Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

04 січня 2019 року в.о. заступника головного лікаря з загальних питань КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи тим, що з 24.05.2017 р. в КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» перебуває на стаціонарному лікуванні [PERSON], який рішенням Охтирського міськрайонного суду від 14.07.2000 р. визнаний недієздатним. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.07.2018 р. продовжено госпіталізацію [PERSON] до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» в примусовому порядку. Під час перебування в закладі [PERSON] отримував необхідне медикаментозне лікування, проводилися заходи психосоціальної реабілітації, але психічний стан його не покращився, тому просить винести рішення про продовження госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Продовження примусової госпіталізації визнано доцільним комісією лікарів-психіатрів у висновку № 3 від 04.01.2019 року, відповідно до якого [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безпереривний тип перебігу зі стабільним дефектом, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує продовження госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14, 17 Закону України „Про психіатричну допомогу. В судовому\~засіданні представник\~КЗ СОР\~«Обласний наркологічний\~диспансер» лікар\~\~ -\~психіатр [PERSON] вимоги заяви підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ній, пояснив, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання, він хворіє з 1987 року, неодноразово лікувався в КЗ СОР «ОНД», внаслідок тяжкого психічного захворювання він неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, спілкується неохоче, мовний контакт малопродуктивний, мова тиха, відповідає на запитання часто не по суті, емоційно тупий, до свого стану та неадекватної поведінки некритичний. Стосовно [PERSON] проводилися заходи психосоціальної реабілітації, але психічний стан його суттєво не покращився, потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу. [PERSON] у судовому засіданні був недоступний продуктивному мовному контакту. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти продовження госпіталізації [PERSON] до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер». Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважає подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоровя», застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у звязку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується зібраними у справі доказами: рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 2-131/2000 від 14.07.2000 р. про визнання [PERSON] недієздатним, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2017 р. про примусову госпіталізацію [PERSON], рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.07.2018 р. про продовження госпітацізації, висновком ЛКК № 3 від 04.01.2019 року. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 04.01.2019 р. № 3 [PERSON] встановлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безпереривний тип перебігу зі стабільним дефектом, F 20.0. В звязку з тим, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує продовження госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно продовжити госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомогти в примусовому порядку, оскільки іншими заходами його лікування забезпечити неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved