Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

06 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем з 22 жовтня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 660. До реєстрації шлюбу з 2008 року сторони проживали однією родиною. Мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], якого відповідач відмовився визнавати своїм сином, у зв'язку з чим відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Дитина проживає разом із позивачкою. Також позивачка має на утриманні ще одну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини припинені з 29 червня 2016 року. Спільне господарство між ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. У зв'язку із викладеним, просила суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справиу його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 660, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: [NUMBER] (а.с. 3). Позивачка [PERSON] має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дівчинки Серії: [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON], [INFO], відомості про батька у свідоцтві про народження дитини Серія: [NUMBER] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.8).. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Слов'янської міської ради Донецької області № 03-27/1053 від 29 жовтня 2013 року слідує, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як одержувач соціальної допомоги одинокій матері та отримує допомогу у розмірі 360 грн. 00 коп. щомісячно з 01 жовтня 2013 року по 01 листопада 2024 року (а.с.6). Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Спільне життя сторін не склалося у зв'язку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини між ними припинені з 29 червня 2016 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Відповідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що позивачці, враховуючи її майновий стан, згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України було відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення по справі, суд вважає що з відповідача в дохід держави має бути стягнено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного

Outcome: approved