Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

06 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому просив розірвати укладений між ним та відповідачем договір оренди земельної ділянки, зобов'язати відповідача передати земельну ділянку . В обґрунтування позовних вимог вказав, що дійсно між ним та відповідачем 15 лютого 2007 року укладено договір оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30 червня 2004 року. На умовах платного строкового використання, проте відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, орендну плату не сплачує з 2007 року по 2014 рік включно, земельну ділянку за цільовим призначенням не використовує, не обробляючи її та там самим погіршуючи її родючі якості. Добровільно розірвати договір відповідач не погоджується, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду, сплативши судовий збір. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності, на підставі наданих доказів. Представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що відповідачем своєчасно та навіть у більшому розмірі виконувалися зобов'язання за договором. У судове засідання 26 лютого 2015 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи через поважну причину не подавав, своїм правом на надання доказів не скористався. Судом було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наданих доказів. Представник Відділу державного земельного агентства в Золочівському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 лютого 2007 року позивач [PERSON] з одного боку, як орендодавець та відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд», в особі директора Омельченко С.В., з другого, як орендар, уклали договір оренди землі (Надалі Договір). Згідно п. 2.1 Договору орендодавець приймає, а орендар передає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4,7679 га сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області, що належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30 червня 2004 року. Договір укладено строком на 15 років. Орендна плата за договором визначається у сумі 485 гривень щорічно, передбачена можливість внесення орендної плати як у грошовій так і у натуральній формі. Граничним строком сплати орендної плати визначено 30 грудня поточного року. Визначено, п.п. 5.1-5.3, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, умови збереження: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням. Пунктом 9.1-9.1.4 Договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасної сплати орендної плати. Пункт 12.3.2 Договору визначає, що договір припиняється за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором. Договір зареєстровано у ХРФ У ДЗК 12 вересня 2007 року за №040769500244 (а.с.4-5). Земельну ділянку за актом приймання-передачі земельної ділянки було передано [PERSON] орендодавцю, що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.9). В судовому засіданні представник відповідача пояснював, що позивачу своєчасно сплачувалася орендна плата, ще й у більшому розмірі ніж це визначено у договорі, тобто з урахуванням Указу Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян..», про що в усному порядку домовилися сторони. Так, у 2013 році згідно копії наданої суду накладної №348 від 25 грудня 2013 року ТОВ «Сінтал Агро Трейд» сплатило [PERSON] орендну плату натуральною продукцією на суму 3348 гривень. Доказів сплати орендної плати у інші роки існування договору оренди представником відповідача не надано. 29 квітня 2014 року [PERSON] було надіслано ТОВ «Сінтал Агро Трейд» пропозицію про розірвання договору оренди землі, з мотивів несплати орендної плати (а.с.12-14). Листом Відділу Держземагенства у Золочівському районі Харківської області від 11 серпня 2014 року №2363 визначено, що вартість середньої нормативної грошової оцінки земельної ділянки (паю) по ВАТ «Жовтневе» Золочівського району Харківської області з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01.01.2013 року становить 131995,01 грн. Оцінюючи даний доказ, суд виходить з того, хоча вартість ділянки у довідці визначено в середньому по даній місцевості, проте позивач вважає свою ділянку саме такою у зв'язку з чим ним надано довідку в якості доказу вартості ділянки. Водночас у суду відсутні будь-які інші відомості, що спростовують цей обрахунок або свідчать про його неправильність. Відповідач, що не з'явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи своїм правом на надання доказів не скористався, хоча не був позбавлений такої можливості. Листом управління агропромислового розвитку Золочівської районної державної адміністрації від 18 серпня 2014 року №377 повідомлено, що відповідно до Форми 4 с/г «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2014 року» (річна, затверджена наказом Держкомстату 14 червня 2013 року №181), станом на 01.06.2014 року по Золочівському району ТОВ «Сінтал Агро Трейд» посівні площі не обробляв. До управління агропромислового розвитку Золочівської райдержадміністрації не надходили документальні підтвердження стосовно причин не оброблення земельних ділянок (паїв), розташованих на території колишнього ВАТ «Жовтневе». Іншим листом тієї ж установи від 27 листопада 2014 року №469 та актом від 06 листопада 2014 року складеним міжвідомчою робочою групою з питань ефективного використання земель, запобігання порушень земельного законодавства засвідчено той факт, що ТОВ «Сінтал Агро Трейд» орендовану земельну ділянку [PERSON] в 2014 році не оброблялася (а.с.87-89). Оцінюючи даний доказ суд виходить з того, що хоча в довідці не ідентифіковано ділянку позивача (за кадастровим номером, номером державного акту, тощо), суд приймає це як доказ не оброблення саме спірної земельної ділянки належної [PERSON], так як доказів передання нею інших ділянок у оренду відповідачу суду не надано. Листом Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 03 вересня 2014 року №-02-29/2305 заявника повідомлено, що розпорядженням голови районної державної адміністрації від 10 вересня 2012 року ТОВ «Сінтал Агро Трейд» було надано згоду на розробку проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь земельної ділянки, розташованої на території Жовтневої сільської ради. Станом на момент надання відповіді зазначений проект до Золочівської районної державної адміністрації на погодження не надходив. Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон), Земельним Кодексом України (надалі Кодекс), Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 № 92/2002 (надалі Указ). Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 21 Закону надано поняття орендної плати, так орендною платою за землю - е платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Стаття 24 Закону перелічує права та обов'язки орендодавця. Зокрема орендодавець має право серед іншого вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати. Стаття 32 Закону коментує підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. Наслідки розірвання договору оренди обумовлені у ст. 34 Закону, так, зокрема, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Положеннями ст. 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Стаття 96 Земельного Кодексу України перелічує обов'язки землекористувачів, так серед іншого землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом. Частина 4 ст. 124 Земельного Кодексу України визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 Указу визначається пріоритетним завдання пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 27 ЦПК України обумовлює строки подання доказів, так зокрема особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відтак, судом встановлено, що 15 лютого 2007 року між сторонами було укладено договір оренди, відповідно до положень ст. 124 ЗК України. Сторонами було погоджене платне користування ТОВ «Сінтал Агро Трейд» земельною ділянкою належної позивачу. Розмір орендної плати у Договорі визначений без урахувань наведених положень Указу, доказів перегляду сторонами розмірів орендної плати суду не надано. Оскільки вимоги Указу носять рекомендаційний характер, при вирішенні спору суд виходить з розміру орендної плати визначеної сторонами у договорі. Обов'язки сторін визначені у Договорі дублюють положення ст. 96 Земельного Кодексу України, ст. 24, 32 Закону. Державна реєстрація проведена 12 вересня 2007 року. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 125 ЗК України реєстрації підлягає лише право оренди, суд визначає спірний договір укладеним 15 лютого 2007 року, коли сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи в договорі. Відповідно з цього часу і обраховує строк з якого відповідач мав сплачувати орендну плату позивачу. В позові та своїх поясненнях позивач та його представник [PERSON] вказує, як на одну з підстав розірвання договору оренди - несплату відповідачем орендної плати в період з 2007 року по 2014 роки включно. З приводу несплати орендної плати позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою 29 квітня 2014 року, що була досліджена судом. В порушення вимог ст.ст.10,27, 59, 60 ЦПК України відповідач своїм правом на надання доказів на спростування тверджень позивача (як то платіжні відомості тощо) не скористався, хоча не був позбавлений такої можливості, оскільки про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про наявність поважної причини суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Окрім доказів сплати орендної плати у 2013 році. Крім того, ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2014 року та 12 січня 2015 року, що були отримані відповідачем 16 січня 2015 року, згідно поштового повідомлення (а.с. 83) судом витребувано належним чином засвідчені копії відомостей, видаткових накладних про розрахунки з орендодавцем [PERSON] за оренду землі за усі роки існування договору оренди. Проте станом до моменту прийняття судом рішення, ухвала суду не виконана, витребувані документи не надані, окрім доказів сплати орендної плати у 2013 році. Відтак, суд, розглядаючи справу, виходячи з наявних доказів, встановлює, що відповідач, орендувавши земельну ділянку позивача, з 2007 по 2014 рік, за виключенням 2013 року, не сплачував позивачу орендну плату за користування землею, що безумовно є систематичним невиконанням його зобов'язань за договором оренди від 15 лютого 2007 року по сплаті орендної плати, що є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору в розумінні положень ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п.п. 12.3.2 Договору. Крім того, стаття 32 Закону надає орендодавцю право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, дані положення дублюються у ст. 96 Земельного Кодексу України, в якій обов'язку цільового використання додано також обов'язок землекористувача своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом. Перелічені вимоги закону знайшли своє відображення у Договорі. Відтак, відповідач ТОВ «Сінтал Агро Трейд» зобов'язаний після укладення договору оренди земельної ділянки використовувати останню лише за цільовим призначенням - для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Проте, судом встановлено на підставі досліджених листів та акту міжвідомчої робочої групи з питань ефективного використання земель, запобігання порушень земельного законодавства управління агропромислового розвитку Золочівської районної державної адміністрації від 06 листопада 2014 року, що ТОВ «Сінтал Агро Трейд» орендовану земельну ділянку [PERSON] в 2014 році не обробляв, відповідно не здійснював вирощування товарної сільськогосподарської продукції, тобто в порушення вказаних вимог ст. 24, 32 Закону, ст. 96 Земельного Кодексу України, Договору відповідач використовував земельну ділянку не за цільовим призначенням. Даний факт розцінюється судом як невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, що є окремою та достатньою підставою для його розірвання. Оскільки судом встановлено систематичне невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати та невиконання зобов'язань щодо цільового використання земельної ділянки, права позивача мають бути захищені. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає допущеному порушенню, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, договір оренди земельної ділянки має бути розірваний, та враховуючи приписи ст. 34 Закону відповідач має повернути позивачу земельну ділянку у стані придатному для використання. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог з відповідача також підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved