Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

05.02.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.10.2013 р. на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 363 грн. щомісяця на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку із збільшенням потреб у навчанні, розвитку та інше. Вважає, що збільшення розміру аліментів не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. 20.02.2018 р. позивач подала до канцелярії суду уточнену позовну заяву, в якій просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.10.2013 р. на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 363 грн. щомісяця на 900 грн., починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою суду від 26.02.2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надано строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін або про розгляд справи в загальному порядку не заявляв, у зв'язку з чимзгідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 21.12.2007 року, який було розірвано 16.12.2010 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва серії [NUMBER] вд 23.07.2008р.), яка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (довідка ТОВ «Николаевдомсервис» № 54 від 20.02.2018 р.). Відповідно до рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.10.2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 363 грн. щомісячно і до її повноліття. Проте позивач вказує на недостатність цих коштів, так як рівень потреб доньки у розвитку, навчанні, одязі та іншому збільшився, а сама вона не може його повністю забезпечити та задовольнити. В свою чергу, відповідач, який визнав позов, надав до суду довідку про доходи № 15 від 14.03.2018 року, з якої вбачається, що він має офіційне місце роботи, стабільний дохід та цілком спроможний сплачувати аліменти у розмірі 900 грн. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з огляду на викладене, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що слід змінити розмір аліментів, що стягуються за рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10.10.2013 року у твердій грошовій сумі у розмірі 363 грн. щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], стягнувши аліменти з [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved