Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

07.08.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма АББО», [PERSON] і [PERSON] про визнання правочину удаваним, визнати укладення інвестиційного договору, визнання недійсним договору купівлі-продажу (т.1 а.с. 6-10) 18.04.2014 року позивач надав суду клопотання про роз'єднання позовних вимог. Ухвалою суду було виділено в окреме провадження вимоги позивача до ТОВ «Фірма АББО» про визнання правочину удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав.(т.1 а.с.1-2) 01.09.2014 року позивач уточнив свої позовні вимоги.(т.1 а.с.28-32) 03.09.2014 року позивач подав заяву про зупинення провадження по цій справі у зв'язку з розглядом його позову до ТОВ «Фірма АББО» про визнання удаваним правочину, визнання укладеним інвестиційного договору. 08.09.2014 року за зазначеною заявою суд виніс ухвалу про зупинення провадження. (т.1 а.с.42,48) 25.03.2015 року ухвалою суду було відновлено провадження по цій справі.(т.2 а.с.50) 30.03.2015 року позивач ще раз уточнив позовні вимоги.(т.2 а.с.52-54) В кінцевій редакції свого позову [PERSON] просить суд: · Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 23.08.2012 році між товариством з обмеженою відповідальністю фірма «АББО» та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М., р/н №2765; · Визнати за ним [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.09.2007 року він уклав з ТОВ «Фірма АББО» договір про наміри №73/10, відповідно до умов якого ТОВ «Фірма АББО» зобов'язалось укласти в четвертому кварталі 2008 року з ним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS]. За п.1.4. зазначеного договору він прийняв на себе зобов'язання сплатити 100% вартості квартири в день укладення договору купівлі-продажу. На думку позивача при укладенні зазначеного договору мало місце домовленість сторін, щодо інвестування ним коштів у будівництво будинку. Після введення будинку в експлуатацію на нього мало бути оформлено правовстановлюючі документи на квартиру зазначену в договорі про наміри. Позивач вважає, що за наведених умов укладення після закінчення будівництва будинку договору купівлі-продажу квартири було формальністю. Він(позивач) передав директору ТОВ «Фірма АББО» в березні-травні 2014 року 44775 доларів США. Позивач вважає, що договір про наміри №73/10 від 24.09.2007 року - є удаваним, а насправді між ним та ТОВ «Фірма АББО» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав у формі договору інвестування. На підставі договору №73/10 від 24.09.2007 року він(позивач)набув майнових прав на квартиру [ADDRESS]. На думку позивача в силу правових висновків Верховного Суду України, він вчинив дії спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт. Однак ТОВ «Фірма АББО» на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2012 року продала квартиру, на яку він(позивач) набув майнові права, відповідачам [PERSON] і [PERSON] Вказаний договір купівлі-продажу порушує його([PERSON])право на дану квартиру та підлягає визнанню недійсним. Укладаючи договір купівлі-продажу ТОВ «Фірма АББО» порушила приписи ЦК України, які містяться в ст.ст. 525, 526, 529 ЦК України. Відповідно до ст.659 ЦК України на думку позивача, продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається, але цього не зробив. Договорів купівлі-продажу від 23.08.2012 року порушує моральні засади суспільства, оскільки свідчить про грубе ухилення від виконання умов договору після сплати повної вартості об'єкту купівлі-продажу, про ухилення ТОВ «Фірма АББО» від виконання своїх соціально значущих зобов'язань, якими є будівництво та продаж житла. Спірна квартира була продана відповідачам по заниженій вартості. Викладені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що договір купіль-продажу від 23.08.2012 року укладений між ТОВ «Фірма АББО» та Іванюками, укладений з порушенням чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст.203, 215, 228, 659 ЦК України. Позивач, вважаючи себе власником спірної квартири, посилаючись на ст.392 ЦК України стверджує, що може пред'являти позов про визнання його права власності. В судовому засіданні позивач і його представники підтримуючи вимоги позову при цьому подали суду письмові пояснення, посилаючись на ухвали і постанови судів касаційної інстанції, але чомусь забули надати суду копії чи оригінали договору про наміри №73/10 від 24.09.2007 року і договору купівлі-продажу від 23.08.2012 року, які є предметом судового розгляду. Відповідач [PERSON] і його представник в судовому засіданні заперечують проти вимог позову вважаючи себе ([PERSON].) добросовісним покупцем, а доводи позивача вважають надуманими та безпідставними. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти вимог позову, вважає їх безпідставними і незаконними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, за слідуючих підстав. Позивач всі свої вимоги обґрунтовує посиланнями на договір про наміри №73/10 від 24.09.2007 року і договір купівлі-продажу від 23.08.2012 року, але суду не надав цих договорів, що позбавляє суд можливості дати їм юридично-правову оцінку, як доказам по справі. Не надав позивач будь-яких підтверджень сплати ним вартості спірної квартири. Крім того 16.03.2015 року за заявою [PERSON] було залишено без розгляду його позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма АББО» з залученням у якості третіх осіб [PERSON] і [PERSON], Іллічівської міської ради Одеської області, про визнання правочину удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав.(т.2 а.с. 127-128) У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Позивач не подав суду таких доказів. Враховуючи викладене у суду не має ні об'єктивних, ні суб'єктивних і правових підстав для задоволення вимог позов, бо ці вимоги ні чим не підтверджені. 15 серпня 2013 року за заявою [PERSON] судом було винесено ухвалу про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS](т.1 а.с. 82-83)Ця ухвала підлягає скасуванню, а арешт - зняттю.

Outcome: dismissed