Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

05 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Собичівської сільської ради Шосткинського району Сумської області, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON], яка померла 05 липня 2012 року, на праві власності житлового будинку з допоміжними господарськими спорудами №6 по вулиці Садова (колишня вулиця Ворошилова) в с.Собичеве Шосткинського району Сумської області та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 05 липня 2012 року, право власності на вказане нерухоме майно, з підстав неможливості оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючого документу на нього. Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. 05.07.2012 року померла [PERSON] /а.с. 5/. За життя [PERSON] належав житловий будинок №6 по вулиці Садова в селі Собичеве Шосткинського району Сумської області, набутий на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.1975р.. Проте [PERSON] не встигла отримати\~ зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. Крім того, оригінал вказаного договору був втрачений. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання\~ внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із довідки № 497, виданої 14.12.2018р. виконавчим комітетом Собичівської сільської ради Шосткинського району Сумської області вбачається, що за записами погосподарської книги Собичівської сільської ради № 03 за 2011-2015 роки житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Садова, буд. 6, с. Собичеве, Шосткинський район, Сумська область, належав [PERSON] /а.с. 61/. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку з допоміжними господарськими спорудами №6 по вулиці Садова (колишня вулиця Ворошилова) в с.Собичеве Шосткинського району Сумської області на праві власності [PERSON], померлій 05.07.2012р., підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (позивачу) згідно із заповітом, посвідченим Собичівською сільською радою Шосткинського району 11.03.2008 року за реєстровим № 52. Цей заповіт не змінений, не скасований та не визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З відповіді нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори на запит суду /а.с. 25, 26/ вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №327 за 2012 рік, спадкоємицею за заповітом є дочка [PERSON], яка отримала свідоцтва про право на спадщину у вигляді вкладів та права на недоодержану пенсію. Інші спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON], яка в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину.\~ За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, будучи спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім`я на спірний житловий будинок, але відсутність правовстановлюючих документів на зазначений будинок позбавило її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає можливим позов задовольнити. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved