Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

06 червня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити встановлений за рішенням Київського районного суду м. Харкова порядок участі батька дитини відповідача [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та встановити наступний порядок участі батька - без присутності матері, визначивши наступний час: перша, третя субота та неділя кожного місяця з 09.00 год. до 19.00 год. за місцем реєстрації батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 листопада 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження. 14 червня 2017 року Київським районним судом м. Харкова шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. У листопаді 2017 року відповідач звернувся до суду з позовом про встановлення порядку спілкування дитини з батьком, який проживає окремо. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Встановлено наступний порядок участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] - без присутності матері, визначивши наступний час: перша, третя субота та неділя кожного місяця з 09.00 год. до 19.00 год. за місцем реєстрації або проживання батька; 20 календарних днів впродовж літнього періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини з батьком; 15 календарних днів впродовж зимового періоду для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини з батьком. Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року мотивувальну та резолютивну частини рішення суду від 24 травня 2018 року після слів перша, третя субота та неділя місяця з 09.00 год. до 19.00 год. доповнено наступним: «включаючи нічні години з 19.00 год. до 09.00 год. неділі». Відповідач протягом 2018-2019 р.р. зустрічався з сином, забирав дитину на кілька днів за своїм місцем реєстрації в м. Харкові та проживання в м. Києві. Однак, зазначила, що відповідач порушує графік зустрічей з дитиною. Так, 07 липня 2018 року вона була змушена звернутись з заявою до Київського ВП ГУ НП в Х/о у зв`язку з тим, що відповідач відмовлявся віддати сина та відмовлявся викликати сину лікаря. При цьому, звертала увагу суду, що на початок 2019 року сину встановлені захворювання: мінімальна мозкова дисфункція, синдром невропатії з гіперактивністю, ознаки підвищеної збудливості кори головного мозку, ознаки венозного стазу в вертебробазилярном басейні. Зазначила, що відповідач на теперішній час проживає в м. Києві, винаймає житло разом з дружиною та трьома дітьми. Третя дитина в родині відповідача народилася в травні 2019 року, а відповідно потребує підвищеної уваги, догляду, турботи, а надати увагу їх сину [PERSON] у батька не має можливості. Також зазначила, що після тривалих відвідань батька у їх сина загострюються хвороби, починаються психічні розлади, напади хвороби, внаслідок чого він вимушений постійно приймати ліки, відвідувати лікаря та психолога. У своєму позові зазначала, що відповідач іноді зі своєю дружиною та дітьми приїздить до м. Харкова та бере сина на декілька днів до своєї квартири в [ADDRESS] , загальною площею 36 кв.м. Тобто, звертала увагу суду, що в одній маленькій кімнаті їх син вимушений ночувати з двома дорослими, двома дітьми та у їх сина не має місця для особистого простору, спального місця та інших умов для повноцінного перебування. Вказала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням вибирати інші місця для зустрічі з дитиною та відмовитись на час лікування сина від зустрічей з дитиною за місцем проживання батька з великою новою родиною, але відповідач відмовляється, навіть знаючи про захворювання. Крім того, з моменту народження їх сина дитиною займається вона, всі візити до лікаря та щеплення завжди здійснюються нею, а батько за 7 років проживав з дитиною максимум 2-2,5 років і тому відрив на декілька днів від матері для малолітньої дитини з неврологічними особливостями є на її переконання травматичним. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 05 липня 2019 року о 11 год. 30 хв. 01.07.2019 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначив, що на час подання позову діє законне судове рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 року по справі №640/17780/17 з того самого предмету спору та між тими самими особами. Позивачка не надала доказів настання обставин, внаслідок яких, діючи в найкращих інтересах дитини необхідно змінити порядок спілкування батька з дитиною, встановлений рішеннями попередніх судів. Підстави, на які вона посилається в своїй позовній заяві є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначив, що дійсно проживає у м. Києві, однак він жодного разу не забирав дитину до себе за місцем проживання до іншого місця. Інформація про те, що він відмовлявся віддавати дитину та викликати сину лікаря 07.07.2018 року є неправдивою. 07 липня 2018 року він мав зустріч з сином за судовим графіком і не встигав повернути дитину у призначений час, запізнився на декілька хвилин, про своє запізнення повідомивши по телефону позивача заздалегідь. Вона використала це попередження та про його приїзду позивачка повідомила, що викликала поліцію. Дитина на той час не була хвора та не потребувала лікарської допомоги. Дитина була передана позивачці в присутності свідка [PERSON] , який був поруч. Зазначив, що позивач грубо відібрала сина з рук та викинула з машини іграшки, що були подаровані дитині бабусею та дідусем та заявила дитині, що викликала поліцію та батька заберуть. Вказав, що така поведінка спровокувала дитячу істерику та сльози. Крім того, в березні 2019 року позивач разом з дитиною виїхала до Російської Федерації на канікули, а 03 квітня 2019 року дитина повернулась в Україну без матері. Позивач з невідомих причин залишилась в РФ ще до 20 квітня 2019 року. Зазначив, що він пропонував забрати сина до себе в м. Київ, але позивачка заперечувала. Він в цей час приїздив до м. Харкова, зустрічався з шкільними вчителями дитини, організовував трансфер дитини з дому до школи разом з усіма дітьми, вирішував інші питання стосовно налагодження побуту сина з бабусею, його навчання, спілкування з однолітками. Дитина захворіла [INFO] після відвідування психолога, він повідомив про це позивача по телефону. 21 квітня 2019 року позивач приїхала з РФ та забрала сина до себе. Зазначив, що він пропонував свою допомогу та вона передала перелік ліків, які необхідно було придбати, що він зробив та передав їй. Таким чином позивач протягом майже місяця не бачила дитину та не проживала з ним. Також, недостовірною інформацією є й те, що перебування [PERSON] в його родині в м. Києві якимось чином впливає на його емоційний та фізичний стан. Зазначив, що у його сина є окреме спальне місце в квартирі в м. Харкові та всі умови для його проживання, що неодноразово підтверджувалося Актами огляду місця проживання дитини ДССД ХМР. Крім того, позивач навмисно вивозить дитину до Російської Федерації саме в дні зимових канікул, саме тоді, коли він за рішенням суду має право на спілкування з дитиною для відпочинку. Зазначив, що діючи в інтересах дитини він постійно пропонував позивачу допомогу, участь для проведення диспансеризації дитини, гроші, пропонував придбати поліс медичного страхування, організувати та оплатити відпочинок дитини та інше, але на всі пропозиції отримував відмову. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 липня 2019 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі шляхом заборони відповідачу [PERSON] вивозити малолітнього сина [PERSON] за межі м. Харкова та зобов`язати проводити зустрічі та спілкування з дитиною виключно у денний час з 09 години до 19 години, було відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційна скарга [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 липня 2019 року залишено без змін. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20 вересня 2019 року о 11 год. 00 хв. Також 11.09.2019 року через канцелярію суду представником відповідача [PERSON] були надані письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що висновок про наявність захворювань [PERSON] згідно з наведеним доказом позивача нівелюється проведеним комплексом медичних досліджень за ініціативою відповідача [PERSON] від 10.07.2019 року та 15.07.2019 року на платформі консультативно-діагностичної поліклініки НДСЛ «Охматдит». Доводи, наведені в позовній заяві суперечать доводам консультативних, діагностичних висновків, якими вона обґрунтовує наявність хвороби. Також, вказав, що спільний син сторін по справі знайомий з дружиною відповідача, дітьми та в них склалися теплі, довірливі стосунки. Під час зустрічей з сином відповідач перебуває без сім`ї, йому приділяється максимальна кількість уваги, тепла та піклування, забезпечуються найоптимальніші умови для розвитку та зростання. 16.09.2019 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення директора Департаменту служб у справах дітей, в яких зазначено, що Департамент не підтримує позовні вимоги [PERSON] у зв`язку з тим, що відповідно до ст.. 150, 153, 157, 159 СК України батьки зобов`язані та мають право виховувати дитину, дитина та батьки мають право на безпосереднє спілкування між собою. Департамент вважає, що встановлений рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.05.2018 року та додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2018 року порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, відповідає інтересам дитини. Долучили письмовий висновок щодо розв`язання спору, в якому зазначено, що питання доцільності зміни порядку участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Батьки дитини були присутні на засіданні комісії та надали свої пояснення. Членами комісії були вивчені надані матір`ю та батьком медичні документи. Батькам малолітнього [PERSON] було запропоновано провести психологічне тестування дитини з метою з`ясування емоційного стану хлопчика та відношення до кожного з батьків. Результати тестування свідчать про однакове емоційне ставлення до батьків, про потребу дитини у стабільності та передбачуваності. Дані обстеження свідчать про протестні форми поведінки, як спосіб маніпулювання, привернення уваги та емоційні втоми на фоні визначення батьками хто з них більш важливий для дитини. Враховуючи вік дитини, пояснення батьків дитини, надані документи та рекомендації Комісії, а також право дитини на безпосереднє спілкування з батьком,

Outcome: dismissed