Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

06.02.2014 р. позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання спільного малолітнього сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи вимоги вказала, що з відповідачем перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з 1999 р. по 2004 р. Під час спільного проживання у шлюбі [INFO] у сторін народився син - [PERSON], який на даний час знаходиться на повному утриманні у позивача. Водночас, [PERSON] у позові зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має постійне місце роботи, отримує постійний дохід та інших утриманців не має. Сторони у судове засідання, яке відбулось 20.05.2014 р. не з'явились. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої остання підтримала пред'явлені вимоги з підстав, викладених у позові та просила розглянути справу без її особистої участі, при цьому, проти заочного розгляду справи не заперечувала. /а.с. 14/ Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був завчасно повідомлений судом у відповідності до вимог, встановлених статтями 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутим за закінченням терміну зберігання судовим відправленням. /а.с. 13/ Заперечень на даний позов до суду не надходило, про поважність причин відсутності, суд не повідомляв. Зважаючи на те, що сторони у судове засідання не прибули, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним пристроєм, згідно положень ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України. /а.с. 15/ Суд, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 15.02.2001 р. зроблено відповідний запис за № 279. /а.с. 2/ Сторони разом не проживають, мають різні інтереси у житті та побуті. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, про що у книзі записів актів громадянського стану про розірвання шлюбу 16.01.2004 р. зроблено відповідний запис за № 26. /а.с. 3/ Виписана 21.03.2014 р. директором і паспортистом КП «ВЖРЕП № 8» Житомирської міської ради довідка за № 348 щодо складу родини, свідчить про те, що неповнолітній спільний син сторін - [PERSON], проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. /а.с. 10/ Так, відповідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини» батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Нормами ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини» встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я; матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог ст.ст. 1, 2 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з матеріального стану сторін, враховує, що відповідач фізично здоровий і працездатний, інших утриманців не має, добровільно матеріальної допомоги на утримання рідного сина не надає, тому своїм рішенням суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільного сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд керується виключено інтересами неповнолітньої дитини, яка потребує регулярної батьківської матеріальної допомоги. Згідно норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Задовольняючи позов, відповідно до норм, встановлених положеннями статті 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сумою сумі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved