Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

06.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного місця проживання дитини разом з матірю, а саме [PERSON], [INFO] В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначила, що 24.02.2000 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, у якому у подружжя народився син [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року вказаний вище шлюб було розірвано, а дитина, народжена у шлюбі, залишилася проживати разом із матір'ю. 01.08.2014 року між заявником та громадянином [PERSON] [PERSON] було укладено шлюб, однак для отримання довгострокового дозволу на постійне проживання на території [PERSON] [PERSON] сімейного типу для неповнолітньої дитини, а саме [PERSON], заявнику необхідно надати до Управління у справах населення м. Анталії низку документів, у тому числі і рішення суду на підтвердження факту, що дитина постійно проживає разом з заявником. Оскільки [PERSON] увесь час проживав спільно із нею за адресою: [ADDRESS],просить заяву задовольнити. У судовому засіданні представник [PERSON] вимоги підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно нотаріально завіреної заяви, що міститься у матеріалах справи, просив справу розглядати без його участі, заяву [PERSON] задовольнити. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст. 234 ЦПК України цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для створення умов для здійснення особою особистих немайнових прав розглядаються в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Основними принципом захисту прав дітей у Конвенції визначено визнання пріоритетів інтересів дітей. Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. 24.02.2000 року між заявником та [PERSON] було укладено шлюб, який був розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року. / а.с.14/ Згідно свідоцтва про народження серія 1-ВЛ №366818 під час шлюбу у подружжя народився син, [PERSON], [INFO] / а.с.5/ 01.08.2014 року між заявником та громадянином [PERSON] [PERSON] було укладено шлюб. / а.с. 19-22/ На підтвердження факту постійного місця проживання [PERSON] разом із [PERSON] суду надано довідку з місця проживання, де вказано що [PERSON] зареєстрований спільно із заявником за адресою: [ADDRESS] та нотаріально посвідчена заява батька, [PERSON], який підтверджує, що [PERSON] постійно проживає зі своєю матір'ю, [PERSON] та просить встановити цей юридичний факт в інтересах його неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Спору між заявником та заінтересованою особою відповідно до ст. 161 СК України, щодо місця проживання дитини немає, у звязку з чим, заявник позбавлений можливості звернутися до органів опіки та піклування або до суду для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини в порядку позовного провадження оскільки спору не існує, вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного місця проживання дитини разом з нею - підлягає задоволенню.

Outcome: approved