Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

05 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 28 вересня 1996 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 207. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися у січні 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дітей сторони не мають. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, на примирення категорично не погоджується; пояснив, що з січня 2014 року з відповідачкою погіршилися стосунки, у липні 2014 року він пішов з родини і мешкає окремо, на даний час підтримує шлюбні стосунки з іншою жінкою і наміру зберігати даний шлюб не має; за час, що був наданий судом для примирення за клопотанням відповідачки кроків до відновлення подружніх стосунків ні він, ні відповідачка не робили, за цей час з ініціативи відповідачки судом розділено майно, набуте під час подружнього життя (квартира), також з нього стягнуто аліменти на утримання дітей. При відвідуванні ним квартири, яку суд розділив у рівних частках, між ним та відповідачкою виникають конфлікти. Наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що подружні стосунки відновлені бути не можуть. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що не визнає позовні вимоги та не згодна на розірвання шлюбу, наполягала на повторному наданні строку для примирення з відповідачем. В обгрунтування заперечень пояснила, що позивачем невірно викладено обставини щодо припинення подружніх відносин, фактично вони припинені у липні 2014 року, коли вона дізналася про його подружню зраду і він зібрав речі та пішов з родини; раніше вже відбувалась подібна ситуація у стосунках і вони після цього продовжили подружнє життя, народилася менша донька; при цьому пояснила, що майно між ними дійсно розділено за рішенням суду у жовтні 2014 року за її позовом, також за рішенням суду на її користь стягнуто аліменти з позивача; назвати факти вжиття заходів для примирення з позивачем ні з свого боку, ні з його боку не може, але на розірвання шлюбу не погоджується, просить надати черговий строк для примирення. Суд, вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 вересня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 207 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (л.с. 6), та [PERSON], [INFO] (л.с. 5). Як зазначив позивач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо з липня 2014 року, що визнала відповідачка. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про місце проживання дітей сторони не мають, за погодженням вони залишаться з відповідачкою, на її користь з позивача стягнуто в судовому порядку аліменти. спір про поділ майна між подружжям вирішено у судовому порядку за ініціативи відповідачки протягом часу, що був наданий судом сторонам для примирення. Як позивач, так і відповідачка не назвали суду будь-яких спроб з їх боку протягом часу для примирення тривалістю три місяці до налагодження подружніх стосунків, при спілкуванні у судовому засіданні не висловили конкретних пропозицій відновити подружнє життя, позивач проживає з іншою жінкою і не має наміру відновлювати подружні стосунки, категорично проти надання чергового строку для примирення. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін; адже, незважаючи на те, що суд надавав можливість сторонам зберегти сім'ю, надаючи час для примирення, позитивним результатом для збереження сім'ї це не стало, стосунки між сторонами конфліктні, з ініціативи відповідачки між сторонами за час, наданий для примирення, у судовому порядку поділено набуте за час шлюбу майно та вирішено питання стосовно утримання неповнолітніх дітей; позивач категорично відмовляється від надання судом чергового строку для примирення і наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що за таких обставин шлюб між сторонами збережений бути не може і позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved