overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

05 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 07 травня 2009 року Долинською сільською радою Саратського району Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №1. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожна з сторін окремо звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. При цьому у своїй заяві відповідач зазначив, що він згодний на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 07 травня 2009 року Долинською сільською радою Саратського району Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 1. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

05 червня 2014 року ТОВ «ОСНОВА-ТВ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] грн. 28 коп. заборгованості за телекомунікаційні послуги та 243 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого при пред'явленні позову судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала письмову заяву, в якій надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 09 вересня 2013 року про приєднання до регламенту надання телекомунікаційних послуг, ТОВ «ОСНОВА-ТВ» здійснило підключення відповідача до послуги «Інтернет + ТБ»: HCNA + пакет телепрограм в цифровому форматі. Відповідно до тарифних планів позивача для фізичних осіб, щомісячна абонентна плата становить 89 грн. (а.с. 5-10). Згідно розділу 7 Регламенту надання послуг цифрового телебачення від 21 червня 2013 року, абонентна плата нараховується із дня підключення абонента до телекомунікаційної мережі. Пунктом 7.5.3 Регламенту надання послуги «Інтернет+ТБ» цифрового телебачення визначено, що абонентна плата вноситься щомісячно відповідно до чинних тарифів позивача до 20 числа поточного місяця. Відповідно до підпункту 6.1.2 та пункту 7.10Регламенту, абонент зобов'язаний здійснити оплату абонентної плати та додаткових сервісів в розмірі, строки та в порядку, визначено цим регламентом (а.с. 8-9). В порушення своїх зобов'язань відповідач за період з 01 грудня 2013 року по 12 лютого 2014 року прострочила оплату наданої позивачем послуги. Відповідно до довідки про заборгованість абонента від 30 травня 2014 року, заборгованість по абонентній платі складає 422 грн. 28 коп. (а.с. 15). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у сумі 422 грн. 28 коп. та судовий збір у сумі 243 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

05 червня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, проходило в постійних сварках і скандалах, в ході яких відповідач у присутності дитини висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, наносив їй тілесні ушкодження. Така поведінка відповідача призвела до того, що вона втратила до нього почуття любові та поваги. Шлюбні відносити припинені з 09 травня 2015 року. Спільного господарства вони не ведуть, проживають роздільно з 09 травня 2015 р., вона не має наміру відновлювати сім»ю. У судовому засіданні позивачка позивні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Однак пояснив, що він тілесних ушкоджень позивачці ніколи не наносив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У 2004 р. позивачка і відповідач зареєстрували шлюб. Мають сина [PERSON], .[INFO], який залишається з позивачкою. Спільне життя у подружжя не склалося, проходило в постійних суперечках і скандалах. Шлюбні відносини припинені з 09 травня 2015 р.. Позивачка і відповідач разом не живуть, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.. 112 СК України суд розриває шлюб у разі якщо подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначив, що 17 липня 2009 року уклав шлюб із [PERSON] Реєстрація шлюбу проводилась Відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 25. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів. Проживають окремо. Остаточно шлюбні відносини припинились біля пяти років тому. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2009 року. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 25 (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.05.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, актовий запис № 94. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу у них є малалітня донька [PERSON], [INFO] та малолітній син [PERSON] .Юрійович, [INFO] Вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, так як у них виявились різні погляди на сімейне життя. Після одруження вони проживали разом, проте останній рік не підтримують сімейних відносин та проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-яких взаємних прав та обовязків між ними немає. Будь-які відносини між ними припинено, їхній шлюб носить лише формальний характер. Сімя розпалась остаточно примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.05.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, актовий запис № 94 (а.с.7). Від спільного шлюбу у них народилися донька [PERSON], 01.08.2004 року. та малолітній син [PERSON] .Юрійович, 05.08.2011 року (а.с.5,6). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства і вже більше року, з травня 2014 року проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 16 лютого 1997 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського районного управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має двох дітей: Аліну, [INFO], та Валерію, [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося. Через різні погляди на життя та звички у побуті, несумісність характерів та розбіжність у вирішенні побутових питань між сторонами часто виникали непорозуміння. Шлюб носить формальний характер, фактично сім'я розпалась, сторони стали чужими людьми, не мають спільних інтересів, втрачено почуття любові, розуміння та поваги один до одного. Спільне проживання, примирення і збереження сім?ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому позивач звернувся до суду, просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Спір по поділ майна відсутній. Судові витрати по справі залишити за позивачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення в газеті «Волинь-нова», про причини неявки в судове засідання не повідомила. \~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копію свідоцтва про шлюб (а.с.5), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.6,7), копію паспорта та коду позивача (а.с.3), довідка з місця проживання (а.с.8), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають за однією адресою, що пов'язано із проблемою забезпечення окремим житлом, не підтримують подружніх стосунків, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 28 листопада 2009 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 515. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з травня 2011 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 листопада 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 515 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 4). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з травня 2011 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 12) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами, тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки половину понесених нею витрат на сплату судового збору при зверненні до суду. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім'ї. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, просив не надавати час на примирення. В позовній заяві [PERSON] зазначено, що з 1 березня 2008 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є дитина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, відповідач нехтує сім'єю, 28 серпня 2014 року пішов з місця проживання до іншої жінки. [PERSON] вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, втрачено почуття любові та поваги. Посилаючись на наведені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 1 березня 2008 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 72. Подружжя від спільного проживання має сина [PERSON], [INFO] Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України и шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю і не ведуть сумісне господарство. Спір майнового характері відсутній. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження сімейних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, позовна заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги ступінь відповідальності кожного з подружжя у розпаді сім'ї, враховує їх матеріальне і сімейне становище та відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне витрати при реєстрації розірвання шлюбу покласти на позивачку. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісяця і до 02 квітня 2018 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 30 вересня 2011 року по 29 вересня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З обставин справи вбачається, що дитина народилась із вродженим захворюванням. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 750 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01 березня 2014 2015 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісяця до досягнення дитиною шести років. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року проживають окремо. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти знаходиться на її повному утриманні. Відповідач працює, має стабільний дохід, на його утриманні дітей чи непрацездатних осіб немає. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей аліменти по 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала повністю. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просиьть проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо задоволення вимог позивача. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задоволює і присуджує до стягнення з [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання двох дітей по 1/3 частині його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дітей. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 300 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 11-13) та в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved