Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

07.03.2018 року [PERSON] (адреса: вул. Лемківська, 3/2 м. Борислав Львівська область) звернулася до суду з позовом [PERSON] (адреса: вул. Лемківська, 3/1 м. Борислав Львівська область) про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 23.11.1995 року відділом ЗАГСу Бориславського міськвиконкому Львівської області між нею та [PERSON] (після зміни імені: [PERSON]) було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №366. У шлюбі в сторін народився син [PERSON], 10.12.1998р.н., який вже повнолітній. Причиною розірвання шлюбу стало те, що позивач у 2008 році виїхала на заробітки в Чеську Республіку, а в 2011 році відповідач в Італійськ республіку, з того часу шлюбні стосунки між сторонами припинено. Позивачка вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв»язку з тим, що виникли непорозуміння, різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси. Вони стали чужими людьми і миритися не бажають. Майнового спору між сторонами немає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність; зазначає, що їхній з відповідачем шлюб є лише формальним, а сім'ї вже давно немає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність; позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках 23.11.1995 року відділом ЗАГСу Бориславського міськвиконкому Львівської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис за №366, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ №265534. Згідно даного свідоцтва прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Чарнош». Згідно свідоцтва про зміну імені серії 1-СГ №008630, виданого відділом ДРАЦС Бориславського МУЮ Львівської області від 10.03.2011 року встановлено, що [PERSON], 06.09.1972р.н., змінив ім'я на [PERSON], про що зроблено актовий запис №5. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що виникли непорозуміння, різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси. У 2008 році позивач виїхала на заробітки в Чеську Республіку, а в 2011 році відповідач в Італійськ республіку, з того часу шлюбні стосунки між сторонами припинено. Спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON] Примирення між ними є неможливим. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем [PERSON] позовні вимоги визнаються в повному обсязі. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачем, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved