Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

07.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2015 року, який був розірваний по рішенню Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01.02.2019 р. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що відповідач працює, отримує стабільний заробіток, добровільно виплачує аліменти, але цих коштів не достатньо для забезпечення дитини, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 01.07.2019 року відкрито провадження по справі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності до ст. ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2015 року, який був розірваний по рішенню Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 05.03.2019 року (а.с.4). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки відділу державної реєстрації виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 06.06.2019 р. № 12-13/3913, до складу сім`ї [PERSON] , окрім інших, входить малолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с.3).Відомостей щодо стягнень з відповідача на користь третіх осіб немає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач є працездатною особою, з нього не проводяться стягнення на користь третіх осіб, суд, з урахуванням обставин справи та вимог Сімейного Кодексу України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, згідно ст. 191 Сімейного кодексу України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що позовні вимоги відповідають вимогам ст. 180, 181, 182, 183 СК України, позов не суперечить закону, права, свободи та інтереси інших осіб не порушуються. На підставі ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved