Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

04 серпня 2020 року Кредитна спілка «Харківська Каса Взаємодопомоги» (далі - КС «ХКВ») звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позивач зазначив, що 05 березня 2019 року між КС «ХКВ» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 50/12, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 10 600,00 гривень. Відповідно до графіку, наведеного в додатку до кредитного договору, відповідач зобов`язався сплатити кредит до 25 лютого 2020 року, однак свої зобов`язання відповідач не виконав. Борг відповідача перед позивачем за договором про споживчий кредит № 50/12 від 05.03.2019 становить 14 530,04 грн, з яких: 7 594,15 - заборгованість по кредиту, 4 293,52 грн - заборгованість по процентам, 2 642,37 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Посилаючись на викладене, КС «ХКВ» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 14 530,04 гривень. Ухвалою від 26.08.2020 позовну заяву КС «ХКВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав клопотання згідно якого позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 05 березня 2019 року між КС «ХКВ» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 50/12 (далі Договір), за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10 600,00 грн на ремонт житла на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Кредит надано строком на 12 фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені Договором, за користування кредитом (а.с. 4, 5). Згідно п. 3.1 Договору плата за користування кредитом становить 67% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пункту 10.5 Договору, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу (згідно графіка платежів) за процентами, повністю або частково, більше ніж на 3 (три) дні Кредитодавець за рішенням уповноваженого органу управління має право вимагати від Позичальника сплати штрафних санкцій у розмірі 100% річних, нарахованих на залишок суми кредиту з дати планового платежу (згідно графіка розрахунків) до повного виконання Позичальником своїх поточних зобов`язань зі сплати прострочених процентів. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань Позичальником на підставі Договору, не може перевищувати половини суми, одержаної Позичальником за таким Договором (п. 10.6 Договору). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка платежів до 25.02.2020 (а.с. 6). Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.07.2020 становить 14 530,04 грн, з яких: 7 594,15 - заборгованість по кредиту, 4 293,52 грн - заборгованість по процентам, 2 642,37 грн - заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 7). Відповідачу [PERSON] 21 грудня 2019 року направлялась письмова вимога про повернення виниклої заборгованості та дострокового повернення кредитних коштів протягом 30 днів, яка залишилась без виконання (а.с. 8, 9). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі договору про споживчий кредит № 50/12 від 05.03.2019. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, відсотками, а також штрафу. Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами, штрафні санкції інші умови правовідношення. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 31.07.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 14 530,04 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги КС «ХКВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 102 грн судового збору (а.с. 1). У зв'язку з задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved