Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

07.07.2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., витрати на проведення оцінки (дослідження) КТЗ у розмірі 1 000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 9 123 грн. 29 коп., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 452 грн. 05 коп. та суму інфляційних витрат у розмірі 8 254 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 45 655 грн. 65 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Також позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору, понесені ним за подання даного позову, у розмірі по 597 грн. 42 коп. з кожного. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.09.2014 року по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, та автомобіля марки «Lexus RX 330», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки «Lexus RX 330», державний номерний знак [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9752821 Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до проведеної на його замовлення товарознавчої оцінки з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, від 01.04.2015 року, становила 95 655 грн. 65 коп. Разом з тим, позивач вказував у позові, що незважаючи на те, що ним вчасно було повідомлено ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про ДТП та надано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, станом на день подання позову належне страхове відшкодування так і не було виплачено позивачу. На підставі викладеного, враховуючи ліміт відповідальності страхової компанії, визначений у розмірі 50 000 грн. 00 коп., та посилаючись на положення ст.ст. 34, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» суми страхового відшкодування, пені, трьох проценти річних, інфляційних витрат та витрат на проведення експертного дослідження. Крім того, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач, посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. При цьому, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та яка полягає у порушенні звичного режиму життя та погіршенні здоров'я у зв'язку з відсутністю автомобіля протягом тривалого часу. Разом з тим, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» частково виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 26 740 грн. 24 коп., а також у зв'язку з проведенням у справі судової авто товарознавчої експертизи, позивач неодноразово уточнював зміст позовних вимог та з урахуванням остаточної заяви про зменшення позовних вимог просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 22 436 грн. 68 коп., пеню у розмірі 8 233 грн. 33 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 553 грн. 23 коп., інфляційні витрати у розмірі 1 812 грн. 94 коп., вартість проведення експертних досліджень у розмірі 1 000 грн. 00 коп., вартість проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 3 523 грн. 00 коп., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 597 грн. 42 коп.; стягнути з [PERSON] на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 13 216 грн. 56 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 597 грн. 42 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Разом з тим, від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява, згідно якої вона підтримала уточнені позовні вимоги та просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Разом з тим, в матеріалах справи містяться заперечення ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» проти позову, згідно змісту яких відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки сума страхового відшкодування саме у розмірі 26 740 грн. 24 коп. була виплачена позивачу на підставі Звіту №106/07/15 про розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, отриманого за результатами замовленого відповідачем проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення проти позову, згідно змісту яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись, серед іншого, на невиконання позивачем вимог ст. 33, 331 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вчинення дій, спрямованих на штучне завищення розміру фактично завданих збитків. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 13.09.2014 року о 21 год. 00 хв. на перехресті з вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі [PERSON], керуючи автомобілем марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER], виконував обгін автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. При цьому, відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (т.1, а.с. 61). Згідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] (т.1, а.с. 33), були завдані механічні пошкодження. В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність [PERSON] в період з 05.04.2014 року до 04.04.2015 року включно була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», про що свідчить копія Полісу №АС/9752821 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (т.1, а.с. 29). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було повідомлено та надано відповідачу ПРАТ «Українська транспортна страхова компанія» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП,однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», посилаючись на Звіт про розрахунок вартості відновлювального ремонту №106/07/15 від 23.04.2015 року, здійснило таку виплату несвоєчасно та лише у розмірі 26 740 грн. 24 коп., про що свідчать платіжні доручення №8384 від 03.07.2015 року, №1823 від 12.08.2015 року, №1831 від 13.08.2015 року (т.1, а.с. 233-234). Разом з тим, відповідно до Висновку судової автотоварознавчої експертизи № 30/16 від 14.04.2016 року, проведеної судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Тойота» державний номерний знак [NUMBER], станом на 28.03.2015 року, складала 63 216 грн. 56 коп. (т.2, 3-9). Водночас, п. 9.2 ст. 9 Закону передбачено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, що становить 50 000 грн. 00 коп. на одного потерпілого. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, а вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, суд, враховуючи ліміт відповідальності страховика, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 22 436 грн. 68 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що стягненню з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягають також й суми інфляційних витрат у розмірі 1 812 грн. 94 коп., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 553 грн. 23 коп., пені у розмірі 8 233 грн. 33 коп. за період з 15.08.2016 року по 09.06.2016 року включно, згідно розрахунку позивача, перевіреному у судовому засіданні (т. 2, а. 37-41). Разом з тим, суд не вбачає правових підстав щодо стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача вартості проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 1000 грн. 00 коп., оскільки порядок залучення експерта потерпілим, а також можливість відшкодування страховиком витрат за проведення такої експертизи, передбачений положеннями п.п. 34.2., 34.3 ст. 34 Закону, які, в свою чергу, позивачем дотримані не були. При цьому, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як вже зазначалось вище, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], складає 63 216 грн. 56 коп., тобто перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» перед позивачем. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 13 216 грн. 56 коп., як різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, є обґрунтованими, а тому також підлягають задоволенню. Разом з тим, щодо позовних вимог стосовно стягнення з [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті ДТП. Однак, враховуючи усі встановлені судом обставини по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 597 грн. 42 коп. та витрати, пов'язані з проведенням судової авто товарознавчої експертизи у сумі 3 523 грн. 20 коп., а з [PERSON] - судові витрати по сплаті судового збору у сумі 597 грн. 42 коп. Отже всього з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] підлягає до стягнення 37 156 грн. 80 коп. (22436,68+8233,33+553,23+1812,94+597,42+3523,2), а з [PERSON] на користь [PERSON] - 13813 грн.76 коп. (13216,56+597,2), та на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 9, 22, 32, 33, 34 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 625, 979, 1166, 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: partial