Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

07.08.2020 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй архівної довідки, виданої КУ «Об`єднаний трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» під № 15/С-458-1 від 21.11.2018 року, про її перебування в трудових відносинах з птахофабрикою «Димитрівська» в 1988-2001 роках, в яких невірно значиться « [PERSON] », а в документах правильно - « [PERSON] », для подальшої передачі їх до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області з метою оформлення пенсії. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує. Від представника зацікавленої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в селі Вербове Павлоградського району Дніпропетровської області. В паспорті прізвище ім`я та по батькові заявниці зазначені як « [PERSON] ». В трудовій книжці [NUMBER] від 26.09.1978 року, заповненій на ім`я « [PERSON] », міститься 26 записів про працевлаштування. Під номером 10 міститься запис про прийняття на посаду няні в дитячий комбінат 12.09.1988 року, де виправлений номер наказу про прийняття на роботу. Вказане виправлення не засвідчене належним чином. Відповідно до архівної довідки № 15/С-458-1 від 21.11.2018 року, « [PERSON] , [PERSON] » працювала на птахофабриці «Димитрівська» (з 12.07.1990 року - птахорадгосп «Димитрівський», з 30.07.1996 року - ВАТ «Димитрівське») з 12.09.1988 року по 18.01.2001 року на різних посадах. Від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності заявнику вказаної трудової книжки залежить призначення пенсії заявнику. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані суду документи переконують суд в тому, що саме заявниці належить архівна довідка, видана на ім`я « [PERSON] , [PERSON] », оскільки дані із архівної довідки повністю співпадають із записами в трудовій книжці заявниці. Таким чином, наявні підстави для задоволення заяви, тому що від встановлення факту залежить реалізація заявницею права отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку не стало можливим.

Outcome: approved