Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

05.05.2020р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2341576256, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 6108,00 грн. зі сплатою річних та місячних відсотків за користування коштами на строк 36 місяців. Умовами угоди передбачено обов`язок позичальника повернути кредит шляхом сплати щомісячних платежів згідно Графіку. 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, внаслідок чого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав нового кредитора по відношенню до [PERSON] за зобов`язаннями, які виникли за кредитним договором № 2341576256. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, процентів та інших платежів, нарахування яких передбачено умовами угоди, належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої складає 11691,39 грн., позивач просить суд стягнути з боржника зазначену суму, а також судові витрати. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який клопотанням просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно одержувала кредит, погашення якого здійснювала нерегулярно, оскільки тяжкий матеріальний стан та наявність захворювань не давали їй змоги належним чином виконувати свої кредитні зобов`язання. Також [PERSON] було долучено до справи квитанції про сплачені нею кошти на погашення заборгованості перед кредитором. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.12.2016 року [PERSON] була підписана заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Того ж дня між вказаними особами було укладено кредитний договір, який складався з заяви № 2341576256 та умов отримання кредитів та інших послуг. Відповідач своїм підписом підтвердила, що їй зрозумілі умови кредитного договору, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитором та нею, як позичальником. Згідно умов угоди, [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 6108,00 грн. зі строком кредитування 36 місяців зі сплатою щомісячних 2,50 % від суми кредиту та річних 12% від суми боргу за договором. Повернення основної суми кредиту та сплата відсотків здійснюється щомісячними платежами згідно графіку. Так, за даними «Графіка платежів», [PERSON] протягом 36 місяців повинна була сплачувати грошові кошти в сумі 355,49 грн., в яку входить: повернення основної суми кредиту, сплата щомісячних та річних процентів. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково виконувала свої зобов`язання, про що свідчать подані нею до суду квитанції, суми по яким до червня 2019р. відображені і в розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Отже, судом було встановлено, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших нарахувань згідно його умов, внаслідок чого, сума її заборгованості станом на 26.06.2019р. (момент відступлення прав вимоги) становила в загальному розмірі 13441,41 грн. з яких: 5962,22 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 423,57 грн. - заборгованість за відсотками; 3971,62 грн. - заборгованість за щомісячними відсотками (платою за управління кредитом) та 3054,00 грн. - сума боргу по пені. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Згідно умов договору, щоденна пеня складає 0,3% від загальної суми прострочення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора іншою стороною внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленні права вимоги). Судом було встановлено, що за наслідками укладеного договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач набув право вимоги від [PERSON] кредитних коштів включаючи проценти, комісії та штрафні санкцій відповідно до умов договору №2341576256. Згідно з положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26 червня 2019 року, сума заборгованості [PERSON] , яка була придбана товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» становила 11691,39 грн. В матеріалах справи містяться повідомлення, адресовані [PERSON] про відступлення права вимоги ТОВ ФК «ЦФР» на користь позивача. Однак, доказів одержання таких повідомлень відповідачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Долучені в судовому засіданні квитанції [PERSON] свідчать про те, що після укладення договору відступлення прав вимоги №20190626 та набуття позивачем статусу нового кредитора, відповідач продовжувала сплачувати кошти на погашення своєї заборгованості на користь ТОВ «ФК «ЦФР», зокрема згідно квитанції №94 від 15 липня 2019 р. в сумі 355,49 грн., згідно квитанції від 07.08.2019 в сумі 364,53 грн. та згідно квитанції №2 від 02.09.2019 в сумі 1000,00 грн. При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що сплачені [PERSON] кошти в загальній сумі 1720,02 на користь ТОВ «ФК «ЦФР» є належним виконанням її кредитних зобов`язань, а відтак, пред`явлений до стягнення позивачем розмір боргу підлягає зменшенню на вказану суму. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати понесені за сплату судового збору у розмірі 2102 гривні 00 коп.

Outcome: partial