overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

05.10.2016 року до Краматорського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона в період з січня 2011 року по 26.09.2016 року перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до 30.04.2017 року. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у судовому засіданні за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заперечення до позовної заяви суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, від котрого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво народження серії І-НО № 594054. Як вбачається з позовної заяви, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу по догляду за дитиною до 3-х річного віку. У відповідності зі ст. 75 Сімейного кодексу України дружина й чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що іншій із подружжя має можливість надавати таку допомогу. У відповідності зі ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якої проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 05.10.2016 року та до досягнення дитиною 3-х річного віку. В силу статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 гривень у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

05.10.2016 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці міськрайонного управління юстиції Вінницької області 05 січня 2005 року, актовий запис № 01. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON], не з'явилась, направила телефонограму в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, оскільки за станом здоров'я прибути в судове засідання не має змоги, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на підставах, викладених в позовні заяві. Та просить суд не застосовувати ст. 111 СК України щодо вжиття заходів примирення їх як подружжя. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, направив телефонограму в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, з позовними вимогами позивач згоден, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, спору про поділ майна місце проживання сина [PERSON] - немає, примирення між сторонами неможливе, шлюбні відносини припинені, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх подружжю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

05.10.2016 року заявник [PERSON]звернувся до суду з заявою, в якій просить призначити його опікуном над недієздатним [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні він наполягав на своїх вимогах з підстав викладених в заяві у повному обсязі , при цьому пояснившого що це дасть йому можливість забезпечити захист прав цієї недієздатної особи. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Лиманської міської ради не заперечувала в задоволенні вимог заявника та пояснила суду, що зазначена особа може бути опікуном над недієздатним [PERSON]., оскільки він з 2010 року фактично доглядає за цією особою. З урахуванням стану здоровя самого [PERSON], як особи у відношенні якої вирішується питання про призначення йому опікуна, суд вирішив недоцільним його участь у судовому засіданні. При дослуджені судом письмових доказів по справі встановлено. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.03.2000 року [PERSON] 30 квітня 1948 року народження.був визнаний недієздатним, який фактично мешкає в цей час в сім*ї [PERSON] який фактично здійснює за ним догляд ( а.с.5-13). Орган опіки та піклування Лиманської міської ради не заперечує в призначенні [PERSON] опікуном над [PERSON] ( а.с.20). Суд, заслухавши участників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає , що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Цивільного кодексу України передбачено, що опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки. Згідно до ч.1ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Завданням опіки є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування. Частиною 3 статті 63 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою згодою, а частиною 4 цієї статті встановлено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна, суд враховує особисті якості заявника, можливість належно здійснювати функції опікуна, власну згода заявника. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] немає медичних протипоказань, за місцем проживання характеризується позитивно, має можливість виконувати обов'язки опікуна та наразі фактично здійснює догляд за підопічним . З урахуванням викладеного, виходячи із фактичних обставин справи, вставлених судом, приймаючи до уваги особу заявника, який, на думку суду, відповідає критеріям, визначеним діючим законодавством щодо особи опікуна, з урахуванням стосунків з підопічним, суд вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.02.2014 року він уклав шлюб з відповідачем зареєстрований відділом записів актів цивільного стану Нахімовського району м. Севастополь Управління РАЦС уряду Севастополя, актовий запис № 76. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що позивач з відповідачем не зійшлись характерами, не мають спільних поглядів на життя, подружні стосунки, ведення спільного господарства та інтересів. Сім'я фактично розпалась, на даний час сторони разом не проживають. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявності підстав, шлюб може бути розірваний у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, сім'я фактично розпалась, на даний час разом не проживають. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 13.07.2013 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 949. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені понад шість місяців, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали та просять її задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву відповідача про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13.07.2013 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Побережна/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 949, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 264563 /а.с. 11/. Від шлюбу у подружжя спільних дітей немає. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються понад пів року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 21.06.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований відділом ДРАЦС Новотроїцького РУЮ Херсонської області, актовий запис № 25. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Не проживають разом понад 4 роки. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.06.2008 року, який зареєстровано відділом ДРАЦС Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 25. Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюб носить суто формальний характер та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Разом не проживають понад 4 роки. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, з чим згоден і відповідач. Майнового спору позивачем не заявлено. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 24.06.1996 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований Новотроїцьким районним відділом РАГС Херсонської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося та з 2004 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.06.1996 року, який зареєстровано Новотроїцьким районним відділом РАГС Херсонської області, актовий запис № 1. Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюб носить суто формальний характер та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Разом не проживають понад 10 років. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, з чим згоден і відповідач. Майнового спору позивачем не заявлено. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд із вище означеним позовом до відповідача [PERSON], вказуючи на те, що вона є матір'ю малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Батьком дітей є відповідач. На даний час сторони разом не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти стягнення з нього аліментів не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER] від 01.09.2005 року виданого Чкалівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області та копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER] від 10.12.2008 року виданого Чкалівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області їх батьком є відповідач [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Як слідує з матеріалів справи, сторони проживають окремо, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

05.10.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 20.01.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києва було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, шлюб з часом почав носити суто формальний характер. На час звернення до суду з позовом подружні стосунки між сторонами припинені, примирення не є можливим. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 20 січня 1996 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони збереження сім'ї не бажають та вважають не можливим, примиритися не вважають за можливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

05.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що сімейне життя між сторонами не склалося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, позивач просив суд постановити рішення, яким розірвати зареєстрований з [PERSON] шлюб. Позивач до судового засідання не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом належним чином повідомлена, причин своєї неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 22 вересня 2014 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис під № 1 Виконавчим комітетом Халеп'янської сільської ради Обухівського району Київської області. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України).

Outcome: approved