Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

05.07.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І., Великоком`ятівська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним договору дарування, скасування права власності, скасування реєстрації права власності та визнання права власності. Позивач просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті баби - [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 1153119721212, з відповідною частиною господарських будівель та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 2121280900:08:004:0140, що знаходиться за вказаною адресою, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), скасувати право власності відповідача [PERSON] на дані житловий будинок та земельну ділянку, визнати недійсним договір дарування від 23.01.2017 року, укладений між відповідачами [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана), посвідчений 23.01.2017 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І., скасувати реєстрацію права власності на згадане нерухоме майно та визнати за ним, позивачем, право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та 1/2 частину земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що позивач до 1991 року проживав та був зареєстрований у будинку [ADDRESS] . Будинок належав його бабі [PERSON] Оскільки будинок був старий, то у 1970-1971 роках з дозволу баби батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] побудували новий будинок. Однак, з огляду на те, що дозвіл на будівництво нового будинку надавався бабі, то вона була його власником згідно погосподарських книг Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. З 1982 року, після смерті батька - [PERSON] , позивач з матір`ю - [PERSON] , братом - [PERSON] та бабою - [PERSON] були зареєстровані та проживали в зазначеному будинку, який фактично утримувала мати. У 1990 році мати уклала шлюб з громадянином Чехословацької республіки [PERSON] . У січні 1991 року позивач з матір`ю отримали дозвіл на постійне проживання в даній державі і переїхали до м. Пряшів, знявшись з реєстрації в Україні. З 1991 року в будинку був зареєстрований брат позивача - [PERSON] . Позивач з матір`ю постійно приїжджали до баби, допомагали їй, вкладали кошти в будинок. Брат з дружиною та донькою з 1991 року по 2003 рік проживали разом з ними в Словаччині через важке матеріальне становище. У 1998 році баба померла, похоронили її за кошти позивача та його матері. Спадкоємцями першої черги після смерті баби є позивач та його брат - [PERSON] , заповіт баба не залишила. В подальшому позивач приїжджав до будинку баби, проживав там, взяв з будинку молитовні книги, чайний сервіз та інші речі, на згадку, тобто фактично вступив у володіння спадковим майном. З вересня 2001 року по жовтень 2007 року брат позивача отримував пенсію їхньої матері, за яку утримував будинок баби та сплачував комунальні послуги. Позивач з матір`ю, приїжджаючи додому час від часу, доглядали за будинком, обробляли земельну ділянку. Проте, коли приїхали 12.07.2016 року, то племінниця позивача та онука його матері - [PERSON] викликала поліцію, зазначивши, що вони чужі люди, які проникли до її житла. З того часу позивач дізнався, що всупереч закону, тому що фактично вони з братом прийняли спадщину після смерті баби у рівних частках, по 1/2 частці, брат оформив право власності на будинок та земельну ділянку лише на себе, після чого весь будинок подарував своїй дочці - [PERSON] . На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс УРСР 1963 року. У п. 1 ст. 549 ЦК УРСР було передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач вважає, що прийняв спадщину, оскільки користувався, утримував половину будинку з відповідною частиною господарських будівель, та половину земельної ділянки. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався з огляду на фактичне прийняття спадщини, від своєї частки у спадщині не відмовлявся. Задля захисту права власності вимушений звернутися до суду. У відповіді на відзив від 04.10.2019 року (а.с. 117-119а) представник позивача додатково вказала на те, що протягом 1991-2003 роках відповідач [PERSON] з сім`єю не постійно проживав з позивачем та його матір`ю в Словаччині, а вони часто приїжджали та перебували в них тижнями. Відповідач [PERSON] отримував пенсію матері у поштовому відділенні в с. Великі Ком`яти згідно наданого нею доручення. Відповідачі та їх представник [PERSON] заперечили проти позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 23.09.2019 року (а.с. 95-98). Зокрема, зіслалися на те, що обставини, якими позивач обґрунтовує свій вступ у володіння спадковим майном, не відповідають дійсності, оскільки не доведені належними та допустимими доказами. Позивач не надав докази того, що у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, тобто, з 29.10.1998 року до [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в будинку по [ADDRESS]. На момент її смерті в будинку проживали і були зареєстровані відповідач [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його дружина працювали, а дочка навчалася у с. Великі Ком`яти. Твердження позивача про те, що пенсію матері отримував відповідач [PERSON] для оплати за комунальні послуги та обслуговування будинку, є голослівними. 09.10.2019 року, 04.11.2019 року від третьої особи - Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області поступили клопотання про розгляд справи без участі представника, які ухвалами суду від 15.10.2019 року (а.с. 136-138) та від 05.11.2019 року (а.с. 144, 145) задоволені. 15.10.2019 року представник відповідачів звернулася до суду з клопотанням про залучення до участі в справі співвідповідача [PERSON] , у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 15.10.2019 року, [PERSON] залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 136-138). 23.09.2019 року до суду поступила заява представника відповідачів про виклик свідків та 15.10.2019 року представником позивача заявлено клопотання про виклик свідків, які задоволено ухвалою суду від 15.10.2019 року (а.с. 136-138). 04.11.2019 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] подала в суд заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, яку задоволено ухвалою суду від 05.11.2019 року (а.с. 144, 145). Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, з`ясувавши обставини, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Великі Ком`яти Виноградівського району Закарпатської області померла [PERSON] , про що 30.10.1998 року Виконавчим комітетом Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області складено актовий запис № 52. Заповіт [PERSON] не залишила. [PERSON] проживала в одному з будинків, які знаходилися за адресою: [ADDRESS] , та рахувалися за нею, як за головою дворогосподарства. У 1972 році [PERSON] зверталася до Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області з приводу надання дозволу на будівництво нового будинку на старому місці. У 1973 році був побудований новий будинок. Старий будинок знесений у 2004-2005 роках. На час смерті [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали відповідач [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] (дружина внука) та відповідач [PERSON] (правнука). Позивач [PERSON] теж є внуком [PERSON] , яка була матір`ю його батька [PERSON] , [INFO] . Батько позивача помер [INFO] . З січня 1991 року позивач з матір`ю - [PERSON] проживає за кордоном, до того вони були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . Після смерті баби позивач періодично приїжджав додому та залишався на кілька днів, перший раз прибув приблизно через два тижні. Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не подавав. [PERSON] також народила дочку [PERSON] , яка в судовому засіданні зазначила, що відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері. 10.06.2006 року відповідач [PERSON] (брат позивача), набув право власності на будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.06.2006 року, серія [NUMBER], виданого Великоком`ятською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області. 10.06.2006 року Виноградівським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності відповідача [PERSON] на дане нерухоме майно в реєстровій книзі № 2, номер запису № 859, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 15042258. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер 2121280900:08:004:0140, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). 23.01.2017 року відповідач [PERSON] подарував зазначений будинок з надвірними побудовами своїй дочці - відповідачу [PERSON] . Встановлені судом обставини підтверджені наступними письмовими доказами: 1) копія свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого повторно 21.09.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, серія [NUMBER] (а.с. 13); 2) довідка від 04.09.2019 № 02-23/780, видана Великоком`ятівською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області, щодо місця реєстрації [PERSON] на час смерті (а.с. 105); 3) копія довідки від 25.09.2018 року № 02-37/972, виданої Великоком`ятівською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області, щодо записів у погосподарських книгах (а.с. 22); 4) копії з погосподарських книг Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області щодо дворогосподарства [PERSON] на [ADDRESS] за період 1986-1990 р.р. (а.с. 126, 127), за період 1991-1995 р.р. (а.с. 128, 129), за період 1996-2000 р.р. (а.с. 130, 131); 5) копія архівного витягу від 13.09.2018 № 80/01-28, виданого Державним архівом Закарпатської області, що містить витяг із протоколу засідання виконавчого комітету Великоком`ятівської сільської Ради депутатів трудящих Виноградівського району, Закарпатської області, УРСР від 29.09.1972 року, на якому заслуховувалася заява [PERSON] про надання дозволу на будівництво нового будинку (а.с. 23); 6) довідка від 04.09.2019 № 02-23/779, видана Великоком`ятівською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області, щодо осіб, зареєстрованих разом з [PERSON] (а.с. 106); 7) довідка від 12.08.2019 № 66, видана [PERSON] . Великоком`ятівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів (а.с. 108); 8) копія свідоцтва про народження [PERSON] , виданого повторно Бюро записів актів громадянського стану Виноградівського району Закарпатської області, серія [NUMBER] (а.с. 14); 9) копія довідки про одруження № 502 [PERSON] та [PERSON] , виданої 21.08.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області (а.с. 16); 10) копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 20.07.2018 року, № 00020608494, виданого Виноградівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (а.с. 17); 11) копія свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого повторно 17.04.2001 року, серія [NUMBER] (а.с. 15); 12) копія свідоцтва про народження [PERSON] , виданого повторно 30.03.1993 року відділом запису актів громадянського стану Виконкому Виноградівської районної Ради народних депутатів Закарпатської області, серія [NUMBER] (а.с. 100); 13) копія свідоцтва про народження [PERSON] , виданого повторно 23.08.1988 року відділом запису актів громадянського стану Виконкому Виноградівської районної Ради народних депутатів Закарпатської області, серія [NUMBER] (а.с. 18); 14) довідка від 04.09.2019 № 02-23/778, видана Великоком`ятівською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області, щодо місця реєстрації [PERSON] (а.с. 107); 15) копія громадянського паспорта [PERSON] , виданого 27.06.2014 року в м. Пряшів Словацької Республіки, номер паспорта [NUMBER] , з копією перекладу, виконаного перекладачем Гусар В.І. , справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І. 20.07.2018 року, що зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3796 (а.с. 10, 11); 16) копія свідоцтва про народження [PERSON] , виданого повторно 17.11.1960 року Бюро записів актів громадянського стану Виноградівського району, серія [NUMBER] (а.с. 110); 17) копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , виданого 27.12.1967 року, серія [NUMBER] (а.с. 111); 18) копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.06.2006 року, виданого Великоком`ятською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області, серія [NUMBER] (а.с. 19); 19) копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2006 року, номер витягу 10903876, виданого Виноградівським бюро технічної інвентаризації (а.с. 19 - зворот); 20) копія договору дарування будинку від 23.01.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 23.01.2017 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Лапчак Г.І., що зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 80 (а.с. 20, 21). Крім того, обставини щодо місця проживання сторін та спадкодавця стверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила те, що позивач не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини, повідомила про знесення старого будинку. Показання з приводу існування двох будинків на території дворогосподарства спадкодавця також надали свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дані обставини та факт відсутності заповіту спадкодавця визнані сторонами і суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини в частині періодичних приїздів позивача до місця відкриття спадщини підтверджені показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Показання свідка [PERSON] , яка зазначила, що після похорону [PERSON] , вона, свідок, жодного разу не бачила позивача, не є доказом того, що позивач не приїжджав. Той факт, що позивач вперше приїхав до будинку баби приблизно через два тижні після її смерті, доведений показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , які одночасно спростовують твердження відповідачів про те, що перший такий приїзд позивача мав місце в 2016 році та показання свідка [PERSON] , яка ствердила, що позивач вперше приїхав через три роки. Доводи позивача щодо того, що він доглядав за будинком баби, обробляв земельну ділянку біля будинку, взяв деякі речі, а також те, що відповідач [PERSON] утримував будинок за пенсію їхньої матері, не підтверджені доказами. Показання свідка [PERSON] з приводу виконання позивачем деяких робіт, а саме: підмітання біля будинку, обрізування дерева, що повністю заперечені свідком [PERSON] , не є достатнім доказом обставин, на які зсилається позивач. Копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2017 року (а.с. 21 - зворот), є недопустимим доказом, оскільки на витягу відсутні підпис та печатка державного реєстратора чи адміністратора центру надання адміністративних послуг, що передбачено у абз. 2 ч.1 ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (з наступними змінами). Копія трудової книжки [PERSON] , [INFO] , від 17.08.1981 року, серія [NUMBER] (а.с. 101-104), не містить відомості про обставини, які мають значення для встановлення обставин справи, тому є неналежним доказом. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Розділу VII. Спадкове право Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року (із змінами і доповненнями станом на 29.10.1998 року)(далі - ЦК УРСР). У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР закріплено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З огляду на відсутність заповіту спадкодавця [PERSON] після її смерті має місце спадкоємство за законом та у зв`язку з тим, що на час її смерті не було в живих її сина (батька позивача) [PERSON] , то позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця позивач не подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивач мотивує прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця фактичним вступом у володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, проте не довів даний факт. Так, у п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за № 152/361, яка була чинна до 03.03.2004 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Приїзд позивача до місця проживання спадкодавця на декілька днів приблизно через два тижні після її смерті є єдиним встановленим судом фактом в частині його вступу у володіння спадковим майном, та не виступає доказом такого вступу. Інші докази відсутні. З викладених мотивів позов в частині встановлення факту прийняття позивачем спадщини не підлягає задоволенню. Позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування, скасування права власності, скасування реєстрації права власності та визнання права власності, є похідними від вимоги про встановлення факту прийняття спадщини, крім того, у позовній заяві не викладено обставини на їх обґрунтування, тому в задоволенні даних вимог також слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов не підлягає задоволенню, на позивача покладаються понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 5547,70 грн.

Outcome: dismissed