Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

06.07.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та просив стягнути з відповідача 8895 грн майнової шкоди та 3000 грн моральної шкоди. Свій позов обгрунтовує тим, що по сусідству з ним у житловому будинку [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] 17.06.2020 близько 8 години позивач перебував за місцем свого проживання. Вийшовши на подвір`я, побачив, що собака відсутній. Відразу покликав його та прив`язав. Близько 8 год 10 хв до будинку [PERSON] підійшов сусід [PERSON] ще з одним сусідом [PERSON] , який проживає напроти будинку, почали кликати позивача. Коли позивач вийшов з будинку, то побачив [PERSON] у себе на подвір`ї, а [PERSON] стояв на дорозі біля хвіртки. Відповідач почав кричати на позивача, що собака бігав у нього по городу, виражався нецензурною лайкою в його бік, погрожував. Коли позивач підійшов до хвіртки, [PERSON] через хвіртку ударив його кулаком правої руки в область лівого ока, на якому нещодавно зробили операцію. Позивач одразу викликав поліцію та звернувся до чергової частини Фастівського ВП із заявою про нанесення тілесних ушкоджень. Також позивач звернувся до Київського обласного бюро судово-медичної експертизи для встановлення тяжкості нанесених йому ушкоджень. Незважаючи на вищезазначене, відшкодувати завдану йому майнову і моральну шкоду [PERSON] відмовляється. Для лікування ока позивач постійно витрачає гроші на очні краплі та змушений був звернутися до клініки «Новий зір». Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в 3000 грн, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав з ушкодженням здоров`я. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2021 дана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 18.08.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення відповідачем кримінального правопорушення, що є підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вважає вимоги позивача надуманими, які не відповідають закону. Просив відмовити у позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно талона - повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 17.06.2020 о 08:30 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.06.2020 о 08:34 за адресою: [ADDRESS] повідомив, що сусід вдарив в око, на якому нещодавно зробили операцію, тому, що пес заявника побігав по городі сусіда, ШМД не потрібно. Зброї немає. Очікує наряд поліції. Заявник: [PERSON] , [INFO] . 28.11.2020 начальником сектору дізнання Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, підставою закриття зазначено, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020115310000010 від 03.07.2020, закрито, оскільки в ході досудового розслідування було встановлено про відсутність в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Вказана постанова не оскаржувалась. Відповідно до висновку спеціаліста № 16 КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», проведеної 26.06.2020, на підставі заяви [PERSON] встановлено, що при проведенні обстеження гр-на [PERSON] , 1948 року народження, з урахуванням даних огляду травматолога, встановлено, що у нього мала місце підшкірна гематома у ділянці лівого ока, що виникла внаслідок дії тупого предмета, з обмеженою контактуючою поверхнею, термін виникнення якої за наявними даними визначити не можна і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Достовірні дані за зниження гостроти зору внаслідок травми відсутні. скарги можуть бути обумовлені наявною у нього артифакією. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). З письмових матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних доказів, (чеки з ТОВ «ОК Новий зір» та чеки з аптек, на підтвердження завдання шкоди [PERSON] ) що підтверджують наявність вини [PERSON] в отриманні тілесного ушкодження позивачем, а також, з них неможливо встановити причинний зв`язок між діями відповідача та необхідністю проведення обстеження й лікування позивача, та в цілому належність цих чеків саме позивачу. Висновок спеціаліста № 16 КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» не підтверджує жодної обставини факту, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, щодо нанесення відповідачем удару в око позивача кулаком правої руки, яке відбулося 17 червня 2020 року. Відповідно до положень ст.55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Куруючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі 15,16,23, 1168,1172,1187,1191,1193, 1195 ЦК України, суд

Outcome: dismissed