Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

05 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 16 червня 1989 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON] - [INFO], батьком яких в свідоцтві про народження записаний відповідач. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони різні люди, з різними характерами та різними поглядами на сімейне життя. Вони мають різні погляди на ведення домашнього господарства, на розподіл сімейного бюджету. На підставі цього між ними постійно виникали суперечки, бійки, які з часом переросли у взаємну неприязнь. Відповідач зловживає спиртними напоями, в звязку з чим виникають бійки між ними. Позивачка вже не може терпіти знущання від відповідача, бачити його регулярно пяним та чути на її адресу нецензурну брань. Шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство не ведуть. Майновий спір між ними відсутній, а якщо виникне, вирішать це питання в судовому порядку. Взаємна пошана і довіра між ними втрачена, а характер відносин, що склалися, такий, що перешкоджає подальшому сумісному мешканню. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, зареєстрований 16 червня 1989 року Першотравенським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської області за актовим записом №16 між позивачкою та відповідачем, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та просить після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище Тимохина. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІІ -КИ №319588, 16 червня 1989 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та [PERSON], [INFO], уродженка с.Хороше, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, зареєстрували свій шлюб за актовим записом №106. Згідно свідоцтва про народження серії 1-КИ №140909 вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] є син [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-КИ №134777 вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] є донька [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовільнити з наступних підстав: частиною 2\~статті 3 СК України\~встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір при пред'явленні позову до суду в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved