Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

06 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 132600 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що 15 червня 2016 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Toyota HI ACE», реєстраційний номер [NUMBER], рухався заднім ходом по тротуару в м. Чернігові від прибудинкової території будинку [ADDRESS] та здійснив наїзд на [PERSON], який рухався по тротуару вул. Шевченка, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Чернігівської міської лікарні № 2, де помер під час лікування [INFO]. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА». Позивачу страховою компанією було виплачено 17400 грн. у відшкодування моральної шкоди. Проте, позивач оцінює загальний розмір заподіяної їй моральної шкоди, що пов'язана із смертю чоловіка, в 150000 грн. А тому, позивач просить стягнути з відповідача різницю моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що відповідач позов визнає частково, згоден відшкодувати 20000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що потерпілою у кримінальному провадженні була визнана донька покійного - [PERSON], якій він в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди за договором купівлі-продажу (фактично безоплатно передав) належний йому автомобіль «Toyota HI ACE», реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску, вартість якого в середньому по Україні становить 250000 грн., а вона дала розписку, що претензій не має. Відповідач вважав, що відшкодував шкоду сім'ї потерпілого в повному обсязі, оскільки жодних претензій в ході досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, позивач не заявляла. Крім того, представник відповідача просила врахувати, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей та батьки з інвалідністю, яким він також надає матеріальну допомогу, а тому не в змозі відшкодувати позивачу моральну шкоду в тому розмірі, який нею заявлений. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO], приблизно о 08 год. 25 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Toyota HI ACE», реєстраційний номер [NUMBER], рухався заднім ходом по тротуару в м. Чернігові від прибудинкової території будинку [ADDRESS]. Рухаючись у вказаному напрямку в районі будинку [ADDRESS], [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, з метою забезпечення безпеки руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та створив небезпеку пішоходу [PERSON], який рухався по правому тротуару вул. Шевченка, відносно напрямку руху, зі сторони вул. О.Молодчого в бік вул. О. Міхнюка позаду автомобіля, в результаті чого автомобіль під керуванням відповідача скоїв на нього наїзд. У результаті наїзду пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Чернігівської міської лікарні № 2, де помер під час лікування [INFO] (а/с 5). Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 519 від 27 липня 2016 року, смерть [PERSON] настала внаслідок набряку головного мозку, який виник в результаті закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток основи та склепіння черепа. Дані тілесні ушкодження могли виникнути 15 червня 2016 року, від дії тупих предметів (в тому числі при зіткненні з автомобілем в умовах дорожньо-транспортної пригоди) чи ударів об такі ж, за механізмом удару та тертя не могли бути заподіяні власноручно, не могли утворитись в наслідок падіння з висоти власного зросту на площину (як з так і без прискорення), знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням смерті і за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами (а/с 7-8). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця автомобіля «Toyota HI ACE», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у відповідності до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ НАСК «ОРАНТА». [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживала і була зареєстрована з ним за однією адресою, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та довідкою ОЖБК (а/с 4). Позивач зверталася до вказаної вище страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування і згідно виписки з банку (а/с 9) страховою компанією позивачу було виплачено 17400 грн. у відшкодування моральної шкоди. Представник позивача вказав, що позивач оцінює загальний розмір заподіяної їй моральної шкоди, що пов'язана із смертю чоловіка, в 150000 грн. Будь-яких коштів від відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивач не отримувала, а тому оскільки вцілому завдана позивачу моральна шкода у повному обсязі не покривається страховою компанією, вона просить стягнути з відповідача різницю моральної шкоди. Позивачем у позовній заяві зазначено, що заподіяна їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок втрати близької людини, хід в її житті був повністю порушений, через передчасну смерть чоловіка вона пережила дуже сильний стрес та перебуває в сильній дипресії. Також, у позивача різко погіршився стан здоров'я, порушився сон, вона почала вживати багато ліків, що до цього випадку не було. Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Беручи до уваги всі зібрані та оцінені у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач понесла моральні страждання у зв'язку зі смертю чоловіка, але враховуючи, що представник позивача у судовому засіданні визнав, що позивачу відомо про факт передачі відповідачем потерпілій [PERSON] автомобіля на відшкодування шкоди, і відповідач вважав, що він відшкодував таким чином шкоду сім'ї потерпілого, а тому виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає достатнім відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 40000 грн. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial