу, позивач з відповідачем проживають окремо, кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Спору про розподіл майна подружжя не мають, малолітній син мешкає разом з матірю, та й надалі буде мешкати з нею. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 15 січня 2004 року у Словянському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького облуправління юстиції, актовий запис № 15, залишивши їй шлюбне прізвище «Баклагіна», визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з матірю, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття сина [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 15 січня 2004 року у Словянському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького облуправління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Череватенко) [PERSON], [INFO] (актовий запис № 15). (а. с. 2) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 402163, виданого 22.07.2004 року Словянським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, відповідач [PERSON] є батьком дитини сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 7) Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 70 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-Х1У (із змінами та доповненнями), максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], її батьком є відповідач [PERSON], який, в порушення ст. 180 СК України, не виконує свої обовязки по утриманню дитини до повноліття. Оскільки [PERSON] ухиляється від цього зобовязання, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, кошти на утримання дитини повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина [PERSON], [INFO], тобто до 03.07.2022 року. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів (відповідач [PERSON] працездатний, мешкає окремо від позивача та дитини, має задовільний стан здоровя, може надавати матеріальну допомогу, аліменти нікому не сплачує), матері (позивач є працездатною, син [PERSON] мешкає разом з матірю та знаходиться на її повному утриманні). На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем при зверненні до суду витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial