Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

05.10.2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що [INFO] в селі Діанівка Волноваського району Донецької області помер її чоловік, [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на отримання земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Володарське» розміром 3, 25 в умовних кадастрових гектарах, на території с. Кіровське (колишня назва с. Діанівка) Волноваського району Донецької області відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (Пай) Серія ДН № 0208522 від 10.10.1996 року, який був виданий на підставі розпорядження Волноваської райдержадміністрації від 10.10.1996 року за № 583р, та був виданий на ім`я [PERSON] . На даний час через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, - Сертифікату Серія ДН № 0208522 від 10.10.1996 року змоги оформити спадщину після померлого чоловіка в нотаріальному порядку позивач, [PERSON] , не має. Просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку та жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та визнати право на отримання права на земельну частку (пай). Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача - Діанівської сільської ради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, надіслав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. У зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом в ході судового розгляду справи встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно Сертифікату на право на земельну частку (Пай) Серія ДН № 0208522, виданого 10.10.1996 року на підставі розпорядження Волноваської райдержадміністрації № 583р від 10.10.1996 р., право на отримання земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП «Володарське» розміром 3, 25 в умовних кадастрових гектарах, на території с. Кіровське (колишня назва с. Діанівка) Волноваського району Донецької області, належало за життя [PERSON] . (а.с.11 ) Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] чоловіком позивача є [PERSON] . (а.с. 9 ) З свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . (а.с6. ) Згідно Довідки про склад сім`ї на момент смерті Спадкодавця № 393 від 02.10.2020 року, яка була видана Діанівською сільською радою, Спадкодавець, [PERSON] , на день смерті мав наступний склад: дружина - [PERSON] . (а.с.10 ) Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Стаття 81 ЗК України передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст. 1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по п`яту чергу. Ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства» при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документу, що засвідчує право власності особи на майно. Спори про спадкування підлягають розгляду у судовому порядку у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Спори про спадкування підлягають розгляду у судовому порядку у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріалами справи підтверджена відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Беручи до уваги вищевикладене та те, що відповідач цілком визнав позов, про що ним подано до суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Діанівської сільської ради Волноваського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права на отримання земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП «Володарське» розміром 3, 25 в умовних кадастрових гектарах, на території с. Кіровське (колишня назва с. Діанівка) Волноваського району Донецької області. Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою дня сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності На стягненні судових витрат позивач не наполягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved