overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

07.07.2014 р. до суду звернулася позивач з позовом про скасування заборони відчуження квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 30.01.2014 р. було розірвано договір довічного утримання від 27.12.2004 р., який поширювався на квартиру [ADDRESS]. Однак оскільки вона як позивачка не порушила питання про зняття заборони відчуження вказаної квартири, тому в судовому засіданні це питання не вирішувалося і в судовому рішенні не вказано. В зв'язку з цим і звернулася в суд з даним позовом, яким просить скасувати заборону відчуження квартири [ADDRESS]. В попередньому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав та прохав суд скасувати заборону відчуження квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував, щоб справу було розглянуто в попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, та задовольнити позовні вимоги по справі з таких підстав. Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 30.01.2014 р. було розірвано договір довічного утримання від 27.12.2004 р., укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5420, який поширювався на квартиру [ADDRESS]. (а.с.4, 5). Підчас розгляду справи в суді позивачка не порушувала питання про зняття заборони відчуження, в зв'язку з чим суд при винесенні судового рішення питання заборони відчуження квартири не вирішував. Зняття заборони на відчуження нерухомого майна здійснюється Державною реєстраційною службою відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» та постанови Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Згідно ч.1 ст.317, ч.2 і 3 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Свої позовні вимоги мотивував тим, що йому належить житловий будинок за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1991 року, зареєстрованому в Первомайському МБТІ 16.05.1991 року. У вказаному будинку зареєстровані позивач та його родичі [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі. В квітні 2013 року відповідачі переїхали на постійне місце проживання в Російську Федерацію в м. Нижній Тагіл, Свердловської області. В листопаді 2013 року вони написали заяви начальнику Первомайського паспортного столу, щоб їх виписали і завірили свої підписи в нотаріуса. Однак їх виписати можливо лише в судовому порядку. Претензій до помешкання позивача, відповідачі не мають, приїхати з Росії вони також не можуть. На протязі більше одного року [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку не проживають, особистих їх речей не має. Виписати відповідачів із будинку необхідно в зв'язку з тим, що позивач через зареєстрованих зайвих осіб не може продати свій будинок. Таким чином відповідачі не проживають в спірному будинку більше 1 року, що підтверджується актом про не проживання, складеному Підгороднянською селищною радою Первомайського району, Миколаївської області від 14.05.2014 року. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надіслали на адресу суду телеграму з проханням слухати справу у їх відсутність, позов визнали в повному обсязі та не заперечували проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що власником будинку [ADDRESS], являється - [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1991 року, зареєстрованому в Первомайському МБТІ 16.05.1991 року. Відповідно до Будинкової книги, за даною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], проте згідно акту обстеження від 14.05.2014 року вони не проживають там. Крім того, в матеріалах справи наявні нотаріально завірені заяви відповідачів, в яких вони просять виписати їх з вищевказаного будинку. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.ст. 71 та 163 ЖК, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідачі в будинку за адресою: [ADDRESS], не проживають понад 6 місяців, то є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. В обґрунтуванні позову вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 180, 183 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача на одну дитину аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 09.12.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач та відповідач надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 14, 20 - заяви). В порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 09.12.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблений актовий запис №. 1207. Сімейні відносини припинились, мешкають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. (а.с. 8 довідка). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. ( а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, який в послідуючому уточнила, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 08.06.2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач та відповідач надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на уточненому позові наполягає, [PERSON] проти уточненого позову не заперечує ( а.с. -9-10 заяви). В порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 08.06.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис № 197 ( а.с.3 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO].( а.с. 2 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 21.07.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей надає в добровільному порядку, але погрожує що припинить їх сплачувати, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач та відповідач надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 14-15 - заяви). В порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.07.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис № 383 Сімейні відносини припинились, мешкають окремо, діти проживають разом з матір'ю. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4-5- копія свідоцтв про народження). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи, що відповідач [PERSON] погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 13 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації актів про шлюб за № 227. Сімейне життя в них не склалось, змінилося відношення одне до одного. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не зявився. Через канцелярію суду подав заяву, якою просив повторно надати строк для примирення з дружиною. Суд, заслухавши покази позивача та її представника, дослідивши подану відповідачем заяву та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що дійсно 13 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації актів про шлюб за № 227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2014 року (а.с.4). Зі змісту позовної заяви та наданих в суді показів вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим позивач відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені. Відповідач повторно просить суд надати строк на примирення, проте при цьому не надає суду доказів вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на примирення з дружиною. Разом з тим, позивач зазначила, що за час дії ухвали суду, якою надано строк на примирення, її чоловік жодного разу не телефонував їй, не приходив до неї та не намагався зустрітися та знайти спільну мову. У зв'язку з цим суд не вбачав підстав для надання сторонам повторного строку на примирення. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між сторонами відсутній. З урахуванням зазначеного суд вважає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернулась з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. При ухваленні рішення судом враховано той факт, що сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 27 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області між нею та відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 616. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, якими позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, а розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що дійсно 27 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 616, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 27.11.2010 року (а.с.4). У сторін це перший шлюб, від якого народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.05.2011 року (а.с.5). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо місця проживання дитини відсутні. Дитина залишається з матір'ю, позивачем по справі. З урахуванням зазначеного суд вважає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернулась з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. При ухваленні рішення судом враховано той факт, що сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та малолітньої дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 15.01.1991 року уклав з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Новгородською селищною радою м.Дзержинська Донецької області, актовий запис №2. Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна немає. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Після розірвання шлюбу позивач просив залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15.01.1991 року Новгородською селищною радою м.Дзержинська Донецької області, актовий запис №2, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна не виникає. За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 25.09.2014 року призначено подружжю строк для примирення строком на 1 місяць до 04 листопада 2014 року. Проте, примирення сторін не відбулося. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке він отримав після реєстрації шлюбу. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Шлюб, укладений між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрованому 15.01.1991 року Новгородською селищною радою м.Дзержинська Донецької області, актовий запис №2 слід розірвати та [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають дитину: дочку - Вероніку, [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов слід задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21.07.2012 року позивач зареєструвала шлюбу з відповідачем у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 182 (а.с. 4). Сторони припинили шлюбні відносини з тієї причини, що у них різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved