Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

05 серпня 2014 р. позивач [PERSON] звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майном, про визнання права власності на будівельні матеріали. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] і після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом залишилися сини померлого - [PERSON], [PERSON] та дружина померлого - [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину в рівних частках по 1/2 прийняли [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] і після її смерті, спадщину у вигляді 1/2 частини вищенаведеного домоволодіння прийняв син [PERSON] У1976 р. самовільно та без належного затвердження проекту та дозволу [PERSON] збудував житлову прибудову під літ. «А1» для проживання своєю родиною. 03 жовтня 1996 р. на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області за № 435, братам [PERSON] та [PERSON] наданий дозвіл на оформлення документів на збудовану житлову прибудову під літ. «А1», веранди «а1», «а2», «а3», «а4», «а5», сарай Б,Н», переобладнану кухню № 1-2 під житлову кімнату, площею 10,2 кв.м. по [ADDRESS]. На підтвердження факту самостійного будівництва [PERSON] прибудови «А1» наявні: план, фасад та план встановлення газозабезпечення на житлову прибудову. Не зважаючи, що [PERSON] надавався дозвіл на оформлення документів на житлову прибудову «А1», за життя він так і не встиг оформити правові документи на будову та ввести її в експлуатацію. 26 жовтня 2007 р. [PERSON] помер і після смерті останнього, позивач [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] та отримала свідоцтво про прийняття спадщини від 29 липня 2008 року, посвідчене нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, де в склад спадщини житлова прибудова «А1» не увійшла, бо станом на 2008 рік, тобто на час відкриття спадщини, будова мала статус самочинної. [INFO] помирає рідний брат [PERSON] - [PERSON] Після смерті останнього, спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] приймає його донька - [PERSON] Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2006 р. за заявою [PERSON] був встановлений факт відсутності належної їй самовільно побудованої прибудови під літ. «А1». 21 квітня 2006 року [PERSON] подарувала свою частку домоволодіння [PERSON] 14 червня 2013 р. БТІ виготовило відповідачу [PERSON] новий технічний паспорт, де прибудова «А1» по [ADDRESS] не вказана як самочинна з огляду на внесені зміни до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна від 24 травня 2001 р. З огляду на наведене між нею та [PERSON] виник спір з приводу належності спірної прибудови, що змусило звернутися до суду з позовом, оскільки вважає, що прибудова належить їй після смерті батька. 26 вересня 2014 р. до суду надійшла позовна заява третьої особи [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що житлова прибудова «А1» будувалася спільно її батьком [PERSON], дядьком [PERSON] та бабусею [PERSON] Будівельні матеріали придбавалися [PERSON] За закінченням будівництва в прибудові оселився [PERSON] разом зі своєю родиною. Після смерті [PERSON], спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку по [ADDRESS] прийняв батько [PERSON] - [PERSON], інші спадкоємці, включно із [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON] Відповідно до діючого на той час законодавства спірна житлова прибудова мала статус самовільно збудованої і не увійшла до складу спадкового майна. Проте, до [PERSON], як до спадкоємця перейшло право власності на будівельні матеріали, обладнання, тощо, які були використані в процесі будівництва у розмірі 1/2 частки, оскільки власником іншої 1/2 частки будівельних матеріалів був [PERSON] За життя між двома братами не виникало спорів щодо оформлення права власності на самочинно збудовану прибудову під літ. «А1» в рівних частках, тому і не було спорів з приводу належності їм у рівних частках і будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва житлової прибудови під літ. «А1». Після смерті [INFO] [PERSON], належну йому 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] успадкувала [PERSON], прибудова «А1» (1/2 частка) не увійшла до складу спадщини, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства була об'єктом самочинного будівництва. Таким чином, до складу спадщини не увійшли і будівельні матеріали та обладнання, що були використані під час її будівництва. При укладенні договору дарування на користь [PERSON], будівельні матеріали з яких збудовано житлову прибудову під літ. «А1» не оцінювалися та до складу дарованого майна не увійшли. 15 липня 2014 р. Бердянською державною нотаріальною конторою повідомлено, що у разі відсутності у спадкоємців відповідних документів необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, питання підлягає розгляду в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та доповіла по його суті. Просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Позов третьої особи [PERSON], що заявляє самостійні вимоги на предмет спору до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні. Крім того, надала суду заяву про застосування строку позовної давності до позову третьої особи [PERSON] та доповіла за нею. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та третьої особи [PERSON] не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, обґрунтовуючи заперечення тим, що на даний час статус прибудови під літ. «А1», розташованої по [ADDRESS] визначений як не самочинна будівля, що вбачається з копії технічного паспорту від 14 червня 2013 р. та з листа КПТІ БМР за № 250 від 10 червня 2013 р., а є такою, що не здана в експлуатацію. Також просив звернути увагу на те, що згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, до самочинного будівництва не належать, зокрема, індивідуальні (садибні), житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що збудовані до 05 серпня 1992 року. Тому висловив думку про відсутність предмету спору, оскільки об'єкт правовідносин - прибудова під літ. «А1» не є самочинною. Відповідач [PERSON] у повному обсязі підтримала свого представника та просила відмовити позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог заявлених [PERSON] та просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що вимоги останньої спростовуються рішенням виконкому про надання дозволу на оформлення документів, в тому числі і на житлову прибудову А1» на братів [PERSON] та [PERSON] листом БТІ до виконкому Бердянської міської ради про те, що [PERSON] та [PERSON] на території домоволодіння по [ADDRESS] здійснено самочинне будівництво, в тому числі і спірної прибудови. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що спірну прибудову будували всією родиною, починав [PERSON], закінчував [PERSON], а їх мати [PERSON] вкладала в будівництво кошти. Позов третьої особи [PERSON], що заявляє самостійні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Заяву, що надійшла до суду 15 грудня 2014 року про застосування строків позовної давності підтримала та просила суд її задовольнити. Спеціаліст Державної Архітектурно-Будівельної інспекції України Ольшанецька О.Р. суду пояснила, що набуття права власності на нерухоме майно відбувається після введення в експлуатацію та державної реєстрації об'єктів будівництва. Відповідно до Порядку № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Також додала, що до 05 серпня 1992 року не існувало нормативно-правового акту, який би змушував громадян вводити в експлуатацію будівлі та споруди. Документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового дачного будинку… побудованих до 05 серпня 1992 р. є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1983-1984 рр. дружила з дружиною [PERSON] і часто відвідувала їх родину. Як і ким будувалася прибудова «А1» їй не відомо, але з часу її спілкування родина вже мешкала там. [PERSON] була вагітна, потім народилася [PERSON] і тому [PERSON] робив ремонтні роботи, намагався зробити умови для проживання дружини та доньки більш зручними. Під час відвідування сім`ї бабусю [PERSON] ніколи не бачила та особисто не була знайома. Додала, що їй невідомо хто витрачав гроші на будівництво, але під час спілкування, перебуваючи у гостях бачила, що [PERSON] багато ремонтував та будував своїми руками задля родини. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що працював на заводі «Азовкабель» в одній бригаді з [PERSON] і коли він почав будівельні роботи приблизно в 1975-76 р., то бригада допомагала йому грузити та вигружати матеріали, які він виписував на заводі: шифер, цеглу, барабани і дошки. Комунікації в будинок також проводив [PERSON], з його слів, бо він постійно розповідав про це на роботі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] приходяться їй рідними дядьками, а [PERSON] і [PERSON] відповідно двоюрідними сестрами. Зазначила, що з [PERSON] не спілкується з дня смерті [PERSON] Щодо будівництва прибудови «А1» пояснила, що з початку вирішили будувати для родини [PERSON], але останній перебував у черзі на квартиру і коли отримав її, то перейшов туди жити. Всією родиною було вирішено продовжувати будівництво для родини [PERSON], який на той час мешкав на квартирі, що наймав. Вже у 1976 році останній оселився у прибудові разом із родиною. За життя [PERSON] та [PERSON] не було ніяких спорів, щодо користування майном і так склалося добровільно, що [PERSON] жив у новій прибудові, а [PERSON] у старому будинку. Зі слів бабусі [PERSON] їй відомо, що саме вона давала кошти на будівництво і вела розрахунки за будівельні роботи самостійно. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], з 1973 по 1976 рік проживали за адресою: [ADDRESS], потім пішли в квартиру, що отримали перебувавши у черзі, а з 1985 року знову перейшли проживати в цей будинок постійно. [PERSON] виписувала цеглу, а дошки виписував на рибзаводі її чоловік [PERSON] Коли прибудова була збудована приблизно до вікон, їм дали квартиру, тоді вирішили, що ця прибудова буде для [PERSON] Покрівлю на прибудову робили всі, допомагали штукатурити. У 1976 році в спірну прибудову зайшов проживати [PERSON], потім провів туди опалення. Всі вважали, що новий будинок достається [PERSON] а старий будинок - [PERSON] Коли йшло будівництво, то вкладали кошти всі, проте хто скільки, сказати не може, проте допомагали фізично. Цеглу на всю прибудову [PERSON] виписувала на цегляному заводі за власні кошти, остання сама наймала робітників - будівельників, а вони всі допомагали як підсобні робітники. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] приходяться їй двоюрідними сестрами. Зі слів матері, їй відомо, що [PERSON] зайняв старий будинок і сплатив своїм братам та її матері по 1,5 тис. руб. Їй було 10 років, коли будувалася спірна прибудова, допомагали в її будівництві по вихідним дням. Їй відомо, що спочатку прибудова будувалася для [PERSON], а коли він отримав квартиру, вирішили будувати її для [PERSON] Вислухавши свідків, суд критично ставиться до свідчень [PERSON], [PERSON], [PERSON] які є родичами для сторін по справі і під час допиту не однократно висловили негативне ставлення до [PERSON] Суд вислухавши сторони, допитавши свідків, вислухавши думку спеціаліста та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та відсутність підстав для задоволення вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] з огляду на наступне. У судовому засіданні представником позивача [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності стосовно позову третьої особи [PERSON], та представником третьої особи [PERSON] відповідно, подана заява про застосування строків позовної давності стосовно вимог [PERSON] Вирішуючи питання про відмову у застосуванні строків позовної давності до основного позову та позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, приймаючи до уваги обґрунтування сторін з питання про застосування строків, суд приходить до наступного. У ст. 256 ЦК України, зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Щодо вимог [PERSON] про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майном, про визнання права власності на будівельні матеріали, суд приходить до висновку відсутність підстав для застосування строків позовної давності з огляду на те, що підставою для звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів стало виготовлення 14 червня 2013 року Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради за замовленням [PERSON] нового технічного паспорту, де спірна прибудова «А1» по [ADDRESS] не значиться, як самочинно збудована. Крім того, тільки 12 червня 2014 року позивачем отримане роз'яснення Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на будівельні матеріали. Суд також вважає безпідставним застосування строків позовної давності до вимог третьої особи [PERSON], оскільки останньою, також тільки 15 липня 2014 року отримана письмова відповідь Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області про неможливість оформити спадщину на прибудову «А1» по [ADDRESS] оскільки відсутні документи необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. (а.с.100). Враховуючи викладене суд розглядає спірні питання по суті і в межах заявлених вимог. Так, судом встановлено, що домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] на праві власності належало [PERSON], який помер [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.6). На підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №3 від 12 січня 1954 року за вищенаведеним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 310,8 кв.м., що вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок від 27 серпня 1993 року, при цьому має місце самозахват землі площею - 16,0 кв.м.(а.с. 17-19). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина - [PERSON] та син [PERSON] по 1/2 частці на житловий будинок з надвірними спорудами, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 листопада 1978 року, реєстровий за № 5939, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою (а.с. 149). Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 7), її син [PERSON] набув право власності на 1/2 частку домоволодіння [ADDRESS] внаслідок відмови від спадщини на його користь на 1/4 частку та 3/4 частки - [PERSON], [PERSON] і [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 липня 1985 року, реєстровий № 2-337. (а.с.147, 148). [PERSON] народилася [INFO] та її батьком є [PERSON] [PERSON] помер [INFO], що вбачається зі свідоцтва про смерть (а.с.8). [PERSON], народилася [INFO] та її батьком є [PERSON] (а.с.94). Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] прийняла його донька, [PERSON] (а.с.96). Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-1512 від 29 липня 2008 року, спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] (а.с. 10). Судом також встановлено, що за договором дарування від 21 квітня 2006 року третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] розпорядилася своєю часткою, здійснивши її відчуження на користь [PERSON] (а.с.97). При цьому, за наявності на території домоволодіння самовільної прибудови «А1», [PERSON] спочатку до оформлення договору дарування звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту відсутності належних їй самовільних споруд в загальній власності громадян, в якій вказала, що співвласник домоволодіння [PERSON] на території домоволодіння збудував житлову прибудову «А1». Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області суду від 28 березня 2006 року був встановлений факт відсутності належних [PERSON] самовільно побудованої житлової прибудови літ. «А1» в домоволодінні [ADDRESS], яке було оскаржене [PERSON] у 2013 році, як новою співвласницею домоволодіння, проте ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, а скарга без задоволення. (а.с. 12). Так, на час звернення 05 серпня 2014 року позивача до суду з позовом про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майном, про визнання права власності на будівельні матеріали, співвласниками домоволодіння є [PERSON] і [PERSON] Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що 14 червня 2013 року Комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради виготовило [PERSON] новий технічний паспорт, де прибудова «А1» по [ADDRESS] не значиться, як самочинно збудована, відповідно до вимог чинної Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна від 24 травня 2001 року, у зв'язку із чим між позивачем і [PERSON] виник спір, оскільки позивач вважає, що спірна прибудова належить їй, як спадкоємцю після смерті батька [PERSON], який будував прибудову, за життя користувався нею та володів. (а.с. 20 - 22). Вирішуючи питання про статус прибудови «А1», розташованої по [ADDRESS], суд приходить до висновку, що це самочинна будівля з огляду на наступне. По - перше, відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Так, судовим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2014 року встановлено, що спір між сторонами виник з приводу житлової прибудови літ. «А1», побудованої на території домоволодіння ще у 1976 році та яка, відповідно до наданого рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №435 від 03 жовтня 1996 року попереднім співвласникам домоволодіння [PERSON] та [PERSON] дозволу на її оформлення, а крім цього ще й на веранди «а1, а2, а3, а4, а5, сараї «Б,Н», переобладнану кухню №1-2 під житлову кімнату площею 10,2 кв.м., так і не була ними оформлена в установленому порядку. Через це на час відкриття спадщини ця прибудова згідно чинного законодавства мала статус самочинного будівництва і не ввійшла до складу спадкового майна, а тому і не зазначена у складі житлового будинку в свідоцтвах про право на спадщину за законом, виданих на ім'я [PERSON] у 2006 році та ім'я [PERSON] у 2008 році. Статтею 105 ЦК УРСР (чинною до 2004 р.) та ст.376 ЦК України визначено, що прибудова, збудована без належного дозволу, вважається здійсненою незаконно (самочинно) (а.с.110-113). По - друге, всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради України РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризаційної справи як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). На поетажному плані на домоволодіння [ADDRESS] з штампу від 16 травня 1977 р. вбачається, що житлова прибудова «А1» має статус «самочинна». (а.с.174). Вищенаведеним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2014 року встановлено, що прибудова під літ. «А1», побудована на території домоволодіння ще у 1976 році (зворотна сторінка а.с. 112). У технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] від 27 серпня 1993 р., прибудова «А1» значиться, як самочинна. (а.с.17). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майном з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] прийняли спадщину по 1/2 частці за законом після смерті своїх батьків та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 2008 року та від 14 січня 2006 року відповідно. Через те, що на час відкриття спадщини прибудова «А1» згідно чинного законодавства мала статус самочинного будівництва вона не ввійшла до складу спадкового майна. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з народження мешкає за адресою: [ADDRESS] та з 23 лютого 2002 року зареєстрована за вказаною адресою. (а.с. 57). 12 червня 2014 року Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області останній роз'яснено про те, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на будівельні матеріали прибудови «А1», оскільки відсутні правовстановлюючі документи на прибудову. (а.с.54). Інспекцією Державного архітектурно- будівельного контролю у Запорізькій області за № 7/8-2418-04 від 03 липня 2014 р., [PERSON] роз'яснено, що прийняття в експлуатацію прибудови «А1» можливо тільки на підставі рішення суду. (а.с.55). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, у судовому засіданні доведено та ніким зі сторін не спростовано те, що [PERSON] за життя користувався прибудовою «А1» по [ADDRESS]. При цьому, факт користуванняспадкодавцем прибудовою підтверджується посвідченням ПАТ «Запоріжгаз» від 15 серпня 2006 року виданим на ім'я [PERSON], де вказані члени родини [PERSON] та [PERSON] з зазначенням адреси: [ADDRESS], технічними умовами № 35 на підключення видані ВАТ «Запоріжжяобленерго» на ім'я [PERSON] (а.с.35, 46-48). Враховуючи, що батько позивача дійсно володів та користувався прибудовою «А1», проживав там з родиною, але документи на право власності не оформив, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту володіння [PERSON] нерухомим майном. Факт будівництва спадкодавцем [PERSON] прибудови під літ «А1», підтверджується планом, фасадом, а також планом встановлення газозабезпечення на житлову прибудову по [ADDRESS], де замовником вказаний [PERSON] (а.с 25-30). Згідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання, що були використані при будівництві прибудови «А1» по [ADDRESS] також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Пунктом. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Позивач по справі [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки користується та розпоряджається житловою прибудовою «А1», утримує її у належному стані. Так з довідок про розмір пільг за житлово-комунальні послуги наданими установами БМРЕМ, КП «Бердянськводоканал», ПАТ «Запоріжгаз» в особі Бердянського УГГ від 21 листопада 2014 року та КП «Бердянськекотранс» вбачається, що борги по сплаті послуг відсутні. При цьому, спірна прибудова «А1» вказана, як кв.2 чи під літ. «а» по [ADDRESS].(а.с. 154-157). Отримати свідоцтво про право власності на спадщину на будівельні матеріали прибудови «А1» не представилося можливим, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] належним чином не оформив правовстановлюючі документи на житлову прибудову «А1», хоча ще 03 жовтня 1996 року рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області за № 435 надавався дозвіл на оформлення документів на будівлі збудовані братам [PERSON] та [PERSON].( а саме: на житлову прибудову «А1», веранди: «а1, а2, а3, а4, а5» сараї «Б,Н», переобладнану кухню № 1-2 під житлову кімнату, площею 10,2 кв.м), які на той час були співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.24). Враховуючи, що після смерті батька позивач [PERSON] продовжує проживати у прибудові «А1» і фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], а також враховуючи, що позивач після смерті батька продовжує користуватися, обслуговувати та володіти спадковим майном, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на будівельні матеріали, обладнання що були використані при будівництві прибудови «А1» по [ADDRESS]. Позовні вимоги третьої особи [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва житлової прибудови «А1» по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] задоволенню не підлягають, оскільки її права та інтереси ніяким чином відповідачами не порушені, оскільки після смерті батька [PERSON] вона оформила свої спадкові права, а пізніше розпорядилася належним майном та з квітня 2006 року не є співвласницею домоволодіння [ADDRESS], а тому не може претендувати на 1/2 частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва житлової прибудови «А1», тим більше, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області суду від 28 березня 2006 року був встановлений факт відсутності належних [PERSON] самовільно побудованої житлової прибудови літ. «А1» в домоволодінні [ADDRESS]. Дане рішення набрало законної сили 10 квітня 2006 року. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги [PERSON], і такими, що не підлягають задоволенню вимоги [PERSON]

Outcome: approved