Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

05 березня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 70 по вулиці Ломоносова в місті Павлоград Дніпропетровської області, та примусово зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку № 70 по вулиці Ломоносова в місті Павлоград Дніпропетровської області. Відповідач [PERSON] є її рідним сином, зареєстрований за адресою вищезазначеного будинку, хоча і не проживає у ньому з 1999 року. Реєстрація місця проживання відповідача у її житловому будинку створює їй перешкоди вільно володіти та розпоряджатися ним. Комунальні служби, які надають послуги, зазначають у розрахунку кількість мешканців, та нараховують відповідно до кількості зареєстрованих. Відповідач ніяких комунальних нарахувань не сплачує, а самотужки їй важно їх сплачувати, вона не має змоги оформити субсидію, оскільки у її будинку зареєстрований [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засіданні не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка [PERSON] ([INFO]) є власником будинку № 70 по вулиці Ломоносова в місті Павлоград Дніпропетровської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (арк.с.14,15). З довідки за № 2626 про реєстрацію та склад сімї, виданої 14 лютого 2019 року КП МІРАЦ (арк.с.6) вбачається, що за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ломоносова, буд.70, окрім позивачки [PERSON], зареєстрований ще її син [PERSON], [INFO]. Однак, як вбачається з Акту про не проживання від 05 березня 2019 року, складеного квартальним комітетом № 48 м. Павлограда (арк.с.7), відповідач [PERSON] за своїм місцем реєстрації не проживає з 1999 року. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідач не є співвласником вищезазначеного житла, комунальні послуги не сплачує, та не проживає за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком № 70 по вулиці Ломоносова в місті Павлоград Дніпропетровської області. У задоволені іншої частини позовних вимог необхідно відмовити за її необґрунтованістю, так як позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку відповідача не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на жиле приміщення, або право користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial