Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

04 червня 2018 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 08 грудня 2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 501. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON],[INFO] року. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що вони не зійшлись характерами, та різністю поглядів на подальше спільне проживання та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На підставі чого в сімї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Шлюбні відносини фактично припинились з травня 2017 року, на теперішній час вони проживають за різними адресами. Крім того, після розірвання шлюбу з відповідачем вона бажає укласти шлюб з іншим чоловіком. Отже подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На теперішній час спільне господарство не ведуть. Важає, що примирення із відповідачем неможливе. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 501. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON]». Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 501, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 08 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з травня 2017 року, і однією сім'єю на даний час не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved