Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

05 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 26.11.2005 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. Мають неповнолітнього доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки між подружжям розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 липня 2018 року за клопотанням відповідача подружжю надавався строк для примирення терміном один місяць. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, до судового засідання не прибула не прибула з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надала. З урахуванням наведених обставин, суд вважає можливим вирішити справу у відсутність відповідача [PERSON] на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 26 листопада 2005 року, актовий запис № 396. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне паво на спростування доводів позову, доказування свого прагнення до збереження сім'ї та шлюбу після спливу наданого судом строку на примирення, а отже наявності підстав для його розірвання. Таким чином, вважаючи, що наданий подружжю строк для примирення не призвів до дієвого результату і було вжито всіх можливих заходів у відповідності до ст. 111 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved