Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

06.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] року помер [PERSON]. За життя останній склав заповіт, який був посвідчений 05.12.2006 року секретарем виконавчого комітету Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Згідно даного заповіту він заповів, зокрема, позивачу право на земельну частку (пай), що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем за заповітом, яка спадщину прийняла в передбаченому законом порядку. Проте, нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав щодо спірного майна в зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна за заповітом. Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи без самостійних вимог - Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. У заяві на адресу суду просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Третя особа без самостійних вимог - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] року в с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області помер [PERSON] (а.с.7 ). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли: · земельна ділянка, загальною площею 6,30 га (складається з земельної ділянки [NUMBER], площею, 4,22 га, земельної ділянки [NUMBER], площею 1,38 га, земельної ділянки [NUMBER], площею 0,08 га, земельної ділянки [NUMBER], площею 0,16 га, земельної ділянки [NUMBER], площею 0,46 га) що знаходиться в межах території Таборівської сільради Вознесенського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна померлому, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданий 19.07.2004 року на підставі розпорядження Вознесенської РДА від 15.04.2004р. №2200-р, реєстраційний № 010401100199; · земельна ділянка, площею 0,25 га та призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], належна спадкодавцю відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданого 14.12.2009 року реєстраційний номер 010948800160; · земельна ділянка, площею 0,0685 га та призначена ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS], належна спадкодавцю відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданого 14.12.2009 року реєстраційний номер 010948800161 (а.с. 8, 11, 27,28, 29, 30, 41). За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 05.12.2006 року секретарем виконавчого комітету Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (а.с.10). Згідно даного заповіту останній заповів все належне йому майно, в тому числі житловий будинок [ADDRESS], відповідачу [PERSON] Тоді як майновий пай, а також земельну частку (пай), належну йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, [PERSON] заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Як вбачається з повідомлення Другої Вознесенської державної нотаріальної контори за № 179/01-09 від 12.02.2015 року спадщину після смерті вказаної особи прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON] - спадкоємці за заповітом (а.с. 24). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та її прийняли в передбаченому законом порядку або претендують на неї, судом не виявлено. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулася до Другої державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину на визначену їй в заповіті частку земельної ділянки. Проте, нотаріусом у вчиненні вказаної нотаріальної дії було відмовлено, в зв'язку з неможливістю встановити склад спадкового майна за заповітом (а.с.9). У тлумаченні вищевказаного заповіту позивачу було відмовлено, відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.11.2014 року. Дане рішення набрало законної сили (а.с.43). Водночас, як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець за життя дійсно мав у власності земельну ділянку, площею 6,30 га, розташовану в межах території Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Обумовлена земельна ділянка була набута спадкодавцем відповідно до розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області за № 220 - р від 15.04.2004 року в порядку Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (а.с.27,28). Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Враховуючи вказані обставини та те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на ? частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved