Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

06 жовтня 2015 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, у якому, після уточнень, зазначив, що позивач є рідним сином [PERSON], який помер 26.06.1995 року, залишивши після себе спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) загальною площею 7,20 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території [PERSON] сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та право на яку посвідчено сертифікатом серії ХС № 0059189, оригінал якого втрачений. Нотаріус відмов позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини з причини пропуску останнім шестимісячного строку встановленого законом, вказавши при цьому на відсутність правовстановлюючого документа. Представник стверджує, що позивач фактично вступив в управління (володіння) вказаним майном, оскільки постійно на момент смерті батька проживав з останнім. Зважаючи на це, просить суд визнати за позивачем право на спірну земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26 червня 1995 року помер [PERSON], актовий запис № 10 від 28.06.1995 року (свідоцтво про смерть серія І-КГ № 150926), після якого залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) загальною площею 7,20 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території [PERSON] сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області та право на яку було посвідчено сертифікатом серії ХС № 0059189, а на даний час, у зв'язку з втратою оригіналу останнього, посвідчено дублікатом сертифікату серії ХС № 0046937 виданим [PERSON] Великоолександрівської районної державної адміністрації 25 вересня 2015 року. Про включення померлого до списку на одержання вказаної земельної частки (паю) за № 183, згідно зазначеного сертифікату свідчить Довідка сільського голови [PERSON] сільської ради від 16.06.2014 року. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 17 Розділу Х «Перехідні положення» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25.02.2014 року встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], який помер 26.06.1995 року, як між сином та батьком. Листом від 16.08.2013 року № 349/01-16 приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв'язку з пропущенням строків. Довідкою секретаря сільської ради [PERSON] сільської ради від 20.06.2014 року підтверджується факт постійного проживання позивача разом із померлим батьком та, зокрема, зазначено, що позивач фактично вступив в управління (володіння) спадковим майном батька та приймав активну участь в оформленні сертифіката на земельну ділянку останнього. Відповідно до ч.3 ст. 5 та п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, до правовідносин, що виникли між сторонами, мають бути застосовані положення законодавства, що були чинними на момент їх виникнення, тобто норми ЦК УРСР. Так, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець може бути визнаний таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, місцем відкриття якої, відповідно до ст. 526 ЦК УРСР визначено останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. ст. 529 ЦК УРСР діти віднесені до спадкоємців першої черги за законом. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум ВСУ у п. 4 Постанови від 24.06.1983 року № 4, яка біла чинною на час існування установлених правовідносин, вказав наступне - якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Положення ч. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним з документів, яким може бути посвідчено право на земельну частку (пай), передбачає - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, з урахування вищевикладеного суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] за своє життя набув право на земельну частку (пай), а отже це є підставою для включення такого права до складу спадкового майна і вирішення питання про права на неї спадкоємців. З огляду на це, суд вважає, що під час судового розгляду встановлено достатньо підстав для визнання за позивачем права на спірну земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, що в свою чергу забезпечить можливість реалізації ним права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Outcome: approved