Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

06.12.2017 року судом одержано позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.10.2012 року в розмірі 50257,60 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що відповідно до договору № б/н від 19.10.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в порядку та на умовах, встановлених договором - заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, із встановленими договором порядком та строками погашення кредиту. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по кредитному договору, станом на 25.09.2017 року виникла заборгованість в розмірі 50257,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 39), про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 43), однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 19.10.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) було укладено договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 16000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-25). За змістом ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг); у разі невиконання зобов'язань за договором - на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у встановленому тарифами розмірі (500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій). Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Як убачається із наданого позивачем розрахунку, відповідач порушив умови договору, і станом на 25.09.2017 року загальна сума заборгованості відповідача становить 50257,60 грн., з них: заборгованість за кредитом 22000,66 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 13815,53 грн.; заборгованість за пенею та комісією 11572,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2369,41 грн. (а.с. 5-8). Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання боржником грошових зобов'язань за кредитним договором суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, суд приходить висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення зі [PERSON] штрафу, а саме: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2369,41 грн. - штраф (процентна складова), що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Відзиву на позов, письмових заперечень проти позовних вимог, доказів про сплату кредиту відповідач суду не надав. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, що завдає збитків позивачу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути зі [PERSON] суму заборгованості в розмірі 47388,19 грн., з яких: 22000,66 грн. - тіло кредиту ; 13815,53 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 11572,00 - нараховано пені. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1600,00 грн. судового збору (а.с. 1). У зв'язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial