Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

05.09.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Демарк» про стягнення 200 000 грн. за договором банківського рахунку № [NUMBER] від 11.08.2014. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.08.2014 між нею та ПАТ «Банк «Демарк», в особі його відділення в м. Харків, було укладено договір банківського рахунку № [NUMBER], відповідно до якого відповідач зобов'язався відкрити поточний рахунок № [NUMBER] для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій. В цей же день на її рахунок було внесено 200 000 грн. Вказує, що 12.08.2014 звернулася з заявою про видачу грошових коштів, але і на даний час вказані кошти не видані. За таких обставин, просить стягнути з відповідача належні їй грошові кошти. Водночас, позивач в порядку ст. 217 ЦПК України просить вжити заходів для забезпечення рішення, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ПАТ «Банк «Демарк» і знаходяться у нього або в інших осіб, в межах суми позову 200 000 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.20), в позові просить розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.19,21), заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнає причини його неявки неповажними. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 11 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено договір банківського рахунку № [NUMBER], на підставі якого їй було відкрито банківський (поточний) рахунок № [NUMBER] для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій. Зазначений договір підписаний обома сторонами, отже сторони узгодили всі істотні умови договору та прийняли на себе виконання зобов'язання. Згідно п. 2.1 вказаного договору відповідач прийняв на себе наступні зобов'язання: відкрити клієнту рахунок, забезпечити своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта, видачу готівки та здійснення розрахункових операцій за розпорядженням клієнта з додержанням умов п. 1.5 (а.с.5-а). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідно розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. 12.08.2014 позивач звернулася до відповідача з заявою про видачу грошових коштів з поточного рахунку № [NUMBER] за договором № [NUMBER] від 11.08.2014 (а.с.7). Зазначена заява була отримана банком та зареєстрована за вхідним № 32/01-14/138/6 від 12.08.2014. Згідно виписки по рахунку станом на 11.08.2014 залишок на рахунку позивача складає 200 000 грн. (а.с.6). Судом встановлено, що до теперішнього часу позивачу грошові кошти з її банківського рахунку відповідачем не видано. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем порушене право позивача щодо повернення їй грошових коштів, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном, а отже вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів за договором банківського рахунку № [NUMBER] від 11.08.2014 в сумі 200 000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак, суд залишає без задоволення клопотання позивача про вжиття заходів для забезпечення виконання судового рішення, шляхом накладення арешту на майно і грошові кошти, що належать ПАТ «Банк «Демарк» і знаходяться у нього або в інших осіб, в межах суми позову 200 000 грн., з наступних підстав. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 13 та п. 17 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК. Відповідно до статті 217 ЦПК суд, який ухвалив рішення, не звернуте до негайного виконання, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, може забезпечити його виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішення, за правилами забезпечення позову, встановленими статтями 151-153 ЦПК. Проте таке забезпечення виконання рішення підлягає застосуванню лише після набрання ним законної сили. Так, ініційоване позивачем клопотання не містить будь-якого обґрунтування. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про наявність майна, грошових коштів у відповідача, відсутні докази чи інша інформація, які б давали підстави вважати, що невжиття заходів для забезпечення виконання рішення суду може утруднити чи зробити неможливим його виконання. За вказаних обставин, у задоволенні клопотання [PERSON] про вжиття заходів для забезпечення виконання судового рішення шляхом накладення арешту слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, у розмірі 2 000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved