Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

04 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та утримання її, як того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід. Просить стягнути аліменти на сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1 500,00 грн. та кошти на утримання позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, до зміни матеріального становища сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Також позивач уточнила, що до народження дитини вона навчалась і не була працевлаштована. На теперішній час син [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує постійного догляду з її сторони, тому вона не працює. Вона з сином проживають, після того як відповідач вигнав їх з будинку по [ADDRESS], з її матір'ю та відчитом. Інших дітей в неї немає, аліментів вона не сплачує, інші непрацездатні особи на її утриманні не перебувають. Отримує соціальну допомогу на дитину в сумі 1 600,00 грн. на місяць. Дитина потребує постійного прийняття дорогих ліків, одна упаковка яких обходиться в 1 300,00 грн. на три тижні, масажу. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] Пояснила, що сума аліментів була розрахована виходячи: із розміру витрат, які необхідні для утримання та лікування дитини на місяці; того, що відповідач вигнав позивача з дитиною з їх будинку і позивач вимушена знімати житло. Добровільно допомоги на утримання та лікування дитини відповідач не надає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, погодившись з вимогою про стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та заперечив проти стягнення з нього коштів на утримання позивача. Відповідач пояснив, що не бажає давати позивачу кошти, оскільки, він впевнений, вони не будуть витрачатися на дитину, її потреби, так як він знає відношення позивача до коштів та їх витрачання. Стверджував, що ліки, які потрібні дитині і які коштують приблизно 1 300,00 грн. на місяць, купує регулярно він, а не позивач. Він готовий допомагати дитині шляхом придбання необхідних речей, продуктів тощо, але не шляхом надання позивачу коштів готівкою. Висловив бажання взяти дитину до себе та опікуватися нею, адже позивач, на його думку, дитиною взагалі не займається. У суді також розглядається справа про розірвання шлюбу між сторонами. Він не цей час не має постійного місця роботи, живе за рахунок тимчасових і нерегулярних підробіток; аліментів не сплачує; інших дітей на утриманні не має; здоровий і працездатний; батьки на його утриманні не перебувають. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи, подані сторонами в якості письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких встановлених під час судового розгляду фактичних обставин та вимог закону. 02 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка і дружини - [PERSON]. У сторін [INFO] року народився син - [PERSON]. Син [PERSON] є дитиною-інвалідом, проживає разом із матір'ю - позивачем [PERSON], яка опікується ним, так як дитина на даний час не може обходитися без стороннього догляду. Як визнали сторони в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на цей час не працюють. Позивач отримує соціальну допомогу на сина [PERSON] в розмірі 1 600,00 грн. на місяць, інших доходів вона не отримує. Зазначені обставини підтверджені відповідними свідоцтвами про шлюб, про народження, посвідченням про призначення державної соціальної допомоги дитині-інваліду до 18 років, починаючи з 28.02.2013 року по 28.02.2018 року; медичними висновком та довідкою; та визнані всіма особами, які беруть участь у справі. Відповідач згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, хоча відомостей про розмір своїх доходів суду не надав. Доказів того, що всі витрати на утримання та лікування дитини (на харчування, одяг, ліки, поїздки до лікарень, на медичні процедури) несе лише позивач, так само як і доказів надання матеріальної допомоги (придбання ліків) відповідачем суду не було надано. Сторони інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не мають, здорові, працездатні. Правовідносини, що виникли та існують між сторонами, регулюються такими нормами закону. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На вимогу позивача розмір аліментів, які будуть стягуватися на дитину, відповідно до статті 184 СК України визначається судом у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1032,00 гривні. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу в частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. І аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ст. 79 СК України). На підставі наведеного вище, враховуючи, що відповідач не працевлаштований, не має регулярного і стабільного доходу, здоровий, інших осіб на утриманні не має; стан здоров'я та матеріальне становище дитини; вимоги Сімейного кодексу України щодо часу, до якого присуджуються аліменти на дитину та утримання на подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача від дня подання позовної заяви підлягають стягненню аліменти на дитину в розмірі половини прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, та кошти на утримання позивача [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача, на які відповідно до закону може бути звернуто стягнення, протягом всього часу її проживання із дитиною-інвалідом - сином [PERSON] та опікування ним. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 3 статті 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки судом задовольняються вимоги позивача майнового характеру, то суд визначає суму судового збору на підставі норм підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 243,60 грн.

Outcome: partial