Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.05.2014, просить стягнути на його користь з відповідачки [PERSON] суму боргу за борговою розпискою з урахуванням процентів за користування чужими грошовими коштами, а також судові витрати у вигляді судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти всього у розмірі 25 000 доларів США, що підтверджується розпискою, складеною та підписаною [PERSON]. 05 жовтня 2012 року [PERSON] померла. У зв'язку зі смертю її права та обов'язки перейшли до правонаступника (спадкоємця першої черги за законом), її єдиної дитини - сина [PERSON]. Враховуючи це, [PERSON], як правонаступник померлої [PERSON], має право вимагати від [PERSON] повернення суми боргу за написаною нею розпискою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст.224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 24 лютого 2009 року відповідач [PERSON], як боржниця, паспорт серії [NUMBER], виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 12 грудня 2000 року, взяла у борг грошові кошти у розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США 00 коп. у [PERSON], як кредитора, [INFO], паспорт серії [NUMBER], виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13 січня 1997 року, що підтверджується письмовою розпискою від 20.07.2009 (а.с.16, оригінал на а.с. 72) Надалі [PERSON] отримала додаткові грошові кошти у борг, а саме: 17 березня 2009 року суму еквівалентну 1000 доларів США, 05 травня 2009 року суму еквівалентну 15 000 доларів США, 16 липня 2009 року суму еквівалентну 2 000 доларів США, 20 липня 2009 року суму еквівалентну 8 000 доларів США, про що були зроблені відповідні записи у вищевказаній розписці. Таким чином, за вказаною розпискою загальна сума боргу [PERSON] перед [PERSON] становить 25 000 доларів США (двадцять п'ять тисяч доларів США). [INFO] року кредитор по розписці, [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 06.10.2012 (а.с 36). У зв'язку зі смертю кредитора її права та обов'язки перейшли до правонаступника (спадкоємця першої черги за законом), сина [PERSON], позивача у справі. Як вбачається з матеріалів справи, перехід прав та обов'язків від [PERSON] (кредитора) до [PERSON] (правонаступника, нового кредитора) підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 14 жовтня 1986 року (а.с. 39), свідоцтвом про право на спадщину за законом № 518831 від 18 квітня 2013 року (а.с. 10). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Таким чином правонаступництво - це перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого, яке може бути універсальним та частковим. За універсальним правонаступництвом до правонаступника переходять усі права та обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше. Це має місце у разі спадкування. Згідно зі ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, у зв'язку зі смертю [PERSON], у відносинах, що виникли на підставі вищевказаної розписки між [PERSON], як кредитором, та [PERSON], як боржником, станом на теперішній час права вказаного кредитора перейшли в порядку спадкування (правонаступництва) до нового кредитора - єдиного спадкоємця за законом - [PERSON]. [PERSON], як новий кредитор у вищезазначених відносинах, має право вимагати від боржниці - [PERSON], повернення суми боргу за написаною нею розпискою. Строк повернення боргу відповідачкою у написаній нею розписці не вказаний. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. 08 листопада 2013 року позивач направив відповідачці письмову вимогу про повернення суми боргу в розмірі 204 500 грн. (двісті чотири тисячі п'ятсот грн.) 00 коп. (а.с 41-46). Однак, відповіді на зазначену письмову вимогу про повернення боргу за розпискою позивач не отримав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1057 ЦК України, договором, виконання якого пов'язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1057 ЦК України, до комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054 - 1056 цього Кодексу, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов'язання, і не суперечить суті такого зобов'язання. Положення статей 1054 - 1056 ЦК України встановлює правову природу кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 154 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору. Параграф 1 глави 71 ЦК України закріплює правову природу договору позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на теперішній час офіційний курс долара США на день подання заяви про збільшення позовних вимог позивача складає 11.59 грн. за 1 дол. США (а.с. 76) За розпискою написаною відповідачкою загальна сума її боргу становить 25 000 доларів США, що у перерахунку на національну валюту становить 289 750 грн. (25 000 дол. США х 11.59 грн. = 289 750 грн.). Розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України: Так, відповідно до: 1) постанови НБУ від 10.08.2009 N 468, з 12.08.2009 розмір облікової ставки складав 10.2500 %; 2) постанови НБУ від 07.06.2010 р. N 259, з 08.06.2010 розмір облікової ставки складав 9.5000 %; 3) постанови НБУ від 07.07.2010 р. N 320, з 08.07.2010 розмір облікової ставки складав 8.5000 %; 4) постанови НБУ від 09.08.2010 р. N 377, з 10.08.2010 розмір облікової ставки складав 7.7500 %; 5) постанови НБУ № 102 від 21.03.2012, з 23.03.2012 розмір облікової ставки складав 7.5000 %; 6) постанови НБУ № 209 від 06.06.2013, з 10.06.2013 розмір облікової ставки складав 7.0000 %; 7) постанови НБУ № 315 від 09.08.2013, з 13.08.2013 розмір облікової ставки складав 6.5000 %. 1) з 12.08.2009 по 07.06.2010 - 300 дн.; 10,25 % / 365 (дн) х 289 750 грн. / 100 х 300 (дн) = 24 410,45 грн. 2) з 08.06.2010 по 07.07.2010 - 32 дн.; 9,5 % / 365 (дн) х 289 750 грн. / 100 х 32 (дн) = 2 413,26 грн. 3) з 08.07.2010 по 09.08.2010 - 35 дн.; 8,5 % / 365 (дн) х 289 750 грн. / 100 х 35 (дн) = 2 361,66 грн. 4) з 10.08.2010 по 22.03.2012 - 591 дн.; 7,75 % / 365 (дн) х 289 750 грн. / 100 х 591 (дн) = 36 359,66 грн. 5) з 23.03.2012 по 09.06.2013 - 444 дн.; 7,5 % / 365 (дн) х 289 750 грн. / 100 х 444 (дн) = 26 434,73 грн. 6) з 10.06.2013 по 12.08.2013 - 64 дн.; 7,0 % / 365 (дн) х 289 750 грн. / 100 х 64 (дн) = 3 556,38 грн. 7) з 13.08.2013 по 12.05.2014 - 274 дн.; 6,5 % / 365 (дн) х 289 750 грн. / 100 х 274 (дн) = 14 138,21 грн. Загальна сума процентів за користування чужими грошовими коштами становить: 24 410,45 грн. + 2 413,26 грн. + 2 361,66 грн. + 36 359,66 грн. + 26 434,73 грн. + 3 556,38 грн. + 14 138,21 грн. = 109 674,35 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідачки, [PERSON], перед Позивачем, [PERSON], за письмовою розпискою від 20 липня 2009 року складає: 289 750 грн. (загальна сума боргу у гривневому еквіваленті) + 109 674,35 грн. (сума процентів за користування чужими грошовими коштами) = 399 424,35 грн. (загальна сума заборгованості). Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу за письмовою розпискою. Зважаючи на те, що відповідачка свої зобов'язання у визначений термін не виконала, добровільно грошові кошти не повернула, у позивача виникло право на звернення до суду з дійсним позовом. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідачки в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved