Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

07.04.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та встановлення батьківства. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Позивачка [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 08.11.2013 року по січень 2014 року. Під час перебування в фактичних шлюбних відносинах у них народився син [PERSON], [INFO]. Згідно з наданою позивачем копією свідоцтва про народження дитини серії 1-НО №562891, виданого 17.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, матірю [PERSON] є [PERSON], а як батько цієї дитини зазначений [PERSON] (а.с.7)., такий запис органом реєстрації актів цивільного стану було внесено за власною заявою позивачки, так як на той час вони не мешкали з відповідачем однією сім*єю і він не визнавав себе батьком дитини . Малолітній [PERSON] знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.8,9), відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 181 СК України). Судом встановлена відсутність домовленості між позивачем та відповідачем домовленості відносно способу виконання обовязків щодо утримання неповнолітнього [PERSON] та тривале ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги на утримання цієї дитини. У разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За змістом ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує, зокрема, наявність у платника аліментів дітей та обовязку щодо їхнього утримання. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають повному задоволенню. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved