Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

05.06.2014р. до суду звернувся [PERSON] до Докучаєвської міськради, де просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1411600000:05:004, площею 0,1852га., в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS], і передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що є сином [PERSON] та [PERSON], яким за життя належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що знаходився на земельній ділянці площею 0,1852га., кадастровий номер 1411600000:05:004, виділеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та який в подальшому згідно Договору дарування жилого будинку від 25.07.2009р., був подарований йому. Після смерті батьків, він звернувся до державної нотаріальної контори з приводу оформлення прав на спадщину, зокрема на земельну ділянку на якій розташований подарований йому будинок, на що отримав відмову з посиланням на те, що спадкодавиця [PERSON] за життя отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, не зареєструвала останнє та не отримала на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю. Через неможливість, оформлення своїх прав на земельну ділянку окрім як в судовому порядку, просить задовольнити позов /а.с. 2/. Предмет та підстава позову, а також розмір позовних вимог не змінювались. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, зазначених ним, в поданому позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, вирішення долі позову залишає на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження за серією [NUMBER], виданим 09.08.1956р. Докучаєвським міським РАГС Донецької області /а.с. 8 з обороту/. За життя батькам позивача на праві приватної власності належали житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], що знаходився на земельній ділянці площею 0,1852га., кадастровий номер 1411600000:05:004, виділеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, про що свідчить зокрема Свідоцтво про право на спадщину за законом за серією ВМС № 999467, посвідчене 07.07.2009р. державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори Чибіковою Г.В. і зареєстроване в реєстрі за № 849 /а.с. 8/ та Державний акт на право приватної власності на землю за серією І-ДН № 082696, виданий 06.04.2000р. за підписом голови Докучаєвської міської ради Донецької області Самборського Л.В. і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № № І-527 /а.с. 7/. Після смерті свого чоловіка, [PERSON] отримане у спадок майно згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом за серією ВМС № 999467 від 07.07.2009р., а саме жилий будинок [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці, на підставі Договору дарування жилого будинку за серією ВМС № 999534, посвідченого 25.07.2009р. державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори Чибіковою Г.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 939 /а.с. 5/, подарувала своєму синові - позивачу по справі [PERSON], який за цією адресою у передбаченому законом порядку зареєструвався 12.09.2009р. та розпочав постійно проживати, що підтверджується копією паспорта громадянина України за серією [NUMBER], виданого 05.09.1997р. Докучаєвським МВ УМВС України у Донецькій області /а.с. 3/. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить Свідоцтво про смерть за серією [NUMBER], видане 19.04.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області /а.с. 10/. Єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON], що випливає з Свідоцтва про право на спадщину за законом за серією ВТА № 788199, посвідченого 19.12.2012р. державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори Чибіковою Г.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 1957 /а.с. 11/, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у чому йому на підставі постанови державного нотаріуса Чибікової Г.В. за № 2049/02-31 від 19.12.2012р. було відмовлено з посиланням на те, що спадкодавиця [PERSON] за життя отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, не зареєструвала останнє та не отримала на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю /а.с. 4/. Відповідно до нотаріального напису на Державному акті на право приватної власності на землю за серією І-ДН № 082696 від 06.04.2000р., посвідченого державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори Чибіковою Г.В., на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом за серією ВМС № 999467 від 07.07.2009р. за реєстром 849, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1411600000:05:004, площею 0,1852га., в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS], і передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, перейшла до [PERSON], яка за життя це право в передбаченому законом порядку не зареєструвала та не отримала Державний акт на право приватної власності на землю на своє ім'я. Ці обставини в судовому порядку не оспорено. Як передбачено п.3.5 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», обговореного на засіданні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 01 березня 2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст. 126 ЗК України в редакції Закону від 05 березня 2009 року № 1066 - VI, введеного в дію 02 травня 2009 року). Та встановлено наступні підстави для звернення з позовом до суду про визнання права власності на земельну ділянку: спадкодавець придбав у власність земельну ділянку за договором купівлі-продажу, дарування та іншою угодою, свідоцтвом про право на спадщину, проте не проведена державна реєстрація права власності на земельну ділянку; спадкодавцем складено заповіт на земельну частку(пай), але на день його смерті земельна ділянка йому не належить на підставі державного акту і за таких обставин нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом. А відповідно до п.3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами судочинства (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки право власності на спірну земельну ділянку спадкодавиці [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке вона отримала в Докучаєвській державній нотаріальній конторі 07.07.2009р., то до спадкоємця за законом [PERSON] переходить право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, відповідно до вимог ст.ст.1222, 1223 та 1225 ЦК України.

Outcome: approved