Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

06 листопада 2017 року [PERSON] в позовному провадженні звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовуючи його тим, що 07 жовтня 2000 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через постійні сварки та несумісність характерів у звязку з чим припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя з відповідачкою як подружжя і збереження сімї вважає неможливим, а тому на підставі ст.ст. 105, 110 СК України просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що фактично шлюбні стосунки з відповідачкою були припинені з 2008 року та наміру їх відновлювати немає, оскільки бажає створити іншу сімю. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Законом України №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року прийнято нову редакцію Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 15.12.2017 року. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень нового ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу. Оскільки провадження у даній справі відкрито до набрання чинності нової редакції ЦПК України, тому подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до норм нового ЦПК України (п.5 ч.2 ст.293, п.4 ч.1 ст. 315) справи про розірвання шлюбу розглядаються у порядку окремого провадження, однак суд вважає за необхідне подальший розгляд даної справи здійснити за правилами позовного провадження, що не порушуватиме прав сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07 жовтня 2000 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №59, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №106757, виданого 27.10.2017 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №080546, виданого 26.08.2009 року (а.с.7). Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що протягом тривалого часу, а саме з 2008 року, сторони шлюбні сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, сімя розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбу суперечить інтересам сторін, ці обставини визнані відповідачкою [PERSON] у заяві про визнання позову. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, які вказують на те, що сторони шлюбні стосунки припинили, відновлювати сімейні стосунки не бажають, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам сторін, а також те, що відповідачка визнала позов, визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача понесений ним судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved