Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

05.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Заяву мотивував тим, що 16.08.2016 року вони уклали шлюб, який було зареєстровано Приморським районним у м. Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №200. За час спільного проживання та перебування у шлюбі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Сторони прожили разом більше ніж 2 роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Зазначає, що останнім часом вони не живуть разом. Позивач разом із сином переїхали на неокуповану територію України для подальшого проживання, дружина залишилась проживати в м. Донецьк, що зараз є окупованою територією, наміру проживати на не окупованій території України вона не має. Також зазначає, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення їхньої дитини про сім`ю, оскільки любов як основа сімейного життя втрачена, тому звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату та місце розгляду справи шляхом оголошення на сайті Волноваського районного суду, надала заяву, в якій просить розглянути справу у без її участі, позов визнала, післяд розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 16.08.2016 року зареєстрували шлюб, про що Приморським районним у м. Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за №200 (а.с.2). Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Сторони прожили разом більше ніж 2 роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Зазначає, що останнім часом вони не живуть разом. Позивач разом із сином переїхали на неокуповану територію України для подальшого проживання, дружина залишилась проживати в м. Донецьк, що зараз є окупованою територією, наміру проживати на не окупованій території України вона не має. Також зазначає, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення їхньої дитини про сім`ю, оскільки любов як основа сімейного життя втрачена. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. При цьому суд також приймає до уваги, що спору відносно розподілу майна між сторонами немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжя втратило взаєморозуміння, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved