Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

05.05.2020 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту від 05.06.2013 в сумі 115366 грн 33 коп. і понесених судових витрат у сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 27.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач 09.06.2020 подала письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначила, що заявлені вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає незаконними та необгрунтованими, а відповідно в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі виходячи із наступного. Згідно наданої виписки по операціям по картковому рахунку відповідача остання операція за її участі булла здійснена 28.09.2015 року і в подальшому не використовувалася. 12.08.2016 року із належного відповідачу карткового рахунку були здійснено несанкціоноване без її погодження та доручення списання кредитного ліміту в сумі 6971,83 грн. в м. Сєвєродонецьк. Вище зазначені дані щодо операцій взяті з наданої позивачем виписки за договором б/н станом на 02.04.2020 по рахунку коштів та операціям картки. Будь-якого іншого руху коштів після 12.08.2016 не ваідбувалося. Разом з тим, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснило блокування карткового рахунку, служба безпеки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рекомендувала звернутися до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій відносно [PERSON] . Скориставшись рекомендацію фінансової установи, за даним фактом відповідач звернулася до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з реєстру кримінального провадження № 12016270010007753. При цьому, розрахунок заборгованості наданий позивачем містить невідомі відповідачу суми погашення наданого кредиту, а саме 09.10.2016 - розмір зарахованої суми погашення становить 11 грн. 23 коп., деталі операції автоматичне погашення простроченої заборгованості. Стороною позивача не доведено, що даний платіж здійснювався особисто відповідачем, або за його згодою. Крім того, разом з відзивом відповідач подаза заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності. 13.07.2020 відповідач подала письмові заперечення на відповідь на відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до Акціонерного товариста Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.06.2013 року. Посилаючись на те, що Заява, в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 31.03.2020 в сумі 115366 грн 33 коп. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 9137 грн 14 коп., в т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредита - 9137,14 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 3284 грн. 16 коп., нарахована пеня - 96975 грн. 20 коп., штрафу (фіксована складова) - 500 грн 00 коп. штрафу (процентна складова) - 5469 грн 83 коп. Як вбачається із заяви б/н від 05.06.2013 року сума бажаного кредитного ліміту, що виражена в гривнях відсутня, тобто сторони підписанням даної заяви фактично погодили умови, щодо невстановлення кредитного ліміту при оформленні платіжної картки «Універсальна». 12.08.2016 року із належного відповідачу карткового рахунку були здійснено несанкціоноване без її погодження та доручення списання кредитного ліміту в сумі 6971,83 грн. про що було одразу повідомлено, фінансову установу. Здійснивши блокування карткового рахунку, служба безпеки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рекомендувала звернутися до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій відносно [PERSON] . Скориставшись рекомендацію фінансової установи, за даним фактом відповідач звернулася до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з реєстру кримінального провадження № 12016270010007753. При цьому списання відбулося без фізичного використання пластикової картки, двома операціями на суми: - 4161,99 грн. зняття готівки в банкоматі без картки: [ADDRESS] ; - 2810,00 грн. зняття готівки в банкоматі без картки: [ADDRESS] , що підтверджується випискою за договором №б/н станом на 02.04.2020 по рахунку коштів та операціях картки № [NUMBER] . Позовна заява та розрахунок заборгованості не містять обгрунтування розміру суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 9137,14 грн., при цьому згідно виписки по рахунку є можливим відстежити обрахунок лише суми 6971,99 грн. за тілом кредиту. До позовної заяви додано Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», при цьому кредитна карта «Універсальна» має різновиди, згідно даних із Витягу. Так, маються різні умови нарахування відсотків для кожної із наступних карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD». Проте відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 05.06.2013 року, напроти жодної графи із зазначенням назви карти відсутня взагалі будь-яка відмітка про те, яку карту було обрано. Виходячи із даних, які містяться у Витягу щодо Тарифів Банку, наданих Позивачем, неможливо визначити, якою саме картою користувався Відповідач із чотирьох можливих видів. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те чи була відповідач ознайомлена із Умовами та Правилами, які містилися в пам`ятці для клієнта. Позивач не надав до суду Пам`ятку клієнта, яка є невід`ємною частиною договору, або довідку про умови кредитування. Верховний Суд в Ухвалі від 28 листопада 2018 року справі № 362/4079/16-ц вказав, що при розгляді справ на підтвердження тих чи інших умов кредитування, банки повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови Відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакцій Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо. Таким чином, Банк може на власний розсуд змінювати Умови та правила, що ставить споживача у невигідне становище всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». Разом з тим, наявні в доданому Позивачем розрахунку заборгованості відомості про часткове погашення за наданим кредитом, не може бути прийняти до уваги, оскільки після несанкціонованого списання кредитного ліміту 12.08.2016, жодних документів із ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачем не підписувалося, грошових коштів в кредит не отримувалося. Про факт несанкціонованого списання коштів фінансовій установі було відомо, а сама картка була заблокована. Враховуючи, цю обставину Банк так само, як раніше підвищив кредитний ліміт в односторонньому порядку, таким же чином зменшив його до 0,00 грн. 17.11.2016 року, що підтверджується Довідкою про зміну кредитування та обслуговування. При цьому, розрахунок заборгованості, наданий позивачем містять суми погашення наданого кредиту, а саме: 09.10.2016 року - розмір зарахованої суми погашення 11,23 грн., деталі операції автоматичне погашення простроченої заборгованості, проте стороною Позивача не доведено, що даний платіж здійснювалися Відповідачем. З даного питання в аналогічній справі висловився Верховний Суд України. Так, в постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 р. у справі № 6-2891цс16, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК (ч.1 ст. 360-7ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року) є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, було зазначено: «До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення». Таким чином, в серпні 2016 року Позивачем було здійснено блокування належної відповідачу картки. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емвтент зобовязаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705, емітент у разі зоіиснення помилкового аоо неналежного переказу, якщо користувач иевгоклаоио повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій« якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено-, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам по собі Факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції», що узгоджується з Постановою Верховного Суду від 24.07.2019 року по справі № 753/16954/16-ц, провадження № 61-24323св18. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, шо беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вище викладене позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони. Враховую наданий відповідачем розрахунок витрат за надану правову допомогу, зокрема вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, попередня консультація клієнта, узгодження позиції захисту в суді першої інстанції, підготовка та подання відзиву та заперечення на відповідь на відзив, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача частково витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. (підготовка та подання відзиву та заперечення на відповідь на відзив).

Outcome: approved