Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

07.06.2021р. заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , [INFO] .. За життя тітка склала заповіт, яким заповідала йому все належне їй майно, в т.ч. квартиру [ADDRESS] . Заповіт посвідчено 30.03.2006р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечепій Н.М., реєстровий №555, номер в Спадковому реєстрі 39316356. Зазначена квартира належала тітці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.09.1993р. Першою запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий №7-2260, і зареєстрованого в Запорізькому МБТІ 11.10.1993р. за реєстровим №34516, книга №188. Отже, на даний час він є єдиним спадкоємцем після тітки. В 6-місячний строк він не звертався до нотаріуса з приводу подання заяви про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті тітки проживав з нею і вважав, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України може оформити право на спадщину в будь-який час. На даний час він бажає оформити свої права на спадщину і звернувся до нотаріуса, який роз`яснив, що спадкова справа не може бути заведена, оскільки він не був зареєстрований за однією адресою зі своєю тіткою на момент її смерті. Таким чином, він повинен в судовому порядку підтвердити факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Іншим шляхом підтвердити цей факт він не має можливості. Встановлення цього факту необхідно йому для оформлення спадщини. Факт його постійного проживання з померлою тіткою підтверджується тим, що у неї не було дітей, його мати [PERSON] (сестра померлої) та він були найближчими її родичами. Тітка страждала на хронічні захворювання, зокрема, цукровий діабет, через ускладнення якого у неї ампутували правову стопу. Також вона страждала на серцеву недостатність. Через стан здоров`я вона останні роки потребувала стороннього догляду та допомоги, тому з грудня 2019р. він став проживати разом з тіткою в її квартирі та надавати їй таку допомогу. На момент смерті тітки вони жили разом за однією адресою, мали спільний побут та вели спільне господарство. Просить встановити факт його постійного проживання з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час її смерті. В судовому засіданні заявник [PERSON] а його представник адвокат Ярошенко О.О. підтримали заявлені вимоги повністю, просять заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаної особи. Суд, вислухавши пояснення заявника та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.293, ст.315 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, факт спільного проживання. Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст.29 ЦК України місцем проживання особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст.3 вказаного Закону місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Судом встановлено, що [INFO] в м.Запоріжжі померла [PERSON] , [INFO] (арк.7). Причиною її смерті стала застійна серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба (арк..12). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.09.1993р. Першою запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий №7-2260, і зареєстрованого в Запорізькому МБТІ 11.10.1993р. в реєстровій книзі №188 за реєстровим №34516 (арк..17-20). Згідно заповіту, посвідченого 30.03.2006р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечепій Н.М., реєстровий №555, номер в Спадковому реєстрі 39316356, [PERSON] заповідала [PERSON] , [INFO] , все належне їй майно, в т.ч. квартиру [ADDRESS] (арк..8-9). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №65101847 від 09.06.2021р. зазначений заповіт є чинним (арк..30). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №65101805 від 09.06.2021р. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (арк..29). Померла [PERSON] та заінтересована у цій справі особа [PERSON] є рідними сестрами (арк..14,15). Заявник [PERSON] , [INFO] , є сином заінтересованої особа [PERSON] та племінником померлої [PERSON] (арк..16) [PERSON] була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] з 1993р. по день смерті. Згідно копії паспорта заявника [PERSON] він зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 26.10.1993р. по т.ч. (арк..6). Згідно акту від 20.05.2021р., складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) та [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), підписи яких засвідчені головою правління ОСББ «Феросплавник 6» [PERSON] , [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 15.12.2019р. по теперішній час (арк..10). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою померлої [PERSON] десь 20 років, підтримували дружні стосунки. Близьких родичів к [PERSON] чоловіка, дітей не було. Єдиними родичами були її сестра [PERSON] та племінник [PERSON] , який постійно допомагав тітці. Коли стан здоров`я [PERSON] погіршився, саме племінник та сестра надавали їй необхідну матеріальну та іншу допомогу. Останній рік вона взагалі погано пересувалася навіть по квартирі, потребувала постійного стороннього догляду і через це її племінник [PERSON] вимушений був постійно знаходитись з нею та доглядати її. Коли він ходив на роботу, то приходила його мати сестра [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона багато років була головою ОСББ «Феросплавник 6» в будинку [ADDRESS] , мешкає в цьому ж будинку, знає [PERSON] десь 20 років, спілкувались по-сусідські. [PERSON] жила спочатку сама, чоловіка та дітей у неї не було. Єдиними родичами була її сестра [PERSON] та племінник [PERSON] . Вона знає їх також, вони приходили в гості до [PERSON] , остання завжди казала, що племінник їй допомагає і матеріально, і по господарству. Останніми роками [PERSON] стала хворіти, останній рік взагалі погано пересувалася і потребувала стороннього догляду. Такий догляд надавав їй племінник, а іноді приходила сестра. Останній рік перед її смертю племінник [PERSON] проживав з нею в квартирі постійно, оскільки її неможна було залишати саму. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозв`язку, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт постійного проживання заявника [PERSON] разом із своєю тіткою [PERSON] на час її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , незважаючи на те, що він був зареєстрований за іншою адресою. Суд приходить до такого висновку, виходячи з того, що вказані особи були родичами тіткою та племінником, [PERSON] в шлюбі не перебувала та інших близьких родичів (чоловіка, дітей, онуків тощо) не мала. Заявник [PERSON] та його мати (заінтересована особа) [PERSON] були єдиними родичами [PERSON] . Крім того, остання мала ряд хронічних захворювань і за станом свого здоров`я потребувала постійної сторонньої допомоги. Така допомога надавалась їй заявником [PERSON] . Вказані особи тривалий час мешкали за однією адресою в одному помешканні, вели спільне господарство, утримували житло, придбали продукти харчування, мали спільний організований побут. Ці дії носили постійний та систематичний характер. Крім того, суд враховує, що за життя [PERSON] заповідала саме [PERSON] належну їй на праві власності квартиру та інше майно, що сприймається судом як підтвердження наявності більш тісних зв`язків з заявником. Вказані обставини підтверджуються наданими суду письмовими доказами та поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , які суд вважає належними та допустимими. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано. При цьому, суд вважає, що сама по собі відсутність реєстрації [PERSON] за адресою проживання [PERSON] не може бути підставою для обмеження його права на спадщину після її смерті, яке він набув на підставі складеного нею за життя та чинного на день її смерті заповіту. Також суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки від нього залежить оформлення права на спадщину. Встановити вказаний факт в позасудовому порядку він не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, заяву [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved