Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

06.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі 1/3 частині від доходу відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, зареєстрованому 18.10.2008 році Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року шлюбні відносини між ними припинилися оскільки в роки спільного проживання виявилися суттєві розбіжності в їхніх характерах, поглядах на життя, вирішення сімейних питань,через що між сторонами часто виникали сварки, які призвели до повної втрати взаєморозуміння та почуття любові між ними. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, у зв'язку з чим вона звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Позивачка надала суду заяву в якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач надав суду заяву в якій він позовні вимоги з приводу розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнає частково, а саме визнає в ? частині, також просив суд розглядати справу за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18.10.2008 році Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 904 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с 4-5 ). Подружні стосунки між сторонами на даний час припинено. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. Спір про місце мешкання дитини відсутній. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаємопорозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу - суперечить інтересам подружжя. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працездатний, проте вже має на утриманні неповнолітню дитину, від першого шлюбу, [PERSON], [INFO], тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial