overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

05 травня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача повернути йому 20 000,00 долларів США, за договором банківського вкладу №ДП-769591/2014 від 04.04.2014 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовляється повертати належні [PERSON] кошти за договором банківського вкладу не зважаючи на те, що позивач належним чином подав заяву про дострокове розірвання договору 07.04.2014 р.. У судове засідання представник відповідача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача та його представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності добуті у судовому засідання докази, вважає, за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що 04.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № ДП-769591/2014, на виконання якого позивачем було внесено грошові кошти на суму 20 000 долларів США, що підтверджується копією зазначеного договору. Договір було укладено строком на 04.10.2014 року. 07.04.2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про дострокове повернення вкладу за договором №ДП-769591/2014, однак відповідачем станом на день ухвалення рішення кошти повернуті не були. П. 1.6. договору передбачений порядок дострокового повернення депозиту. Окрім того, згідно ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки. Більш того, ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на те, що в судовому засіданні встановлено порушення законних прав позивача, оскільки відповідачем не виконано умов договору банківського вкладу, а саме не повернуто грошові кошті, внесені на депозит банку, за вимогою позивача. З відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

05 травня 2014року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини доходу (заробітку) щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказує, що 20.10.2007року вона уклала шлюб з відповідачем Рішенням Новоодеського районного суду від 17.07.2013року цей шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] народження, який проживає разом з позивачем та утримується за її рахунок. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в її відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 20.10.2007року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], 22 червня 2010року цей шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Новоодеського районного суду №482/1212/13-ц від 17.07.2013року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] народження (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Виконкомом Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 27.05.2010року). Малолітній [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідачем цей факт визнано беззаперечно. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог - 05.05.2014року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави та позивача підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

05 травня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що сторони від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач, який є батьком дитини, не бере участі в її утриманні та не надає матеріальної допомоги. У зв'язку з цим позивач просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає плвному задоволенню з наступних підстав. З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.02.2009 року вбачається, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дітей, та враховуючи розмір його заробітної плати, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) від дня пред'явлення позову і до їх повноліття. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

05 травня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS]. У цій квартирі у грудні 2004 року був зареєстрований відповідач, який ніколи у квартирі не мешкав, не оплачує комунальні послуги. Позивач матеріально забезпечена недостатньо, є літньою людиною, несе витрати за усіх зареєстрованих осіб. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою (а.с.а.с. 3, 4, 10). У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Представник третьої особи до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 7). У квартирі від 17.12.2004 р. також зареєстрований відповідач (а.с. 8). Від 17.12.2004 р. відповідач за вказаною адресою не мешкає, що підтверджується відповідним актом (а.с. 6). Відповідно до статті 64 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно зі статтею 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк у випадку спору може бути продовжено судом. Судом встановлено, що відповідач понад строк (від грудня 2004 року), визначений приведеною нормою, не мешкає у квартирі, за якою зареєстрований. Наявність поважних причин для цього на час розгляду справи судом не встановлено. Відтак, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

05 травня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 13.11.2012 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 158. Від спільного життя мають доньку, [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач рік тому покинув родину і став проживати з іншою жінкою. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть вже більше року. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

05 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 07 жовтня 2011 р. вони перебувають у шлюбі зареєстрованому Писарівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 3, від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON],2012 року народження та доньку - [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають понад рік. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 07.10.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Писарівською сільською радою Золочівського району Харківської області 07.10.2011 року, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - «[PERSON]». За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна та місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка заявляла клопотання про залишення їй прізвища Марченко. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

05 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки боргу в розмірі 30 000 грн. 00 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до договору позики укладеного 03 січня 2012 року між нею та відповідачкою, вона передала в борг гроші в сумі 30 000 грн. 00 коп., які відповідачка зобов'язувалась повернути до 31 грудня 2012 року, однак своє зобов'язання відповідачка не виконала. Тому просить стягнути з відповідачки на її користь 30 000 гривень боргу та 300 гривень судових витрат пов'язаних із розглядом даної справи. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що були матеріальні труднощі, пов'язані із сімейними обставинами, тому не мала можливості своєчасно повернути борг. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 січня 2012 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого позивачка передала у борг відповідачці гроші в сумі 30 000 грн. 00 коп., які відповідачка зобов'язувалась повернути 31 грудня 2012 року, щопідтверджується розпискою відповідачки [PERSON] від 03 січня 2012 року. Однак, відповідачка в установлений строк та на вимогу позивачки на день розгляду справи борг не повернула. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ч.1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума боргу в розмірі 30 000 гривень 00 коп. Крім того, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 300 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

05 травня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON]Є з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, проходило в постійних сварках і скандалах. Шлюбні відносити припинені у 2013 році. Спільного господарства вони не ведуть, проживають роздільно і не мають наміру відновлювати сім»ю. У судовому засіданні позивач позивні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У 2009р. позивач і відповідачка зареєстрували шлюб. Мають дочку [PERSON], [INFO], яка залишається з відповідачкою. Спільне життя у подружжя не склалося, проходило в постійних суперечках і скандалах. Шлюбні відносини припинені у 2013 р.. Позивач і відповідачка разом не живуть, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.. 112 СК України суд розриває шлюб у разі якщо подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

05 травня 2015 року [PERSON], [INFO], звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб особі, яка не досягла шлюбного віку, в якій зазначила, що приблизно півроку проживає однією сім'єю з [PERSON], під час сумісного проживання завагітніла та перебуває на обліку у лікаря акушера-гінеколога Саратської центральної районної лікарні Одеської області з терміном вагітності 9-10 тижнів. Вказала також, що надання права на шлюб відповідатиме її інтересам, а також інтересам майбутньої дитини. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій, посилаючись на погане самопочуття, просила розглядати справу без її участі, просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] в засідання не з'явилися, надали заяви, в якій просили розглядати справу без їх участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечували. Заінтересована особа [PERSON], сповіщений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON], яка народилася [INFO], на момент розгляду справи виповнилося шістнадцять років (а.с.а.с.3,5,6). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], який народився [INFO] є повнолітньою особою (а.с.4). З довідки лікарсько-консультаційної комісії Саратської центральної районної лікарні від 29.04.2015року №167 вбачається, що заявниця знаходиться на обліку в лікарні у лікаря-акушера-гінеколога з діагнозом вагітності 9-10 тижнів (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.22 Сімейного кодексу (далі - СК) України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу (ч.2 ст.22 СК). Згідно зі статтею 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. При цьому за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З урахуванням згоди матері, відсутності заперечень з боку батька, суд дійшов висновку, що надання заявниці, яка має намір стати матір'ю, права на шлюб відповідатиме її інтересам, оскільки дозволить створити повноцінну сім'ю. У цьому зв'язку,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

05 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що він з 04 жовтня 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області. Від шлюбу дітей не мають, разом не проживають. Вказуючи, що відповідач на розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану не згідна, спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, на примирення не погоджується, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не погоджується, просила справу розглядати за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з'явилися і згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 04 жовтня 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 49 (а.с. 3). Судом встановлено, що позивач та відповідач спільних дітей не мають, разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем [PERSON] у зв'язку з відповідним його клопотанням. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved