Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

06 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 07 лютого 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 657 кв.м, що розташована за адресою: смт. Нові Санжари, пров. Лілейний, 23, Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель. Спадкоємцями за заповітом після померлого [PERSON] є позивач стовпа О.П. та [PERSON], який від належної йому частки спадкового майна відмовився на користь позивача. Крім того, в заяві позивач просив встановити факт належності померлому [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 029773, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 21.08.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 898. Постановою завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 30.05.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку, тому він звернувся до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 915/02-21 від 16.08.2017 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 6 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що позивач не має можливості зареєструвати земельну ділянку в установленому законом порядку, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 029773, виданому [PERSON] Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 21.08.2000 року та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 898, не вірно вказане по батькові власника «Явдокимович» замість вірного «Євдокимович» (а.с. 5). Згідно паспорта серії КО 343966 (а.с. 13), заповіту від 12.04.2000 року (а.с. 4), довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області № 3235 від 01.06.2017 року (а.с. 8), свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 292678 (а.с. 9) прізвище, імя та по батькові власника земельної ділянки [PERSON]. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У власності [PERSON]на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 029773 від 21.08.2000 року, перебувала земельна ділянка площею 657 кв.м, що розташована за адресою: смт. Нові Санжари, пров. Лілейний, 23, Полтавської області і призначена для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (а.с. 5). Згідно заповіту від 12 квітня 2000 року [PERSON]заповів все своє майно в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 292678, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції уПолтавській області 09.02.2015 року, [PERSON]помер 07 лютого 2015 року (а.с. 9). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 1370/01-16 від 24.07.2015 року вказано, що після померлого 07.02.2015 року [PERSON]заведена спадкова справа № 215/2015 від 17.07.2015 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON], а також надійшли заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] від [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21, 22). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved