Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

04 січня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 13975,31 грн. , а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, в заяві , яку направив до суду просить розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав повністю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем і відповідачем було укладено договір № б/н від 11 березня 2008 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 6100 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання позичальником зобовязань, станом на 17 грудня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 13975,31 грн. В судовому засіданні відповідач не зявилась, направила до суду заяву, в якій заперечила по суті позову, позов визнала частково, а саме згодна із заборгованістю по відсоткам за користування кредитом, вважає, що в порушення вимог статті 61 Конституції України в розрахунок заборгованості включені штрафи, також заборгованість за пенею нарахована з порушенням строків позовної давності. Дослідивши надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 11 березня 2008 року , вбачається, що відповідач згодна з тим, що ця Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг ( а.с. 15) Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач укладення кредитного договору не оспорювала, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачувала заборгованість, користувалась кредитними коштами, тобто погоджувалась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11 серпня 2008 року станом на 17 грудня 2018 року утворилася заборгованість в розмірі 13975,31 гривень, з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом 6914,41 грн., заборгованість за пенею 6157,31 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 653,59 грн. ( а.с.6 -14). Відповідач згодна з заборгованістю по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Позивач звернувся до суду 04 січня 2019 року, тому річний строк визначається з 04 січня 2018 року по 17 грудня 2018 року. ( станом на день виникнення заборгованості) . До винесення судом рішення відповідачем заявлено про застосування позовної давності. З врахуванням заявлених вимог банку та заяви відповідача про застосування строку позовної давності, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 04 січня 2018 року по 17 грудня 2018 року в сумі 5248,93 грн., що підтверджується розрахунком банку. Так, зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань. Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 653,59 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 12163,34 грн. з яких: 6914,41 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 5248,93 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1671,93 грн.

Outcome: partial