Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

06 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2014 року з нього як з відповідача на користь [PERSON] на утримання двох дітей сина [PERSON], [INFO] та на дочку [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.12.2014 р. Вказує, що заборгованість по аліментах у нього відсутня, при цьому з грудня 2015 року [PERSON] проживає із позивачем і повністю знаходиться на його утриманні, а тому просить звільнити його від сплати аліментів на утримання [PERSON]. Також зазначає, що в інтересах сина проживати саме з позивачем, оскільки він створив йому усі належні умови для проживання, а тому просить визнати місце проживання [PERSON] з позивачем в [ADDRESS]. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позов частково, а саме в частині звільнення від сплати аліментів на утримання [PERSON]. Щодо визначення місця проживання дитини з батьком заперечила. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Черкаської міської ради, в судове засідання не зявився, направив суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що відносно вимоги про звільнення від сплати аліментів покладаються на думку суду, а щодо визначення місця проживання дитини, зазначив, що [PERSON] повинен сам визначати місце проживання, оскільки досяг 14 років. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у звязку із наступним. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.03.2015 року розірвано. Від даного шлюбу у позивача та відповідача є двоє дітей : син [PERSON], [INFO] та на дочка [PERSON], [INFO] Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей сина [PERSON], [INFO] та на дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.12.2014 р. Заборгованість по аліментах у [PERSON] відсутня, що вбачається із довідки Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 23.01.2017 р. та квитанції від 24.02.2017 р. З грудня 2015 року [PERSON] перейшов жити до позивача - [PERSON] і повністю знаходиться на його утриманні, що не заперечується відповідачем та вбачається із акту опитування сусідів від 17.03.2017 р., затвердженого рішенням міської ради. Так, відповідно до характеристики на позивача, яка затверджена рішенням міськвиконкому від 03.02.2017 року № 242, син [PERSON] проживає разом з позивачем і відповідно знаходиться на його утриманні. Згідно акту обстеження житлових умов № 107 від 28.03.2017 р., затвердженого начальником служби у справах дітей Черкаської міської ради, умови для проживання [PERSON] є задовільними. [PERSON] навчається в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 в 7- А класі, що вбачається із довідки Черкаської загальноосвітньої школои І-ІІІ ступенів № 5 Черкаської міської ради Черкаської області № 07 від 23.01.2017 року. Відповідно до\~ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як вбачається з вищевикладеного, неповнолітній [PERSON], 18.01.2003 року, на утримання якого стягуються аліменти з [PERSON] на користь матері [PERSON], з грудня 2015 року проживає разом із батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні, а тому суд вважає, що [PERSON] необхідно звільнити від сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] Щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO] із позивачем [PERSON] в [ADDRESS], то в цій частині слід відмовити, внаслідок наступного. Згідно ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих заходів. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст. 6 Сімейного кодексу України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно\~ст. 150 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи, що [PERSON]. [INFO] досяг чотирнадцяти років, а тому сам повинен вибирати місце проживання. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial