Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

06 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Після розірвання шлюбу прохала залишити їй дошлюбне прізвище «Супруненко». Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через розбіжності у характерах. Дітей подружжя не має та з січня 2015 року проживає окремо один від одного. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється. В судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до наданих заяв позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Супруненко) [PERSON] 29 липня 2014 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 119843, виданим у день реєстрації шлюбу Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 06 (а.с.4). Спільних дітей сторони не мають, що вбачається зі змісту позовної заяви та встановлено судом при дослідженні паспортів на імя сторін. Проти розірвання шлюбу сторони не заперечують, кожна зі сторін просить розірвати шлюб, майнових претензій один до одного не висловлюють. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам кожного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. На прохання позивача, відповідно до вимог ст. 113 СК України, суд вважає необхідним залишити за нею після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «Супруненко». Судові витрати понесені позивачем, у вигляді сплаченого нею судового збору у розмірі 243,60 грн. суд,

Outcome: approved