Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

06 липня 2020 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на дитину, в якому вказує, що з 14 вересня 2002 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2015 року шлюб між ними розірваний. На даний час [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання молодшої доньки не надає. У той же час вона знаходиться на обліку як безробітна в центрі зайнятості, фактично не має разом з дитиною засобів до існування. Посилаючись на викладені вище обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 2318 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання доньки. 24 липня 2020 року суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1159 грн., мотивуючи тим, що він ніде не працює, проживає з мамою, яка отримує 2100 грн. пенсії. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Дорожинець Н.Г. позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 41). Подав заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 43). Заслухавши позивачку, її адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14 вересня 2002 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2015 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а. с. 9). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] (а. с. 7). Позивачка перебуває на обліку в Білопільській районній філії Сумського обласного центру зайнятості як безробітна та за період з березня по квітень 2020 року отримала 1791 грн 93 коп. допомоги по безробіттю (а. с. 8). З копії трудової книжки відповідача вбачається, що 15 липня 2006 року [PERSON] була припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 12 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Останній ніде не працює (а. с. 28). [PERSON] прописаний і проживає в [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Остання є пенсіонеркою, у зв`язку з чим отримує пенсію, розмір якої з травня 2020 року становить 2100 грн. Субсидію не отримує (а. с. 30, 31, 32, 33). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). З огляду на положення ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів. З огляду на положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить 2318 грн. Оскільки відповідач є батьком [PERSON] на нього покладено однаковий зі [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. З огляду на викладене, оскільки дитина проживає разом з матір`ю, відповідач зобов`язаний брати участь в утриманні дочки, забезпечуючи її найвищі інтереси, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Доводи відповідача про те, що в нього відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі, суд вважає безпідставними, оскільки факт відсутності в батька або матері можливості надавати дитині відповідний розмір утримання не наведений у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку з утримання дитини. Посилання на те, що позивачка повністю перекладає на нього тягар утримання дитини, суд також вважає безпідставними, оскільки законодавством визначений лише мінімально гарантований розмір аліментів. При цьому законодавчо максимальний розмір аліментів не визначений, а дитина має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Доводи відповідача про те, що він здійснює догляд за своєю матір`ю, суд також вважає безпідставними, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження вказаного суду надано не було. Сам факт проживання разом з матір`ю, не свідчить про те, що вона перебуває на утриманні відповідача. При цьому суд також враховує, що [PERSON] є пенсіонеркою, у зв`язку з чим отримує пенсію. Доказів на підтвердження того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, про який йде мова в позові, суду надано не було. Посилання на відсутність постійної роботи у відповідача, не можуть бути підставою для обмеження гарантованого права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. Враховуючи викладене, те, що відповідач працездатний, має на утриманні одну неповнолітню дитину, має задовільний стан здоров`я, проживає в м. Білопілля, де відповідно до статистичних даних встановлено середній рівень заробітної плати в розмірі 7710 грн. за І квартал 2020 року, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1800 грн. на утримання доньки [PERSON] на користь її матері до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Тобто, аліменти можуть визначатись або в частці від доходу або в твердій грошовій сумі, що не може бути меншою на час ухвалення судового рішення від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначення судом аліментів у твердій грошовій сумі означає, що ця сума є чітко визначеною, стабільною та не потребує ще й встановлення мінімального розміру аліментів, який зазначається судом у разі стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів. А тому позов у зазначеній частині задоволенню не підлягає. При цьому позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутися до суду як з позовом про зміну способу стягнення аліментів, так і про зміну їх розміру за наявності підстав, передбачених СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам (77,65%) слід стягнути 652 грн. 88 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial