Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

06.11.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 30 січня 2008 року померла його мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: домоволодіння, що складається з житлового будинку «А»; прибудова до будинку «а»; тамбуру «а1»; літньої кухні «Б»; сарай «б»; убиральня «Г», огорожа «1-2»; сарай «Д»; трубний колодязь «3»; сарай «Е»; прибудова до літньої кухні «Ж»; навіс «З»; гараж «И»; колодязь «К»; сарай «Л»; навіс «М»; сарай «Н»; навіс «О»; сарай «П»; погріб «пд (Б)»; погріб «Р»; гараж «С»; сарай «Т»; баня «У»; сарай «Ф», розташоване по провулку Водному, 26 в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області; земельну ділянку площею 3,164 га, розташовану на території с. Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 12.07.2008 року позивач звернувся з заявою до до Петропавлівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. 21.06.2011 року позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, і йому видано свідоцтво про прийняття спадщини за законом у вигляді земельної ділянки. Позивач також звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 26 по провулку Водному в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав померлій [PERSON], але завідувач нотаріальної контори постановою від 21.06.2011 року із супровідним листом № 411/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва, тому що для вчинення нотаріальних дій нотаріусами не приймаються документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження та порвані документи. Нотаріус йому розяснив, що дії нотаріуса можуть бути оскаржені до суду. На теперішній час на вказане спадкове майно позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через пошкодження оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок, в звязку з чим він вимушений звертатись до суду з позовом про визнання за ним як спадкоємцем права власності на спадкове майно за законом. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з погосподарськими спорудами № 26 по провулку Водному села Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 30 січня 2008 року. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу (далі ЦК) України. В судовому засіданні встановлено, 30 січня 2008 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 205888, видане виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 01 лютого 2008 року, актовий запис № 16 (а.с. 39). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] заповіту не посвідчувала.Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований по провулку Водному, 26 в с. Миколаївка Петропавлівського району, який складається із наступних споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку спеціальними знаками: житловий будинок «А»; прибудова до будинку «а»; тамбуру «а1»; літньої кухні «Б»; сарай «б»; убиральня «Г», огорожа «1-2»; сарай «Д»; трубний колодязь «3»; сарай «Е»; прибудова до літньої кухні «Ж»; навіс «З»; гараж «И»; колодязь «К»; сарай «Л»; навіс «М»; сарай «Н»; навіс «О»; сарай «П»; погріб «пд (Б)»; погріб «Р»; гараж «С»; сарай «Т»; баня «У»; сарай «Ф» (а.с. 33-35); земельну ділянку площею 3,164 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДП № 026795, виданого Петропавлівською районною державною адміністрацією 12.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 5182 (а.с. 45). Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є сином спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-КИ № 446558, виданим 24 вересня 1981 року (а.с. 59). Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. 12.07.2008 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 15461385 від 12.07.2008 року, виданим Петропавлівською державною нотаріальною конторою (а.с. 44). 21.06.2011 року позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, і йому видано свідоцтво про прийняття спадщини за законом у вигляді земельної ділянки, що підтверджується копією свідоцтва ВРЛ 175031 від 21.06.2011 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 813 (а.с.45-46). У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 26 по провулку Водному в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав померлій [PERSON], але завідувач нотаріальної контори постановою від 21.06.2011 року із супровідним листом № 411/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва, тому що для вчинення нотаріальних дій нотаріусами не приймаються документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження та порвані документи. Нотаріус йому розяснив, що дії нотаріуса можуть бути оскаржені до суду (а.с. 40-41). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивачам відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, тому що нотаріус відмовляється видавати йому свідоцтво через пошкодження оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок і тому він звернувся з позовом до суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. ЦК України не містить визначення такого об'єкта права власності як домоволодіння. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Належність померлій [PERSON] на праві особистої власності житлового будинку підтверджується наступними документами: свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № 127 від 04.07.1988 року, виданим виконавчим комітетом Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області та зареєстрованим у Павлоградському МБТІ і записаним в реєстрову книгу за № 8-127, яке було розірване на декілька частин, але склеєне, і на ньому присутні всі належні реквізити (а.с. 47); довідкою Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 1872 від 20.07.2016 року про те, що домоволодіння № 26 по провулку Водному в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області належить померлій [PERSON] згідно погосподарської книги № 20 господарського обліку 1891-1 (а.с. 43); довідкою від 22.07.2016 року комунального підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» про те, що право власності на будинок № 26 по провулку Водному в с. Миколаївка Петропавлівського району, зареєстровано станом на 04.07.1988р. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04.07.1988 року Петропавлівським райвиконкомом (а.с. 48). Отже, садибний (індивідуальний) житловий будинок № 26 по провулку Водному в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області належав на праві власності померлій [PERSON], яка набула його відповідно до діючого законодавства, позивач є спадкоємцем першої черги спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус безпідставно відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нього, тому позов підлягає задоволенню. Вартість спадкового домоволодіння складає 138672 грн., що підтверджується висновком про вартість обєкта оцінки виконаного комунальним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі договору № 12094 від 21 липня 2016 року (а.с. 5-38). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачкою був сплачений судовий збір, про що до позову додана квитанція банку від 06.11.2017 року (а.с.1). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1386,73 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved