overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

05.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельні ділянки площею 0,6817 га., кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,1523 га., кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1803 га., кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Вербівської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позову зазначив, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (земельні ділянки), оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки втрачено. У судове засідання сторони не з'явились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі. Позов підтримує. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають.. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації за № 225 від 30.09.2004 року [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,6817 га., кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,1523 га., кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1803 га., кадастровий номер [NUMBER]. За повідомленням нотаріальної контори спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом є її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини та [PERSON], який прийняв спадщину подачею заяви до нотаріальної контори. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 серпня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

05.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 28.10.2008 року в сумі 12339 грн 96 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 28.10.2008 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту Договір, а. с. 11-26). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14.08.2017 року становить 12339 грн 96 коп., зокрема: заборгованість по сплаті відсотків 2708 грн 27 коп., пеня 9111 грн 68 коп., штраф 775 грн 71 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5-10), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

05.09.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ворончинською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 05. Від шлюбу у них народилося троє дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Основною причиною є те, що чоловік зловживає спиртними напоями і на цьому грунті постійно виникають сварки та скандали. Намагання позивача примиритись з відповідачем позитивних результатів не принесли. На даний час вони разом не проживають, домашнім побутом не пов'язані, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє спілкування. Переконана, що збереження сім'ї є неможливим, а формальна реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.09.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ворончинською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 05. Від шлюбу у них народилося троє дітей, що підтверджується свідоцтвом про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей, з яких вбачається, що відповідач є їх батьком (а.с. 4, 6, 7). Подружнє життя сторін не склалося. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати у справі слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

05.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 20.11.2004 року Наталівською сільською радою Новоград-Волинського району, актовий запис № 15. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20.11.2004 року Наталівською сільською радою Новоград-Волинського району, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № 1-ТП № 006182 від 12.07.2005 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

05.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №51 в будинку №8 по вул. Гоголя в м. Чернігові, оскільки її донька [PERSON] та її дві доньки [PERSON], [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають без поважних причин з травня 2007 року. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, проти заочного розгляду не заперечували. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду сповіщались через оголошення у пресі, що відповідає положенням ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про склад сімї від 07.07.2017 року, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9) Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до акту про фактично проживаючих осіб від 06.07.2017 року, затвердженого начальником дільниці з обслуговування житлового фонду №1 КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з січня 2016 року та по теперішній час. (а.с. 10) Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідачі у спірній квартирі не проживають без поважних причин понад встановлені законом строки, у звязку з чим втратили своє сервітутне право на спірне житло. За таких обставин, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

05.09.2017 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. Позов мотивується тим, що позивач з 2005 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, а 02.11.2010 року шлюб зареєстрували у відділі ДРАЦС по місту Шостка. Від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом зі своєю матірю. Відповідач по справі добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працює, працездатний, не є інвалідом, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої доньки. Крім того, відповідач платить аліменти на користь третьої особи [PERSON] на утримання іншої доньки Єлизавети, [INFO] Сторони просять розглянути справу без їх участі, про що надали відповідні заяви, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач не заперечує проти позовних вимог, третя сторона покладається на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 130 ЦПК України. Дослідивши подані докази, а саме: копію свідоцтва про народження дитини (а.с. 3), з якого вбачається, що відповідач є батьком дитини; копію довідки з місця проживання (а.с. 5), згідно якої дитина проживає разом з матірю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні; копію трудової книжки (а.с. 6) з якої вбачається що позивач перебуває на обліку в Центрі зайнятості м. Шостка; копії паспортів позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивача, яка має на утриманні малолітню дитину, матеріальний стан відповідача, сплачує аліменти іншим особам, позов визнав. Згідно положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

05.09.2017 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2010р., мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося через постійні сварки, різні погляди на життя, фактичні шлюбні відносини припинено, тому позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.09.2010р., актовий запис №6. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, з червня 2017 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

05.09.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельні ділянки площею 3,2751 га., кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,4476 га., кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Рождественської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову зазначила, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (земельні ділянки), оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено. У судове засідання сторони не з'явились, при цьому позивачка просить розглянути справу без її участі. Позов підтримує. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації за № 218 від 05.10.2005 року [PERSON] є власником земельних ділянок площею 3,2751 га., кадастровий номер [NUMBER]; площею 0,4476 га., кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Рождественської сільської ради, Коропського району, Чернігівської області За повідомленням нотаріальної контори спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 червня 2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

05.09.2017 року представник ПАТ КБ ПРИВАТБАНК [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором від 12.12.2012 року у розмірі 13960 гривень 65 копійок, а також судовий збір. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач зобовязання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.12.2012 року між Публічним Акціонерним Товариством [PERSON] ПРИВАТБАНК та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умов кредитного договору не виконав, оскільки станом на 30 червня 2017 року має прострочену заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості за договором від 12.12.2012 року, становить 13960 гривень 65 копійок. Таким чином встановлено, що боржник порушив зобовязання за кредитним договором. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені письмовими доказами в сумі 1600 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

05.09.2017 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 24.09.2011 р. сторони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, між ними часто виникали сварки і скандали, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, тому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю, просить такі задоволити. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не зявилася, у телефонному режимі повідомила, що на розгляд справи зявитися не може, просить розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 24.09.2011 р., як одна сім'я спільно не проживають більше трьох років, не підтримують жодних стосунків, дітей не мають, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved