Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

05 вересня 2018 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікова Лариса Володимирівна, в якому просив суд втановити йому додатковий строк тривалістю три місяця для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 21 січня 2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача - [PERSON] , якою уточнено позовні вимоги, та яка просить суд визнати, що [PERSON] , який помер [INFO] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] , його дядька [PERSON] з поважних причин. Встановити [PERSON] додатковий строк у три місяця для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . 11 серпня 2007 року позивачка з [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 564. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Чоловік позивачки [PERSON] з 2010 року тяжко захворів на захворювання, яке було пов`язано з порушенням функції опори та пересування, йому було тяжко ходити, робилися операції, з 18.05.2018 року йому була надана 1 група інвалідності, він пересувався на інвалідному візку. Позивачка є спадкоємцем за законом після померлого чоловіка [PERSON] . Згідно копії спадкової справи № 55/2019 з Другої Кам`янської ДНК зведеної після смерті [PERSON] , заяву про прийняття спадщини після його смерті подано його дружиною - [PERSON] . Дядько чоловіка позивачки - [PERSON] на праві приватної власності володів житловим будинком, який розташований за адресою [ADDRESS] . [INFO] дядько чоловіка позивачки - [PERSON] помер. Вважаючи, що до смерті останній мешкав зі своєю дружиною, у [PERSON] не виникало питання щодо оформлення права власності на його майно в порядку спадкування, думаючи, що все тепер належить його дружині, відповідачці по справі [PERSON] . Однак, після смерті [PERSON] до чоловіка позивачки звернулася [PERSON] з проханням допомогти їй в оформленні документів на будинок. Позивачка разом з чоловіком приїхали до неї, де почали пошук всіх необхідних документів, та в цей же день знайшли заповіт від 26.03.1997 року, згідно якого дядько чоловіка позивачки [PERSON] заповідав усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що він за законом матиме право на день смерті, усі майнові права та обов`язки, які належали йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів чоловікові позивачки [PERSON] . Наступного дня чоловік позивачки разом з [PERSON] звернулись до 1-ї державної кам`янської нотаріальної контори для прийняття спадщини. Постановою Державного нотаріуса Першої каменської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. від 08.08.2018 року [PERSON] було відмовлено в оформлені спадкового майна, яке залишилося після померлого [PERSON] у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Йому було рекомендовано звернутися до суду. [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому що я взагалі не знав про існування заповіту. Крім того, чоловік позивачки [PERSON] з 2010 року тяжко захворів на захворювання, яке було пов`язано з порушенням функції опори та пересування, був інвалідом першої групи, пересувався на візку, тому був обмежений в пересуванні, весь час знаходився в своїй квартирі, нікуди не виходив та не виїжджав. Ніяких повідомлень від нотаріуса він не отримував. В матеріалах спадкової справи відсутні докази направлення [PERSON] будь яких повідомлень з нотаріальної контори. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначила, що [PERSON] є її рідним племінником. ЇЇ чоловік - [PERSON] в 1997 році склав на [PERSON] заповіт, якого я відповідачка не бачила, оскільки [PERSON] після його підписання віддав [PERSON] . Чоловік повідомив відповідачку, що заповів позивачу половину будинку [ADDRESS] , про існування заповіту знали всі родичі, включаючи самого [PERSON] . Крім цього, відповідачка [PERSON] останній раз бачила [PERSON] приблизно в 2015 році, з того часу він до неї не приїздив. Чоловік відповідачки - [PERSON] помер [INFO] . Останній строк подачі заяви про прийняття спадщини - 04 лютого 2013 року. Інвалідність [PERSON] отримав згідно наданої копії довідки в 2018 році. А тому, перешкод для подання заяви на протязі часу з 04.09.2012 р. по 04 лютого 2013 року у [PERSON] не було, а тому він не скористався правом на прийняття спадщини. Відповідачка [PERSON] є дружиною померлого [INFO] , [PERSON] , є єдиною спадкоємицею першої черги (ст. 1261 ЦК України), на час відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем. В судовому засіданні представник позивача адвокат Долгов О.О. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позові, просив задовольнити позов з наведених у ньому підстав. Представник відповідачки адвокат Скиба А.Ю. в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Від третьої особи - завідувача Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою Новікової Л.В. на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заперечень проти позову не надходило. Позивачка [PERSON] , будучи допитаною у судовому засіданні як свідок, повідомила, що відповідачка є тіткою її померлого чоловіка [PERSON] , а спадкодавець [PERSON] був його дядьком та чоловіком відповідачки. До смерті спадкодавця чоловік позивачки дуже допомогав їм, доглядав дядька, хоча сам був інвалідом 1-ї групи, купував продукти харчування тощо. Також її чоловік займався похованням свого дядька - спадкодавця [PERSON] . Про наявність його заповіту її чоловік та вона дізналися влітку 2018 року. У липні 2018 року вже після смерті спадкодавця відповідачка зателефонувала їм та сказала, що у неї проблеми з газопостачанням, яке їй відімкнули, так як вона не господар будинку. Позивачка з чоловіком приїхали до відповідачки додому і вдома у неї за її проханням при перегляді документів знайшли заповіт [PERSON] на ім`я чоловіка позивачки [PERSON] , відповідачка віддала їм цей заповіт, після чого вони звернулись до нотаріуса. Також пояснила, що її чоловік [PERSON] , який був первісним позивачем та правонаступником якого вона є у даній справі, за життя переніс декілька хіругрічних втручань в області спини, мав проблеми з самостійним пересуванням. Під час їх візиту до відповідачки у липні 2018 року були присутні їх кум та кума, вони на власному авто їх відвозили, відповідачка винесла документи у двір і там вони їх переглядали та знайшли заповіт. Свідок [PERSON] у суді повідомила, що її чоловік приятелював із [PERSON] , тому вона знає, що останній дуже активно допомогав своєму дядькові [PERSON] , як грішми, так і продуктами харчування, дядько був йому хрещеним батьком, він здійснював і фізичний догляд, не дивлячись на те, що сам погано пересувався. Влітку 2018 року дружина [PERSON] - [PERSON] . Зателефонувала [PERSON] і повідомила, що у неї проблеми з газопостачанням, просила допомоги, тому свідок зі своїм чоловіком відвезли його з дружиною до відповідачки додому, там начебто серед документів знайшли заповіт дядька на користь [PERSON] ; [PERSON] не знав нічого про заповіт, і це обговорювалось у присутності свідка; у [PERSON] були проблеми зі спиною протягом трьох років до його смерті, члени родини свідка возили його на лікування тощо. Свідок [PERSON] пояснила, що працює у соціальному центрі обслуговувала відповідачку близько 9 років, ще за життя її чоловіка - [PERSON] відповідачка зверталася до неї з приводу відключення їй газу у липні 2018 року, так як на неї не був оформлений особовий рахунок; оскільки відповідачка була хвора і не могла займатися цим питанням, то просила телефонувати [PERSON] , так як він успадкував половину будинку; потім свідок сприяла зверненню відповідачки до нотаріуса; відповідачка також має рідну сестру та племінника. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть (арк.с. 24), видане 05 вересня 2012 року за актовим записом № 798. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на праві власності на підставі договору дарування від 05 квітня 1990 року (арк.с. 25), посвідченого державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори. За життя [PERSON] склав заповіт від 26 березня 1997 року (арк.с. 7), посвідчений державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федорянка Т.П., відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідав [PERSON] . Відповідачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом. [PERSON] не знав про існування заповіту, з 2010 року тяжко захворів на захворювання, яке було пов`язано з порушенням функції опори та пересування, був інвалідом першої групи, пересувався на візку, тому був обмежений в пересуванні, весь час знаходився в своїй квартирі, нікуди не виходив та не виїжджав. Ніяких повідомлень від нотаріуса він не отримував. 27 липня 2018 року [PERSON] звернувся до Першої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Постановою від 08 серпня 2018 року (арк.с. 5), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відповідно до поданих документів та інформацією, наданою у спадковій справі вбачається, що у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріуса він не подав, доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 841 від 28 листопада 2018 року (арк.с. 86). Ухвалою суду від 21 січня 2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача - [PERSON] , якою уточнено позовні вимоги, та яка просить суд визнати, що [PERSON] , який помер [INFO] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] , його дядька [PERSON] з поважних причин. Встановити [PERSON] додатковий строк у три місяця для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно витребуваної судом у Першої кам`янської державної нотаріальної контори копії спадкової справи № 547/2018 померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 24 липня 2018 року звернулись відповідачка [PERSON] та [PERSON] . У відповідності зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 1269, ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Верховний Суд у справі № 565/1145/17 ВС у Постанові від 26 червня 2019 року зазначив, що необізнаність спадкодавця про наявність заповіту є достатньо поважною причиною для задоволення позовних вимог про призначення додаткового строку для прийняття спадщини. В рамках даної справи судами було встановлено, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем і про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами 6-місячного строку для прийняття спадщини. При цьому, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Апеляційний та касаційний суди визнали такі причини поважними, пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Процесуальне правонаступництво у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ґрунтується також на нормах статті 1276 ЦК України, згідно з якою якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Тому ВС дійшов висновку, що право на спадкування не відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах. (Постанова Верховного Суду від 16.05.2018, справа № 523/17848/16-ц провадження № 61-7120св18). З наведеного вище вбачається, що [PERSON] , який звернувся за свідоцтвом про прийняття спадщини за заповітом, пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки спадкоємець не був обізнаний про існування заповіту, повідомлень від нотаріуса не отримував. Крім того, [PERSON] мав першу групу інвалідності згідно довідки МСЕК (арк.с. 11-12), причина інвалідності захворювання з порушенням функції опори та пересування. Таким чином, [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з причин, які суд визнає поважними. Позивачка [PERSON] у свою чергу на час смерті [PERSON] мешкала разом із ним, що підтвердила відповідною довідкою, інших спадкоємців після його смерті немає, нею подано заяву про прийняття спадщини, що видно з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] органом нотаріату. Таким чином, наведені позивачкою обставини в обґрунтування заявлених вимог знайшли підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи. Враховуючи обставини справи, те, що [PERSON] , який звернувся за свідоцтвом про прийняття спадщини за заповітом, пропущено строк для прийняття спадщини з причин, які визнані судом поважними, зокрема, наявність 1 -ї групи інвалідності та суттєві обмеження у пересуванні за станом здоров`я, необізнаність про існування заповіту, про що у суді повідомила позивачка, допитана як свідок, суд, приймаючи до уваги те, що спадкодавцем складено заповіт на ім`я [PERSON] , єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] , вважає можливим встановити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини відповідно до заявлених нею позовних вимог - три місяці з дня набрання рішенням суду чинності. Судові витрати з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним віднести на рахунок позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved