Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

06 листопада 2013 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з уточненою в ході судового розгляду позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] договору б/н від 29.01.2009р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 0,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов договору та вимог чинного законодавства відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2013р. має заборгованість - 14 839,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8 952,29 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3 916,11 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 1 026,64 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 694,75 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 14 839,79 грн. та судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн. Представник позивача, Лещенко Д.Ю., який діє на підставі довіреності №2516-О від 16.08.2013р., в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши надані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України та ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Приписами частини 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н від 29.01.2009р. (а.с.6-10), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 0,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначений кредитний договір укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою ПриватБанку та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, тому на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, що підтверджено документально і не заперечується відповідачем. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором клієнт зобов'язується, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту та сплати винагороди банку. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, згідно Розрахунку заборгованість за договором б/н від 29.01.2009р. станом на 30.09.2013 року становить 14 839 грн. 79 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8 952,29 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3 916,11 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 1 026,64 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 694,75 грн (а.с.4-5). Стороною відповідача не надано суду об'єктивних доказів щодо неправильності розрахунку розміру заборгованості за договором кредиту. Проте, суд не може визнати цілком правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок суми і періоду заборгованості [PERSON] за договором б/н від 29.01.2009р. з огляду на наступне. Так, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворилась заборгованість. Позичальник не довів, що порушення ним умов договору сталося внаслідок випадку або не переробної сили (стаття 617 ЦК). Таким чином, суд вважає, що відповідач має сплатити на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 8 952,29 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3 916,11 грн. Щодо вимог позивача про сплату пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 1 026,64 грн. суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цих вимог з огляду на наступне. Відповідно до п.2 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Як вбачається з матеріалів справи пеня у розмірі 1 026,64 грн. нарахована станом на 30.09.2013р., тобто за весь період прострочення виплат заборгованості з 24.02.2011р. по 30.09.2013р. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність в один рік та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 579,04 грн. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка є додатком до умов та правил надання банківських послуг, позичальник сплачує банку пеню, яка складається з пені-1 (базова процентна ставка за договором - 30, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту), та пені-2 (1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.). Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. [PERSON], підписуючи договір, погодився з його умовами, а банк, надавши кредит, виконав своє зобов'язання за договором. За умовами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплачувати пеню й штраф за порушення зобов'язання, але за різних підстав та за різні порушення зобов'язання, тому штраф та пеня є різними видами відповідальності за порушення зобов'язань боржником, в звязку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 579,04 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 694,75 грн. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 229 грн. 40 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial