Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

06.10.2016 р. та уточнено 14.11.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову вказує, що з 2011 року по 2013 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, під час яких народився син [PERSON], [INFO]. Через погіршення відносин з [PERSON], після народження дитини, остання записала дитину на своє прізвище, а в графі «по батькові» вказала його. На сьогоднішній день відповідач категорично відмовляється звернутися до органу реєстрації актів цивільного стану зі спільною заявою для визначення походження дитини від батька, в звязку з чим він змушений був звернутися до суду. Позивач на попередній розгляд справи не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач на попереднє судове засідання не зявилася, надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи в її відсутність. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 р., яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно\~статті 128 СК України\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1\~ст. 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] батьком записаний [PERSON] а.с.5, відомості про батька в зазначене свідоцтво про народження записані за вказівкою матері згідно з частиною першою\~статті 135 СК України. Відповідно до\~ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За відсутністю заяв, право на подання яких встановлено статтями\~126\~та\~127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду, відповідно до ч. 1\~ст. 128 СК України. Приписами ст. ст.\~126,127 СК України\~передбачено визначення походження дитини за заявою чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою та заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини. В свою чергу положеннями ч. 2,3,4\~ст. 128 СК України\~передбачено, що позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Пленум Верховного Суду України в п. 9 своєї\~постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розяснив, що відповідно до статей\~213,\~215 ЦПК\~України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, імя та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться повязані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями\~ст. 134 СК України\~на підставі заяви осіб, зазначених у статтях\~126\~і\~127\~цього\~Кодекс, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено і це не заперечується відповідачем, що відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері, зважаючи на вимоги\~ст. 134 СК України, та враховуючи, що заява відповідача надана до суду про визнання позову, не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує права, свободи чи інтереси як сторін так і інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, суд вважає за можливе одночасно ухваленням рішення про визнання батьківства внести зміни до актового запису про народження в частині прізвища та по батькові дитини, а також в частині відомостей про батька дитини.

Outcome: approved