Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

05 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що від червня 1999 року він проходить військову службу на різних посадах у Збройних Силах України. За час проходження військової служби характеризував себе лише з найкращої сторони. Від 16.01.2012 року по 28.12.2016 року позивач проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] на посаді помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення-начальника відділення матеріально-технічного забезпечення. 18.09.2016 року командиром Військової частини [NUMBER] була складена та підписана службова характеристика на позивача з висновком про доцільність призначення на нижчу вакантну посаду помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення-начальника відділення матеріально-технічного забезпечення 68 військового госпіталю (на 100 ліжок). Складена характеристика стала підставою для подальшого пониження позивачі у посаді. Позивач вважає, що вказана характеристика не відповідає дійсності, ґрунтується на суб`єктивному ставленні до нього командира та не має жодних доказів чи підстав з наведенням доводів та аргументації, є такою, що зачіпає його репутацію, честь та гідність. Недостовірною є наступна інформація, викладена у характеристиці: «За час проходження військової служби на займаній посаді помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення-начальник відділення матеріально-технічного забезпечення майор [PERSON] зарекомендував себе посередньо»; «Під час виконання службових обов`язків проявляє активність, але досить часто потребує контролю та нагадування про виконання поставлених завдань»; «Має випадки халатного ставлення до своїх службових обов`язків»; «Мотивація слабка»; «Допускає невпевненість під час практичного застосування вимог статутів та керівних документів»; «Товариський, та при спілкуванні з підлеглими буває неврівноважений»; «Не завжди достатньо розуміє моральні вимоги до офіцерського складу»; «На зауваження реагує емоційно, не завжди розуміючи проступки»; «В цілому дисциплінований, одна допускав дисциплінарні порушення за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнім часом знизив вимоги до себе»; «Старанності та ініціативи не проявляє»; «У своїй діяльності критично оцінювався як командуванням частини так і відповідальними особами інших підрозділів частини та відомств суміжними з його посадовими обов`язками». Посилаючись на те, що вказана недостовірна інформація, поширена командиром Військової частини [NUMBER] шляхом підписання службової характеристики, прямо порушує його немайнові права (честь, гідність та ділову репутацію), позивач просив суд визнати недостовірною (такою, що не відповідає дійсності) характеристику, відкликати її та зобов`язати відповідача спростувати таку недостовірну інформацію шляхом направлення відповідного листа із спростуванням до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (а.с.а.с. 1 8, 49, 51). Позивач, його представник у судовому засіданні позов підтримали, пояснивши, що від червня 1999 року він проходить військову службу на різних посадах у Збройних Силах України. За час проходження військової служби характеризував себе лише з найкращої сторони. Від 16.01.2012 року по 28.12.2016 року позивач проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] на посаді помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення-начальника відділення матеріально-технічного забезпечення. 18.09.2016 року командиром Військової частини [NUMBER] була складена та підписана службова характеристика на позивача з висновком про доцільність призначення на нижчу вакантну посаду, яка стала підставою для подальшого пониження позивачі у посаді. Представник відповідача у суді заперечував проти задоволення заявленого позову, пояснивши, що складена характеристика не містить недостовірної інформації, а відомості, яка вимагає спростувати позивач, є лише оцінкою командира службових вмінь та навичків свого підлеглого. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач від червня 1999 року проходить військову службу на різних посадах в Збройних Силах України. Від 16.01.2012 року по 28.12.2016 року позивач проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] на посаді помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення-начальника відділення матеріально-технічного забезпечення (а.с.а.с. 24 26). 18 вересня 2016 року командиром Військової частини [NUMBER] була підписана службова характеристика на позивача з висновком про доцільність призначення на нижчу вакантну посаду помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення-начальника відділення матеріально-технічного забезпечення 68 військового госпіталю (на 100 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (на 675 ліжок) з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей на підставі висновку атестації. Складена характеристика була направлена до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону і стала підставою для подальшого пониження позивачі у посаді (а.с. 9). Характеристика, зокрема, містить такі відомості: «За час проходження військової служби на займаній посаді помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення-начальник відділення матеріально-технічного забезпечення майор [PERSON] зарекомендував себе посередньо»; «Під час виконання службових обов`язків проявляє активність, але досить часто потребує контролю та нагадування про виконання поставлених завдань»; «Має випадки халатного ставлення до своїх службових обов`язків»; «Мотивація слабка»; «Допускає невпевненість під час практичного застосування вимог статутів та керівних документів»; «Товариський, та при спілкуванні з підлеглими буває неврівноважений»; «Не завжди достатньо розуміє моральні вимоги до офіцерського складу»; «На зауваження реагує емоційно, не завжди розуміючи проступки»; «В цілому дисциплінований, одна допускав дисциплінарні порушення за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнім часом знизив вимоги до себе»; «Старанності та ініціативи не проявляє»; «У своїй діяльності критично оцінювався як командуванням частини так і відповідальними особами інших підрозділів частини та відомств суміжними з його посадовими обов`язками». Посилаючись на те, що викладені в характеристиці відомості, не відповідають дійсності, позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації. Відповідно до статей 3, 32 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Беручи до уваги приведені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У відповідності з частиною 1 статті 277 Цивільного кодексу України (далі ЦК) фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За правилами, встановленими частиною 3 статті 277 ЦК, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Аналіз приведених норм у контексті спірних правовідносин дає суду підстави дійти висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що інформація про допущення позивачем дисциплінарних порушень та притягнення за них до дисциплінарної відповідальності, ґрунтувалася на двох покараннях (догана та сувора догана), призначених наказами командира Військової частини [NUMBER] від 27.05.2016 року №172, від 08.07.2016 року №222. Зазначені накази про накладення на позивача дисциплінарних стягнень були скасовані постановами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року (справа №804/6322/16) та від 06.07.2017 року (справа №804/8555/16), які набрали законної сили (а.с.а.с. 10 23). Між тим, вказану інформацію було доведено до відома конкретного кола осіб (командування) шляхом направлення характеристики до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. Поширена інформація стосувалася конкретної фізичної особи позивача, і ця інформація є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, порушила його особисті немайнові права, тобто завдала шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача. При цьому недостовірною ця інформація є, оскільки не відповідає дійсності, тобто містить відомості про обставини, яких не існувало (у зв`язку з подальшим скасуванням наказів про накладення стягнень). Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині визнання поширеної відповідачем відносно позивача інформації про допущення ним дисциплінарних порушень та притягнення за них до дисциплінарної відповідальності недостовірною та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію у спосіб, запропонований позивачем. При цьому суд вважає за необхідне задовольнити позов про відкликання складеної характеристики, оскільки особливість цього документа, його службові властивості не дозволяють відкликати окремі його елементи. У решті відомостей, викладених у характеристиці, суд вбачає ознаки оціночних суджень з огляду на таке. \~ \~ \~ \~Частиною 1, абзацом першим частини 2 статті 30 Закону України від 02.10.1992 року №2657-ХІІ «Про інформацію» встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Аналіз диспозиції приведеної норми у контексті встановлених судом фактів свідчить про те, що решта відомостей, включених до характеристики, безумовно, не містить фактичних даних, має ознаки критичної оцінки певних обставин проходження позивачем військової служби, оціночних суджень командира військової частини про ділові якості позивача, його службу тощо. З огляду на викладене суд доходить висновку про безпідставність решти заявленого позову. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~114,40 грн.

Outcome: partial