Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

05.02.2018 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, зареєстрований 28.12.1996 року Новосанжарським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, актовий запис №61, вирішити питання судових витрат. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між ними припинені з січня 2017 року, спільне господарство не ведеться та спільно не проживають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову, та з проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.12.1996 року Новосанжарським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, актовий запис №61 (а.с. 7). Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім'я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачкою на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги від 04.02.2018 року (а.с.28), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 04.02.2018 року (а.с.29), розрахунок адвоката за надання правової допомоги від 04.02.2018 року (а.с.30), згідно з якими вартість правової допомоги складає 1000 грн. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №19 від 05.02.2018 року на суму 1000 грн. (а.с.10). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення ним витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1000 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved