Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

06 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати при звільненні, мотивуючи позовну заяву тим, що позивач працював на Державному підприємстві «Державна картографічна фабрика» з 11 вересня 2001 року на посаді заступника директора з економічних питань (наказ про зарахування № 132-к від 11 вересня 2001 року) з 17 червня 2013 року, відповідно до наказу № 02-к від 17 червня 2013 року, був переведений на виробничу філію «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» на посаду начальника планово-економічного відділу, де працював до 21 жовтня 2015 року і був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу про звільнення № 42-к від 19 жовтня 2015 року. ДП «Державна картографічна фабрика» на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 5 від 09 січня 2013 року було реорганізовано шляхом приєднання його до ДП «Центр державного земельного кадастру» та створення на його базі Виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика». Заробітна плата нараховувалась за фактично відпрацьований час, але не виплачувалась у звязку із тяжким фінансовим становищем філії. Внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість. З огляду на зазначене вище, позивач дійшов висновку про необхідність звернутись до суду з даною позовною заявою та просить стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 1\~464 грн. 57 коп., компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 596 грн., компенсацію за затримку заробітної плати у сумі 1523 грн. 77 коп. До судового засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення, у яких просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі з підстав зазначених у наданих суду запереченнях. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з копії трудової книжки, яка міститься у матеріалах цивільної справи, вбачається, що [PERSON] працював на Державному підприємстві «Державна картографічна фабрика» з 11 вересня 2001 року на посаді заступника директора з економічних питань (наказ про зарахування № 132-к від 11 вересня 2001 року) з 17 червня 2013 року, відповідно до наказу № 02-к від 17 червня 2013 року, був переведений на виробничу філію «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» на посаду начальника планово-економічного відділу, де працював і був звільнений 21 жовтня 2015 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, у звязку з невиконанням філією законодавства про працю (не виплата заробітної плати), відповідно до наказу про звільнення № 42-к від 19 жовтня 2015 року (а.с. 7). Відповідно до довідки № 633 від 23 грудня 2015 року, ДП «ДКФ» має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] у сумі 1\~464 грн. 57 коп., у тому числі: - за травень 2013 року 609 грн. 90 коп., - за червень 2013 року 854 грн. 67 коп. (а.с. 4). Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Окрім того, згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» також визначено, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 523 грн. 77 коп. та погоджується із розрахунком, наданим позивачем (а.с. 61), оскільки останній є достатньо обґрунтованим та таким, що відповідає закону. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 1\~464 грн. 57 коп. та компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 523 грн. 77 коп., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved