Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

06 травня 2015 року Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення витрат в розмірі 91744,79 грн., пов'язаних з утриманням останнього у вищому навчальному закладі МВС України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 жовтня 2007 року між ОДУВС України, ЛУ на Південно-Західній залізниці УМВС України на транспорті та [PERSON], укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п.3 даного договору, ст.18 Закону України «Про міліцію» та Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, [PERSON] зобовязаний у випадку відрахування з навчального закладу відшкодувати витрати затрачені на його утримання у навчальному закладі. Наказом Управління МВС України на Південно-Західній залізниці № 88 о/с від 27 квітня 2012 року [PERSON] звільнено за власним бажанням згідно ст. 64 п. ж Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON] у Одеському державному університеті внутрішніх справ за період з 16 серпня 2006 року по 30 квітня 2012 року становить 91744,79 грн. Просив стягнути вказані витрати та витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні та письмових запереченнях позов не визнав. Зазначив, що Закон України «Про міліцію» в редакції чинній на час виникнення відносин з університетом не містив положень про відшкодування витрат курсантами в разі їх звільнення зі служби за власним бажанням протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України, не містив такої норми і Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313. Визнав, що в 2007 році уклав та підписав тристоронній договір про його підготовку за державним замовленням, і взяв зобовязання відшкодувати фактичні витрати на підготовку в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Зазначив, що змушений був звільнитися з міліції за власним бажанням, оскільки в батька стався інсульт, крім того, утримує обох батьків - інвалідів першої групи, що потребують стороннього догляду. Вказав, що у нього є сестри, однак він єдиний син, а тому повинен доглядати батьків. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу ОДУВС України від 16 серпня 2006 року за №101 о/с [PERSON], зараховано курсантом 1-го курсу освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». 05 жовтня 2007 року між ОДУВС України, ЛУ на Південно-Західній залізниці УМВС України на транспорті та [PERSON], укладено письмовий договір про підготовку у Одеському юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», «спеціаліст» за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» (а.с.7-10). Відповідно до підпункту 2.1.3. вказаного договору в обовязки інституту входить забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами МВС України. Згідно підпунктів 2.1.6, 2.18 інститут зобовязався щороку інформувати особу про розмір фактичних витрат, повязаних з її утриманням. Після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання. Відповідно до підпункту 2.3.6. договору відповідач зобовязується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням під час навчання в університеті згідно з затвердженим розрахунком. Пунктом 3 укладеного договору передбачено підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку, в т.ч. в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (підпункт 3.2. договору). На підтвердження виконання обовязку щодо інформування [PERSON] про розмір фактичних витрат, повязаних з його утриманням під час навчання та затвердження таких витрат за весь період навчання, позивачем надано довідку про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ за період з 16 серпня 2006 року по 26 червня 2010 року, що складає суму 91744 грн. 79 коп. (а.с.21). Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт ознайомлення його з розміром фактичних витрат на навчання у зазначені періоди та за весь період навчання. Наказом МВС від 17 березня 2008 року №113 Одеський юридичний інститут ХНУВС було реорганізовано в Одеський державний університет внутрішніх справ. 28 червня 2010 року [PERSON] закінчив Одеський державний університет внутрішніх справ за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», освітній рівень «Спеціаліст», що підтверджується даними послужного списку (а.с.14-20) Наказом Управління МВС України на Південно-Західній залізниці №189 по особовому складу від 06 липня 2010 року [PERSON], що прибув з Одеського державного університету внутрішніх справ, прийнятий на посаду інспектора по громадській безпеці лінійного відділення на ст. Шепетівка, з 28 червня 2010 року (а.с.11) Згідно наказу Управління МВС України на Південно-Західній залізниці №88 о/с від 27 квітня 2012 року відповідача [PERSON] звільнено з ОВС у запас за власним бажанням, згідно п.64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ, з 30 квітня 2012 року (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, зміст якого становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Сторони є вільними в укладенні договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Зі змісту п.6 договору укладеного між сторонами, слідує, що сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобовязань за цим договором (п.6.1.) Сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання взятих на себе зобовязань за цим договором у разі, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор) (п.6.2) Під обставинами непереборної сили (форс-мажор) розуміють обставини, які виникли після укладення цього договору в результаті непередбачуваних і непереборних Сторонами подій надзвичайного характеру (пожежа, землетрус, повінь, епідемія, військовий конфлікт, блокада), якщо вони перешкоджають виконанню зобовязань за цим договором (п.6.3) Відповідачем не наведено обставин непереборної сили (форс-мажор), які стали підставою для його звільнення з ОВС за власним бажанням, тобто відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Його посилання на наявність на утриманні обох непрацездатних батьків, що є інвалідами першої групи, постійно хворіють та потребують стороннього догляду, що підтверджено відповідними доказами, наданими відповідачем, не є обставинами непереборної сили. Не є такою обставиною і посилання відповідача на те, що він змушений був звільнитися з ОВС у звязку необхідністю здійснювати догляд за батьком, який переніс інсульт, оскільки з виписки з історії хвороби Шепетівської ЦРЛ слідує, що [PERSON] (батько відповідача) переніс ішемічний інсульт 14 березня 2011 року, в той час як відповідач звільнився із служби через рік - з 30 квітня 2012 року. Крім того, як слідує з пояснень відповідача, у його батьків є інші працездатні діти його сестри, які також опікуються батьками. Згідно з наданого позивачем розрахунку, який відповідачем в судовому засіданні не оспорений, фактичні витрати, повязані з навчанням [PERSON] становлять 91744 грн. 79 коп. Відповідно до п.п. 2 п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01.03.2007 року №313, що діяв на час укладення між [PERSON] та університетом договору про підготовку фахівця - Порядок визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: відмови від проходження служби на в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01.03.2007 року №313, що діяв на момент укладення між [PERSON] та університетом договору про підготовку фахівця - витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС та особою. Враховуючи порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2007 року, що виявилося у звільненні з органів внутрішніх справ з 30 квітня 2012 року за власним бажанням, тобто у відмові від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (28 червня 2010 року), суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при подані позовної заяви, а саме судовий збір в сумі 917 грн. 44коп.

Outcome: approved