Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

06.12.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі 16.04.2010 року. Мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми [PERSON], [PERSON], три річного віку. 11.01.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Позивач [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог в частині свого утримання на розмір в 1/8 частки, також просить розгляд справи проводити за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав заяву у якій вказав, що уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 16.04.2010 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 89. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано доказів того, що відповідач має утриманні інших дітей, або непрацездатних батьків, та має захворювання, які впливають на розмір аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у розмірі 1\\2 частини заробітку (доходу), щомісяця, і такий розмір аліментів на дітей забезпечить можливість подальшого утримання, та не ускладнить матеріальний стан відповідача. Згідно ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що дружина має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач батьківство не оспорює, позовні вимоги визнає, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved