overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 30.10.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1887, в обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем шлюбні відносини не підтримують вже тривалий час, у звязку із окремим проживанням. Через відділи РАЦС відповідачка відмовляється розривати шлюб, посилаючись на значну віддаленість Лиманського районного центру від її місця проживання. Шлюб розпався через різні позгляди на життя, на ведення спільного господарства та вирішення побутових проблем. Вони обоюдно не мають наміру зберегти шлюб, тому строк на примирення просить не надавати. Позивач в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилась надавши на адресу суду заяву, посвідчену приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Після розірвання шлюбу , просить відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON]. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Частина 1\~статті 110 СК України\~передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 30.10.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка\~[PERSON], актовий запис за №1887, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №242804 /а.с.5/. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні, подружжя проживають окремо, тобто шлюб між сторонами існує формально, підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За таких обстави, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], вона є споживачем електричної енергії та повинна щомісячно сплачувати грошові кошти за користування такою енергією. 17.05.2016 року за місцем мешкання відповідача було здійснено перевірку виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» за місцем проживання відповідача та було встановлено, що відповідачка здійснила порушення закон та використовує електричну енергію таким чином, що призвело до без облікового користування електричною енергією. На підставі зазначеного було складено акт та відповідачу повідомлено про те, що внаслідок порушення їй необхідно сплатити 34003, 59 грн. заборгованості за спожиту але не враховану електричну енергію. Відповідачка сплатила лише 3400, 59 грн. з зазначеної суми заборгованості. Залишок заборгованості станом на 19.05.2017 року становить 30603 гривні. Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію у примусовому порядку. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , ст. ст. 67-68 ЖК України плата за комунальні послуги є обов'язковою та повинна проводитись своєчасно. Як встановлено судом, позивач надає відповідачці, яка мешкає у по вул. Красноармійська, 10, с. Лебединське Волноваського району Донецької області послуги з електропостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та « Правил користування електричною енергією для населення та згідно ЗУ «Про електроенергетику» а відповідачка зобовязана щомісяця сплачувати за спожиту електроенергію. Як вбачається з розрахунку збитків за «Актом про порушення ПКЕЕн» № 208705 заборгованості по особовому рахунку\~відповідачки, становить 34003. 59 грн., що також підтверджується самим актом про порушення ПКЕЕН, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено. що відповідачка порушила правила користування електричною енергією а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1600,00 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 грн, щомісячно, оскільки відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає та на своє утримання у розмірі 1000 грн, щомісячно, до досягнення сином трьох років. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов визнав частково. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає разом з позивачем, а відповідач мешкає окремо. Згідно до вимог ст.ст.180, 84 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину, а дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що відповідач з огляду на його працевлаштованість, вік та стан здоровя має можливість здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його доходів та на утримання позивача до досягнення дитиною віку трьох років у розмірі 1/6 частини від його доходів і ці обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 16685 грн. 79 коп. і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.11.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11-36). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року становить 16685 грн. 79 коп., та складається з: 1943,22 грн. - заборгованості за кредитом, 13471,82 грн. - заборгованості за відсотками та 1270,75 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з жовтня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, який підтримав у судовому засіданні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року та є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з жовтня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, сторони поновлювати сімейні відносини не бажають, а ступінь їх нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сімї вони не ведуть, а також про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн, щомісячно, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, дав згоду на розірвання шлюбу, вважає, що щомісячний розмір аліментів повинен становити 1000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 10.07.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем, а відповідач мешкає окремо від них. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.ст.180, 181 ч.3, 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину і за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у твердій грошовій сумі за наявності обставин, що мають істотне значення. Оскільки сторони з квітня 2016 року спільного господарства та бюджету не ведуть і мешкають окремо, позивач та відповідач поновлювати сімейні стосунки не бажають і відмовляються від надання їм строку для примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і ці обставини є підставами для розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1000 грн, щомісячно, виходячи з того, що його доходи мають мінливий характер, інших утриманців він не має. Судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 23703,64 грн, яка виникла станом на 01.05.2017 року. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не прибули. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані у кімнаті №109 у будинку №205 по проспекту Перемоги у місті Чернігів Чернігівської області (балансоутримувачем вказаного житла, який має статус гуртожитку, є позивач) і станом на 01.05.2017 року вони заборгували позивачу 23703,64 грн за надані житлово-комунальні послуги. Відповідачі порушили зобовязання щодо обовязкових виплат за надані позивачем послуги, а тому це є підставою, згідно ст.68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», для задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідачів у дольовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 30 травня 2014 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.10.2015 року у СІЗО № 20 в м. Миколаєві був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON] Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє порозуміння та повага один до одного. Можливості зберегти сім'ї не має. В зв'язку з тим, що 10.05.2016 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв'язку з чим не може надати суду свідоцтво про одруження та отримати дублікат також не має можливості. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, позивач просив суд задовольнити позов. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити, оскільки позивач обманним шляхом забрав у неї грошові кошти та відмовляється їх повертати, тому пока не вирішить з ним боргові питання вважає, що ще не час давати йому розлучення та відмовилася надати суду оригінал свідоцтва про шлюб. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 07.10.2015 року. З травня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки, сокільки існування боргових зобовязань між подружжям не може бути підставою для відмови у задволенні позову про розірвання шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з 1997 року та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду сповіщався через оголошення у пресі, що відповідає положенням ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] понад встановлені законом строки підтверджується довідкою Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24.03.2017 року №452, актом обстеження житлової квартири від 31.05.2017 року. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, у зв'язку з чим втратив своє сервітутне право на спірне житло. На підставі вищевикладеного, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

06.06.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та після уточнення свої вимог просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач позов визнав частково. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2016 року, сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей та те, що відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved