Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

07.07.2021 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», позивач), в особі свого представника Добрелі І.В., звернувся до Березанського міського суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), в якому просив стягнути з останньої заборгованість за використану електричну енергію у сумі 9596,91 грн., та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. Так, [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо оплати комунальних послуг за користування електричною енергією у відповідача [PERSON] згідно показників електролічильника тип 10.016.444 №6588138 станом на 31.05.2021 року виникла заборгованість перед ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» у розмірі 9596,91 грн. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 26.07.2021 року справу №356/281/21 за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію передано за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області, яка надійшла до суду 27.09.2021 року. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 року дана справа передана на розгляд судді Макарівського районного суду Київської області Тандира О.В. Ухвалою Макарівського районного суду від 28.09.2021 року позовну заяву ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду від 28.09.2021 року та позовну заяву з додатками відповідач отримала 15.10.2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №0800105442420 (а.с. 37). Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подала, будь-яких заяв чи клопотань до суду не заявляла, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є правонаступником майна, прав та обов`язків Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» з 03.09.2020 року на підставі реєстраційний дій щодо зміни найменування (копія Статуту товариства, а.с. 14-16, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а.с. 17). Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі», номер особового рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 11). За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості за спожиту електричну енергію. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно показників електролічильника тип 10.016.444 №6588138 станом на 31.05.2021 року становить 9596,91 грн. (показники лічильника - а.с. 12-13, Акт звірки розрахунків за період 01.01.2016-29.06.2021 роки - а.с. 10, неоплачений розрахунок за електроенергію №6688804704 від 31.05.2021 року на суму 9596,91 грн. - а.с. 11). Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019-VІІІ, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», від 24.06.2004 №1875-IV, Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі - ПКЕЕН), що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та які втратили чинність 26.06.2018 року, та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі-ПРРЕЕ), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, які набрали чинності 19.04.2018 року. Відповідно до п. 2 ПРРЕЕ укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Відповідно до п. 4 ПРРЕЕ договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. Статтею 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.5.5.5 ПРРЕЕ передбачені обов`язки та відповідальність споживачів енергії, зокрема: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії згідно із законодавством України. Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно із п.20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Пунктом 28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Окрім цього, п.48 ПКЕЕН визначає, що споживач несе відповідальність згідно з законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово- комунальні послуги» (надалі - Закон). Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст. 3, ст. 19 Закону). Згідно із ч.1 ст.13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи також, що викладені у позові обставини відповідач не заперечила, розрахунок заборгованості не спростувала, суд визнає докази достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач надав послуги, які відповідач отримала, але не оплатила. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені (а.с. 1, 2) судові витрати позивача зі сплати судового в розмірі 2270,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved