Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

05.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 24 січня 2013 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 24 січня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 468 гривень, щомісячно. Розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки дитина підросла, а тому збільшилися витрати на її утримання, є велика кількість обставин, які змінились з моменту попереднього рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, у зв'язку з чим позивачка просить змінити розмір аліментів визначених раніше судом, та щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000,00 гривень, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з наведених у позовній заяві підстав, просила змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів у бік збільшення та щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 гривень, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. При цьому відповідач пояснив суду, що офіційно ін. не працює, має мінливий дохід та згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області 12 січня 2010 року, [PERSON] народилась [INFO], її батьком значиться [PERSON], матір'ю - [PERSON], шлюб між якими було розірвано на підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 24 січня 2013 року (а.с. 4, 8). [PERSON] внаслідок укладення шлюбу з [PERSON], змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Арцизьким РС ГУДМС України в Одеській області від 07 серпня 2013 року (а.с. 2 - 3). Згідно довідки, виданої Веселокутською сільською радою Арцизького району Одеської області № 642 від 28 серпня 2017 року, донька сторін у справі [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 24 січня 2013 року по справі №1502/2291/2012 з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 486 гривень щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону з дня подання позову, тобто з 21.09.2012 року і до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] (а.с. 6 - 7). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Аналіз положень ст. 184 СК України вказує на те, що підставами визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання ним частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час офіційно не працює, хоча стан його здоров'я не перешкоджає його працевлаштуванню, має нерегулярний і мінливий дохід. Доходи позивача не дають їй можливості в повній мірі забезпечити утримання дитини. Ці обставини були визнані сторонами, у в зв'язку з чим в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. З огляду рівність прав і обов'язків батьків утримувати своїх малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що зміни матеріального стану позивача дають підстави для зміни розміру аліментів в бік збільшення у розмірі не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року становить 1 777 гривень 00 копійок. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів та стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі, щомісячно, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 888,50 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону. В свою чергу позивач на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не довела суду, що матеріальний стан відповідача поліпшився таким чином, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини саме у розмірі 1 000,00 грн., у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Стягнення аліментів з відповідача слід розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що зазначено у роз'ясненні постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Тобто з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640,00 гривень на користь держави.

Outcome: partial