overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 18.11.2010 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: [ADDRESS]. В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - пошкодження розрахункових засобів обліку. У зв'язку з чим було оформлено акт №130287 від 18.11.2010 року про порушення правил користування електричною енергією. Розрахунок завданих збитків, згідно Постанови НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, складає 416.56 грн., відповідачем сплачено 216.56 грн., залишок боргу складає 200.00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, хоча про час слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи заочно Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності надано не було, та про причину неявки суду не було повідомлено. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджено випискою з особового рахунку, довідкою з адресного-довідкового бюро Донецької області. Згідно ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником. Відповідно до наданої копії акту №130287 від 18.11.2010 року про порушення правил користування електроенергією для населення, 18.11.2010 року представниками енергопостачальника була проведена перевірка прибору обліку споживання електроенергії споживача за адресою: [ADDRESS]. В результаті перевірки було встановлено порушення правил користування електричною енергією, а саме - пошкодження розрахункових засобів обліку. Зазначений акт складений у відповідності п.53 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ №562 від 04.05.2006 року. Згідно наданого розрахунку, що відповідає Постанові НКРЕ №562 від 04.05.2006 року, не сплачена сума збитків, завданих позивачеві, становить 200.00 грн., яка повинна бути стягнута. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору на користь позивача, оплачена при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 10.09.2005 року, від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Між ними відсутня взаємоповага, втрачені любов та єдність поглядів на шлюб. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить витяг з реєстру поштових відправлень. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.09.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 804 (а.с.3). Судом також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в з відповідача боргу за договором позики на загальну суму 1500000 грн. В обґрунтування позову приведені доводи, що згідно договору позики від 05.02.2008 року позивач протягом 05.02.2008 року - 18.11.2008 року передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 1500000 грн, із зобов'язанням відповідача до 01.10.2013 року повернути борг, але вказане зобов'язання боржником не виконане. Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 25.02.2014 року просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в заяві від 25.02.2014 року позов визнав повністю, поросить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики від 05.02.2008 року позивач протягом 05.02.2008 року - 18.11.2008 року передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 1500000 грн, із зобов'язанням відповідача до 01.10.2013 року повернути борг, але вказане зобов'язання боржником не виконане (а.с.5-12). У відповідності до положень ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, що встановлені договором (чи розпискою). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за договором позики в розмірі 1500000 грн, так як зобов'язання не виконуються відповідачем, з покладанням на відповідача судових витрат по справі. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 29.06.2001 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Алчевського МУЮ Луганської області за актовим записом № 339. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя між сторонами було припинено в червні 2009 року. Сторони мешкають окремо. Причиною розпаду шлюбних відносин стало те, що у сторін не склалися взаємини, що призвело до сварок і скандалів, а в подальшому до втрати один до одного почуттів любові і поваги. За таких обставин він вважає, що подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу неможливе. На примирення він не згоден. Спору про розподіл сумісно набутого майна між сторонами на даний час не існує. Суперечок щодо місця проживання сина також не існує. Тому позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29.06.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Алчевського МУЮ Луганської області за актовим записом № 339. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, також просив прізвище відповідача залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача у попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

06.02.2014року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказавши, що шлюб зареєстрований 23 жовтня 2010року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець - Подільському реєстраційної служби Кам'янець - Подільського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області, про що видане свідоцтво про одруження Серії [NUMBER], та внесено актовий запис за №982. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не зійшлися характерами, з квітня 2013 року сторони не підтримують подружні відносини, проживають окремо. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Спору про поділ майна немає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити, вважає збереження сім'ї неможливе, протягом спільного проживання відповідачка неодноразово порушувала подружню вірність, вела негативний спосіб життя, що і призвело до розірвання стосунків. Спору щодо поділу спільно нажитого майна немає. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена судовими повістками. Суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, з квітня 2013 року спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Під час спільного проживання не зійшлися характерами, не змогли знайти спільної згоди у вирішенні сімейних проблем. Подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін. Судом термін для примирення не надавався. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати її та її доньку такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 05.04.2012 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.04.2012 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно довідки Ф№3 від 23.01.2014, виданої начальником відділу санітарної інспекції УКГБ адміністрації Заводського району у вищевказаному будинку зареєстровані, крім інших осіб, [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до акту про не проживання від 21.01.2014 р., завіреного головою КСН ЖДП [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] більше шести місяців, а саме, з 01.01.2009 року не проживають. Відповідач виїхав з квартири на постійне місце проживання на іншу адресу, вивіз повністю все своє майно, відповідач не оплачує комунальні послуги та квартплату, не цікавиться питаннями догляду за квартирою, не зберігає свого особистого майна. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, суд вважає його таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина батьком якого він являється, в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з травня 2013 року до досягнення сином повноліття. Позивач подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримано повністю, висловлено прохання щодо їх задоволення. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, а саме: згоден платити аліменти з моменту подачі заяви до суду та в розмірі ? частини заробітку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя між ними не склалося. 29.05.2013 року шлюб між сторонами було розрвано рішенням Кіровоградського районного суду. Від шлюбу [INFO] року у них народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого Новенською селищною радою Кіровського району м.Кіровограда (а.с.4). Дитина знаходиться на повному і постійному утриманні позивачки, що підтверджується довідкою, виданою Федорівською сільською радою Кіровоградського району і області від 04.02.2014 року № 71 ( а.с.3), а тому кошти на утримання сина з відповідача належить стягнути в судовому порядку. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на дитину у розмірі 12 частини є дещо завищиними та вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 14 частина з усіх видів його доходу щомісяця, однак не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. В той же час, вимога позивачки про стягненні аліментів з травня 2013 року є необгрнтованою, оскільки нею не надано доказів на підтвердження обставин викладених у ч.2 ст.191 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду особисто 06.02.2014 року. Відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилася, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що суду надала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, позовні вимоги визнав повністю, згодний виплачувати аліменти на свою дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), просить справу розглянути без його участі, про що суду надав заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 67. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, працює, має постійний заробіток, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю - відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернулась із позовом, в якому просила визнати відповідача втратившим право на користування житловим будинком [ADDRESS] з 10.05.2012 року у зв'язку з відсутністю в ньому понад рік без поважних причин. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що на підставі договору довічного утримання від 15.01.2004 року їй належить вказаний житловий будинок. Так як її донька [PERSON] стала спів мешкати з відповідачем і в 2010 році у них народився син, то відповідач став проживати в належному їй житловому будинку [ADDRESS] де і був зареєстрований 17.04.2012 року. Однак, відповідач періодично мав їздити на свою батьківщину - Камерун і в черговий раз 10.05.2012 року поїхав в Камерун і більше не повернувся. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання повторно не з'явився, заперечень по суті позову не надав. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із ксерокопії договору довічного утримання посвідченого 15.01.2004 року ( а.с.4) видно, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Із ксерокопії будинкової книги видно, що [PERSON], що народжився [INFO] в Камеруні, зареєстрований 17.04.2012 року у вказаному будинку ( а.с.6-7). Із довідки квартального комітету від 27.01.2014 року ( а.с.9) видно, що відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає з 10.05.2012 року це ж в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так як в судове засідання [PERSON] не надано заперечень проти позовних вимог, то суд знаходить доведеним те, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин понад рік з 10.05.2012 року, а ст. 405 ч.2 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи це небажанням перебувати у шлюбі з відповідачем. Сторони перебувають у шлюбі з 17 березня 2010 року. Шлюб було зареєстровано районним відділом РАЦС Коростишівського РУЮ Житомирської області про що зроблено актовий запис №27. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб, посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на проведення спільного дозвілля у сім'ї та на виховання дитини, організацію шлюбного життя, які є взаємовиключаючими, між сторонами втрачено взаєморозуміння, почуття любові. Також зазначає, що сім'я фактично розпалася, а сторони не підтримують шлюбних стосунків. З травня 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Окрім того, позивачем зазначено, що між сторонами досягнуто домовленості щодо надання допомоги на утримання спільного сина, який проживає з позивачем. Вважає, що збереження шлюбу вже неможливе та даний шлюб має бути розірваним. Неповнолітню дитину позивач просить залишити на своєму вихованні та утриманні. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] підтверджується факт перебування сторін у шлюбі. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується факт наявності у сторін неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони зберегти сім'ю не бажають, спільно не проживають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно.

Outcome: approved