Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

06.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до Хотинської міської ради про визнання права власності. В обгрунтування позову посилається на те, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 128553888 від 22.06.2018 року йому належить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що він у 2000 році звернувся до органу місцевого самоврядування керівництва Хотинської міської ради із клопотанням надати йому дозвіл на реконструкцію домоволодіння. Отримавши дозвіл № 37 від 28 березня 2000 року на будівництво господарських будівель, та вважаючи це достатнім, та з огляду на те, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, реалізуючи свої правомочності власника у 2000 році він за власний рахунок із залученням будівельних спеціалістів, з дотриманням вимог державних будівельних норм, реконструював домоволодіння шляхом добудови нежитлового приміщення, яке відповідає всім вимогам безпечної експлуатації, не порушує права інших осіб, розташований на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності. Внаслідок здійсненої реконструкції було створено новий об`єкт нерухомого майна, право власності на який за ним не зареєстровано. Вказує, що для підготовки до здачі в експлуатацію побудованого об`єкта належним суб`єктом господарювання було проведено та затверджено Технічне обстеження реконструйованого об`єкта на предмет можливості його надійної та безпечної експлуатації. В процесі обстеження були оглянуті всі основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта. Будь-яких відхилень від вимог державних будівельних норм (ДБН) не виявлено, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації, про що складений відповідний Звіт. Вважає, що у даному випадку визнання судом права власності на реконструйоване нерухоме майно є винятковим способом захисту його права. Зазначає, що для того щоб забезпечити надійну та безпечну експлуатацію реконструйованого об`єкта він звернувся до відповідних служб щодо обстеження та визначення на предмет дотримання вимог відповідних норм і правил. Згідно даних технічного паспорту на добудову за адресою: [ADDRESS] відхилень від будівельних норм не виявлено, встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації. Зазначає, що у звіті про проведення технічного обстеження, у всіх довідках, повідомленнях відповідних органів, служб вказано, що зазначений реконструйований об`єкт відповідає вимогам державних будівельних норм, не порушує права інших осіб, не суперечить суспільним інтересам, можлива його надійна та безпечна експлуатація. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 128553888 від 22.06.2018 року об`єктом нерухомого майна є нежитлове приміщення та об`єкт житлової нерухомості, з чого можна зробити висновок, що цільове призначення об`єкту дозволяє здійснювати на ній будівельні роботи . Вважає, що він має право претендувати на цю будівлю, як особа яка її реконструювала, інші особи на цю будівлю не претендують. Реконструйована ним будівля знаходиться на земельній ділянці, яка йому належить. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника міської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 128553888 від 22.06.2018 року позивачу належить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивач у 2000 році звернувся до органу місцевого самоврядування, а саме керівництва Хотинської міської ради із клопотанням про надання дозволу на реконструкцію домоволодіння. Отримавши дозвіл № 37 від 28 березня 2000 року на будівництво господарських будівель, та вважаючи це достатнім, а також з огляду на те, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, реалізуючи свої правомочності власника у 2000 році позивач за власний рахунок із залученням будівельних спеціалістів, з дотриманням вимог державних будівельних норм, реконструював домоволодіння шляхом добудови нежитлового приміщення, яке відповідає всім вимогам безпечної експлуатації, не порушує права інших осіб, розташований на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності. Однак, як встановлено судом, внаслідок здійсненої реконструкції позивачем було створено новий об`єкт нерухомого майна, право власності на який за ним не зареєстровано. Згідно матеріалів справи вбачається, що для підготовки до здачі в експлуатацію побудованого об`єкта належним суб`єктом господарювання було проведено та затверджено Технічне обстеження реконструйованого об`єкта на предмет можливості його надійної та безпечної експлуатації та в процесі обстеження були оглянуті всі основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта. При цьому, будь-яких відхилень від вимог державних будівельних норм (ДБН) не виявлено, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації, про що складений відповідний Звіт. Як встановлено судом, визнання судом права власності на реконструйоване нерухоме майно є винятковим способом захисту права позивача. Крім того, згідно даних технічного паспорту на добудову за адресою: [ADDRESS] відхилень від будівельних норм не виявлено, встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження, довідок та повідомленнях відповідних органів, служб вказано, що зазначений реконструйований об`єкт відповідає вимогам державних будівельних норм, не порушує права інших осіб, не суперечить суспільним інтересам, можлива його надійна та безпечна експлуатація. При цьому, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 128553888 від 22.06.2018 року, судом встановлено, що об`єктом нерухомого майна є нежитлове приміщення та об`єкт житлової нерухомості. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вбачається що він виготовлений на [PERSON] (адреса проживання [ADDRESS] ), реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ). Згідно довідки про технічний стан нерухомого майна фізичної особи-підприємця [PERSON] № 33 від 31 січня 2020 року встановлено, що після проведення 20 січня 2020 року огляду нерухомого майна, вартість згідно висновку експерта станом на 31 січня 2020 року складає 118900 гривень, всі будівлі та споруди не є самочинно побудованими відповідно до дозволу на будівництво № 37 від 28 березня 2000 року та інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Проте, як встановлено судом, позивач [PERSON] немає змоги оформити право власності на вищевказане реконструйоване майно в позасудовому порядку. Відповідно до положень Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 880) випливає, що процедурою прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів нерухомого майна. Більш того, пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію передбачено прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів нерухомого майна після визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду. Відповідно до пункту 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень є, зокрема, рішення судів, що набрали законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З вищенаведених норм чинного законодавства, випливає висновок про те, що право власності на самочинно побудовані об`єкти набувається не в загальному порядку, а в спеціальному - на підставі рішення суду, прийнятого у відповідності до вимог ст. 376 Цивільного кодексу України. Так, згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з частиною 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до частини 5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Як встановлено судом, позивачем всупереч вимог частини 1 статті 376 ЦК України реконструйовано майно - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 85,4 кв.м. в тому числі: житловою площею 45,8 кв.м., прибудова літ. а, ганок - літ. а1, сарай літ. Б. вбиральня - літ. В, сарай - літ. Г, гараж - літ. Д, навіс - літ. Ж, погріб літ. ПГ, вхід в погріб - літ. ВхПГ, ворота № 1, огорожа № 2, ворота № 3, криниця № 4, замощення - І, вигрібна яма - ІІ, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Проте, суд вважає, що позивачем підтверджено те, що реконструйоване майно - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 85,4 кв.м. в тому числі: житловою площею 45,8 кв.м., прибудова літ. а, ганок - літ. а1, сарай літ. Б. вбиральня - літ. В, сарай - літ. Г, гараж - літ. Д, навіс - літ. Ж, погріб літ. ПГ, вхід в погріб - літ. ВхПГ, ворота № 1, огорожа № 2, ворота № 3, криниця № 4, замощення - І, вигрібна яма - ІІ, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Чернівецької області розташований відповідно до норм чинного законодавства та дана будівля та її місце розташування відповідають вимогам державних будівельних норм. Також судом береться до уваги те, що Хотинська міська рада, не заперечуючи проти визнання позовних вимог, позбавлена можливості визнати право власності на реконструйоване майно, хоча як вбачається з матеріалів справи, при розміщенні реконструйованого майна - будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 85,4 кв.м. в тому числі: житловою площею 45,8 кв.м., прибудова літ. а, ганок - літ. а1, сарай літ. Б. вбиральня - літ. В, сарай - літ. Г, гараж - літ. Д, навіс - літ. Ж, погріб літ. ПГ, вхід в погріб - літ. ВхПГ, ворота № 1, огорожа № 2, ворота № 3, криниця № 4, замощення - І, вигрібна яма - ІІ, що знаходяться за адресою: урочище « [ADDRESS] суспільні інтереси Хотинської міської ради та громади міста не порушено. Також судом встановлено, що Хотинська міська рада є належним відповідачем у даній справі, оскільки реконструйоване майно - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 85,4 кв.м. в тому числі: житловою площею 45,8 кв.м., прибудова літ. а, ганок - літ. а1, сарай літ. Б. вбиральня - літ. В, сарай - літ. Г, гараж - літ. Д, навіс - літ. Ж, погріб літ. ПГ, вхід в погріб - літ. ВхПГ, ворота № 1, огорожа № 2, ворота № 3, криниця № 4, замощення - І, вигрібна яма - ІІ, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, користувачем якої є позивач [PERSON] . При цьому, суд акцентує увагу на тому, що у відповідності до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. На підставі дослідженого, судом встановлено, що визнання права власності на нерухоме майно жодним чином не порушує права інших осіб. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені та знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 594,50 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 594,50 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved