Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

06.02.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №95 від 11.03.1997 року їм на праві спільної власності належить одноквартирний будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Будинок на праві спільної власності в рівних долях належить їй, відповідачу [PERSON] та їхньому повнолітньому синові [PERSON] . Право власності зареєстровано Кілійським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 199 кн.3 стор.199. З відповідачем вони перебували у шлюбі з 03.11.1990 року, який між ними розірвано 10.03.2011 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Вказує, що перебуваючи у шлюбі, вони переїхали з с.Новомиколаївка проживати в с.Волосів Надвірнянського району. Їхня сім`я проживала в даному населеному пункті в будинку, який належав батькам відповідача. Зазначає, що вони вкладали спільні сімейні кошти в ремонт даного будинку, однак їхнє спільне сімейне життя не склалося, відповідач не заробляв кошти і тому вона змушена була покинути сім`ю та поїхати за межі України, щоб заробити гроші для навчання дітей, двох синів, які на даний час є повнолітніми. Крім того, вказує, що в їхньому одноквартирному будинку в с.Новомиколаївка за домовленістю між нею та відповідачем залишилась проживати її рідна сестра, яка здійснювала реконструкцію та ремонт будинку. За усною домовленістю між нею та відповідачем частку, яка належала останньому, а вона свою частку - на праві спільної власності в одноквартирному будинку в [ADDRESS] за певну суму коштів, а саме в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США відповідач відчужить її сестрі. За домовленістю між ними, дану суму коштів вона повинна була сплатити впродовж 2012-2017 років, а відповідач переоформити свою частку у одноквартирному будинку на її сестру, яка залишилась там проживати та вкладала гроші у ремонт та реконструкцію зазначеного будинку в [ADDRESS] . Стверджує, що згідно поштових переводів кошти в сумі 4900,00 (чотири тисячі дев`ятсот) доларів США та 2250,00 (дві тисячі двісті п`ятдесят) Євро перераховано на ім`я відповідача згідно виписок на поштові перекази, однак свої зобов`язання щодо відчуження своєї частки на користь її сестри відповідач не виконує, а тому вважає, що кошти в сумі 2425,00 доларів США та 2250,00 Євро є безпідставно набутими та підлягають поверненню. Також зазначила, що даний спір вона намагалася врегулювати з відповідачем мирним шляхом, зокрема шляхом переговорів та в подальшому направлення на його адресу вимоги. Однак, відповіді вона не отримала та мирне врегулювання спору між ними неможливе. Просить позов задоволити, стягнути з [PERSON] на її користь кошти в сумі 2425,00 доларів США та 2250,00 Євро, а також проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 10492 грн. 33 коп. В судове засідання 12.06.2020 року позивач не прибула, натомість у своїй заяві від 27.03.2019 року просила суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Томин Н.В. в судовому засіданні 29.11.2019 року позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві і просила їх задоволити. Однак, в подальшому в судові засідання, зокрема і призначене на 12.06.2020 року представник позивача повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином шляхом вручення судової повістки, а надалі рекомендованою кореспонденцією. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Гандзюк І.Р. в судове засідання не прибули, натомість остання подала заяву, в якій просила відмовити в задоволенні даного позову, оскільки позивач [PERSON] , якщо і пересилала кошти [PERSON] , то на виконання своїх обов`язків, передбачених ст.ст.180, 181 СК України. Зазначила, що в судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітні діти постійно проживали з відповідачем, а позивач [PERSON] проживала за кордоном. Вважає, що кошти, отримані батьком на утримання дітей від [PERSON] не можуть вважатися безпідставно отриманими. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, вислухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03.11.1990 року, який між ними розірвано 10.03.2011 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с.9). В даному шлюбі у сторін народилося два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 11.03.1997 року сторонам по справі та їхньому синові [PERSON] на праві спільної власності належить одноквартирний будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності зареєстровано Кілійським міським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 199 кн.3 стор.199 (а.5-7). Судом досліджено грошові перекази від 12/04/2012, 10/22/2012, 10/31/2012, 11/14/2012, 07/01/2013, 03/01/2013, 04/02/2013, 02/21/2013, 09/23/2013, 03-02-2015, 28-01-2014, 06-02-2017, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] (а.с.13-36). В судовому засіданні достовірно встановлено, що після розірвання шлюбу сторін по справі, їхні діти проживали з відповідачем [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.02.2019 року за №263 Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади за підписом в.о.старости села, за адресою: [ADDRESS] , зареєстовані, відповідач [PERSON] , його дружина [PERSON] , сини: [PERSON] , [PERSON] (а.с.64). Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що сини сторін по справі [PERSON] , [PERSON] проживають зі своїм батьком, тобто відповідачем по справі, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, виданим депутатом Переріслянської сільської ради об`єднаної територіальної громади (а.с.62-63). Також стороною відповідача суду надано копію диплома спеціаліста від 30.04.2014 року на ім`я сина сторін [PERSON] , свідоцтво про базову загальну середню освіту від 19.06.2014 року, атестат про повну загальну середню освіту від 28.05.2016 року на ім`я сина сторін [PERSON] та копію договору оренди квартири від 28.07.2015 року (а.с.56-58, 60). Таким чином, в ході розгляду даної справи судом з`ясовано, що грошові перекази були здійснені позивачем на ім`я відповідача, оскільки на час перебування позивача за межами України, їхні діти проживали з відповідачем та потребували утримання. Відповідно до ст.ст.79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В розумінні ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 2425,00 доларів США та 2250,00 Євро та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 10492 грн. 33 коп., суд дійшов висновку, що позивачем не доведено жодними достатніми та допустимим доказами обставин отримання відповідачем грошових коштів у вказаній сумі, зокрема за переоформлення своєї частки одноквартирного будинку на сестру позивача, що знаходиться в [ADDRESS] , при цьому жодного договору про порядок сплати даних коштів (в розмірі 5000 доларів США) сторони не укладали та нотаріально не посвідчували. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст.77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведені вимоги закону, з урахуванням встановлених судом обставин справи, у суду також відсутні підстави вважати, що відповідач у справі безпідставно набув майно позивача та зобов`язаний його повернути. Судом також не встановлено будь-якого порушеного права позивача, що підлягає захисту в судовому порядку, оскільки позивачем усвідомлено та добровільно грошовими переказами передано грошові кошти на ім`я відповідача [PERSON] . При цьому, судом взято до уваги, що у сторін є діти, які після розірвання шлюбу проживали з відповідачем та, що батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку, а отже у відповідача відсутні будь-які грошові зобов`язання перед позивачем, а тому, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з вищевказаних підстав за безпідставністю вимог. На підставі ст.ст.180, 181 СК України, ст.ст.1212, 1215 ЦК України,

Outcome: dismissed