Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

05 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до СФГ «Ольга» про розірвання договору оренди землі, скасування його державної реєстрації і повернення земельної ділянки. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2014 року № 1101, яке зареєстровано державним нотаріусом Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області є власником земельної ділянки масив 18, ділянка 9, площею 6,6874 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ОД № 016986, виданого 05.10.2004 року на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 15.01.2004 року № 13/2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею та відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку. Вказану вище земельну ділянку спадкодавець згідно договору оренди землі №243 укладеного 01.03.2006 р. та зареєстрованого 20.03.2008 року у Фрунзівському райвідділі Одеської регіональної філії державного підприємства центр ДЗК за № 040853600046 передав в оренду строком на дванадцять років СФГ « Ольга». Відповідно до п. 2.3. договору оренди землі №243, орендну плату орендар вносить у натуральній та відробітковій формі у наступних розмірах - пшениця 820, фураж 160, олія 16, цукор 16, вугілля 420, оранка городів 0.6 га. а розрахунок закінчується не пізніше 31 грудня, що оформляється відповідними актами, засвідченими підписами сторін. Але в порушення зазначених вище умов договору орендна плата надавалась відповідачем у натуральній та грошовій формі у наступних розмірах: за 2012 рік нараховано орендну плату у грошовому вираженні 3\~329, 41 грн., а орендна плата у натуральній та відробітковій формі не надавалась; за 2013 рік нараховано орендну плату - пшениця 700 кг., соняшник 77,30 кг., комбікорм 415 кг., борошно 1 ґатунку 50 кг., борошно вищого ґатунку 250 кг., тобто не були надані фураж, олія, цукор, вугілля та оранка городів. Відповідач на свій розсуд визначив вартість орендної плати у грошовому виразі 3746,52 грн. і утримав з неї податок на доходи в сумі 561,97 грн. за 2014 рік нараховано орендну плату пшениця 700 кг., тобто не були надані соняшник, комбікорм, борошно 1 ґатунку, борошно вищого ґатунку, фураж, олія, цукор, вугілля та оранка городів. Відповідач на свій розсуд визначив вартість орендної плати у грошовому виразі 3\~180 грн. і утримав з неї податок на доходи в сумі 477 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідач три роки поспіль сплачував орендну плату не в повному обсязі та не за всіма видами продукції та послуг, внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховув при укладенні даного договору, що є систематичним невиконанням умов договору оренди та є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між сторонами. Позивачка у судове засідання не зявилася, але попередньо надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів, матеріалів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Пунктом 3.1. передбачено право позивача, як орендодавця, вимагати від відповідача, як орендаря, своєчасного внесення орендної плати, а пунктом 3.2. встановлено обов'язок орендаря своєчасно вносити орендну плату. Сторонами не укладались будь-які додаткові угоди про визначення розміру орендної плати у грошовій формі або щодо можливості рівнозначної заміни видів продукції у натуральній формі та видів послуг у відробітковій формі. Сторонами також не переглядалися умови про розмір, строк, форму і порядок виплати орендної плати, а також не визначались порядок та форми утримання з орендної плати податку на доходи фізичних осіб. Пунктом 2.2 договору оренди визначено, що він укладається на термін 12 років починаючи з дати його реєстрації, а розділом 4. «Умови зміни, припинення і розірвання договору» передбачено, що підставою розірвання договору є, зокрема, вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених договором. Пунктом 2.4. договору встановлено, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобовязаний повернути орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав в оренду. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст..21 ЗУ «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. І ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до ст..625 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2014 р. № 1101 є власником земельної ділянки масив 18, ділянка 9, площею 6,6874 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ОД № 016986, виданого 05.10.2004 року на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 15.01.2004 року № 13/2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Вказану вище земельну ділянку спадкодавець згідно договору оренди землі №243 укладеного 01.03.2006 р. та зареєстрованого 20.03.2008 року у Фрунзівському райвідділі Одеської регіональної філії державного підприємства центр ДЗК за № 040853600046, передав в оренду строком на дванадцять років СФГ « Ольга». Відповідно до п. 2.3. договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем за користування землею повинна виплачуватися не пізніше 31 грудня поточного року. Пунктом 2.3. договору оренди землі №243, орендну плату орендар вносить у натуральній та відробітковій формі у наступних розмірах - пшениця 820, фураж 160, олія 16, цукор 16, вугілля 420, оранка городів 0.6 га. а розрахунок закінчується не пізніше 31 грудня, що оформляється відповідними актами, засвідченими підписами сторін. Із позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що умовою розірвання договору оренди позивач вказує те, що відповідач три роки поспіль сплачував орендну плату не в повному обсязі та не за всіма видами продукції та послуг, що підтверджується довідками виданими СФГ «Ольга» №814, 813, 812 від 27.04.2015 р. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Outcome: approved