Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

05.11.2014 заступник прокурора Київської області Грабець І. в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що прокурорською перевіркою щодо законності набуття права власності на земельні ділянки на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області встановлено порушення вимог ст. 19 ЗК України (в редакції 1990 року) при наданні земельної ділянки площею 3,06 га згідно рішень №88, №89 від 19.06.2001 року [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, порушення Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією вимог ч.7 ст. 122, ст. 128, ч.9 ст. 149 ЗК України, п.12 ч.1 Перехідних положень ЗК України (в редакції на момент прийняття оскаржуваного розпорядження), яка вийшла за межі своїх повноважень під час продажу земельної ділянки для ведення мисливсько-рибальського господарства на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області площею 3,06 га корпорації „Енергоімпекс-Україна, а в подальшому під час укладення договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки в розмірі 3,0545 га рекреаційного призначення, укладеного між корпорацією „Енергоімпекс-Україна та [PERSON], якому на підставі незаконних вищезазначених рішень [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, договору купівлі-продажу, видано Державний акт на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення розміром 3,0545 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Просив визнати недійсним рішення XXII сесії XXIII скликання «Про переоформлення земельної ділянки в зв'язку із зміною землекористувача» від 19.06.2001 №88. Визнати недійсним рішення XXII сесії XXIII скликання «Про надання земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна» від 19.06.2001 №89. Визнати недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації «Про продаж земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна» від 14.03.2007 №146. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №612351, виданий [PERSON] 01.06.2007. Витребувати із незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 3,0545 га (кадастровий номер земельної ділянки 3223388200:02:039:0001), що розташована на території Переяслав-Хмельницького району Київської області вартістю 698907,20 грн. Визнати за державою в особі Кабінету Міністрів України право власності на земельну ділянку площею 3,056 га, з кадастровим номером 3223388200:02:039:0001, яка знаходиться на території Переяслав-Хмельницького району Київської області. Судові витрати по справі покласти на відповідачів. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09.07.2015 позовні вимоги задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 09.11.2015 скасовано вищезазначене рішення Переяслав-Хмельницького суду Київської області та ухвалено нове рішення яким відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача. 15.06.2016 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09.07.2015 та рішення апеляційного суду Київської області від 09.11.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник першого заступника прокурора Київської області прокурор Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури [PERSON]В, та представник Головного управління юстиції у Київській області [PERSON], позовні вимоги підтримали, просять задовольнити їх. Відповідач [PERSON] сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області в судове засідання не зявились, згідно листа направленого до суду, позов визнала. Відповідач Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація в письмовій заяві просила проводити розгляд справи у відсутності представника та в письмових запереченнях представника [PERSON], яка діє за довіреністю №06.01-19/2666 від 03.12.2014, посвідченої головою адміністрації [PERSON], просить відмовити в позові, посилаючись на вимоги ст.ст. 17, 122, 128, 149 ЗК України (в редакції, що діяла на момент прийняття розпорядження), зазначаючи, що розпорядження в.о. голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14.03.2007 №146 „Про продаж земельної ділянки корпорації „Енергоімпекс-Україна, а в подальшому і укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією та корпорацією „Енергоімпекс-Україна, відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону. Представник корпорації „Енергоімпекс-Україна [PERSON], який діє за довіреністю №49-Д від 15.01.2011, посвідченої президентом [PERSON], в письмових запереченнях проти позову заперечує, посилаючись на пропущений строк давності для звернення з таким позовом до суду, на відсутність порушень вимог закону під час прийняття рішень [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №88 „Про переоформлення земельної ділянки в звязку із зміною землекористувача від 19.06.2001 року та №89 „Про надання земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна від 19.06.2001 року, а також на відсутність порушення вимог законодавства при прийнятті розпорядження Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області „Про продаж земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна від 14.03.2007 № 146. Позовні вимоги першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України про визнання недійсним рішень, розпоряджень, державних актів та витребування земельних ділянок на користь держави, вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши представника першого заступника прокурора Київської області прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури [PERSON], , представника Головного управління юстиції у Київській області [PERSON], , дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б №026439 від 1993 року Мисливському рибальському господарству „Переяславський належала земельна ділянка площею 1,5 га. Згідно договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 09.04.2001 серії АВР №872987 Київська обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок корпорації „Енергоімпекс-Україна продала цілісний майновий комплекс, що розташований в селі Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області, на земельній ділянці 1,5 га. 12.04.2001 складено акт прийому-передачі будівель цілісного майнового комплексу, а саме: будинку цегляного загальною площею 49,70 кв.м, Єгерського пункту площею 306 кв.м, будинку Єгеря площею 15,10 кв.м, будинку цегляного загальною площею 125 кв.м, будинку деревяного загальною площею 30,40 кв.м, двох вольєрів та одного колодязя, що зареєстрований в Переяслав-Хмельницькому МБТІ за №55/2 Київської області. Відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 19.06.2001 №88 за заявою Київської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 1,5 га районно-мисливсько-рибальського господарства „Переяславський, що розташований на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та надано у постійне користування зазначену земельну ділянку корпорації „Енергоімпекс-Україна. 05.07.2001 за заявою ТОВ „Енергоімпекс-Україна про розширення земельної ділянки на території мисливсько-рибальської бази комісією, в складі: заступника голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, завідуючого відділом містобудування, архітектури та ЖКГ, сільського голови с. Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області, начальника районного відділу земельних ресурсів, головного санітарного лікаря, начальника СДПЧ-27 м. Переяслав-Хмельницький, начальника Дніпровського басейного управління водних ресурсів, начальника районної державної екологічної інспекції, директора Переяслав-Хмельницького держлісгоспу, президента корпорації „Енергоімпекс-Україна проведено обстеження ряду земельних ділянок біля мисливсько-рибальської бази „Циблі корпорації „Енергоімпекс-Україна з метою її розширення та складено акт вибору земельної ділянки під розширення мисливсько-рибальської бази „Циблі на землях [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області площею 1,56 га. На підставі матеріалів вибору земельної ділянки під розширення бази мисливців та рибалок корпорації „Енергоімпекс-Україна, [PERSON] сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, розглянувши проект відведення земельної ділянки площею 1,56 га, згідно рішення №89 від 19.06.2001 надала корпорації „Енергоімпекс-Україна земельну ділянку площею 3,056 га в постійне користування, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області для ведення мисливсько-рибальського господарства. В подальшому, 14.11.2001, на підставі зазначеного рішення [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області корпорації „Енергоімпекс-Україна видано акт №1-КВ №000135, згідно якого передано в постійне користування земельну ділянку розміром 3,056 га для ведення мисливського-рибальського господарства. Згідно розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 14.03.2007 №146 „Про продаж земельної ділянки корпорації „Енергоімпекс-Україна вирішено продати корпорації „Енергоімпекс-Україна земельну ділянку площею 3,056 га вартістю 678432,00 гривень, розташованої на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що перебуває в постійному користуванні корпорації „Енергоімпекс-Україна на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №000135 від 14.11.2001. Цього ж дня укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки між Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією в особі в.о. голови адміністрації [PERSON] та корпорацією „Енергоімпекс-Україна в особі президента корпорації [PERSON] На підставі зазначеного договору, 23.03.2007 корпорації „Енергоімпекс-Україна видано державний акт на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення (дачне будівництво) площею 3,0545 га. В подальшому, 24.04.2007, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №2-952 корпорація „Енергоімпекс-Україна продала громадянину [PERSON] Федерації [PERSON] земельну ділянку рекреаційного призначення (дачне будівництво), що розташована на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області розміром 3,05456 га вартістю 698907,20 гривень. На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку рекреаційного призначення (дачне будівництво) розміром 3,0545 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Вищеназваний державний акт серії ЯЕ №612351, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733200017. Згідно вимог ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст.ст. 142 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через ограни місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. В силу ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших обєктів, повязаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Згідно довідки, виданої управлінням Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області від 30.06.2015 за №10-1014-03-1533/2-15, земельна ділянка площею 3,0545 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області і яка 01.06.2007 зареєстрована в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733200017 на імя [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЕ №612351, відноситься до земель рекреаційного призначення. Статтею 19 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) передбачено, що право розпорядження землями рекреаційного призначення мали лише обласні ради народних депутатів. В порушення вимог ст.ст. 19, 74 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), рішеннями [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №№88, 89 від 19.06.2001 надано земельні ділянки площею 1,5 га та 1,56 га, а загальною площею 3,06 га за межами населеного пункту [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області корпорації „Енергоімпекс-Україна для ведення мисливсько-рибальського господарства. Відповідно до ч.1 ст. 128 ЗК України (в редакції на момент прийняття розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14.03.2007) продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної власності, крім земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, проводиться місцевими державними адміністраціями, Радою Міністрів Автономної республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. В силу ч.1 п. 12 Перехідних положень ЗК України (у редакції на момент прийняття спірних рішень) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. На момент виникнення спірних правовідносин повноваження органів виконавчої влади та місцевого самоврядування розмежовувались ст.ст. 122, 149 ЗК України. В силу ч.7 ст. 122 ЗК України Кабінет Міністрів надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього кодексу. За вимогами ч.9 ст. 149 ЗК України\~ Кабінет Міністрів вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для несільськогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків визначених статтею 150 цього кодексу. Відповідно до розмежування компетенції органів виконавчої влади, земельними ділянками державної власності рекреаційного призначення розпоряджається Кабінет Міністрів України. Таким чином, при прийнятті оспорюваного розпорядження Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація вийшла за межі своїх повноважень, визначених Законом України „Про місцеві державні адміністрації та Земельного кодексу України. Оскільки надання земельних ділянок рекреаційного призначення у власність віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, рішення [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №88 «Про переоформлення земельної ділянки в звязку із зміною землекористувача» і №89 «Про надання земельної ділянки корпорації «Енергоімпекс-Україна» від 19.06.2001 та розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 14.03.2007 №146 „Про продаж земельної ділянки корпорації „Енергоімпекс-Україна слід визнати недійсними. Виданий 01.06.2007 [PERSON] державний акт на право власності серії ЯЕ №612351 на земельну ділянку рекреаційного призначення розміром 3,0545 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, слід визнати недійсним, оскільки набуття відповідного права власності спірної земельної ділянки відбулось з порушенням вимог Земельного кодексу України. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В силу ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення. З огляду на зазначену норму закону, способом такого відновлення становища, яке існувало до видачі оспорюваних рішень і державного акту є повернення земельної ділянки державі в особі Кабінету Міністрів України, зважаючи, що право розпоряджатись оспорюваною земельною ділянкою віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Однак, суду не надано доказів про віднесення даної земельної ділянки до розпорядження Кабінету Міністрів України. Тобто, позовні вимоги про витребування земельної ділянки із незаконного володіння [PERSON], на користь Кабінету Міністрів України не підлягають задоволенню. За приписами ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ст. 4 Закону України від 29.06.2003 „Про державний контроль за використанням та охороною земель обєктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України. Основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України (ст. 2 Закону). Порядок передачі у власність земельної ділянки, передбачений чинним законодавством. Порушення вимог закону при передачі у власність земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. З огляду на вищевикладені вимоги Закону, позов про визнання права власності за Кабінетом Міністрів України на спірну земельну ділянку задоволенню не підлягає. Доводи, в письмових запереченнях, представника корпорації „Енергоімпекс-Україна [PERSON], який діє за довіреністю №49-Д від 15.01.2011, посвідченої президентом [PERSON], щодо пропуску строку позовної давності в межах якого згідно вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України мав би звернутись позивач за захистом цивільного права, не грунтується на законі. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України (в редакції станом на день прийняття [PERSON] сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області рішень, розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області) позовна давність не поширюється на вимогу власника чи іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства від 20.12.2011 №4176-VI, який набрав чинності 15.01.2012, п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України був виключений. Разом з тим, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, протягом трьох років з дня набрання чинності цим законом, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право. Позивач звернувся з позовом в суд 05.11.2014 року, і саме з цього часу справа перебуває на розгляді в судах різних інстанцій. Тому, з огляду на правила п.5 зазначених Прикінцевих та перехідних положень, підстав для застосування строку позовної давності немає. В силу положень ст. 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їх компетенції, встановленої законом. Однак до повноважень Кабінету Міністрів України не належать функції здійснення державного контролю за використанням і охороною земель, він не має повноважень щодо витребування від будь-яких інших органів державної влади для перевірки землевпорядної документації, інформації відносно користувачів земельних ділянок, тощо, особливо зважаючи, що положення законодавства про доступ до публічної інформації не регулюють правовідносини між державними органами та субєктами владних повноважень. Як висновок, сам факт прийняття оспорюваних рішень, розпоряджень або поінформованість будь-якого іншого органу державної влади про наявність спірних правовідносин, не може слугувати підставою для початку відліку строку позовної давності. За змістом ст.ст. 256, 261 Цивільного кодексу України, позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатись до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права. При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалась або могла довідатись про порушення її права або про особу, яка його порушила. Як зазначає Верховний Суд України у постанові від 27.05.14 у справі № 3-23гс14, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Також слід зазначити, що звернення прокурора до суду з позовом у даній справі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально-значущого питання - незаконне надання у приватну власність земель рекреаційного призначення як національного багатства України - власності Українського народу. Суспільний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю рекреаційного призначення, захист такого порушеного права шляхом повернення в державну власність земель, що незаконно вибули з такої власності. Одночасно з викладеним слід зазначити, що позовна давність є інститутом матеріального права та регулюється нормами права цивільного. За своєю правовою природою позовна давність є строком, в межах якого особі гарантований захист її субєктивного цивільного права юрисдикційним органом держави з застосуванням державного примусу. Право на гарантії захисту цивільного права є однією із правомочностей його субєкта. Водночас, застосування строку позовної давності до позовних вимог власника про витребування майна від особи, що без відповідної правової підстави набула це майно, суперечить згаданій функції, покладеній на інститут позовної давності. Зокрема, в силу положень ст. ст.ст. 330, 387, 658 Цивільного кодексу України право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним майна. Це право підлягає захисту протягом всього часу наявності у особи титулу власника майна, а єдиним обмеженням права власності у часі є інститут набувальної давності, який передбачає право особи, яка добросовісно заволоділа майном, отримати його у власність зі спливом певного строку, встановленого законом, якщо дійсний власник не звернеться до цього часу з вимогою про витребування майна. Застосування позовної давності до віндикаційного позову призводить до правової невизначеності, за якої суд погоджується, що позивач є дійсним власником майна, що є предметом спору, а відповідач, в свою чергу, є володільцем майна, яке підлягає витребуванню за вимогою власника; правовий титул законного власника майна належним чином не припинений, а у набувача майна на законних підставах право власності не виникло. З огляду на наведене суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути судові витрати на користь держави відповідно заявленим позовним вимогам до кожного з них в розмірі згідно вимог Закону України „Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial