Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

07.05.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області і служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 03.06.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 04.06.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 28.08.2019 року. 28.08.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог та отримання доказів. Справу призначено до розгляду 07.10.2019 року. 04.09.2019 року позивачем надана уточнена позовна заява. 07.10.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 07 жовтня 2019 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 07.10.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог за уточненою позовною заявою, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з грудня 2011 року по березень 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. В період спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини її відносини з відповідачем погіршились і вони припинили спільне проживання. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2013 року у справі № 406/2913/2012 відповідач примусово повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (прибутку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини в відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Але з часу відкриття виконавчого провадження 09 січня 2013 року відповідач жодного разу аліменти не платив. Станом на 31.012019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 57355 грн. 59 коп. Відповідач протягом шести років жодного із покладених на нього батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, посильної трудової, фінансової або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. Дитина перебуває на її повному утриманні. Для розвитку дитини вона самостійно прикладає всі зусилля і можливості. Батько дитини зовсім не цікавиться його життям. Не піклується про фізичних і духовний розвиток дитини, з сином не спілкується взагалі і не дбає про його моральне самоусвідомлення. Тобто в порушення вимог ст.ст. 150, 157, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач не виконує цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого неповнолітнього сина. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Відповідач, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі позовний матеріал отримав, що підтверджується розпискою від 16.09.2019 року. Відзиву на позовну заяву не надав. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: органу з питань опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області та служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явились, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу невиконання батьківських обов`язків по участі у вихованні дитини. \~ \~За доводами\~позивача судом\~встановлено,\~що \~сторони перебували\~ у\~ фактичних\~шлюбних \~відносинах в період з грудня 2011 року по березень 2012 року В період спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, згідно якого батьком дитини записаний відповідач. Так як сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували і відповідач записаний батьком дитини, відповідно він визнав своє батьківство стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В порушення ст.ст. 150, 157, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого малолітнього сина. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що дитина на сьогоднішній день проживає разом з позивачкою, яка створює належні умови для розвитку і виховання дитини, що підтверджується характеристикою на дитину, обстеженням матеріально-побутових умов проживання позивачки і дитини. Батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2013 року у справі № 406/2913/2012 відповідач примусово повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (прибутку), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини в відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа. Але з часу відкриття виконавчого провадження 09 січня 2013 року відповідач жодного разу аліменти не платив. Станом на 31.012019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 57355 грн. 59 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим Верхньодніпровським районним ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області. За доводами позивача відповідач протягом шести років жодного із покладених на нього батьківських обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні сина, не бере посильної трудової, фінансової або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. з дитиною не спілкується взагалі і Данії не знає свого батька. Будь яких заперечень чи доказів на спростування цього фату відповідач не надав. Хоч був належним чином повідомлений про наявність на розгляді суду даного спору, що вказує на байдуже ставлення відповідача до долі дитини. Також в судовому засіданні позивач зазначила, що на даний час виникла необхідність у реєстрації місця проживання дитини, але без згоди батька вона не може зареєструвати дитину. Вона зверталась до відповідача для вирішення цього питання проте відповідач ухиляється від вирішення даного питання. Відповідач часто відбуває покарання у місцях позбавлення волі, але навіть тоді, коли відповідач перебуває на волі він до дитини не навідується і з нею не спілкується. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації Дніпропетровської області від 07.10.2019 року встановлено, що в відповідач ухиляється від участі у вихованні дитини. Оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт порушення прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виховання дитини, який підтверджується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідачем будь-яких доказів на спростування даного факту не надано. Виходячи з вищевикладених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав неповнолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України - При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Та як з відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини за рішенням суду, судом дане питання не вирішується. \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~ 6\~ ст.\~164\~СК України\~- \~Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. \~ \~ Таким\~ чином\~ рішення\~ суду\~ після\~набрання законної\~сили \~ направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн. На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: approved