Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

05.01.2016 року позивач звернулась до районного суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою смт Врадіївка вул. Кооперативна, 18. До початку розгляду справи судом по суті, позивач у порядку ч. 2 ст. 31 ЦПК України подала письмову заяву про зміну позовних вимог, в якій просила визнати дійсним договір №386 купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою вул. Кооперативна, 18 смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, який було укладено 24 червня 2000 року на універсальній товарно-сировинній біржі м. Вознесенськ Миколаївської області між нею та [PERSON], [PERSON] та визнання за нею право власності на цей будинок. При цьому позивач вказала, що договір пройшов державну реєстрацію та був зареєстрований в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 1570 від 10 липня 2000 року. Під час укладення договору купівлі-продажу на біржі сторони здійснили та виконали всі суттєві умови вказаного договору. Так, як у письмовому договорі, який був підписаний сторонами, було вказано, що він є дійсним і подальшого нотаріального посвідчення не потребує, тому договір нотаріально не посвідчувався. На даний час один із продавців - [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, а інший [PERSON], який на момент укладення договору проживав в м. Тираспіль, виїхав до іншої країни та місце його перебування не відоме, представник який представляв його інтереси в Україні - [PERSON] помер, і тому вона не може у іншому, окрім судового порядку, визнати вказаний договір дійсним та відновити своє право власності на придбане нерухоме майно, що і було підставою для звернення до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , яка була судом допитана в якості свідка у порядку ст. 184 ЦПК України, позовні вимоги визнала повністю та підтвердила, що 24.06.2000 року на біржі разом із представником свого племінника [PERSON], який в подальшому з м. Тираспіль виїхав до Ізраїлю, продали [PERSON], нині [PERSON], житловий будинок по вул. Кооператина, 18 смт Врадіївка Від [PERSON] був представник [PERSON], який разом із нею добровільно підписали вказаний договір та отримали обумовлену сторонами суму грошей, після чого покупцю була передана вся документація на будинок та вона до нього вселилась, де і проживає до цього часу. Претензій до вказаної особи немає, у нотаріальному порядку договір посвідчувати не бажає. Третя особа до суду не з»явилась та надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Заслухав пояснення позивача та відповідача, дослідив письмові докази та заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. Так судом встановлено, що -24 червня 2000 року між представником продавця [PERSON] [PERSON], іншим продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] на Універсальній товарно-сировинній біржі м. Вознесенськ Миколаївської області, був укладений письмовий договір №386 купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою вул. Кооперативна, 18 смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, після чого вказаний житловий будинок в цілому на праві приватної власності був зареєстрований за [PERSON] у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 1570 від 10 липня 2000 року ( оригінал письмового договору та реєстраційного посвідчення, наданого позивачем, показання позивача та відповідача); -сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу : продавці передали покупцю вказаний житловий будинок та правовстановлюючі документи на нього, а [PERSON], як покупець, заплатила продавцю гроші в сумі 1000 грн. та посилилась у вказаному житловому будинку, де 10.07.2007 року офіційно прописалась та проживає до цього часу ( договір купівлі- продажу, технічна документація на будинок, копія паспорту позивача, довідка Врадіївської селищної ради від 15.12.2015 року, показання позивача) ; -06 липня 2007 року [PERSON] змінила своє прізвище на дошлюбне « Перило» ( свідоцтво про переміну прізвища, свідоцтво про народження, копія паспорту [PERSON] Й.); -13 липня 2003 року представник продавця [PERSON] помер та позивач втратила можливість встановити місце проживання [PERSON] ( свідоцтво про смерть [PERSON], показання сторін); -про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку ,який відбувся між сторонами на біржі, потребує нотаріального посвідчення, позивач довідалась після звернення до Врадіївської державної нотаріальної контори, де 25.03.2015 року отримала роз»яснення щодо звернення до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним ( письмова відповідь Державного нотаріуса від 25.03.2015 року); -згідно довідки Врадіївської селищної ради від 15.12.2015 року, [PERSON] з 2000 року проживає у житловому будинку по вул. Кооперативна, 18 смт Врадіївка та весь цей час здійснює щорічно оплату по податку за земельну ділянку за вказаною адресою; -за даними ПАТ « Миколаївобленерго» Врадіївського району Західного округу, [PERSON], яка проживає за адресою [INFO] є споживачем електричної енергії за вказаною адресою з 2000 року, з якою укладено договір № 415168 про користування електричною енергією. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на це майно. Враховуючи факт доведеності, що сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу житлового будинку, який пройшов державну реєстрацію,та одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення договору , що унеможливлює вказаний договір купівлі - продажу житлового будинку посвідчити нотаріально, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним. Відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обовязки субєктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК(1963 р), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної ). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України 1963 р. договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК 1963 р. В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або обєктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК( 1963 р.), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. Крім того, так як право власності у покупця за договором купівлі-продажу виникає з моменту виконання всіх суттєвих умов договору (ст. 224 ЦК УРСР), [PERSON] набула прав власника на вказаний житловий будинок, що не оспорювалось ні однією із сторін вказаного правочину.

Outcome: approved