Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

07.06.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, покликаючись на те, що відповідач [PERSON], відповідно до укладеного договору №б/н від 06.02.2006року, отримав кредит у розмірі 10000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року має заборгованість перед банком на загальну суму 25805,75 гривень, яка складається з наступного: 19171,13 гривень - заборгованість за кредитом; 689,04 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4240,54 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 1205,04 гривень - процентна складова. Зазначає, що не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідачка порушує умови кредитного договору та нехтує нормами законодавства України, у зв'язку із чим позивач змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 25805,75 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі по наявних у справі документах та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Андрієвський Л.П. у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а також письмові заперечення проти позову, в яких просить суд в задоволенні цивільного позову відмовити повністю, вважаючи позовні вимоги безпідставними. Зокрема зазначає, що відповідач [PERSON] стверджує, що у 2006році з «Приватбанком» жодного кредитного договору не укладав і грошей не отримував, а його знайомий [PERSON] у змові з начальником відділу Червоноградської філії «Приватбанку» [PERSON] уклали від його імені кредитний договір, використавши його паспортні дані і отримали кредитні кошти. Про це [PERSON] стало відомо у 2008році і він з відповідною заявою звернувся в прокуратуру м.Червоноград. В даний час кримінальне провадження відносно [PERSON] знаходиться в Червоноградському відділі поліції і зупинене за розшуком підозрюваного. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010року [PERSON] засуджена за ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України на 4 роки позбавлення волі з виправним терміном 2 роки. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 06.02.2006 року на ім'я [PERSON] як позичальника (відповідача у справі) із Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» - позивач у справі) оформлено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10000 гривень на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором (а.с.7,8), станом на 30.04.2016року заборгованість перед банком становить 25805,75 гривень, яка складається з наступного: 19171,13 гривень - заборгованість за кредитом; 689,04 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4240,54 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 1205,04 гривень - процентна складова. Разом із тим, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010 року у справі №1-212/10, який набрав законної сили, копія якого міститься в матеріалах справи, встановлено, зокрема, що 06.02.2006року [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, приставши на злочинну пропозицію [PERSON] про незаконну видачу кредитних карток на ім'я [PERSON], діючи в його інтересах, всупереч встановленій процедурі оформлення і видачі кредитів при відсутності довідки про доходи безпідставно оформила та видала на ім'я [PERSON] кредит по дебетній пластиковій картці [NUMBER] на суму 500 доларів США, що становить на момент вчинення злочину 2525 гривень і по кредитній пластиковій картці «Універсальна» [NUMBER] на суму 10000 гривень. Внаслідок зловживання службовим становищем з боку [PERSON] як начальника відділу з персонального обслуговування індивідуальних клієнтів Червоноградської філії КБ «Приватбанк» вищезгадана особа незаконно отримала для використання кредитні картки на ім'я [PERSON] з кредитним лімітом на загальну суму 12525 гривень, що призвело до заподіяння збитків КБ «Приватбанк» на вказану суму. Даним вироком суду [PERSON] визнано винною за ст.ст.366 ч.2, 364 КК України та призначено на підставі ст.70 КК України остаточне покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади в банківських установах, пов'язаних з товарно-матеріальними цінностями терміном на 2 роки. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до вищезазначених положень ч.4 ст.61 ЦПК України, зазначені обставини щодо незаконного укладення [PERSON] кредитного договору на ім'я [PERSON] та отримання для використання кредитних карток на ім'я [PERSON], що визначені у вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків та інших платежів виникає тільки після надання банком позичальнику грошових коштів (кредиту). Як зазначалось вище, відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Зокрема, згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо фактичного одержання саме відповідачем [PERSON] грошових коштів по вищевказаному кредитному договору, тобто позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов'язань по кредитному договору (поверненню кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісій). При цьому, зазначені обставини повністю заперечуються відповідачем, тому такі відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, потребують доведення, однак доказів на їх підтвердження в ході розгляду справи представником позивача суду не надано. Більше того, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010 року, який набрав законної сили, встановлено факт незаконного укладення [PERSON] вищевказаного кредитного договору на ім'я [PERSON] та використання кредитних карток на ім'я [PERSON] Таким чином, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем не доведено факту отримання відповідачем грошових коштів по вищевказаному кредитному договору, з чого суд робить висновок про відсутність таких обставин, а відтак і підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи, що позивачеві відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав недоведеності позовних вимог, що виключає стягнення судових витрат з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed