Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

05 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її баби [PERSON], яка померла 29 лютого 2016 року на тимчасово окупованій території України - в м.Севастополь АРК. Відповідно до довідки про смерть №252 за формою №33, затвердженою постановою уряду Російської Федерації від 31.10.1998 року №1274, причиною смерті є атеросклеротичний кардіосклероз. Факт смерті посвідчено відділом записів актів громадянського стану Нахимівського району міста Севастополя Управління ЗАГС м.Севастополя та видано свідоцтво про смерть серії І-КМ №510712 від 02.03.2016 року за зразком Російської Федерації. Встановлення цього факту їй потрібно для оформлення свідоцтва про смерть та спадщини. Так, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 5,67 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, право на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №076131. Вона звернулась до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй пояснили, що надане нею свідоцтво про смерть є неналежним та не створює правових наслідків. Тому вона звернулася до Красноокнянського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області для реєстрації смерті [PERSON], однак їй було відмовлено, так як надане нею свідоцтво про смерть не відповідає встановленій формі. Тому вона змушена встановлювати факт смерті її баби в судовому порядку. У судовому засіданні заявник та її представник доводи заяви підтримали. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Думку по суті справи не висловив /а.с.23/. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону). Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону). Згідно ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. [PERSON] померла 29 лютого 2016 року. Причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз, місце смерті м.Севастополь, що підтверджується довідкою про смерть №252 від 02.03.2016 року (форма №33, затверджена постановою уряду Російської Федероції від 31.10.1998 року №1274) /а.с.6/. Факт смерті посвідчено відділом записів актів громадянського стану Нахимівського району міста Севастополя Управління ЗАГС м.Севастополя та видано свідоцтво про смерть серії І-КМ №510712 від 02.03.2016 року /а.с.16/. Зазначені документи видані незаконно створеними органами виконавчої влади Російської Федерації на тимчасово окупованій території України. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 5,67 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, право на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №076131 /а.с.17/. Заявник [PERSON] є онукою [PERSON] /9, 12-13/ Красноокнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області відмовив у реєстрації смерті [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоровя або судово-медичною установою. Оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено свідоцтво про смерть, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, то державну реєстрацію смерті [PERSON] провести неможливо /а.с.18/. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті та відповідно отримання свідоцтва про смерть, є рішення суду про встановлення факту смерті. Свідоцтво про смерть заявнику потрібне для оформлення спадщини. Таким чином, суд вважає, що факт смерті [PERSON] підтверджений і тому заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст.257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved