overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

06 березня 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2009 року, який зареєстровано Глушківською сільською радою Купянського району Харківської області за актовим записом № 05. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що їхня сімя фактично розпалась, відповідач працює, має стабільний заробіток, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не зявилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить не фіксувати судовий процес технічними засобам. Відповідач в судове засідання також не зявився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить не фіксувати судовий процес технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 жовтня 2009 року, який зареєстровано Глушківською сільською радою Купянського району Харківської області за актовим записом № 05 (а.с. 3). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка зареєстрована разом з позивачкою за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Глушківка, вул. Мовмиги, буд. 31 та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], у розмірі 1/3 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що в архівній довідці, виданої Білозерським відділом обслуговування громадян УОГ ГУ в Херсонській області, допущено помилку у написанні його «прізвища», замість «Босюк» записано «Боснюк», а також неправильно зазначено дату народження, що ставить під сумнів факт належності йому вищевказаного документу, записи в якому мають значення для зарахування трудового стажу при перерахунку пенсії. Заявник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Представник Шацько-Любомльського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що заявлені вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що при зверненні [PERSON] до Шацько-Любомльського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з документами для перерахунку пенсії, працівниками управління було виявлено в архівній довідці №04-04/95 від 14.02.2018 року, виданої Білозерським відділом обслуговування громадян УОГ ГУ в Херсонській області, що прізвище працівника вказано «Боснюк», а дата народження 1951 рік. Факт належності [PERSON], [INFO], вищевказаних документів, в повному обсязі підтверджується копією паспорта серії ЕС №988229 та копією трудової книжки, в якій значаться записи від 12.06.1968 року про зарахування [PERSON], [INFO], робочим відділу №2 радгоспу «Лиманський» та від 16.05.1970 року про його звільнення у звязку з призивом до лав [PERSON]. Тому, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 березня 2002 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сімєю проживали до 10 жовтня 2016 року. Основою до розпаду сім'ї послугувало те, що вони не мають спільних дітей.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, якою просив справу заслухати без його участі, позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позов визнала та на розірвання шлюбу погодилася, просила залишити їй прізвище, отримане при укладенні шлюбу [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище Передерій) [PERSON] 06 березня 2002 року зареєстрували шлюб у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, про що складено відповідний актовий запис за №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-БП №057170 (а. с. 5). Як встановлено судом, основою розпаду сімї послугувало те, що у подружжя немає спільних дітей. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви відповідача після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище, отримане при одруженні, - [PERSON]. Підлягають поверненню позивачу [PERSON] з державного бюджету 352 грн. 40 коп. від суми сплаченого судового збору на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, в якій визначено, що в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме заповіту від імені [PERSON], посвідченого «28» грудня 1995 року за реєстром №12 на імя [PERSON]. На обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], який помер 12 жовтня 2002 року. У заповіті посвідченого секретарем виконкому Баранівської сільської ради, Ярмолинецького району, Хмельницької області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за номером 12 допущено помилку, замість вірного по батькові «Леонідович» було записано «Леонович». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкоємцю заявнику необхідно для того, щоб оформити спадкові права. В судовому засіданні заявник та його уповноважений представник, заяву підтримали та наполягали на її задоволені. Представник заінтересованої особи [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви. Сторони не заперечували проти винесення рішення у підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] відповідно до заповіту від 28.12.1995 року. [PERSON] помер 12 жовтня 2002 року. Відомості щодо скасування заповіту у суду відсутні. В даному заповіті, посвідченого секретарем виконкому Баранівської сільської ради, Ярмолинецького району Хмельницької області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за номером 12 допущено помилку замість вірного по батькові заявника «Леонідович» було записано «Леонович». Дані факти підтверджуються копією заповіту, копією свідоцтва про смерть, свідоцтвом про народження, довідками Баранівської сільської ради. При розгляді справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, фактуналежності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.(п.12.Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення). Заявник підтвердив довідкою Баранівської сільської ради про неможливість здійснення виправлень у заповіті. Враховуючи викладене, визнання факту належності заповіту заінтересованою особою, суд прийшов до висновку, що слід встановити факт належності заповіту від імені [PERSON], посвідченого 28 грудня 1995 року, за реєстром №12 на імя [PERSON] [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження свої майном, будинком за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Богуслав, вул. Леніна, буд. 40, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачу належить право власності на вищевказаний будинок на підставі свідоцтва про право власності. Місце проживання відповідача зареєстроване у вищевказаному будинку, проте фактично за адресою реєстрації відповідач не проживає. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 25 вересня 1992 року, [PERSON] належить на праві приватної власності будівля № 40 по вул. Леніна у селі Богуслав, що завірено виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області. У вищевказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 02 квітня 2018 року. Відповідно до акту обстеження щодо не проживання складеного 20 лютого 2018 року комісією в складі депутата сільської ради [PERSON]І, діловода сільської ради [PERSON] та сусідів [PERSON] (вул. Соборна, 71), [PERSON] (вул. Соборна, 42), [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [INFO] з 2016 року. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив, що відсутність відповідача в квартирі за адресою: Дніпропетровська область, с. Богуслав, вул. Соборна, буд. 40, складає більш ніж рік, що є підставою для визнання [PERSON] такою, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] ([PERSON]) про розірвання шлюбу, зареєстрованого Управлінням реєстрації шлюбу району Шішлі м. Стамбул Республіки Туреччина, реєстраційний номер свідоцтва 1/137. Відповідач по справі [PERSON] ([PERSON]), згідно витягу зі свідоцтва про укладення шлюбу, є громадянином Республіки Туреччина. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 04 березня 2010 року з відповідачем, який є громадянином Республіки Туреччина, перебувають у шлюбі. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, їх шлюб носить формальний характер, зберігати його позивач наміру не має. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що з 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - громадянином Республіки Туреччина та після реєстрації шлюбу вони проживали на території Кіпру. В січні 2014 року вона повернулась на Україну і вже п'ять років вони не підтримують сімейних відносин з відповідачем та не спілкуються. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, місця перебування на території України [PERSON] не має. Документи відповідачу були надіслані на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, а проведення відносно нього окремих процесуальних дій - на підставі Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року, документи повернулись без виконання. Вислухавши позивача, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] ([PERSON]), [INFO], уродженець Чайджума, громадянин Республіки Туреччина та [PERSON] ([PERSON]), [INFO], уродженка Україна (Ukrayna), громадянка України (Ukrayna),зареєстрували шлюб 04 березня 2010 року в Шішлі, Стамбул. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно, що підтверджується копією витягу зі свідоцтва про укладення шлюбу №638, виданого 28 червня 2016 року Управлінням ВРАЦСУ Муратпаша/Анталія Республіки Туреччина /а.с. 33 зв., 37/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]/а.с. 38-40/. [PERSON] та [PERSON]тривалий час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

\~\~ 06 березня 2018 року\~\~ [PERSON] звернулася\~ до\~ суду\~ з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила,\~ що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 17.11.2007 року, який зареєстровано\~ відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного\~ управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 62.\~Мають малолітнього [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки припинені з 2015 року. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Дитину залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище Ющик. Позивачка в судове засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Згодна на винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, але своєчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Про причини своєї\~ неявки не повідомив.\~ Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 17 листопада 2007, який зареєстровано\~ відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного\~ управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 62 та є батьками малолітнього року [PERSON], 14 серпня 2008 народження, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 57 від 29 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області\~ (а.с.2-3). Із-за різних поглядів на життя та несумісності характерів, сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2016 року. Спільне життя у них не склалося через різність поглядів на сімейне життя, внаслідок чого між ними виникають сварки та непорозуміння, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю та їх окреме проживання, просила шлюб розірвати, змінити її прізвище на те, яке вона мала до шлюбу [PERSON], стягнути на її користь сплачений судовий збір. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача мається заява, у якій вона підтримує позов та просить розглянути справу без її присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2016 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який зареєстровано Липоводолинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №31. Після реєстрації шлюбу позивач стала іменуватися прізвищем [PERSON] (а.с. 7). Сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8) Позивачка разом з дочкою та своїми батьками зареєстрована та проживає [INFO] (а.с. 9). Відповідач зареєстрований [INFO] (а.с. 12). Позивач бажає розірвати укладений із відповідачем шлюбу, у звязку з чим звернулася до суду з позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Вбачається, що з моменту подання позовної заяви позивач не змінила свого рішення щодо необхідності розірвання шлюбу та щодо можливості подальшого спільного життя подружжя. Відповідач, достовірно знаючи про наявність у суді вказаного спору, у судове засідання жодного разу не зявився, відзиву до суду не надіслав, із клопотанням про зупинення провадження у справі для надання часу для примирення до суду не звертався, а тому з його сторони не вбачається наявності спроб зберегти сімю. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому вимога позивачки про відновлення дошлюбного прізвища [PERSON] також підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved