overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

05.03.2014 р. Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, у розмірі встановленого прожиткового мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в сумі 1280 грн, щомісячно, починаючи з звернення до суду та до повноліття дитини. 01.04.2014 р. позивач уточнила позов та просила слухати справу у її відсутність, стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця до досягнення дитини повноліття. Відповідач в судове засідання не з*явився , про час та місце слухання справи був заздалегідь та належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбу з 08.12.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 4) Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 5). [PERSON] мешкає разом зі своєю матір*ю - [PERSON] ( а.с. 6) Відповідач добровільно не виконує свої обов*язки по утриманню дитини, тому позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за рішенням суду. За таких обставин суд задовольняє позовну заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

05.03.2014р. представник Служби у справах дітей Погребищенської райдержадміністрації Вінницької області, який діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина. На даний час дитину виховує батько - [PERSON] та баба - [PERSON] Мати дитини - [PERSON] з сім'єю не проживає більше року, характеризується негативно, вживає спиртні напої, не працює, веде аморальний спосіб життя, немає постійного місця проживання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позбавити батьківських прав відповідачку - [PERSON], відносно її малолітнього сина - [PERSON] Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позбавити батьківських прав відповідачку. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно її сина. Заслухавши пояснення представника позивача, який діє в інтересах малолітньої дитини, пояснення відповідачки, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 164 п. 2 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для позбавлення їх батьківських прав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 4). Факт невиконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України підтверджується рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини № 2 від 25.02.2014 року, в якому було вирішено позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина (а.с. 3), довідкою характеристикою Білашківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в якій зазначено, що протягом останнього часу [PERSON] інколи проживає у своєї матері в с. Вишнівка Погребищенського району Вінницької області, не працює, зловживає спиртними напоями, постійного місця проживання не має, схильна до пияцтва, спілкується з людьми, які схильні до пияцтва, аморального способу життя (а.с. 7). Таким чином суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

05.03.2014 р. та уточнено 09.09.2014 р. Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» /далі КПТМ/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 2164,69 грн. заборгованості по оплаті за опалення по квартирі [ADDRESS] за період з 01.06.2010 р. по 01.09.2012 р. В обґрунтування вказує, що відповідач як споживач послуг за вказаний період зобов»язання по сплаті згідно діючих тарифів не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість. Судовий наказ від 15.10.2012 р. про стягнення заборгованості, було скасовано судом Представник позивача за довіреністю Веркалець С.Д. подала суду заяву про підтримання позову, та розгляд справи в свою відсутність. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву про визнання заявленого позову. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.170 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.14 ч.1, 16 ч.3 ст.20 ч.3,5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно норм яких - житлово-комунальні послуги діляться на три групи залежно від порядку затвердження цін/тарифів. Житлово-комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, та не залежать від укладення договору. Обов'язок укладення договору на житлово-комунальні послуги як і обов'язок їх оплати покладається на відповідача як користувача послуг. При задоволенні позову відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений КПТМ судовий збір в сумі 243,60 грн. згідно платіжного доручення а.с.1, та судового наказу. На підставі ст.ст.264, 526, 610-611 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

05.03.2015 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.06.2009 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, дітей від якого вони не мають. Позивач стверджує, що з 01 лютого 2015 року вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Через подружню зраду він вважає примирення неможливим та таким що суперечить його інтересам. В судому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, відповідач позов визнала та вважають примирення неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 25 червня 2009 року у Виконавчому комітеті Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 2, та що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданим 25 червня 2009 року (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

05.03.2015 позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 15.04.2000 зареєструвала шлюб з відповідачем, на сьогоднішній день однією сім'єю не проживають. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що між ними постійно виникають сварки, сумісне життя стало неможливим, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка на позові наполягає. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 15.04.2000 зареєстрували шлюб, про що Волноваським відділом РАГС Донецької області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №35 (а.с.3) та на сьогоднішній день однією сім'єю не проживають. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони перестали розуміти один одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

05.03.2015р. [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно спадкодавця та має право на його успадкування. У встановлений законом шестимісячний строк він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв'язку з відсутністю витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. Представник Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду повідомив телефонограмою, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO], [PERSON] свідоцтво про смерть (а.с. 6), володіла на праві приватної власності житловим будинком та господарськими спорудами розташованих по [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, після смерті спадкодаця, позивач у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ч.2 ст.256 ЦПК України, за якою у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.392 ЦК України, згідно з якою власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власницею цілого житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. [PERSON] як спадкоємець за заповітом впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини подав до нотаріальної контори заяву про її прийняття, але через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача за ним необхідно визнати право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

05.03.2015р [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.12.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2010 року. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з жовтня 2013р. припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка [PERSON] при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

05.03.2015 р. [PERSON] пред'явила вказаний позов до [PERSON], посилаючись на наступні обставини. 13.11.2010 р. між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одесь-кої області, було зареєстровано шлюб, актовий запис № 81. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сім'я розпа-лась, вони проживають за різними адресами три роки, знаходяться у по-ганих стосунках. Причино тому, стало те, що між ними виникали сварки на побутовій основі, крім того, у них різні характери, які заважали жити разом. Намагання зберегти сім'ю не мали результату, тому просила розірвати шлюб. Представник позивача - адвокат [PERSON] - у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його від-сутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій по-зовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності у зв'язку з зайнятістю на роботі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявні-сть правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) видно, що 13.11. 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 81. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), сторони у справі мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановлено, якщо судом буде встановлено, що подальше спі-льне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'яз-ку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іме-нуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила залишити її шлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, шлюб між сторонами розпався, то-му подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інте-ресам обох сторін, у зв'язку з чим суд вважає, що шлюб має бути розір-ваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, по-несені позивачем в сумі 243 грн.60 коп., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

05.03.2015 р. до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою про поділ спільного майна звернулася [PERSON] до [PERSON], а 31.03.2015р. позивач уточнила свої позовні вимоги. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

05.03.2015р. звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестаційний банк» до [PERSON], третя особа: Приватне підприємство «Зернопродукт» з позовом про стягнення суми заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, де посилаючись на поважність причин пропуску строку подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що мало місце [INFO], просив визначити додатковий строк терміном в один місяць, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на те, що після смерті своєї матері [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини через свою юридичну необізнаність, оскільки знав, що за життя мати склала на ім'я його сина [PERSON] заповіт, який в свою чергу спадщину за заповітом не прийняв, так як на спадщину не претендує із-за постійного проживання за межами України. Через тяжку хворобу матері та її безпорадний стан з січня 2013 року по день смерті він постійно проживав з нею, а тому вважав що не має потреби звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину. На даний час має намір оформити спадщину, але не може цього зробити, так як ним пропущений строк подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в один місяць. Представник відповідача Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухав пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22 квітня 2014 року виконкомом Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, дійсно [PERSON] померла [INFO], після смерті якої залишилось спадкове майно. З копії матеріалів спадкової справи за №6/2015 вбачається, що до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Рожко О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] звернувся 26.01.2015 року [PERSON] (син спадкодавця). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 30.01.2015 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є пропуск спадкоємцем за законом [PERSON] встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON], є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Пропустив встановлений 6 місячний строк для прийняття спадщини з поважної причини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» на його користь грошові кошти по договору № 331832/321615/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) « Блискуча сімка» в доларах США від 13.02.2015 року в сумі 6489,97 дол. США. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позову, однак пояснила, що банк не може сплатити всю суму одразу, оскільки ним встановлені обмеження щодо видачі депозитів у розмірі 15000 грн. вдень. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2015 року [PERSON] уклав з відповідачем (шляхом перевкладення грошових коштів) договір № 331832/321615/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в дол. США, відповідно до умов якого він розмістив у відповідача депозит на строк з 13 лютого 2015 року по 19 лютого 2015 року, з подальшою пролонгацією, грошові кошти у розмірі 6485,38 дол. США. За декілька днів до закінчення депозитного вкладу позивач в черговий раз повідомив керівника відділення про намір забрати кошти у повному обсязі, на що йому було повідомлено, що кошти відсутні і будуть видаватися виключно при їх наявності. По закінченню дії депозитного договору відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув належні позивачу кошти. Останнім часом відповідач створив такі умови, що а ні позивач, а ні інші клієнти даного банку не в змозі отримати свої кошти. [PERSON]неодноразово звертався до керівництва банку із зверненнями, щодо видачі грошових коштів депозита, строк дії якого закінчився. Працівники банку повідомили, що банк встановив обмеження щодо видачі депозитів у розмір 1000,00 грн. в день. Кожного дня банк в односторонньому порядку змінював умови повернення коштів та в деякі дні встановлював навіть ліміт на зняття готівки в банкоматі на рівні 20 грн. на день. Не дивлячись на дані обмеження з 16 лютого 2015 року банк взагалі відмовився пролонгувати клієнтам депозити, які закінчилися, а кошти по ним звісно не повертає. Станом на 04.03.2015 року заборгованість банку перед [PERSON] становить 6489,97 дол. США. Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, відповідач обмежує право позивача на розпорядження коштами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення

Outcome: approved