Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

05.12.2018 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - Макарівський районний сектор ДМС Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обгрунтування позову вказала, що вона є співвласником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить їй та її сину [PERSON] по 1/2 частці кожному. У вказаному будинку, окрім неї, зареєстровані: її син (співвласник будинку) [PERSON] , а також її колишній чоловік - відповідач у справі - [PERSON] . З листопада 2016 р. по даний час, її колишній чоловік у вказаному будинку не проживає та будучи зареєстрованим в ньому, не несе ніяких витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги, добровільно зніматися з реєстрації не бажає, тому позивач за захистом своїх прав звернулася до суду. Враховуючи зазначене, позивач просить: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 03.01.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі - строк для подання письмових пояснень щодо позову або відзиву. Копія ухвали суду від 03.01.2019 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу [PERSON] надсилались за адресою його реєстрації. Згідно рекомендованого повідомлення №0800104435382, поштове відправлення повернулося до суду з відміткою: «адресат відсутній», проте відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно відзиву на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких заяв, клопотань суду не заявляв. Від третьої особи надійшло клопотання про виключення із числа третіх осіб, у зв`язку з тим, що з 4 квітня 2016 року набрала чинності постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», яка встановлює нові правила реєстрації місця проживання громадян. Функції з реєстрації місця проживання передано до виконавчих органів місцевого самоврядування, відтак органи Міграційної служби припинили здійснення реєстрації місця проживання. Тому з огляду на вимоги ст. 49, 53 ЦПК України, вказана справа розглядається без її участі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 05.07.2001 р. [PERSON] , [INFO] , з 30.06.2004 р. зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії рішення № 023-03-VII від 24.12.2015 р. «Про перейменування вулиць» Копилівської сільської ради, [ADDRESS] перейменовано у вул . Шевченка. Згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2003 р. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний (по 1/2 частці кожний) житловий будинок за номером 30 з надвірними будівлями, що в цілому складає домоволодіння та знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на належну позивачу частку зареєстровано згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2004 р., номер витягу : 3558133. Згідно довідки про склад сім`ї № 854 від 29.11.2018 р. Копилівської сільської ради, встановлено, що до складу зареєстрований осіб за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - син та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та не проживає з листопада 2016 р. по теперішній час. Вказане також підтверджується довідкою № 858 від 29.11.2018 р., Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї або домогосподарства від 19.04.2017 р., 15.02.2018 р. та 23.10.2018 р. наявних в матеріалах справи. Також судом встановлено, що заочним рішенням Макарівського районного суду від 29.01.2013 р. (справа №1016/2063/12) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 19.02.2013 р. Як вказала позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача як співвласника житла, відповідач будучи зареєстрованим в будинку, не несе ніяких витрат по його, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги, добровільно знятися з реєстрації не бажає. У зв`язку з цим позивач змушена сплачувати комунальні послуги у більшому розмірі. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Правовідносини, що виникли між сторонами, є житловими та регулюються ст.ст. 391, 405 ЖК України та ст.ст. 63, 71, 72, 116, 150, 158 ЖК УРСР. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР. Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. До членів сім`ї власника будинку (квартири) згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме його дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ст. 64 ЖК УРСР). Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР Наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є співвласником житлового будинку, де відповідач зареєстрований, однак більше одного року у ньому не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, не несе витрат на утримання майна, що порушує право власності позивача на вказаний житловий будинок, а також порушує права позивача на сплату комунальних послуг у меншому розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved