Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

06 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 вересня 2015 року. У вказаному будинку зареєстрований попередній власник [PERSON] Останнє відоме його місце проживання с. Вікнини Білогірського району Хмельницької області. Наявність реєстрації останнього в належноому йому будинку перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном. А тому, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] з 2004 року у будинку не проживає, особистих речей у ньому не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, договірні відносини з приводу користування житлом відсутні, просив суд ухвалити заочне рішення, яким позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзиву не подав. В зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, за згодою позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив у відповідності до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Частинами 1 і 4 статті 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно вимог ст.\~317\~ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Відповідно до статті 321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК Українита ст.150\~ЖК Української\~РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири (будинку) право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Як встановлено в суді та вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Рябою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за №513, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 44401973 від 23 вересня 2015 року, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 вересня 2015 року слідує, що відповідач [PERSON] є попереднім співвласником спірного будинку, а з домової книги та інформації Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 08-21/2908 від 20.12.2019 року - що він значиться зареєстрованим у ньому з 02.08.2001 року. Згідно даних актів від 05 листопада 2019 року та 22 січня 2020 року, складених комісією у складі працівників Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Сокирко Т.Б., Тріщук О.О., Косар С [PERSON] А. та сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але фактично більше п`ятнадцяти років не проживає за вищевказаною адресою, а саме з 2004 року по даний час. Даний факт підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, ствердивши, що відповідач [PERSON] у будинку по [ADDRESS] з 2004 року не проживає, житлом з того часу не користується. Згідно повідомлення Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №228 від 06.12.2019 року, [PERSON] проживав на території Вікнинської сільської ради без реєстрації до 2007 року, даними куди вибув останній сільська рада не володіє. Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов слід задовольнити, а відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved