Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

06.03.2019 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у якій він просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу 14 500 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що 25.09.2017 року він надав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 14 500 грн за розпискою, з умовою їх повернення до 25.10.2017 року. Однак у зазначений строк відповідач борг не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності і про визнання позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга\~статті 247 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи\~не\~інакше як\~за\~зверненням\~особи,\~поданим\~відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в\~межах\~заявлених нею\~вимог\~і\~на підставі\~доказів,\~поданих\~учасниками\~справи або\~витребуваних\~судом\~у передбачених\~цим\~Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно розписки від 25.09.2017 року [PERSON] взяв у [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 14500 грн, які [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] до 25.10.2017 року (а.с. 4). Частиною 1\~статті 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. Крім того, також слід зазначити, що за змістом ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником. За таких обставин, досліджуючи боргову розписку, яка міститься в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що дана розписка є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й відповідно свідчить про існування між сторонами саме укладеного договору позики та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що відповідають законодавству, а тому підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 768,40 грн. судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати.

Outcome: approved