Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

07.04.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] : А-1 житловий будинок, площею забудови 79,3 кв.м., з а-1 прибудовою, площею забудови 23,8 кв.м., загальною площею 81,3 кв.м., в т.ч. житловою 43,0 кв.м., допоміжною 16,6 кв.м., та площею літніх неопалювальних приміщень 21,7 кв.м., Б-1 сарай, площею забудови 64,8 кв.м., В - погріб, площею забудови 8,4 кв.м., 1 хвіртка, 2 ворота з хвірткою, площею забудови 7,0 кв.м., в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті рідної тітки позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] . Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що по [ADDRESS] [ADDRESS] , яке належало до суспільної групи «колгоспний двір», членом якого була [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] позивачка, як спадкоємець за законом, подала заяву про прийняття спадщини до Городнянської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 05.03.2019 року за позивачкою визнано право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті рідної тітки позивачки, [PERSON] , померлої [INFO] . До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшов також спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Оскільки спадкодавець [PERSON] не зареєструвала за життя право власності на вищезазначений житловий будинок, нотаріус не має право видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на це спадкове нерухоме майно. Тому позивачка звертається до суду та просить визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлена належним чином, 29.05.2020 року позивачка надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.( а.с. 57). Відповідач по справі про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача в судове засідання не з`явився. Сільський голова Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Лариса Шовкова надала до суду письмову заяву від 05.05.2020 року № 02-20/294 з проханням розглянути справу без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечують. ( а.с. 33). Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області - в судове засідання не з`явився. В.о. голови Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Тетяна Захарченко подала до суду заяву від 06.05.2020 року № 01-32/272 про розгляд справи без участі представника Городнянської РДА, проти позову не заперечують. (а.с. 34). Згідно положень ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного. За даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] встановлено, що його видано Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області 03.10.1996 року [PERSON] , [INFO] . (а.с.4). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 30 липня 1993 року уклали шлюб, про що було зроблено запис за № 332. Після укладення шлюбу спільне прізвище подружжя: „ [PERSON] . (а.с.5). Дослідженням свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] , виданого повторно,\~встановлено,\~що батьками [PERSON] ,\~яка народилася\~ [INFO] ,\~вказані: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5). Судом встановлено, що [INFO] в м. Чернігів померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З довідки Бурівського старостинського округу Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 124 від 14.05.2019 року встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку [ADDRESS] була постійно зареєстрована та постійно проживала тільки [PERSON] , з 1978 року по [INFO] , виписана в зв`язку зі смертю. (а.с.12). Після смерті\~ [PERSON] \~позивачка звернулася\~до Городнянської районної державної нотаріальної контори\~Чернігівської області з відповідною\~заявою про\~прийняття спадщини.\~05 травня 2017 \~року нотаріусом\~заведена спадкова\~справа №\~60/2017\~до майна\~ [PERSON] ,\~яка померла [INFO] .\~За даними\~спадкової справи\~позивачка є\~єдиним спадкоємцем,\~хто прийняв\~спадщину [PERSON] \~у встановленому\~законом порядку. Інший спадкоємець за законом за правом представлення [PERSON] - повідомлена нотаріусом про відкриття спадкової справи, спадщину [PERSON] у встановленому законом порядку не прийняла. (а.с.38-41). Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2019 року за [PERSON] визнано право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті її рідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 15 квітня 2019 року. ( а.с. 14-17 ). Вказаним ріщенням встановлено, що позивачка є рідною племінницею [PERSON] , померлої [INFO] , по родинній лінії батька позивачки [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с.16зв.) Як встановлено з письмових доказів справи, до складу спадщини [PERSON] увійшов в тому числі житловий будинок [ADDRESS] . Так, з довідки Бурівського старостинського округу Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 15.11.2019 року № 261 встановлено, що в будинку [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року постійно були зареєстровані та постійно проживали : [PERSON] , якій належить цей будинок з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року член колгоспного двору [PERSON] не втратила права на майно. Відомості про виділення земельної ділянки під будівництво господарчих споруд та будинку [ADDRESS] відсутні. (а.с.13). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві власності. Отже, [PERSON] за її життя набула у власність спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами як член колгоспного двору. З інформаційної довідки від 18 липня 2019 року № 663 встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] не зареєстровано. Загальна площа будинку 81,3 кв.м., житлова площа будинку 43,0 кв.м. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 12.06.2019 року становить 169513 грн. Рік побудови житлового будинку 1963, дозвільних документів згідно чинного законодавства не передбачено. (а.с.11). Також відсутність державної реєстрації спірного будинку підтверджується інформаційною довідкою від 04.06.2020 року № 211377266 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. (а.с.60). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Доказами справи підтверджено, що на момент смерті спадкодавець [PERSON] мала у власності спірний будинок. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка позбавлена можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавця на спірний будинок не було зареєстроване за її життя. Відмова нотаріуса оформити спадкове право підтверджена письмово. (а.с.18). Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого Городнянським РГ БТІ технічного паспорта встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] на плані: А-1 житловий будинок з а-1 прибудовою, Б-1 сарай, В погріб, № 1 хвіртка, № 2 ворота з хвірткою. ( а.с. 8-10). З огляду на те, що право власності спадкодавця [PERSON] на спірний будинок підтверджено матеріалами справи, а позивачка позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити своє спадкове право на це нерухоме майно, суд, враховуючи положення ст. 328, 392 ЦК України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved