Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

07.07.2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про розірвання шлюбу. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.07.2014 року відкрито провадження по справі № 495/4918/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Справу призначено до розгляду. Відповідачем - [PERSON], подано до суду заперечення на позовну заяву [PERSON], відповідно до якого вона просить призупинити провадження у справі про розірвання шлюбу до повного погашення заборгованості по витратам на будівництво та виплату аліментів на дитину за весь період його відсутності, а також для примирення сторін. Позивач - [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а саме розірвати шлюб між сторонами. Відповідач - [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог [PERSON], просила у їх задоволенні відмовити та зазначила, що згоду на розірвання шлюбу не надає. Розглянувши позовну заяву [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 17.10.2009 року між позивачем - [PERSON], [INFO], та відповідачем - [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 338, що підтверджується повторно виданим 04.07.2014 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], про що свідчить відповідна відмітка у паспорті позивача - [PERSON] Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За твердженням позивача, спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідачка влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, постійно пред'являє необґрунтовані претензії, ганьбить та ображає позивача, що робить спільне життя нестерпним, принижує честь і гідність позивача. Позивач також зазначає, що спільне господарство не ведеться та фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2014 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між сторонами. Збереження сім'ї неможливо і суперечить інтересам сторін. Позивач бажає створити нову сім'ю. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] зазначив, що його дружина - [PERSON], зрадила йому з іншим чоловіком, з яким на даний час проживає. У свою чергу, [PERSON], в судовому засідання не заперечувала та підтвердила той факт, що зустрічалася з іншим чоловіком та навіть познайомила його зі своїм чоловіком - [PERSON] Більш того, [PERSON] зазначила, що їй відомо, що у її чоловіка - [PERSON], є інша жінка та дитина від цієї жінки. Між тим, за твердженням [PERSON] вона згоду на розірвання шлюбу з [PERSON] не надає, але чому і з яких підстав не обґрунтувала. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя статті 105 Сімейного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 Сімейного кодексу України). Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із змінами та доповненнями), проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У зв'язку з наведеними обставинами та нормами чинного законодавства, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторони однією сім'єю не проживають, у позивача відсутній намір поновити шлюбно-сімейні стосунки, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін та їх дитини, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved