Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

07.05.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18.12.1999 року він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Гуляйпільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 08. Проживав з [PERSON] однією сім`єю до 20.01.2020 року, після чого їхнє спільне проживання було фактично припинено. Як слідує далі з позову, від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який з 20.01.2020 року проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Усі обов`язки щодо утримання та виховання сина позивач несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на неї обов`язку щодо утриманню спільної дитини. Далі позивач зазначив, що відповідач здорова, працездатна, працює в Регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» провідником, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. На даний час відповідач добровільно не надає допомогу на утримання сина. Прохає стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову і до повноліття дитини. 22.06.2020 року з боку відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що зареєстроване місце свого проживання вона не змінювала, її тимчасова відсутність вдома обумовлена характером її роботи, оскільки вона працює провідником виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо Запоріжжя-1 філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця». Вважає, що саме вона забезпечує утримання дитини, так як має більший дохід ніж позивач. Зобов`язання щодо утримання сина вона виконує шляхом придбання йому одягу, продуктів харчування та інших необхідних речей. На час її відсутності сином також опікується її матір, яка проживає в одному селі з ними. На думку відповідача, звернення позивача з позовом про стягнення аліментів є наслідком неприязних відносин, які між ними склалися, тому вона має намір забезпечувати матеріально лише свою дитину, оскільки не впевнена в цільовому використанні таких коштів самим позивачем. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.25-26). Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову і до повноліття дитини. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, зазначали, що відповідач надає допомогу дитині, купує речі, продукти харчування. Суд, вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий 04.02.1997 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Відповідач [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий 21.03.2000 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.34, 35). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 06.05.2020 року Гуляйпільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] та [PERSON] 18.12.1999 року уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Гуляйпільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис № 08 (а.с. 6). Вказані обставини також підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 30.08.2019 року (а.с.41). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06.05.2020 року Гуляйпільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , про що складено виконавчим комітетом Гуляйпільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області відповідний актовий запис № 10 (а.с.7). Вказані обставини також підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 16.11.2011 року (а.с.40). Згідно довідки, виданої Гуляйпільським старостинським округом Гуляйпільського району Запорізької області вих. № 17 від 06.05.2020 року, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , має такий склад сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради № 281/11-11 від 12.05.2020 року, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 21.03.2000 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно інформації, наданої АТ «Українська залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» вих. № ШОС-06/1134 від 17.06.2020 року, в регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» відсутні відомості про доходи відповідача - [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] є працівником філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», яка є самостійним відокремленим підрозділом АТ «Укрзалізниця» (а.с. 18-19). Відповідно до довідки про доходи № 155 від 12.02.2020 року гр. [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , справді працює провідником у виробничому підрозділі пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1 філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та загальна сума її доходу за період з серпня 2019 року по січень 2020 року становить 104749,76 грн. (а.с. 24). За місцем роботи відповідач характеризується позитивно (а.с.27). Позивач за місцем свого проживання характеризується позитивно (а.с.53). Відповідно до довідок КНП «Гуляйпільська ЦРЛ» Гуляйпільської районної ради від 26.06.2020 року [PERSON] на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.52). У зв`язку з цим суд не може прийняти до уваги надані відповідачем до свого відзиву на позовну заяву довідки, складені приватним підприємцем [PERSON] про надання консультацій та лікування позивачу [PERSON] щодо його алкогольної залежності, оскільки останні спростовуються належними доказами, наданими відповідною медичною установою. Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 3 класу КУ «Гуляйпільська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Гуляйпільської міської ради, [PERSON] є здібним учнем та вихованим хлопцем, який завжди бере активну участь у громадському житті школи та класу. Мати хлопчика працює провідником на Придніпровській залізниці, часто буває відсутня. Вихованням дитини займається батько. Батьківські збори та шкільні заходи завжди відвідує батько (а.с.54). Позивач [PERSON] справді працює охоронником у ПП «СП Гуляйпільське» та має земельний пай в цьому ж господарстві розміром 4,4943 га, сума орендної плати за 2019 рік склала 18633,54 грн., при цьому розмір його заробітку за період з 01.08.2019 року по 31.07.2020 року склав 72641,36 грн. (а.с.77). Відповідно до листа начальника СД Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Рожко В.В. № 768471/01/2020 від 17.08.2020 року в провадженні сектору дізнання знаходились матеріали кримінального провадження № 12020085220000020 від 24.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень гр. [PERSON] її чоловіком [PERSON] . Зазначене кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (а.с.62). Відповідач [PERSON] як у відзиві на позовну заяву, так і в судовому засіданні, відомостей про свій незадовільний стан здоров`я чи утримання осіб, або будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо стягнення аліментів, не повідомила. Також в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що знає сім`ю [PERSON] досить тривалий час, оскільки товаришує з позивачем [PERSON] .. Вказав на те, що дитиною займається тільки батько, у хлопця є все необхідне. [PERSON] проживає сам з малолітнім сином. Його старший син проживає в м. Запоріжжі. [PERSON] в селі з`являється не часто і здебільшого мешкає у своєї матері. Після Нового року, десь з січня 2020 року остання взагалі до своєї родини не приїздила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] .. Сім`ю сторін знає давно. Близько двох років як відповідач поїхала з села та стала проживати в м. Запоріжжі, оскільки влаштувалася на роботу провідником. Перші півтора роки остання додому приїздила часто, у сім`ї був лад. Останнім часом, приблизно з зими 2020 року, [PERSON] приїздить до села не часто, як тільки з`являється вдома, то завжди там стається скандал. Позивач [PERSON] вже більше двох років взагалі алкогольні напої не вживає, проживає зі своїм малолітнім сином [PERSON] , 2011 року народження, хлопчик завжди накормлений, гарно вдягнений, має всі необхідні речі, батько його цього літа возив на море. У хлопчика дуже гарні стосунки з мамою позивача, з якою він залишається, коли [PERSON] на роботі. Стосунки ж з бабусею з боку матері у нього не складаються, він часто говорить, що не хоче до неї йти. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином сторін, [PERSON] є його молодшим братом. Сварки в їхній сім`ї почалися десь близько трьох років тому. Мама влаштувалася на роботу провідником та зараз мешкає в м. Запоріжжі, але де точно він сказати не може, оскільки остання йому своєї адреси не називає, до себе додому не кличе. Мама йому казала, що батько її побив, тому вона не хоче з ним спілкуватися. На скільки йому відомо, то коштів на утримання [PERSON] мати батькові не надає. Остання зараз живе своїм життям та ними не цікавиться. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву та запереченнях вказувала про наявність свідків з її боку, які б могли підтвердити її доводи, але їхньої явки в судові засідання остання не забезпечила, так само як і не зазначила адреси місця їх проживання для можливості виклику їх судом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Прожитковий мінімум на дитину на 2020 рік в Україні відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» складає для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зокрема з огляду на таке. Суд вважає, що відповідач на виконання вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала доказів, які б могли довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень щодо позову. Так, лише поясненнями відповідача в судовому засіданні доводилися ті обставини, що вона утримує свого малолітнього сина добровільно та проживає з ним однією сім`єю. Ці пояснення були спростовані нею самою ж, коли остання зазначила, що вона винаймає житло в м. Запоріжжі, про місце знаходження якого близькі не знають, зокрема і її старший син [PERSON] , який також мешкає в цьому місті. Витрати на придбання одягу чи продуктів харчування відповідачем також не підтверджені належними доказами. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, працює, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин суду не надано та відповідачем [PERSON] не зазначено, тому суд вважає, що остання, на теперішній час, має можливість сплачувати аліменти на дитину саме у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно. Також, взявши до уваги те, що будь-якої домовленості щодо порядку утримання дитини сторони не дійшли, угоди про матеріальне її забезпечення між сторонами не досягнуто, дитина на теперішній час, перебуває на утриманні позивача, який також має обов`язок щодо утримання своєї дитини, тому суд вважає за необхідне заявлений позивачем позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] - аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивач звернувся до суду із позовною заявою 07.05.2020 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн..

Outcome: approved