Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

05.10.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі позовної заяви на період навчання до 30 червня 2026 року. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач по справі - її батько. 03 серпня 2002 року її батьки - [PERSON] та [PERSON] одружились, [INFO] вона народилась. 21 лютого 2007 року шлюб батьків було розірвано. Вона з матір`ю мешкає окремо від батька. В даний час є повнолітньою і продовжує навчання. Вона є здобувачем вищої освіти 2 курсу факультету ветеринарної медицини Дніпровського державного аграрно-економічного університету. Термін навчання з 19 вересня 2020 року до 30 червня 2026 року. Форма фінансування - бюджетна. Мати надає матеріальну допомогу, а батько надсилає кошти не регулярно. Вказує, що щомісячно сплачує 520 грн. за проживання в гуртожитку. Крім того, потрібні кошти на придбання деяких підручників, поповнення рахунків на телефон, придбання одягу та продуктів харчування, на транспорт.На користь інших осіб аліменти не утримуються. Просила слухати справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулося поштове повідомлення про отримання відповідачем 19.10.2021 року ухвали суду від 12.10.2021 року про відкриття спрощеного провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатком до неї, наявне в матеріалах справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого повторно 20 червня 2019 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 346. (а.с.7). З довідки № 26/10281 від 02.09.2021 р. вбачається, що [PERSON] є здобувачем вищої освіти 2 курсу факультету ветеринарної медицини Дніпровського державного аграрно-економічного університету (IV рівень акредитації), денна форма навчання, форма фінансування - бюджет, стипендію не отримує. Термін навчання: 15.09.2020 року - 30.06.2026 року. (а.с.9). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України). Згідно зі ст. 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка не може самостійно забезпечити себе, оскільки продовжує навчання, в зв`язку з чим є потреба в матеріальній допомозі, а відповідач не надав доказів неможливості надання такої допомоги. Таким чином, врахувавши обставини визначені ст.182 СК України в межах наданих доказів суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, оскільки вона потребує матеріальної допомоги на час навчання. Суд вважає, що такий розмір аліментів, а саме 1/4 частини всіх доходів відповідача, є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved