Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

06.11.2017 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив визнати недійсною додаткову угоду без номеру до договору оренди земельної ділянки № 0547 від 28 березня 2003 року, укладену між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «Олімпекс-Агро», щодо оренди земельної ділянки, площею 4,810 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223282000:02:034:0582, що знаходиться на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -ДП № 049558, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 17 жовтня 2002 року йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,810 га, кадастровий номер 1223282000:02:034:0582, що розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У липні 2017 року йому стало відомо, що між ним та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 0547 від 28 березня 2003 року, відповідно до якого належна позивачеві на праві приватної власності земельна ділянка була передана в оренду відповідачеві строком до 31 грудня 2021 року. Зазначена додаткова угода була зареєстрована в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.03.2008 року за № 04:08:126:01087. Позивач зазначає, що додаткову угоду до договору оренди він не підписував, продовжувати орендні відносини з відповідачем не бажав. При цьому позивач зазначає, що між ним та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» 13 листопада 2002 року був підписаний договір оренди земельної ділянки без номер, який був зареєстрований Новомосковським районним відділом земельних ресурсів 28.03.2003 року терміном на 4 роки 11 місяців 29 днів. Після закінчення терміну договору у 2007 році йому було запропоновано продовжити договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, однак він відмовився, запропонувавши його укласти строком на 5 років. Після цього ніяких договорів між ним та відповідачем не укладалося, жодної пропозиції щодо укладення додаткової угоди до договору оренди йому не надходило. Також позивач наполягає на тому, що неодноразово звертався до ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» з проханням передати йому земельну ділянку для самостійного використання, але йому в цьому відмовляли, і лише на початку 2017 року за допомогою кваліфікованої юридичної допомоги він отримав копію додаткової угоди до договору оренди, яка містить підпис, що йому не належить. Вважає, що зазначена додаткова угода до договору оренди підлягає визнанню недійсним, оскільки він його не підписував, а отже її волевиявлення на укладення такого правочину не було, а сторонами не дотримана обовязкова письмова форма правочину, яка встановлена законодавством для договорів даного виду. Відповідач у відзиві на позов посилався на те, що позовні вимоги позивача необґрунтовані через те, що 13.11.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,8100 га, кадастровий номер 1223282000:02:034:0582, що розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який в подальшому був зареєстрований у встановленому законом порядку. До закінчення дії договору позивачеві було запропоновано укласти додаткову угоду до договору оренди № 0547 від 28.03.2003 року, на що відповідач отримав стверджувальну згоду. Після цього було укладено додаткову угоду на строк до 31 грудня 2021 року, відповідно до вимог ст.ст. 202, 203 ЦК України. Додаткова угода була зареєстрована у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.03.2008 року за № 04:08:126:01087. Представник ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» наполягає на тому, що позивач мав волевиявлення на укладення додаткової угоди (а.с. 25-29). У відповіді на відзив позивач наполягав на тому, що ним не вчинявся правочин у формі додаткової угоди до договору оренди (а.с. 31, 32). 06 листопада 2017 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонова Д.О. (а.с. 13). 07 листопада 2017 року у цивільній справі відкрите провадження (а.с. 14). 31.05.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороку О.В. 21 серпня 2018 року задоволено клопотання представника позивача, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено до проведення експертизи (а.с. 66-67). 25 лютого 2019 року ухвалою суду закінчене підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Справа, у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги [PERSON], та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не мав волевиявлення на укладення оспорюваного правочину, додаткова угода ним не підписувалася, про що також свідчать висновки експерта. Просить визнати недійсною додаткову угоду без номеру до договору оренди земельної ділянки № 0547 від 28 березня 2003 року, укладеної між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою «Олімпекс-Агро», щодо оренди земельної ділянки, площею 4,810 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223282000:02:034:0582, що знаходиться на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, звернув увагу суду на те, що висновок експерта не вявляється беззаперечним доказом відсутності волевиявлення позивача на укладення додаткової угоди. Також представник відповідача вважає, що висновок експерта являється недопустимим доказом, оскільки експертом не враховувалися вікові зміни, які можуть вплинути на почерк позивача, експерт, на думку представника відповідача порушив Методику дослідження почерку при ідентифікації її виконавця. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -ДП № 049558, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 17 жовтня 2002 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,810 га, кадастровий номер 1223282000:02:034:0582, що розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5). Матеріали справи містять копію договору оренди земельної ділянки без номеру від 13.11.2002 року, зі змісту якого вбачається, що ТОВ [PERSON] та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» уклали договір оренди земельної ділянки, площею 4810 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, договір зареєстровано в Новомосковському районному відділі земельних ресурсів 28.03.2003 року, зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок під № 548 (а.с.9, 58). Представником відповідача суду надано додаткову угоду до договору оренди № 0547 від 28.03.2003 року, у відповідності до якого ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та [PERSON] уклали угоду про внесення змін та доповнень до договору оренди, додаткова угода була зареєстрована у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.03.2008 року за № 04:08:126:01087 (а.с. 61). Згідно з висновком експерта № 5128-18 від 17.01.2019 року за результатами проведення судової почеркознавчої по цивільній справі № 183/5623/17 встановлено, що підпис від імені [PERSON], в графі «Орендодавець» в Додатковій угоді до договору оренди без номеру та дати від 2007 року до Договору оренди земельної ділянки № 0547 від 28 березня 2003 року, якою передається в оренду земельна ділянка площею 4,8100 га за кадастровим номером 1223282000:02:034:0582, яка зареєстрована Дніпропетровської філії центру Державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 04.03.2008 року за № 04:08:126:01087 виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 80-81). Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу правових підстав права користування відповідачем земельною ділянкою, яка належить позивачу. Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди суд виходить з наступних норм законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Ч.1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» визначає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені особи. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з ч. 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» порушення вимог статті 4, так само як і недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди землі, є підставою для визнання договору недійсним. Частиною 1 статті 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент укладання та закінчення строку дії основного Договору оренди) передбачала, що Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1-4 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, надані позивачем докази у виді висновку експерту доводять, що [PERSON] особисто не підписував додаткову угоду до договору оренди, не був ознайомлений з його змістом, не виявляв волевиявлення на орендні відносини з відповідачем, не давав згоди на реєстрацію договору. Додаткову угоду складено та подано на реєстрацію відповідачем без відома [PERSON], що суперечить п. 3 ст. 203 ЦК України, та є беззаперечною підставою для визнання додаткової угоди недійсною. При цьому суд не знаходить достатніх даних про те, що висновок експерта у даному цивільному процесі є недопустимим доказом, як на тому наполягав представник відповідача в судовому засіданні. Висновок експерта відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертизу проведено експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність, має відповідну технічну освіту, стаж експертної роботи у відповідній галузі, кваліфікаційний клас судового експерта за відповідною спеціальністю. При проведенні експертизи використані затверджені методики, нормативні акти та довідкова література. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч. 2 ст. 16 ЦК України перелічені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання правочину недійсним (п. 2), відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, за ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. За таких обставин позовні вимоги про визнання додаткової угоди до договору оренди недійсним підтверджені належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності підтверджують доводи позивача про порушення відповідачем його майнових прав, що є підставою для задоволення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 грн. (а.с. 1), поніс витрати на оплату послуг експерта за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 6864 грн., які відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved