Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

05 вересня 2014 року Приватне акціонерне товариство «Український Бекон»» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачі у справі працювали на підприємстві, відповідно: [PERSON] - транспортувальником складського господарства, [PERSON] - водієм навантажувача, [PERSON] - механіком транспортно-експедиційного відділу. 09 вересня 2013 року, під час роботи, відповідач [PERSON], самовільно, порушуючи посадову інструкцію, сів за управління навантажувачем № 9, та не маючи жодного досвіду керування навантажувачем, рухаючись заднім ходом та намагаючись розвернутись не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з дверима камери. За результатами проведеної на підприємстві перевірки було встановлено, що відповідач [PERSON] залишив навантажувач з не вимкненим запаленням, хоча витяг ключ із замка запалення, яке не вимкнулось внаслідок пошкодження ключа, про що [PERSON] повідомляв завчасно відповідача [PERSON] Внаслідок зіткнення було повністю пошкоджено двері відкатні SDX 750 W, що розташовані на вході в камеру № 4 в підрозділі складського господарства підприємства, які, за висновком комісії підприємства ремонту не підлягають та потребують заміни. Посилаючись на п.п.1, 3 ст. 134 КЗпП України позивач вважає, що відповідачі повинні повністю відшкодувати спричинену їх діями матеріальну шкоду, зважаючи на те, що з відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори про повну матеріальну відповідальність, а в діях відповідача [PERSON] є ознаки злочину, передбаченого ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом. Вартість нанесеної відповідачами шкоди позивач оцінює у 42788,00 грн. та просить стягнути: з відповідача [PERSON] - 24800,00 грн., відповідача [PERSON] - 5588,00 грн. і з відповідача [PERSON] - 12400,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на наведені у ньому доводи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, беручи до уваги також те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі у справі працювали у Приватному акціонерному товаристві «Український Бекон», відповідно: [PERSON] - транспортувальником складського господарства (наказ про прийом № 205 від 25.05.2012 року), [PERSON] - водієм навантажувача (наказ про прийом по переведенню № 18 від 01.12.2007 року), [PERSON] - механіком транспортно-експедиційного відділу (наказ про прийом № 179/03 від 11.05.2012 року) (а.с. №7-10). При прийомі на роботу відповідачі були належним чином ознайомлені із посадовими інструкціями, що підтверджується їх підписами у вказаних документах (а.с. 24-36). Окрім того, дійсно із відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладені договори про повну матеріальну відповідальність - № 77 від 04.01.2010 року та № 16 від 11.05.2012 року відповідно (а.с. 37-40). 09 вересня 2013 року, під час роботи, відповідач [PERSON], самовільно, порушуючи посадову інструкцію, сів за управління навантажувачем № 9, та не маючи жодного досвіду керування навантажувачем, рухаючись заднім ходом та намагаючись розвернутись не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з дверима камери. За результатами проведеної на підприємстві перевірки було встановлено, що відповідач [PERSON] залишив навантажувач з не вимкненим запаленням, хоча витяг ключ із замка запалення, яке не вимкнулось внаслідок пошкодження ключа, про що [PERSON] повідомляв завчасно відповідача [PERSON] Внаслідок зіткнення було повністю пошкоджено двері відкатні SDX 750 W, що розташовані на вході в камеру № 4 в підрозділі складського господарства підприємства, які, за висновком комісії підприємства ремонту не підлягають та потребують заміни. (а.с. 11-19). Вартість нанесеної відповідачами шкоди позивач оцінює у 42788,00 грн. (а.с. 20-23). Згідно ч.1,2 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України повна матеріальна відповідальність настає також у випадку коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. З урахуванням вищенаведених обставин спричинення матеріальної шкоди підприємству, суд приходить до висновку, що саме дії відповідача [PERSON] призвели до її настання. Тобто він, в порушення посадової інструкції, сів за управління навантажувачем № 9, та не маючи жодного досвіду керування навантажувачем, рухаючись заднім ходом та намагаючись розвернутись не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з дверима камери. Тобто між протиправними діями відповідача [PERSON] та настанням негативного наслідку - пошкодження майна підприємства є безпосередній причинний зв'язок. Тому саме він повинен відшкодувати завдану шкоду підприємству. Щодо позовних вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON], то в цій частині позову слід відмовити повністю, навіть за умови наявності укладених з ними договорів про повну матеріальну відповідальність, оскільки причинний зв'язок між допущеними ними порушеннями посадових обов'язків та завданням шкоди відсутній. При визначенні суми, яку належить стягнути з відповідача [PERSON], суд керується роз'ясненнями абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх робітниками» від 29.12.1992р. № 14, згідно яких за правилами ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, робітники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну шкоду в розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути у відшкодування завданої шкоди середній заробіток в розмірі 2448,26 грн.. (а.с.58). Суд не бере до уваги доводи позивача щодо підстав для притягнення відповідача [PERSON] до повної матеріальної відповідальності - наявності в його діях ознак злочину. Наявність або відсутність в діях особи ознак конкретного злочину, а також вина цієї особи, встановлюється виключно вироком суду у кримінальному провадженні. Вирок суду відносно [PERSON], який набув законної сили, позивачем суду не надано. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача ПАТ «Український Бекон» понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору, пропорційно задоволених вимог, в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial