Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

05.03.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору від 21.11.2010 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 27.12.2017 року її заборгованість по кредиту склала 18293,39 грн.. Тому просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість по кредитному договору у вказаній сумі 18293,33 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, якою просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності та розглядати справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідачки від 21.11.2010 року, їй ПАТ КБ «Приватбанк» було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, та оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.2.1.1.5.5.) Відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість, яка, згідно розрахунку останнього, станом на 27.12.2017 року у загальному розмірі складає 18293,39 грн., що включає в себе: 3455,33 грн. тіло кредиту, 4879,27 грн. нарахування процентів за користування кредитом, 8611,49 пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована складова), 847,30 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч.1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячним платежем, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи викладене, оскільки, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору, [PERSON] останній черговий платіж по погашенню заборгованості по даному кредитному договору здійснила 25.05.2015 року, з позовом банк звернувся до суду 05.03.2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності щодо стягнення частини позики, що залишилася та сплати процентів за користування кредитом, але з пропуском річного строку позовної давності по вимогам щодо стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, то суд вважає за необхідне, враховуючи заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, позов частково задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3455,33 грн. тіло кредиту, 4879,27 грн. проценти за користування кредитом, 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією в межах строку позовної давності за період з 01.012016 року по 27.12.2017 року, що в загальному становить 9534,60 грн.. З огляду на зазначене в іншій частині позову суд вбачає за необхідне відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 898,62 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial