Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

05 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 березня 2002 року на товарній біржі «Ріко-Альянс» уклала договір міни, відповідно до якого поміняла належний їй на праві власності будинок [ADDRESS] на будинок [ADDRESS], в цьому ж селі. Дане право власності зареєстрували в бюро технічної інвентаризації. Вказали, що при виготовленні Державного акту про право власності на земельну ділянку стало відомо, що договір міни не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідачка відмовляється посвідчити цей договір нотаріально, а тому з посиланням на ці обставини і статті 15, 16, 220 ЦК України просила визнати дійсним спірний договір. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але також надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення, а справу просить розглянути без її участі у зв'язку з похилим віком та станом здоров'я. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 241 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Статтею 242 ЦК УРСР визначено, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (ст. 227 ЦК УРСР). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 19 березня 2002 року, на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» укладено договір міни, за яким [PERSON] передала належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] [PERSON], а остання передала [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. 28 березня 2002 р. бюро технічної інвентаризації здійснено державну реєстрацію права власності на житлові будинки [ADDRESS] і [ADDRESS] на ім'я [PERSON] і [PERSON] відповідно. Судом встановлено, що з вказаного часу сторони фактично проживають у житлових будинках відповідно до договору міни зі своїми сім'ями, провели за свій рахунок ремонт та оплачують комунальні послуги. Ці обставини, виходячи зі змісту їх заяв, ними не оспорюються. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] є особою похилого віку (81 рік), має незадовільний стан здоров'я і ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договора відповідно до чинного законодавства. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання спірного договору дійсним, оскільки така обставина істотно впливає на право володіння, користування та розпорядження власниками своїм нерухомим майном.

Outcome: approved