Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

07.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, просить визнати за нею право власності на 7/100 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що 29.09.2010 року власник спірної квартири, [PERSON], склала на її ім'я заповіт, відповідно до якого, заповідала їй по 7/100 частини належної їй квартири. Після смерті спадкодавця, [PERSON] у вересні 2013 року звернулась до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі їй свідоцтва про прийняття спадщини, було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутня державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки вона має заповіт, відповідно до якого спадкодавець заповіла їй 7/100 частини квартири та звернулась до нотаріальної контори в передбачений законом термін, вважає, що вона має право на визнання права власності на вказану частину квартири в порядку спадкування. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник позивача до суду наддав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, одночасно зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, заяву про розгляд справи за відсутності представника до суду не надав. Представники третіх осіб Шостої Київської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, направили до суду заяви, в яких просили розглядати справу у відсутність їх представників. На підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про право власності на 7/100 частини квартири від 20.05.2004 року, виданого на підставі розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві Державної адміністрації №173 від 13.11.2013року, 7/100 частина квартири [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 5-6). 29.09.2010 року [PERSON] відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] заповіла належну їй 7/100 частини квартири, позивачу (а.с. 24). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.4). 16.09.2013 року позивач звернулась до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття у спадщину 7/100 частини спірної квартири відповідно до заповіту [PERSON], однак свідоцтво про прийняття спадщини їй не було видано, оскільки відсутня державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як встановлено судом, [PERSON] за розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 20.05.04р. № 263, приватизувала 7/100 частини квартири [ADDRESS], отримавши свідоцтво про право власності і зареєструвала його в Київському міському бюро технічної інвентаризації 02.06.04р. за № 9646 відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. № 7/5 з наступними змінами, чинного станом на час реєстрації. Відповідно до п. 1.3. зазначеного Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно «Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ. Таким чином, з 02.06.04р. [PERSON] стала повноправним власником зазначеної квартири та мала право володіти, користуватися та розпоряджатися нею. Позивач [PERSON], звернувшись до Шостої Київської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в м. Києві і не відмовившись від спадкування за заповітом, прийняла спадщину 7/100 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч.1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Ч.1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що спадкодавець за заповітом на випадок її смерті заповіла позивачу [PERSON] належну їй 7/100 частини квартири [ADDRESS], наявність документів, які підтверджують право власності на частину квартири померлій, а також, що на час звернення до суду інших спадкоємців крім позивача на спадщину у вигляді 7/100 частини вказаної квартири немає, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 500грн. 00коп., що документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved