Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

06 березня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя і зазначав, що з серпня 2002 року він проживав з відповідачкою в цивільному шлюбі, а з 17 серпня 2004 року по серпень 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За цей час вони набули майно, а саме: автомобіль КІА Ceed, фотоапарат Самсунг, посудомийну машину WEST, кондиціонер WEST, телевізор Samsung, монітор Samsung, МФУ Samsung, холодильник WHIRLPOOL, пральну машину Indesit, комп'ютер (системний блок), склопакети пластикові вартістю 3 000 грн., диван «Нарні», стінку «Мерано», стіл журнальний «Smart», шафу-купе та грошові кошти в сумі 52 000 грн. Просив визнати це майно спільним майном подружжя та виділити йому в натурі автомобіль КІА Ceed, а відповідачці майно: фотоапарат Самсунг, посудомийну машину WEST, кондиціонер WEST, телевізор Samsung, монітор Samsung, МФУ Samsung, холодильник WHIRLPOOL, пральну машину Indesit, комп'ютер (системний блок), склопакети пластикові вартістю 3 000 грн., диван «Нарні», стінку «Мерано», стіл журнальний «Smart», шафу-купе та грошові кошти в сумі 52 000 грн. Також стягнути з відповідачки на його користь судовий збір у розмірі 1 125 грн. 28 березня 2013 року відповідачка [PERSON], не визнавши позов [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про поділ спільного сумісного майна подружжя, який уточнила 24 квітня 2013 року, та зазначала, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2004 року по квітень 2012 року, за час шлюбу вони набули майно, а саме: автомобіль КІА Ceed, який був придбаний на підставі договору № 346 від 23 лютого 2008 року за 112 510,00 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, серія [NUMBER], вона є власником вказаного автомобілю. Для оплати придбаного вище названого транспортного засобу вона отримала в АКІБ «УкрСіббанк» 27 лютого 2008 року споживчий кредит на суму - 52 510,00 грн., з терміном повернення не пізніше 27 лютого 2015 року. Решту грошових коштів 60 000,00 грн. їм з позивачем надав у позику, оформивши її в письмовій формі, її рідний батько [PERSON] зі строком повернення до 27 лютого 2012 року. [PERSON] знав та був згоден на отримання позики у її батька [PERSON] для придбання автомобілю. Сума заборгованості за кредитом у розмірі 52 510,00 грн. нею була достроково погашена до 06 липня 2009 року і для дострокового погашення кредиту вона та позивач [PERSON] періодично брали грошових коштів у її батька, оформлюючи позики письмово. Всього сума позики складає 79 700,00 грн. і витрачена в інтересах сім'ї, а тому вважає необхідним визнати боргові зобов'язання за договорами позики на загальну суму 79 700 грн. спільними борговими зобов'язаннями та розподілити їх солідарно по ? частині кожному, а саме по 39 850,00 грн. за кожним. Сума спільних сумісних коштів її та позивача на придбання автомобіля та виплати кредиту склала - 32 810,00 грн., тобто частка кожного з подружжя становить по 16 405,00 грн., частка її батька [PERSON] у придбаному автомобілі - 79 700,00 грн. Телевізора Samsung, монітора Samsung, МФУ Samsung взагалі у неї з позивачем не було. Холодильник WHIRLPOOL, 2004 року, пральна машина Indesit, 2004 року, належать її батькам та були придбані до 17 серпня 2004 року. Металопластикові конструкції (вікна) у кількості -5 шт. вартістю -7 321.00 грн., належать її батькові [PERSON], придбані 08 червня 2004 року. Диван «Нарні», стінка «Мерано», стіл журнальний «Smart» були придбані 12 липня 2012 року її батьком [PERSON] і є його власністю; шафа-купе, вартістю 8 600,00 грн., придбана її батьком [PERSON] 14 вересня 2012 року, є його власністю, грошових накопичень у сумі 52 000,00 грн. у неї з позивачем не було. Просила суд виключити з переліку спільного сумісного майна подружжя наступне майно, яке є власністю третьої особи [PERSON]: холодильник WHIRLPOOL, пральну машину Indesit, металопластикові конструкції(вікна) у кількості -5 шт.; диван «Нарні»; стінку «Мерано»; стіл журнальний «Smart»; шафу-купе; визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: ноутбук АСУС, придбаний у 2011 році, вартістю - 3 000 грн.; фотоапарат Самсунг, придбаний 2007 році вартістю - 1 500,00 грн.; посудомийну машину WEST - 1 500,00 грн.; кондиціонер WEST вартістю 1 800,00 грн.; автомобіль КІА Ceed, вартістю-75 000,00 грн. Визнати боргові зобов'язання за договорами позики на загальну суму - 79 700 грн. спільними борговими зобов'язаннями та розподілити їх солідарно по ? частині кожному, по 39 850,00 грн. за кожним. Виділити в натурі [PERSON] майно: ноутбук АСУС, вартістю 3 000 грн.; фотоапарат Самсунг, вартістю 1 500 грн.; посудомийну машину WEST, вартістю 1 500 грн.; кондиціонер WEST, вартістю 1 800 грн., всього на суму - 7 800 грн. Виділити в натурі [PERSON] автомобіль КІА Ceed, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю-75 000 грн. Визнати право власності за [PERSON] на автомобіль КІА Ceed, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості за належну йому частку в автомобілі КІА Ceed, яка буде додатково визначена під час слухання справи. Припинити право власності за належну частку [PERSON] в автомобілі КІА Ceed. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 750 грн., судовий збір у розмірі 114.71 грн.(забезпечення доказів); витрати на правову допомогу, витрати за проведення можливих судових експертиз по справі. 23 квітн 2013 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання права власності на майно, і зазначав, що [PERSON] - це його донька, яка проживає в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] .В зв'язку з тим, що [PERSON] працює викладачем кафедри економіки в ДЦМА і отримує невелику заробітну плату, він разом зі своєю дружиною, її матір'ю [PERSON], постійно надавали дочці матеріальну допомогу. До шлюбу відповідачки [PERSON] з відповідачем [PERSON], тобто до 17 серпня 2004 року він з дружиною передав дочці у користування: холодильник WHIRLPOOL, пральну машину INDEZIT, телевізор LG, яке є його власністю. Крім того, 08 червня 2004 року він за свої кошти поставив відповідачці в її квартиру металопластикові конструкції (вікна) «REHAU Basic» в кількості 5 штук за 7 321 грн. 17 серпня 2004 року його донька [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і вони мешкали в квартирі [PERSON], яка є її особистою власністю. В зв'язку з тим, що на 2008 рік стан здоров'я його дружини погіршився виникла необхідність частіше їздити до лікарні. В нього на депозитному рахунку, на банківський зарплатній картки та дома були грошові накопичення які дозволяли ? частки вартості автомобілю сплатити відразу, а саме 60 000 грн. Він запропоновано дочці [PERSON] придбати автомобіль для сумісних сімейних потреб, за умови, що решту грошових коштів для сплати автомобілю відповідачка візьме в банку у позику. Він взяв зобов'язання по погашенню кредитного боргу за умови, що грошові кошти він надасть у позику, тому що в доньки був другий шлюб. Відповідачі на його пропозицію погодились. 23 лютого 2008 року він надав дочці та її чоловікові шістдесят тисяч гривень, оформивши позику в простій письмовій формі зі строком повернення до 27 лютого 2012 року. На решту грошових коштів 52 000 грн. його дочка оформила кредитний договір, строк погашення якого 27 лютого 2015 року. З метою зменшення суми відсотків за користування кредитними коштами та дострокового погашення кредитного боргу він періодично надав у позику відповідачам гроші. Кредитний борг достроково погашений до 06 липня 2009 року. Всього він сплатив за придбаний автомобіль суму 79 700 грн. Частка відповідачів в придбаному автомобілі КІА Ceed складала 32 810 грн. Відповідачі по справі не повернули йому суму боргу та повинні йому сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто основну суму у розмірі 79 700 грн., збитки у розмірі 637,20 грн., всього 80 337,20 грн. Оскільки він сплатив за автомобіль КІА СеесІ загальну суму 79 700 грн., тобто більш ніж відповідачі по справі, вважає необхідним звернути стягнення на нього та визнати за ним право власності на автомобіль. В квітні 2012 року шлюбні відносини між дочкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] припинені. [PERSON] забрав з собою ноутбук АСУС та фотоапарат Самсунг, які вони придбали, знаходячись в шлюбі. В липні 2012 року позивачка [PERSON] почала робити ремонт в своїй квартирі. За її проханням 12 липня 2012 року він купив їй, оформивши товарні чеки вже на своє ім'я, нові меблі: диван «Нарні», стінку «Мерано», стіл журнальний «Smart», шафу-купе придбав 14 вересня 2012 року. Просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь суму боргу за позикою у розмірі 80 337,20 грн.; в якості виконання перед ним грошового зобов'язання у розмірі 80 337,20 грн. відповідачами [PERSON], [PERSON], звернути стягнення на автомобіль КІА Ceed, припинивши їхнє право власності на вказаний автомобіль; визнати за ним право власності на автомобіль КІА Ceed, та на майно: холодильник - WHIRLPOOL, пральну машину - INDEZIT, телевізор LG; металопластикові конструкції(вікна) «REHAU Basic» в кількості 5 штук; диван «Нарні»; стінку «Мерано»; стіл журнальний «Smart»; шафу-купе, які знаходяться в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати 803,37 грн., судові витрати за проведення судових експертиз по справі. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON], про поділ спільного сумісного майна подружжя, задоволено частково. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання права власності на майно задоволено частково. Визнано право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на майно: посудомийну машину WEST, вартістю 1 500 грн.; кондиціонер WEST, вартістю 1 800.00 грн.; автомобіль КІА Ceed, державний номер [NUMBER], вартістю 97 689 грн. та боргові зобов'язання перед [PERSON] в сумі 80 337,20 грн. Виділено [PERSON] в натурі майно: посудомийну машину WEST, вартістю 1 500,00 грн.; кондиціонер WEST, вартістю 1 800,00 грн. Виділено [PERSON] в натурі майно: автомобіль КІА Ceed, державний номер [NUMBER], вартістю 97 689 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості майна в сумі 45 544 грн.50 коп. Визнано право власності за [PERSON] на майно: холодильник WHIRLPOOL, пральну машину INDEZIT, телевізор LG; металопластикові конструкції (вікна) «REHAU Basic» в кількості 5 штук; диван «Нарні»; стінку «Мерано»; стіл журнальний «Smart»; шафу-купе, які знаходяться в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] ? частку боргу в сумі 40 168,50 грн. та судовий збір у сумі 401,69 грн., а всього 40 570 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] ? частку боргу в сумі 40 168,50 грн. та судовий збір у сумі 401,69 грн., а всього 40 570 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 226,89 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість правової допомоги у сумі 1 835,20 грн. та судовий збір у розмірі 114,71 грн., а всього 1 949,91 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі позивач [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог та відмову у задоволенні вимог інших сторін по справі. Апелянт зазначає, що надані [PERSON] та [PERSON] розписки, на підтвердження позик на загальну суму 79 700 грн. є сфальсифікованими та не відповідають дійсності, однак судом першої інстанції відмовлено у проведенні технічної експертизи реквізитів документів. Він з колишньою дружиною неодноразово виїжджав на відпочинок за кордон та зробив ремонт, сума якого склала 49 000 грн., також на утримання дочки [PERSON] щомісячно подружжя витрачало 2 500 грн., що свідчить про високий рівень доходів у родині та виключає необхідність оформлення договорів позик з батьком відповідачки [PERSON] Спірне майно придбано на спільні кошти подружжя та моє бути розділено відповідно до норм діючого законодавства. Суд безпідставно не взяв до уваги надані ним докази. В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, залишити рішення суду без змін. Інші учасники процесу - [PERSON] та [PERSON] - в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-яки види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували з 17 серпня 2004 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Краматорського міського суду від 27 серпня 2012 року. Факт припинення подружніх стосунків в квітні 2012 року сторони не оспорювали. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивачем [PERSON] в судовому засіданні не доведено факт проживання з [PERSON] в цивільному шлюбі з січня 2002 року по 16 серпня 2004 року та проживання однією сім'єю з квітня 2012 року по 08 серпня 2012 року, оскільки ці обставини не визнаються відповідачкою [PERSON], третьою особою [PERSON] і не підтверджені переконливими та достовірними доказами. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог [PERSON] про визнання сумісним майном та поділ майна, а саме: холодильника WHIRLPOOL, пральної машини Indesit, телевізора LG; металопластикових конструкцій(вікон) у кількості -5 шт.; дивану «Нарні»; стінки «Мерано»; столу журнального «Smart»; шафи-купе, які знаходяться за адресою проживання [PERSON], оскільки згідно з наданих копій чеків магазину «Місто БРВ» від 12 липня 2013 року [PERSON] придбано диван «Нарні» вартістю 12 240 грн.; стінка «Мерано» вартістю 8 268 грн.; стіл журнальний «Smart» вартістю 1 577 грн. (т.1 а.с. 142). Суд обґрунтовано не визнав спільним сумісним майном подружжя металопластикові вікна у кількості 5 шт. на суму 7 321 грн.,та шафу-купе , оскільки згідно копії договору купівлі продажу № 0196 від 08 червня 2004 року [PERSON] замовив та оплатив вартість металопластикових конструкцій (вікон) у кількості 5 шт. в сумі 7 321 грн. за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.57), а відповідно до копії договору-замовлення №175 від 09 вересня 2012 року [PERSON] замовлено та оплачено шафу-купе вартістю 8 600 грн.( т.1 а.с.143). Крім того, суд першої інстанції встановив і дійшов обгрунтованого висновку про те, що не є спільною сумісною власністю подружжя майно: холодильник WHIRLPOOL, пральна машину INDEZIT, телевізор LG, яке знаходиться в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], оскільки воно придбано до серпня 2004 року. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов правильного висновку про те, що підлягають задоволенню вимоги третьої особи [PERSON] про визнання права власності за ним на майно: холодильник WHIRLPOOL, пральну машину INDEZIT, телевізор LG; металопластикові конструкції(вікна) «REHAU Basic» в кількості 5 штук; диван «Нарні»; стінку «Мерано»; стіл журнальний «Smart»; шафу-купе, які знаходяться в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказані висновки суду доводи апеляційної скарги [PERSON] не спростовують. Апеляційний суд вважає, що позивачем [PERSON] в судовому засіданні не доведено, що на момент розірвання шлюбу та поділу майна, є майно - грошові кошти в сумі 52 000 грн., які належать подружжю, та наявність майна: ноутбуку АСУС; фотоапарату Самсунг; телевізора Самсунг; комп'ютеру (системного блоку), монітора Самсунг; МФУ Самсунг, оскільки їх наявність не підтверджено документально та не визнається сторонами, а тому суд обґрунтовано відмовив [PERSON] в задоволенні вимог про поділ грошових коштів та вищевказаного майна. Судом також встановлено, що в період шлюбу [PERSON] отримала кредит на придбання автомобіля та уклала договір займу (т.1 а.с. 26-33, 43-52) і автомобіль КІА Ceed був придбаний на підставі договору № 346 від 23 лютого 2008 року за суму - 112 510 грн., власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є [PERSON] Суд встановив, що на час припинення подружніх стосунків споживчий кредит, отриманий на придбання автомобілю в сумі 52 510 грн. повністю погашений. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про визнання боргових зобов'язань за договорами позики на загальну суму 79 700 грн. спільними борговими зобов'язаннями та розподіляючи їх по ? частині кожному з подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що на придбання автомобілю та погашення кредиторської заборгованості [PERSON] укладала договори позики зі своїм батьком в інтересах сім'ї та зі згоди позивача [PERSON] Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального закону. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не підтвердив пояснення [PERSON] щодо отримання нею грошових кошті у борг від [PERSON] на придбання автомобілю та погашення кредиту. На підтвердження укладення договорів позики з [PERSON] [PERSON] надала розписки від 23 лютого 2008 року, 3 березня 2008 року, 2 квітня 2008 року, 2 червня 2008 року, 1 грудня 2008 року, 5 січня 2009 року, 4 червня 2009 року на загальну суму 79 700 грн. Як вбачається з розписок позивач [PERSON] розписки не підписував. Відповідно до ст.65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно з ч.2 ст.73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби. Враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановлені в судовому засіданні обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що [PERSON] не надано суду доказів, що вона брала кошти у свого батька [PERSON] у борг зі згоди свого колишнього чоловіка [PERSON], оскільки з розписок вбачається, що вони підписані тільки відповідачем [PERSON], а позивачем [PERSON] не підписана ні одна з розписок і останній в судовому засіданні заперечував факт його згоди на отримання його колишньою дружиною позики. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ст. 65 СК України передбачено, що така згода повинна бути надана у письмовій формі, оскільки отримана [PERSON] від [PERSON] сума 79 700 грн., є цінним майном. За таких обставин висновок суду про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] боргових зобов'язань перед [PERSON] в сумі 80 337,20 грн. та стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] ? частки вказаної суми не можна визнати правильним, оскільки він не підтверджений відповідними доказами та відсутня письмова згода позивача [PERSON] на укладення договорів позики, а тому підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики від 23 лютого 2008 року, 3 березня 2008 року, 2 квітня 2008 року, 2 червня 2008 року, 1 грудня 2008 року, 5 січня 2009 року, 4 червня 2009 року відсутні. З урахуванням викладеного рішення суду в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] боргових зобов'язань перед [PERSON] в сумі 80 337,20 грн. та стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] і [PERSON] вказаної суми та витрат по сплаті судового збору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання боргових зобов'язань за договорами позики від 23 лютого 2008 року, 3 березня 2008 року, 2 квітня 2008 року, 2 червня 2008 року, 1 грудня 2008 року, 5 січня 2009 року, 4 червня 2009 року на загальну суму 79 700 грн. спільними борговими зобов'язаннями та розподіл їх по ? частині кожному . Позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 80 337,20 грн. підлягають задоволенню частково і стягненню вказаної суми та понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 803,37 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що в судовому засіданні підтверджено, що спільною сумісною власністю подружжя є майно, придбане подружжям в період шлюбу: посудомийна машина WEST вартістю 1 500 грн.; кондиціонер WEST, вартістю 1 800 грн.; автомобіль КІА Ceed, державний номер [NUMBER], вартістю 97 689 грн., тобто на загальну суму 100 989 грн. Оскільки відповідно до положень ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, то розмір частки кожного з подружжя складає 50 494,50 грн. Апеляційний суд вважає правильним висновок суду щодо розподілу майна подружжя та виділення у власність [PERSON] посудомийної машини WEST, вартістю 1 500 грн. та кондинціонеру WEST вартістю 1 800 грн. на загальну суму 3 300 грн., а [PERSON] - автомобіль КІА Ceed, державний номер [NUMBER], вартістю 97 689 грн. Проте, при визначенні розміру грошової компенсації різниці вартості часток у спільному сумісному майні, яка підлягає стягненню на користь [PERSON] з [PERSON], суд допустив помилку та визначив розмір компенсації, виходячи тільки з вартості автомобілю і не врахував інше спільне сумісне майно подружжя. Оскільки розмір частки кожного з подружжя складає 50 494,50 грн., а рішенням суду виділено [PERSON] майно вартістю 97 689 грн., то на користь позивача [PERSON] з [PERSON] належить стягнути 47 194,50 грн., і тоді з урахуванням вартості виділеного йому майна на суму 3 300 грн. частки будуть рівними. З урахуванням викладеного, рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] різниці у вартості спільного сумісного майна в сумі 45 544,50 грн. підлягає зміні і з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути різницю у вартості спільного сумісного майна в сумі 47 194, 50 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в сумі 1 835,20 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 114,71 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] - витрати по сплаті судового збору у сумі 226,78 грн. Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині розподілу судових витрат, понесених [PERSON] та [PERSON] підлягає скасуванню, оскільки заявлені позовні вимоги сторін задоволені частково і в матеріалах справи відсутні відомості про суму сплачену за надання правової допомоги [PERSON] В решті рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки доводи апеляційної скарги [PERSON] висновків суду в цій частині не спростовують.

Outcome: partial