Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

06 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування якого зазначив, що 14 травня 2007 року помела його мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилась земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована на території Антонівської сільської ради. Спадкодавець залишила заповіт на імя позивача, який подав заяву про прийняття спадщини. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок розташований в с. Антонівка, Варвинського району Чернігівської області по вул. Герцена, буд.5 та на грошові вклади. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачу відмовлено, в звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на території Антонівської сільської ради, (вулиця) провулок Герцена, 5 в с. Антонівка Варвинського району Чернігівської області, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Оскільки позивач позбавлений можливості вирішити спір у позасудовому порядку, вимушений був звернутися до суду, та просив, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану на території Антонівської сільської ради, (вулиця) провулок Герцена, 5 в с. Антонівка Варвинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, засобами електронного звязку повідомив про неможливість прибути у судове засідання та просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не зявився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником подано заяву про розгляд справи без участі представника Київської міської ради, проти позову заперечив. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи, робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 9). 14 травня 2007 року померла [PERSON] (а.с. 6). За життя [PERSON] 14.03.2006 року складено заповіт, яким все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] (а.с. 7). У відповідності до довідки із спадкового реєстру №44752611 вказаний заповіт є чинним. Згідно до довідки від 10.07.2015 року, виданої Пятою київською державною нотаріальною конторою повідомлено, що після смерті [PERSON] (дата смерті 14.05.2007 року) заведена спадкова справа №1117/2007. Єдиним спадкоємцем майна є її син [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]/83, кв. 48 (а.с. 11). 16.04.2008 року [PERSON] державним нотаріусом Пятої київської держаної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади (а.с. 18) та 19.03.2015 року позивачу державним нотаріусом Пятої київської держаної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під №5 по провулку Герцена в селі Антонівка Варвинського району Чернігівської області, що належав померлій [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним нотаріусом Пятої київської держаної нотаріальної контори [PERSON], на підставі рішення від 19.03.2015р., індексний номер 20137438, було зареєстровано право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, Варвинський район, с. Антонівка, провулок Герцена, будинок 5 (а.с. 14). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №155013, [PERSON], яка проживає в [INFO] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована на території Антонівської сільської ради вул. Герцена, 5 с. Антонівка, Варвинського району Чернігівської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 15). Аналогічна інформація підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 19 20). 20 березня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку\~ (а.с.16). Про втрату державного акту на право власності на спірну ділянку позивачем було подано відповідне оголошення в газеті «Слово Варвинщини» (а.с. 17). Наведені обставини на думку суду мали місце, та підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Із наведених обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір, щодо спадкування позивачем права на земельну ділянку після смерті його матері. Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України. Так, ст. 1216 ЦК України визначає спадкуванням, як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.\~ Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, про що зазначено у ч.ч. 1,2 ст. 1223 згадуваного Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Згідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як вбачається із ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Видача дублікатів державних актів з 1 січня 2013 року не передбачена законом. Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, що він [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлої 14 травня 2007 року спадкодавця [PERSON] Подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім позивача інших осіб, які звертались з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] судом не встановлено. Згодом, позивач подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку. Належність спадкодавцю права на відповідну земельну ділянку підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідно спадкуванню. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права вирішення спору щодо визнання права власності на земельну ділянку у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату правовстановлюючих документів, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved