Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

05.11.2018 року в провадження Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю надійшла вищевказана цивільна справа за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» (надалі КП «Павлоградтеплоенерго») про стягнення в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за фактично спожиту теплову енергію за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.2002 р. по 01.01.2016 р. у розмірі 24\~774,45 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачф є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються до будинку № 11, кв. 2 по вул. Героїв України, м. Павлограда. Між сторонами не було укладено письмового договору щодо надання послуг з теплопостачання, однак, в силу вимог ст. 2018 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правлчину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. Оскільки відповідачами фактично споживались послуги з теплопостачання, вони вважається такими, що уклали договір про надання населенню послуг з теплопостачання. Оскільки оплату фактично отриманих послуг відповідачами не здійснювалось у встановленому законом порядку, утворилась заборгованість, яку позивач прохав стягнути з відповідачів у солідарному порядку. 23.11.2018 р. від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 04.11.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої остання повідомляла, що ніякого відношення до квартири за адресою [ADDRESS] не має, так само як і її мати - [PERSON], оскільки вказана квартира була продана за договором купівлі-продажу з наявними боргами за комунальні послуги, погашення яких, за вказаним договором, входить до зобов'язання покупця. Таким чином, прохала суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання 28.12.2018 р. не з'явилась, будучи належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов, а також жодних заяв чи клопотань на адресу суду від останньої не надходило. За даною явкою сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними доказами, підстав для ухвалення заочного рішення не вбачається. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, надавши їм оцінку в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості (особистий рахунок споживача 5-502011002) за послуги з теплопостачання, що надаються за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.2002 р. по 01.01.2016 р. наявна заборгованість зі сплати послуг у розмірі 24\~774,45 грн. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі - Правила). Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо-, та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що постачання теплової енергії (теплопостачання) це господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується обєктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. В порядку ч. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні луги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого водопостачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з відведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. У позові\~позивачем зазначено,\~що відповідачі\~є споживачами\~послуг з\~теплопостачання за\~адресою[ADDRESS]. Спеціальний договір, предметом якого є надання послуг з централізованого теплопостачання за вказаною адресою, між сторонами укладено не було. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» регламентовано обовязковість укладення договору між споживачем та теплопостачальною організацією. Такий обовязок покладається на споживача. Не укладення такого договору між сторонами не позбавляє споживача від обовязку здійснити оплату за фактично спожиті послуги. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 13), згідно довідки, наданої на запит Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрованою за адресою [INFO] не значиться. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 14), згідно довідки, наданої на запит Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO] (нині - Героїв України)[ADDRESS], а з 12.09.14 р. знята з реєстрації за вказаною адресою; вибула до м. Полтави, вул. Навроцького 9. Згідно з договором купівлі-продажу від 16.12.2015 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № І-3924, судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON], адреса зареєстрованого м/п та фактичного проживання: [INFO]), та [PERSON] (адреса зареєстрованого м/п: м. Полтава, вул. Навроцького, 9), як Продавці, уклали цей договір з Покупцем [PERSON] (адреса зареєстрованого м/п: [ADDRESS]; РНОКПП [NUMBER]) про те, що продавці передають у власність (продають) а покупець приймає (купує) у власність квартиру за адресою м. Павлоград, вул. Садовніченка (нині - Героїв України)[ADDRESS], а з 12.09.14 р. Згідно з вказаним договором встановлено, що продавцями на підтвердження права приватної власності на вказану відчужувану квартиру подано примірник договору купівлі-продажу, зареєстрованого 09.03.1998 року за реєстраційним номером № 3/17-НД, який було 29.06.1998 р. зареєстровано КП «Павлоградське МБТІ» і записоано в реєстрову книгу за № 24-311. Право власності на вказану квартиру за продавцями в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано 16.12.2015 р. за № 12576189 (а.с.33-36). Також, відповідно до вказаного договору вбачається, що Продавці попередили нотаріуса та Покупця про наявність заборгованостей по комунальним платежам за вдчужувану квартиру, які Покупець зобов'язався сплатити (станом на 16.12.2015 р.) самостійно після реєстрації вказаного правочину (а.с. 34). Щодо встановлення обставин того чи були відповідачі за період нарахування боргу (з 01.01.2002 р. по 01.01.2016 р.) фактичними споживачами послуг з теплопостачанняза адресою за адресою [ADDRESS], суд вбачає наступне. Як вказано вище, борг нараховано за період з 01.01.2002 р. по 01.01.2016 р. Право власності на квартиру за адресою, куди надаються послуги з теплопостачання, у відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] виникло 16.12.2015 р. (з моменту реєстрації) та цього ж дня припинено на підставі укладеного 16.12.2015 р. договору купівлі-продажу з гр. [PERSON], який взяв на себе зобов'язання за вказаним договором здійснити оплату заборгованості за житлово-комунальні послуги до 16.12.2015 р. Відомості про те, що відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO], а тому є такою, що фактично користувалась послугами з теплопостачання за вказаною адресою у період нарахування боргу з 01.01.2002 р. по 01.01.2016 р. - матеріали справи не містять. А тому, відсутні підстави вважати її споживачем фактично наданих послуг з теплопостачання за вказаною адресою, відповідно, відсутні підстави стягнення з неї заборгованості за вказаним позовом. Згідно з наявної у справі довідки ГУ ДМС УДМС вбачається, що 12.09.2014 р. [PERSON] знята з реєстрації за адресою м. Павлоград, вул. Героїв України (Садовніченко)[ADDRESS]. Однак, належні докази того, що [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі з 01.01.2002 р. відсутні в матеріалах справи. Тому, на думку суду, стороною позивача не надано належних доказів того, що відповідач [PERSON] у період з 01.01.2002 р. по 01.01.2016 р. була споживачем фактично наданих послуг з теплопостачання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підстави своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен надати докази разом із позовною заявою. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд. Судом встановлено з матеріалів справи, що позивачем додано до позову лише розрахунок заборгованості та ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2018 р. № 185/10264/17 про відмову КП «Павлоградтеплоенерго» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] Достатніх та належних доказів того, що відповідачі є споживачами фактично наданих послуг за період нарахованої заборгованості з 01.01.2002 р. по 01.01.2016 р. суду не надано, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed