Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

05 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 січня 2014 року. Від цього шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 30 квітня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2015 року ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 липня 2017 року ухвалено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує,\~що на\~теперішній час\~її витрати\~на дитину\~значно зросли,\~зокрема на\~харчування,\~придбання одягу,\~взуття,\~предметів побуту,\~лікування та\~на забезпечення\~його соціально-психологічних\~потреб,\~розвиток творчих\~здібностей. Власними силами вона не може в повній мірі забезпечити достатній рівень для гармонійного фізичного та духовного розвитку дитини. Наведені обставини зумовлюють її звернення до суду з цим позовом. Враховуючи вищенаведене, позивач просить збільшити розмір утримуваних [PERSON] аліментів на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2015 року та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 206 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 березня 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, якою позивач, зокрема, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно. Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Позивач в судове засідання не з`явилась, заявою від 15 березня 2021 року позивач просить розгляд справи здійснювати без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Суд встановив, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.10). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, ухвалено: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12). Також встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 липня 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейним кодексом України (далі по тексту СК України) У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів. Суд враховує, що визначений судом розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] наразі є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Суд враховує, що дитина [PERSON] , [INFO] , наразі є учнем 1 класу КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №23 Луцької міської ради», що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу №02-05/225 від 28 грудня 2020 року (а.с. 14). Відповідач [PERSON] належної участі в утриманні сина [PERSON] не бере, має заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої станом на 01 грудня 2020 року становить 36\~346,38 гривень (а.с. 15). Враховуючи встановлені судом обставини справи, аналізуючи норми Закону, які регулюють спірні правовідносини, а також, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що слід змінити розмір аліментів, що належать до стягнення з відповідача на користь позивача, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved