Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

04 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області із вказаною позовною заявою до [PERSON]. 19 березня 2018 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в порядку ст.ст. 31, 32 ЦПК України. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання та утримання їхніх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Посилаючись на викладене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їхніх дітей. Представник позивачки в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що має намір та бажання спілкуватися з дітьми, але позивачка усіляко цьому перешкоджає. Представник третьої особи до суду не з'явилася, в минулому судовому засіданні позов підтримала, вважала його таким, що відповідає інтересам дітей. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається зі свідоцтв про народження (а. с. 7, 8), позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, крім інших, один із батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи, що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). При розгляді даної справи були встановлені такі обставини, що в корні спростували думку про позбавлення батьківських прав як виключну міру. Так, допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що була очевидицею того, як відповідач у присутності дітей неодноразово висловлював погрози на адресу позивачки, поводив себе неадекватно та вкрай агресивно. Викладене підтверджується характеристикою, виданою Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області (а. с. 18), згідно з якою відповідач [PERSON] має запальний, нестримний характер, не працює, неодноразово був помічений в стані алкогольного сп'яніння. Характеристиками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]за підписом директора Новофедорівської ЗОШ (а. с. 13, 14), підтверджується той факт, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, жодного разу не відвідував навчального закладу, де навчаються його діти, не цікавився їхнім життям, навчанням, духовним розвитком тощо. Показання допитаної за клопотанням відповідача в якості свідка [PERSON] судом до уваги взяті бути не можуть, оскільки ці показання лише констатують окремі випадки прояви уваги відповідача до дітей, адже сам по собі факт надання подарунків дітям не свідчить про виконання відповідачем своїх обов'язків з їх виховання та утримання. Висновком органу опіки та піклування Березанської райдержадміністрації від 04 травня 2017 року (а. с. 179) визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що тривалий час з боку відповідача не було жодного випадку прояви уваги до дітей, зустрічей з ними, надання будь-якої допомоги і тим більше виховання. Це свідчить про те, що жодних батьківських обов'язків по відношенню до дітей [PERSON] не виконував і не виконує. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача - це дійсно спосіб захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей і це буде відповідати лише їх інтересам, а тому позов [PERSON]є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 640 грн судового збору, оплата яких підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного,

Outcome: approved