Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

05 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу від 25.05.2001 року квартири [ADDRESS] , укладений на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла в інтересах продавця [PERSON] дійсним, а також просив визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] в зв`язку з втратою ним документа, який засвідчує його право власності на квартиру. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що всі умови договору були виконані сторонами, але сам договір не був посвідчений нотаріусом, крім того, він випадково знищив оригінал даного договору, який не підлягає поновленню. Ухвалою судді Центрального районного суду Гуденко О.А. від 29.03.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 25 травня 2001 року [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , продала, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , яка належала відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу від 03.08.1994 року, що посвідчений Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, реєстр 3 4-3454, зареєстрований у Миколаївському бюро технічної інвентаризації 17.05.1996 року, реєстр № 16277. Вказаний договір купівлі-продажу від 25 травня 2001 року був зареєстрований на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» у «Журналі реєстрації біржових угод» №1294 від 25 травня 2001 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене, на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в частині визнання спірного договору дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивач втратив оригінал договору купівлі-продажу, позов в частині визнання права власності на квартиру [ADDRESS] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved