Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

05 жовтня 2016 року ПАТ «Енергобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за іпотечним кредитом, посилаючись на те, що відповідно до іпотечного кредитного договору №8ДІК, укладеного 30 квітня 2008 року позичальником [PERSON] з АБ «Енергобанк», правонаступником якого є позивач, відповідачка [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 227250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних на строк з 30 квітня 2008 року по 30 квітня 2038 року. 30 квітня 2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] в забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки №8ДІК, згідно якого поручитель зобовязався нести солідарну відповідальність у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за іпотечним договором та додатковими угодами до нього. Позичальник [PERSON] кредитні зобовязання не виконує належним чином, у звязку з чим станом на 22 вересня 2016 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 278389,44 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 195631,25 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 45744,84 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення кредиту/процентів/комісії в сумі 37013,35 грн. Просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь вказану заборгованість та понесені витрати по сплаті судового збору, та витрати на оплату публікації в пресі оголошення про виклик відповідачів в сумі 630 грн. Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2016 року позов публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованість за договором іпотечного кредиту №8ДІК від 30 квітня 2008 року станом на 22 вересня 2016 року, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 195631,25 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 45744,84 грн., всього 241376,09 грн., солідарно. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1810,32 грн., з кожного, витрати, повязанні з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів в сумі 315 грн., з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено. З вказаним рішенням не погодився позивач ПАТ «Енергобанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині відмови у стягненні пені та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII, оскільки суд, посилаючись на дану норму закону та відмовляючи у задоволенні позову про стягнення пені, не врахував, що пеня за цим законом не нараховується з 14 квітня 2014 року, в той час як до 14 квітня 2014 року пеня підлягає стягненню, а саме в сумі 21508,72 грн. (після уточнення помилки в сумі 20999,70 грн.) та в сумі 928,06 грн. Представник позивача ПАТ «Енергобанк» в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав лист, згідно якого просить справу розглянути за відсутності представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, інформація про час та місце судового засідання була розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці апеляційного суду Донецької області у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)» Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 30 квітня 2008 року між акціонерним банком «Енергобанк», правонаступником якого є позивач публічне акціонерне товариство «Енергобанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений іпотечний кредитний договір №8ДІК, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 227250 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 2001 від 30 квітня 2008 року на вказану суму (а.с.60), на придбання квартири із встановленням терміну користування кредитом до 30 квітня 2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних в порядку та на умовах і в строки, визначені цим договором (а.с.17-24). Згідно із п.2.4. вказаного договору сторони узгодили порядок повернення кредиту, а саме позичальник зобовязався щомісячно до 5 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 631,25 грн. та сплачувати відсотки нараховані кредитором на залишок заборгованості за кредитом відповідно до графіку погашення кредиту, який є додатком до договору (а.с.28-33) шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № 290935321, відкритий у кредитора. Відповідно до п.5.3.2, 6.1, 6.2 зазначеного договору позичальник зобовязаний повернути кредит в сумі, вказаній у п.1.1 цього договору, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строк та на умовах, що визначені цим договором; за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим договором; за порушення взятих на себе зобовязань з повернення сум кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязується сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення. В забезпечення виконання [PERSON] зобовязань по погашенню заборгованості за іпотечним кредитним договором №8ДІК від 30 квітня 2008 рок, сплаті процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне повернення кредиту, між позивачем та відповідачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 30 квітня 2008 року було укладено договір поруки №8ДІК (а.с.50-52), відповідно до якого поручитель [PERSON] зобовязалася у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником. Банк має право вимагати виконання зобовязань за кредитним договором як від позичальника так і від поручителя, так і від них обох одночасно. Банк, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від іншого солідарного боржника. Відповідно до розрахунку, наданому позивачем, у звязку з порушенням відповідачкою зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 22 вересня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 278389,44 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 195631,25 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 45744,84 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 37013,35 грн. (а.с.8-16). Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, до зазначеного переліку входить місто Макіївка Донецької області, де зареєстровані відповідачі, тому позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. З вказаним висновком апеляційний суд частково не погоджується. В частині стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 195631,25 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 45744,84 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 14 квітня 2014 року рішення не оскаржується. Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк і в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах. встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем виконані свої зобовязання перед відповідачем шляхом надання грошових коштів. Свій обовязок щодо погашення кредиту відповідач не виконав, не сплачував вказані суми у повному обсязі. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову щодо стягнення з відповідачів пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, нарахованої з 14 квітня 2014 року, відповідно до ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO], яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. При цьому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення пені, нарахованої до 14 квітня 2014 року, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заборона щодо нарахування пені діє з 14 квітня 2014 року, а тому в цієї частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про солідарне стягнення з відповідачів нарахованої до 14 квітня 2014 року пені за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 928,06 грн. (а.с.12) та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в сумі 20999,64 грн. (а.с.14-15). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Оскільки до висновків в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідачів пені, нарахованої до 14 квітня 2014 року, суд першої інстанції дійшов внаслідок порушення та неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням рішення про часткове задоволення позову в цій частині. В іншій частині рішення не оскаржувалось. Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, ухвалюючи нове рішення в частині стягнення пені, нарахованої до 14 квітня 2014 року, апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду в частині стягнення понесених витрат по сплаті судового збору, стягнувши з відповідачів на користь позивача понесені судові витраті по сплаті судового збору в сумі 3967,04 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто по 1983,53 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial