Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

05 червня 2015 року позивач звернулася з позовом до відповідача в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] стягнутих з відповідача в розмірі ? (однієї четвертої) частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 грн. (чотириста пятдесят гривень 00 коп.) щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Свій позов обгрунтовує тим, що на підставі заочного рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2012 року з відповідача було стягнуто на утримання 2-х (двох) дітей аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.07.2012 року і до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що з 2012 року відповідач офіційно не працює, сплачує аліменти в розмірі 220,00 грн. на двох дітей, хоча працює неофіційно, має земельний пай, частину доходу отримує в натурі, має нерегулярний заробіток, інших осіб, що перебувають у нього на утриманні не має, перебуває в працездатному віці і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, визначеному в твердій грошовій сумі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву в якій справу просить розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги, з урахуванням їх зменшення, визнає в повному обсязі. Дослідивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановю Верховної ради України\~\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину\~\~ несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2012 року було стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.07.2012 року і до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатні чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 6-143цс13 право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи визнання позову відповідачем, з урахуванням зменшених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорціно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved