overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

07.09.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням №23 по вул. Тичини в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що він, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2016, є власником домоволодіння №23 по вул. Тичини в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В даний час у вищезазначеному домоволодінні зареєстрований його син - відповідач [PERSON], який з 11.11.2004 в зазначеному домоволодінні не проживає, місце його знаходження позивачу не відомо. По теперішній час [PERSON] жодного разу за вказаною адресою не зявлявся. В наслідок того, що відповідач фактично в домоволодінні не проживає, комунальні платежі, які на нього нараховуються не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися домоволодінням. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням №23 по вул. Тичини в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння №23 по вул. Тичини в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, - а.с.5-6. У вищевказаному домоволодінні зареєстрований його син - відповідач [PERSON], який, згідно акту від 06.09.2016, з 11.11.2004 в зазначеному домоволодінні не проживає, - а.с.4, 7, 8. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування домоволодінням №23 по вул. Тичини в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

07.09.2016 до суду надійшла позовна заява КП Харківські теплові мережі до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.02.2013 по 01.01.2016 в розмірі 12761грн. 79коп., 3% річних в розмірі 526грн. 90коп., інфляційних витрат в розмірі 4486грн. 05коп. та сплаченого при подачі позовної заяви до суду судового збору в розмірі 1378грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається, на те що відповідач здійснює оплату за послуги з теплопостачання не в повному обсязі у звязку з чим виникла зазначена заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполіг та просив суд у разі неявки відповідачки в судове засідання винести заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, про що свідчать повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. В звязку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі. Будинок обладнано централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП Харківські теплові мережі. Позивач надав відповідачам послуги з опалення та гарячого водопостачання, але відповідачі ці послуги сплатили не в повному обсязі та мають заборгованість за період з 01.02.2013 по 01.01.2016 у розмірі 12761грн. 79коп, 3% річних в розмірі 526грн. 90коп., інфляційних витрат в розмірі 4486грн. 05коп., що підтверджується довідкою про заборгованість. (а.с. 2-4) Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) відповідно до ст. 67 ЖК України береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог у відповідності зі звичаями ділового обігу чи іншими вимогами, які звичайно предявляються. З урахуванням наведеного, суд вважає що позов повинен бути задоволений в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

07.09.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову вказує, що йому на праві приватної власності належить будинок № 12 по вул.Букова в м.Кривому Розі. У вказаному будинку крім його сімї також з 26.06.2013 р. зареєстрований [PERSON], який поновлювався на роботу в Криворізький відділ поліції, однак поновитися на роботу не вдалося, і той жодного дня не проживав в його будинку, не користувався житлом за призначенням, не сплачував комунальні послуги. Місце проживання відповідача в даний час йому невідоме. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся через оголошення у пресі. Третя особа представник Виконкому Центрально-Міської районної у місті [PERSON] ради, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач являється будинку № 12 по вул.Букова в м.Кривому Розі, що підтверджується договором дарування від 26.04.1989 р. а.с.7-8, з домової книги вбачається, що за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Букова, буд.12 в м.Кривому Розі зареєстровані, а саме: позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] а.с.9-10, згідно акту квартального комітету від 30.11.2016 р., [PERSON] зареєстрований з 26.06.2013 р. в будинку № 12 по вул.Букова в м.Кривому Розі, однак по теперішній час не проживає а.с.22. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що давно знайомі з позивачем, за проханням колеги по роботі він зареєстрував в будинку сина останнього [PERSON], задля працевлаштування на роботу в органи міліції, однак той там ніколи не проживав. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірному будинку не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

07.09.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх двадцяти років з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітніх дітей та майнового спору не мають. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «Балинська», погодилася на заочний розгляд справи (а.с.13). Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.11), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, письмового заперечення не надіслав. Судом на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалено рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом двадцяти років, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом двадцяти років, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та поваги, що спричинило до сварок. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 11.10.2016 року відповідачем було заявлено клопотання про надання строку про примирення. Клопотання судом було задоволено та надано строк для примирення з метою збереження сімї. Наступне судове засідання було призначено на 13.12.2016 року. У сьогоднішнє судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не зявилась, хоча про день та час слухання справи була сповіщена своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 34). На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами зареєстрований 30.08.2008 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 264 (а.с. 3). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

07.09.2016. року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.09.2008 року у Савинській с/раді Балаклійському районі Харківської області, актовий запис №15. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку Аліну, 04.12.2008р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за її відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.09.2008 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Аліну, 04.12.2008р.н. /а.с.8/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері [PERSON], померлої 08.08.2012 року, посилаючись на те, що є спадкоємцем за законом але у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, у звязку з чим був змушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив рішення прийняти на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІІ-АГ №452492 від 26.04.1992 року, актовий запис №552 від 26.04.1992 року. 08.08.2012 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серія І-ФП №167212 від 28.08.2012 року, актовий запис №3545 від 28.08.2012 року). Після смерті матері позивача відкрилася спадщина в тому числі 27/200 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Чигрина, 12, яка зареєстрована на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2001 року, відповідно до довідки КП ММ БТІ №8897 від 03.12.2012 року. Позивач, в установлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки в нього не було паспорту громадянина України, який був виданий позивачу лише 26.11.2015 року. 15.05.2016 року [PERSON] звернувся до Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини вказаного спадкового майна, після смерті [PERSON] померлої 08.08.2012 року. Після чого, нотаріус виніс постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.05.2016 року, оскільки позивач пропустив встановлений Законом шестимісячний строк. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У звязку з тим, що [PERSON] не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через те, що в нього не було паспорту громадянина Українита з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин і може бути призначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.12.2013 року. Шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 102. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дітей. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У звязку з чим позивачка просить стягувати на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 265770 від 06.12.2013 р. видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.12.2013 року, шлюб зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 102. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Величко» (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 584039 [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 494584 [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 27.09.2010 року, зареєстрованим виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 49. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя між ними з 23.08.2015 року були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.09.2010 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №49 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Також судом встановлено, що з 23 серпня 2015 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з серпня 2015 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved