Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

06.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа: [PERSON], про стягнення страхової виплати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.04.2014р. о 17.30 год. не перехресті вул. Дімітрова та вул. Клари Цеткін, в м. Дніпродзержинську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21103, держ. номер [NUMBER] під його керуванням та автомобіля ВАЗ-21061 держ. номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті чого, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Криничанського райсуду від 14.08.2014р. водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження відносно нього було закрите в зв»язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «УСК Гарант-Авто» згідно полісу № АС/8616407, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом був автомобіль ВАЗ-21061 держ. номер [NUMBER]. Після ДТП, 28.04.2014р. він письмово повідомив ПАТ «УСК Гарант-Авто» про настання страхового випадку, вчинив усі дії, передбачені стандартними умовами договору страхування, провів оцінку транспортного засобу та 22.09.2014р. звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Але до теперішнього часу відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування та відповідей від відповідача не надійшло. Відповідно до висновку експертного дослідження, розмір матеріальної шкоди складає 11576.87 грн., витрати на оцінку автомобіля складає 900 грн., та також йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн., на підставі чого просить стягнути з відповідача на його користь страхову виплату в сумі 11576.84 грн.; стягнути з відповідача на його користь понесені витрати, а саме вартість проведення товарознавчої експертизи в сумі 900 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 450 грн., та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 10000 грн. Позивач подав до суду Клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача від 29.07.2015 р., яке задоволено Ухвалою суду від 29.07.2015р., в якому просив залучити у якості співвідповідача по справі за його позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (ПАТ «УСК «Гарант-Авто») [PERSON]; стягнути з відповідачів в солідарному порядку заявлені в позовній заяві вимоги щодо відшкодування завданої позивачу матеріальної і моральної шкоди (а.с. 58). Позивач в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином.\~\~ В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача-1 матеріальну шкоду у розмірі 11576 грн. 84 коп., та з відповідача-2 10000грн. відшкодування моральної шкоди. Суду пояснив, що внаслідок протиправних дій відповідача-2 майну (транспортному засобу) позивача спричинена шкода, що викликало у позивача душевні страждання повязані з неможливістю використовувати власне майно та докладати додаткових зусиль для забезпечення пересування позивача за власною потребою, а також забезпечення виконання відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу. Відповідач-1: публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в звязку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду на підставі Ухвали суду від 09 лютого 2016р. Відповідач-2: [PERSON], в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в звязку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду на підставі Ухвали суду від 09 лютого 2016р. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Постанови Криничанського районного суду від 14 серпня 2014 року №178/1281/14-п, 25 квітня 2014 року о 17 годині 30 хвилин на перехресті вул. Дімітрова та вул. к.Цеткін в м. Дніпродзержинську [PERSON], керуючи належним [PERSON] автомобілем ВАЗ-21061, держномер 90542 АН, при виникненні небезпеки для автомобіля ВАЗ-21103, держномер 98959АВ, під керуванням водія [PERSON], порушуючи п.12.3 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного обїзду автомобіля, що спричинило зіткнення з вказаним автомобілем ВАЗ-21103, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Також Постановою Криничанського районного суду 14 серпня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за ознакою порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України провадженням закрити в звязку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. Постанова набула законної чинності 25.08.2014 року (а.с.8). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже факт дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів марки ВАЗ-21061, держномер 90542 АН і марки ВАЗ-21103, держномер 98959АВ з пошкодженням транспортних засобів, та вина відповідача-2 в цій ДТП, встановлені Постановою Криничанського районного суду від 14 серпня 2014 року по справі №178/1281/14-п та не підлягають доведенню в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України. Само по собі закриття справи про адміністративне правопорушення у звязку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення не змінює встановлені Постановою суду факти та не звільняє відповідача-2 від цивільної відповідальності, оскільки закриття справи відбулося з нереабілітуючих обставин. Відповідно до Висновку експертного дослідження авто знавця №0035/05 від 22.05.2014р., матеріальна шкода, спричинена володільцю автомобіля марки ВАЗ-21103, держномер 98959АВ, в наслідок його пошкодження складає 11576,87 грн. (а.с. 12-28). За відомостями Моторного (транспортного) страхового бюро України, на 25.04.2014р. (день ДТП) цивільна-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто»; Поліс серії АС №8616407, ліміт по майну 50000грн.; франшиза 0,0 грн.; дата початку дії полісу 31.01.2014р.; дата закінчення дії полісу 30.01.2015р.; транспортний засіб - ВАЗ-21061, держномер 90542 АН (а.с.106-107). За змістом статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон № 85/96-ВР) за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій сторонці (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. ст. 3, 5 Закону України, «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 04.02.2013р), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Статтями 22.1, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, щоУ разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуаціютранспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У звязку з настанням страхового випадку позивач звернувся до відповідача-1 - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про страхове відшкодування від 22.09.2014р.(а.с.29) та від 24.06.2015р. (а.с. 49-50). В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів виплати відповідачем-1 позивачеві страхового відшкодування в розмірі 11576,87 грн. суду не надано. Враховуючи, що відповідач-2 визнаний винним у вчиненні ДТП 25 квітня 2014 року, в наслідок якого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, розмір відновлюваного ремонту складає 11576,87 грн., цивільна-правова відповідальність відповідача-2 застрахована відповідачем -1 і страхової випадок (ДТП) стався в період дії Поліса, то вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1, як страховику, страхового відшкодування у розмірі 11576,87 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частковому задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 моральної шкоди з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.2 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, може проявлятися у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'їчи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд погоджується з позивачем, що йому була спричинена моральна шкода у вигляді душевних страждань та переживань як від самого факту дорожньо-транспортної пригоди з його участю, так й у звязку з пошкодженням його транспортного засобу, що також викликало необхідність у докладання додаткових зусиль повязаних з забезпеченням звичайного образу життя. Проте заявлений позивачем розмір моральної шкоди, на думку суду, є надмірно завищеним, тому ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості суд зменшує розмір компенсації за спричинену моральну шкоду, та стягує з відповідача-2, як особи, що спричинила шкоду, н користь позивача 1000 гривень. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договоромабо законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника, яким є особа, що завдала шкоди. Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до страховика, який є боржником в договірному зобовязанні. Отже позивачем заявлені вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному, солідарність яких не передбачена діючим законодавством. Крім того, умовами Договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2 не передбачено страхове відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна третьої особи, а обсяг зобовязань страховика третьою особою визначається виключно умовами договору страхування, тому у відповідача-1 відсутній обовязок здійснювати страхове відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивачем при подачі позову сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн.(а.с.34) за вимогу майнового характеру, та 243,60 грн.(а.с.35) за вимогу немайнового характеру, а позовні вимоги задоволені частково: з відповідача-1 стягнуто тільки страхове відшкодування (вимога матеріального характеру), та з відповідача-2 стягнута моральна шкода, то, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.(з кожного відповідача)

Outcome: partial