Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

06 листопада 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та х проханням примусового зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування вимог зазначила, що є власником [ADDRESS] . Відповідачі є зареєстрованими у квартирі, однак тривалий час не проживає у ній, особистих речей у квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просила визнати його таким, а також зобов`язати зняти його примусово з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року було відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання, яке ухвалою суду від 27 березня 2019 року було закрите та призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] , її представник - адвокат Білозьоров О.Б., діючий на підставі довіреності, у судове засідання не прибули, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, якою позовні вимоги підтримали у повному обсязі, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надали. Третя особа [PERSON] також у судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві особистої приватної власності належить позивачу [PERSON] та третій особі по справі [PERSON] . Згідно із даними Довідки про склад сім`ї, у квартирі зареєстровані [PERSON] та її онук - відповідач по справі [PERSON] . Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту, посвідченого КСН «Азовстальський» від 17 жовтня 2018 року, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] одна з 2016 року. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв`язку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорюють. Отже, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. При цьому суд не вбачає підстав для додаткового зобов`язання третьої особи зняти відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою, оскільки такий обов`язок у даному випадку прямо виникає зі змісту положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial