Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

07.02.2019 р. позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить визначити місце проживання їхніх неповнолітніх дітей з нею. В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого їхній шлюб був розірваний у судовому порядку. Їхні спільні діти проживають з нею, відповідач самоусунувся від їхнього виховання й утримання. Вказала, що на відміну від відповідача вона може забезпечити дітям належне виховання й матеріальне утримання. 10.01.2020 р. сторони у судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та на заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 22.07.2019 р. та 10.01.2020 р. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.01.2019 р. розірвано шлюб, що був укладений між сторонами 20.11.1999 р. Як видно з характеристики директора Червоноградської ЗОШ № 1 від 05.02.2019 р. та акту від 05.02.2019 р., діти проживають з позивачкою, остання бере активну участь у їх вихованні, а відповідач не проявляє інтересу до них. Згідно з рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 21.06.2019 р. № 1313 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», є доцільним проживання сина [PERSON] з позивачою. Дочка сторін - [PERSON] - 01.08.2018 р. досягла чотирнадцятирічного віку. Як зазначено у ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зі змісту ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. При цьому, суд приймає до уваги вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 -ХІІ від 27 лютого 1991 року, відповідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи наведене та те, що малолітній син проживає з позивачкою, яка йому забезпечує належні умови виховання та проживання, суд вважає, що на даний час існують обставини для визначення місця проживання цієї дитини з матір`ю і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам його проживання, гармонійного розвитку та виховання, належному матеріальному забезпеченню. Поряд з цим, неповнолітня дочка сторін досягла 14 років, тому має право сама визначити місце свого подальшого проживання. За таких обставин і міркувань позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь позивачки.

Outcome: partial