Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

05.04.2019 р. позивачка звернулася у суд із позовом до відповідачки, у якому просить визнати останню такою, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] , та примусово зняти її з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником даного майна, а відповідачка, яка є колишньою власницею спірного житла, зареєстрована у цьому житлі, проте в даній квартирі не проживає, чим чинить перешкоди у реалізації права власності. 16.08.2019 року у судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперчила. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судові засідання 20.05.2019 р., 15.07.2019 р. та 16.08.2019 р. не з`явилася, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки не повідомляла. При цьому, відповідачкою не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Позивач є власниками спірного житла, що стверджується копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2018 р. за №140825150, та договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2018 р.. Згідно довідки про склад сім`ї №6495 від 04.04.2019 року, відповідачка зареєстрована у спірній квартирі. Як видно з акту № 2155 від 27.03.2019 р., відповідачка зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Порушення свого права власності позивачка обґрунтовує тим, що збереження реєстрації відповідачки у спірному майні перешкоджає їй повноцінно ним користуватися та розпоряджатися; призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Викладене свідчить по обґрунтованість позовних вимог. Окрім цього, вирішуючи питання стосовно вимоги про зняття відповідачки з реєстраційного обліку за даною адресою, суд виходить з наступного. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у такому приміщенні, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки у користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: partial