Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

05 листопада 2019 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якому просить: визнати незаконним і скасувати розпорядження Новоград-Волинського міського голови Весельського В.Л. від 12 червня 2019 року № 295 (к) «Про оголошення догани»; визнати незаконним і скасувати розпорядження Новоград-Волинського голови Весельського В.Л. від 27 серпня 2019 року № 413 (к) «Про припинення контракту»; поновити його на роботі на посаді директора КП «Шляхрембуд» з 28 серпня 2019 року; стягнути з Новоград-Волинського міського голови [PERSON] на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу; стягнути з КП «Шляхрембуд» на його користь невиплачені при звільненні заробітну плату, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та виплати у зв`язку з перебуванням на лікарняному; стягнути з КП «Шляхрембуд» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; допустити рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць до негайного виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 серпня 2018 року між ним та виконавчим комітетом Новоград-Волинської міської ради було укладено контракт, відповідно до умов якого його призначено на посаду директора КП «Шляхрембуд» на термін з 06 серпня 2018 року по 05 серпня 2019 року. Вказує, що на протязі усього періоду роботи виконував покладені на нього обов`язки, передбачені контрактом. Однак, Новоград-Волинський міський голова [PERSON] 12 червня 2019 року виніс розпорядження № 295 (к) про оголошення йому догану. Оскільки не було дотримано вимоги до ст. 149 КЗпП України, а саме: не було відібрано у нього письмові пояснення та не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і завдану ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, та попередню роботу працівника, - рахує дане розпорядження не законним, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню. Крім того, зазначає, що після закінчення терміну дії контракту він продовжував працювати на посаді директора КП «Шляхрембуд». Разом з тим, Новоград-Волинський міський голова [PERSON] 27 серпня 2019 року виніс розпорядження № 413 (к) про припинення з ним контракту у зв`язку із закінченням строку контракту та із невиконанням ряду пунктів контракту. Вважає, дане розпорядження також незаконним, оскільки у день закінчення строку дії контракту він не був звільнений, відтак, у силу ст. 39-1 КЗпП України, дія контракту була продовжена на невизначений строк. Натомість, у розпорядженні відсутні посилання на конкретні порушення, допущені ним, в чому вони проявлені та дати їх вчинення під час перебування його на посаді директора. Крім того, під час винесення розпорядження було порушено процедуру, передбачену рішенням Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2019 року № 225 «Про затвердження Порядку призначення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Новоград-Волинського», а саме: пунктом 2 розділу IV, згідно якого у разі розірвання контракту з ініціативи Органу управління майном, керівником відповідного виконавчого органу міської ради на ім`я міського голови надається подання, в якому обґрунтовуються причина звільнення, до якого подається, у разі необхідності, акти, матеріали службового розслідування, пояснювальна записка керівника на ім`я міського голови, інші документи, що стосуються підстав звільнення. Однак, ні подання про розірвання контракту, ні додаткових документів, що стосуються підстав звільнення на ім`я міського голови не подавалися. З урахуванням вище вказаних обставин, вважає, що порушені його гарантії, передбачені КЗпП України, щодо виплати заробітної плати при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, виплати у зв`язку з перебуванням на лікарняному, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, а тому він звернувся до суду з даним позовом (а.с.1-4). 08 листопада 2019 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено по суті проводити у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, визначено сторонам строки вчинення процесуальних дій (а.с.34). 04 грудня 2019 року представником Відповідача 1 подано відзив на позовну заяву, який зводиться до того, що позивачем пропущені строки звернення до суду з даним позовом, оскільки розпорядження, які є предметом розгляду даної справи були вручені 13.06.2019 року та 27.08.2019 року особисто під розпису, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] 12 грудня 2019 року до суду подано відповідь на відзив, у якому позивач вказує на те, що ним не пропущені строки звернення до суду з даним позовом, оскільки він відправив до суду позовну заяву з додатками 12 вересня 2019 року кур`єрському службою «REX» (а.с.67). 20 грудня 2019 року представником Відповідача 1 до суду подано заперечення на відповідь на відзив, яке зводиться до того, що рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29.11.2016 року №623 запроваджено ведення Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку. Відтак, з березня 2017 року послуги поштового зв`язку в Україні можуть надавати лише ті оператори, інформація про які містяться у реєстрі. У зазначеному реєстрі, який є відкритим, публічно-доступним, станом на 10 грудня 2019 року, відсутні будь-які відомості про кур`єрську службу «REX» (а.с.72). У судовому засіданні позивач та представник відповідача заявлені вимоги підтримали, які просили задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник Відповідача 1 заявлені вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні заявлених вимог з підстав, у тому ж числі, у зв`язку із пропуском строків звернення до суду. Представник Відповідача 2 заявлені вимоги не визнав, просив також відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, пояснив, що позивачу у жовтні здійснено виплату по заробітній сплаті при звільненні за роботу, включно по 05 серпня 2019 року, та виплачено компенсацію за невикористанні дні щорічної відпустки. При цьому, на момент розгляду справи по суті не здійснено виплати у зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному після 05 серпня 2019 року та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення. Крім того, повідомив, що 07 листопада 2019 року між ним та Відповідачем 1 укладено контракт, за яким він виконує обов`язки директора КП «Шляхрембуд». Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини. На які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Встановлено, що 06 серпня 2018 року між виконавчим комітетом Новоград-Волинської міської ради, на якого покладено функції управління майном, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, далі - Орган управління майном, в особі міського голови Весельського Віктора Леонідовича, з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, укладено Контракт, за яким останнього призначено на посаду директора КП «Шляхрембуд» на термін з 06 серпня 2018 року по 05 серпня 2019 року (а.с.7-10). 12 червня 2019 року міським головою Новоград-Волинської міської ради Житомирської області [PERSON] винесено розпорядження № 295 (к) та притягнуто [PERSON] , директора КП «Шляхрембуд», до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання пунктів 2.1. та 2.5 Контракту від 06 серпня 2018 року. З даним розпорядженням [PERSON] ознайомлений 13 червня 2019 року, під час чого була висловлена не згода з даним розпорядженням, про що зроблено ним особистий запис, дослівно: «Не згоден» (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 147 та ч 1 ст. 147 - 1 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1 ) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Натомість, у порушення вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 149 КЗпП, Відповідачем 1 не були дотримані вище зазначених норм права. Зокрема, доказів на спростування тих обставин, що у позивача [PERSON] до застосування дисциплінарного стягнення відбиралися пояснення з приводу не виконання ним пунктів 2.1. та 2.5. Контракту та тих, обставин що при обрані виду стягнення були враховані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При цьому, порушення пунктів 2.1. та 2.5. Контракту у розпорядженні не конкретизовані, зокрема, не зазначено у чому саме проявилося порушення трудової дисципліни останнього. Проте, враховуючи ту обставину, що позивач звернувся до суду з даною вимогою лише 05 листопада 2019 року, тобто поза межами строків визначених ч. 1 ст. 233 КЗпП України, суд рахує за необхідне відмовити у задоволення позовних вимог у частині щодо визнання незаконним і скасування розпорядження Новоград-Волинського міського голови Весельського В.Л. від 12 червня 2019 року № 295 (к), яким оголошено догану [PERSON] . При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29.11.2016 року №623, запроваджено ведення Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку, який є відкритим, у якому станом на 10 грудня 2019 року, відсутні будь-які відомості про кур`єрську службу «REX» (а.с.74-81). Позивачем [PERSON] не надано суду й доказів про те, що взагалі кур`єрська служба «REX» зареєстрована як юридична особа в ЄРДР. Крім того, у відповідності до вимог ст. 234 КЗпП України позивачем [PERSON] не подано до суду клопотання про поновлення строків звернення до суду з даними позовними вимогами у зв`язку з пропуском строку з поважних причин. Судом також встановлено, що 27 серпня 2019 року міським головою Новоград-Волинської міської ради Житомирської області [PERSON] винесено розпорядження № 413 (к), яким припинено 27 серпня 2019 року з [PERSON] , директором КП «Шляхрембуд», Контракт від 06 серпня 2018 року у зв`язку з не виконанням пунктів 2.1., 2.2., 2.5., 2.6., 2.7, підпунктів а), в), є) пункту 4.3., на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, з яким [PERSON] ознайомлений 27 серпня 2019 року, під розписку (а.с.11). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Згідно ч. 2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Пунктом 2 розділу IV рішення Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2019 року № 225 «Про затвердження Порядку призначення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Новоград-Волинського» передбачено, що у разі розірвання контракту з ініціативи Органу управління майном, керівником відповідного виконавчого органу міської ради на ім`я міського голови надається подання, в якому обґрунтовуються причина звільнення, до якого подається, у разі необхідності, акти, матеріали службового розслідування, пояснювальна записка керівника на ім`я міського голови, інші документи, що стосуються підстав звільнення. Натомість, у порушення вимог ч. 2 ст. 149 КЗпП КЗпП та пункту 2 розділу IV рішення Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2019 року № 225 «Про затвердження Порядку призначення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Новоград-Волинського», Відповідачем 1 не були дотримані вище зазначені норми права. Зокрема, до позивача за одне й те саме порушення, а саме: п. 2.1. та 2.5. Контракту, застосовано два види стягнення, зокрема, догана, згідно розпорядження від 13 червні 2019 року, та звільнення, згідно розпорядження від 27 серпня 2019 року. Крім того, Відповідачем 1 не надано суду доказів на спростування тих обставин, що керівником виконавчого органу міської ради на ім`я міського голови подавалося подання, в якому обґрунтовуються причини звільнення [PERSON] . Однак, враховуючи ту обставину, що позивач звернувся до суду з даною вимогою поза межами строків визначених ч. 1 ст. 233 КЗпП України, суд рахує за необхідне відмовити у задоволення позовних вимог і у частині щодо визнання незаконним і скасування розпорядження Новоград-Волинського голови Весельського В.Л. від 27 серпня 2019 року № 413 (к) «Про припинення контракту». Враховуючи вище викладене, у задоволенні позовних вимог щодо поновлення на роботі [PERSON] на посаді директора КП «Шляхрембуд» з 28 серпня 2019 року та стягнення з Новоград-Волинського міського голови [PERSON] на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, слід також відмовити, оскільки останні вимоги є похідними попередніх. При цьому, суд звертає увагу, що вимоги про стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу заявлені до неналежного відповідача, оскільки Контракт від 06 серпня 2018 року був укладений між позивачем [PERSON] та виконавчим комітетом Новоград-Волинської міської ради, в особі якого діяв міським голова [PERSON] . Що стосується заявлених вимог позивача [PERSON] у частині стягнення з Відповідача 2 - КП «Шляхрембуд» на його користь невиплаченої при звільненні заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - то суд виходить із наступного. Встановлено, що станом на 27 серпня 2019 року позивачу [PERSON] вище зазначені виплати не здійсненні. При цьому, у ході розгляду справи по суті встановлено, що на дату звільнення 27 серпня 2019 року позивачу [PERSON] були нараховані: компенсація за невикористану відпустку за 31 календарний день у розмірі 14003,94 грн. та заробітна плата за серпень 2019 року з розрахунку 5 календарних днів у розмірі 2124,63 грн., розрахунок по яких проведено 03 вересня 2019 року у розмірі 3500,00 грн., 04 жовтня 2019 року - 11257,84 грн. та 03 грудня 2019 року - 12338,98 грн., що слідує із довідки Відповідача 2 - КП «Шляхрумбуд» № 61 від 07.02.2020 року. Крім того встановлено, що з 06 серпня 2019 року по 14 серпня 2019 року позивач [PERSON] перебував на лікарняному та листок непрацездатності останнім передано до Відповідача 2 - КП «Шляхрембуд» 15 серпня 2019 року, що слідує із довідки КП «Шляхрумбуд» № 426 від 20.09.2019 року. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Із пункту 25 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року слідує, що за вирішенням спору про оплату праці працівники, як ті, що працюють за трудовим договором, так і члени кооперативів та їх об`єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, можуть звернутись до обраної на підприємстві (в установі, організації) КТС або до суду в строки, передбачені статтями 225, 228, 233 КЗпП. Абзац 2 частини 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV 23 вересня 1999 року передбачає, що оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з урахуванням вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 116 КЗпП України та ч. 1 та ч. 2 ст. 117 КЗпП України, з Відповідача 2 - КП «Шляхрембуд» на користь позивача підлягає стягненню допомога за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання, а саме: з 05 серпня 2019 року по 09 серпня 2019 року, включно, у розмірі 3 487,15 грн., заробітна плата з 15 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 року, включно, у розмірі 5 579,44 грн., та середній заробіток при звільненні за весь час затримки по день винесення рішення у справі у розмірі 86481,32 грн., з урахуванням наступного розрахунку. Середньоденний заробіток позивача [PERSON] становить 697,43 грн. (14261,31 грн. за червень + 14333,47 грн. за липень / 41 робочих днів). Перші п`ять днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання позивача [PERSON] становить 3 487,15 грн. (697,43 грн. середньоденний заробіток х 5 днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання). Заробітна плата з 15 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 року, включно, становить 5579,44 грн. (8 робочих днів х 697,43 грн.). Період затримки розрахунку при звільненні: з 27 серпня 2019 року по 21 лютого 2020 року, з них 125 робочих днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 серпня 2019 року по день винесення рішення становить 87 178,75 грн. (125 робочих днів х 697,43 коп. середньоденної заробітної плати). Оскільки справляння і сплата податків та обов`язкових платежів є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначені суми без утримання податків та інших обов`язкових платежів. З урахуванням вище викладеного, заявлені позовні вимоги суд задовольняє частково. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Отже, у силу п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд рахує за необхідне допустити рішення до негайного виконання у частині присудження позивачу [PERSON] виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з Відповідача 2 - КП «Шляхрембуд» на користь держави слід стягнути 768, 40 коп. судового збору.

Outcome: partial