Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

05.09.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 29.07.2005р. у Бабушкінському відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 558. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися з грудня 2013р. Причиною припинення шлюбних відносин стало відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрата почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, про що надав суду відповідну заяву (а.с. № 19). Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 08.02.2012р. - а.с. № 20) надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача та без фіксування процесу технічними засобами, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував (а.с. № 29). Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 24.11.2014р., 08.12.2014р. та на 26.12.2014р. не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення та вручена повістка (а.с. № 18, 24, 28). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксації судового процесу технічними засобами і постановити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.07.2005р. у Бабушкінському відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом № 558 (а.с. № 8). Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. №9). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги у зв'язку з чим, виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з грудня 2013р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені рік тому назад і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved