Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

06.12.2018 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2015\~року по 31.10.2018 року в розмірі 10\~332,40\~грн., а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між концерном та відповідачами 01.07.2010 року, концерн здійснював та продовжує надавати відповідачам за місцем їхнього проживання та реєстрації відповідні послуги, які відповідачами споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. Проте відповідачі неналежним чином виконують встановлені вказаним договором зобовязання з оплати наданих їм послуг, у звязку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. Ухвалою судді від 29.12.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання також не зявилися, але надали суду заяву, в якій зазначили про визнання ними позовних вимог, у звязку з чим просили стягнути з них 50 % сплаченого позивачем судового збору, а також розглядати справу без їхньої участі. У звязку з неявкою сторін відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 01.07.2010 року між концерном «Міські теплові мережі» в особі директора філії по Хортицькому району [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води строком дії на пять років з подальшою автоматичною пролонгацією щороку, якщо за місяць до закінчення його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Отже, за відсутності заяв про розірвання або перегляд договір чинний. Згідно вказаного договору субєктами користування послугами є [PERSON] та члени її сімї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. У період з 01.01.2015 по 31.10.2018 року за адресою реєстрації відповідачів концерном «МТМ» були надані, а відповідачами по справі спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. За умовами договору платежі за отримані послуги мали вноситися відповідачами щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Проте, як зазначено позивачем у позові, і що визнано відповідачами, сплату спожитих послуг за вказаний період відповідачі здійснювали нерегулярно та не в повному обсязі, у звязку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10 332,40 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст. 526, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк, у разі їх порушення настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 626 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов'язання. Таким чином, проаналізувавши позовні вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів вказаної суми заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем 1\~762, 00 грн. судового збору, відповідно до вимог ч. 1 ст.142 ЦПК України підлягають наступному розподіленню: 50 відсотків судового збору, що становить 881,00 грн., підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, решта стягненню з відповідачів по 440,50 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved