Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

05.03.2015 року [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики :90\~ 250 грн 00 коп,, проценти за прострочення зобов*язання по договору позики у сумі 7671 грн 30 коп , усього 97\~ 921 гр 30 коп , а також судовий збір у сумі 979 грн 21 коп та 121 грн 80 коп ,витрати пов*язані з наданням юридичної допомоги у сумі 500 гр усього 99522 грн 31 коп. 10.07.2015 року [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним від 12 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], щодо позики грошових коштів в сумі 2500,00 доларів США . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги , в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав , в задоволенні позову просив відмовити.Зустрічний позов [PERSON] просив задовольнити. Суд , вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного. Судом встановлено : 12 березня 2011 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 2500 доларів США, про що він написав йому розписку ( а.с. 4) Згідно вказаної розписки відповідач зобов*ячався повернути грошові кошти в період з 05 березня по 05 травня 2012 року , тобто до 05 травня 2012 року, однак своїх зобов*язань не виконав. Причини невиконання таких зобов*язань правового значення для позики не мають. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі , якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян , а у випадках , коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач надав до суду розписку від 12.03.2011 року, згідно якої [PERSON] взяв у борг у [PERSON] суму еквівалентну 2500 доларів США та зобов*ячався до 05.05.2012 року повернути грошові кошти. Відповідач не виконав своїх зобов*язань. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів , їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до офіційного курсу «Приват Банк» від 25.02.2015року, 1 долар США дорівнює 36,10 української гривні. Таким чином, на цей час заборгованість відповідача в сумі 2500 доларів і складає 90тис.250грн. Згідно ч.1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. На підставі вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений говором або законом. Тому відповідач крім повернення боргу у сумі 90тис.250грн. Зобов'язаний сплатити 3% (три проценти) річних від простроченої суми боргу за порушенн зобов'язання по договору позики. Сума боргу складає 90тисяч 250грн., за 2 роки і 10 місяців несплати боргу відподач повинен сплатити проценти у сумі 4104грн.33коп. (90тис.250грн. х 3%= 2707 грн50коп. в рік х 2 роки = 5415грн.+ за 10 місяців - 2256грн.ЗОк. =7671грн.30коп.( 2707грн.50коп. : 12місяців= 225грн.63коп. на місяць х 10 місяців = 2256грн.30коп)., всього процентів 7671 грн 30 коп, з 05 травня 2012 року по 05 березня 2015 року), усього сума боргу складає 97\~ 921 грн 30 коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Окрім того ,у відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 979 гр21 коп ,що підтверджується квитанцією, а також за надання правової допомоги у сумі 500 грн,що підтверджується квитанцією про сплату , усього . 99400 грн 51 коп. Сума 121 гр 80 коп не стягується з відповідача , оскільки суд відмовив у забезпеченні позову. Що стосується зустрічного позову про визнання правочину недійсним від 12 березня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], щодо позики грошових коштів в сумі 2500,00 доларів США У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК Укрїни суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1,2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч 1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частинами першою-третьою , п*ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах , встановлених законом , такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин) Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу , іншим актам цивільного законодавства , а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі , встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним. Правочин , що вчиняється батьками ( усиновлювачами) , не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В зустрічному позові [PERSON] вказує , що на початку 2008 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнена домовленість щодо передачі від [PERSON] у власність [PERSON] акцій Закритого акціонерного товариства «Патентно-інноваційний центр» у кількості 50 шт. (п'ятдесят), які на той час знаходились у власності [PERSON] Сторони домовились, що за таку передачу акцій [PERSON] буде повинен сплати на користь [PERSON] грошову винагороду, яка еквівалентна 27500,00 дол. США (двадцять сім тисяч п'ятсот доларів США). Грошова винагорода повинна була бути сплачена [PERSON] на користь [PERSON] після продажу акцій [PERSON] третім особам. Додатково [PERSON] та [PERSON] домовились, що уразі, якщо [PERSON] зможе згодом продати акції ЗАТ «Патнетно-інноваційний центр» за високою ринковою ціною, яка значно буде перевищувати розмір винагороди, яку [PERSON] повинен сплатити [PERSON], то [PERSON] додатково виплатить на користь [PERSON] 20000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.). На вимогу [PERSON] сторони домовились та здійснили оплатну передачу акцій від [PERSON] у власність [PERSON] наступним чином: 04 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування акцій ЗАТ «Патнетно-інноваційний центр», за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] 45 (сорок п'ять) акцій. Договір був посвідчений приватним Нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 04 березня 2008 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання перед [PERSON] щодо грошового винагородження за передані акції сторони уклали 04 березня 2008 року Договір позики, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 63125,00 грн. (шістдесят три тисячі сто двадцять п'ять грн. 00 коп.), що є еквівалентом 12500,00 дол. США (дванадцять тисяч п'ятсот дол. США), а [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] вищевказану суму. Натомість передачі коштів за Договором позики від [PERSON] у власність [PERSON] не відбувалось, а договір укладався з метою документально оформити обов'язок щодо передачі від [PERSON] на користь [PERSON] коштів еквівалентних 12500,00 дол. США у якості часткової оплати винагороди за передачу акцій, як це зазначалось вище. Додатково 05 березня 2008 року [PERSON] була дана на ім'я [PERSON] розписка, відповідно до умов якої [PERSON] зобов'язався сплатити на користь [PERSON] суму еквівалентну 15000,00 дол. США (п'ятнадцять тисяч доларів США) після продажу належного [PERSON] пакету акцій ЗАТ «Патентно-інноваційний центр». Таким чином, сторонами документально було оформлено грошове зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] на загальну суму, що еквівалентна 27500,00 дол. США (двадцять сім тисяч п'ятсот доларів США). 07 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено Договір дарування акцій ЗАТ «Патентно-інноваційний центр», за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] 5 (п'ять) акцій. Таким чином, загалом [PERSON] передав у власність [PERSON] акції ЗАТ «Патентно-інноваційний центр» у кількості 50 (п'ятдесят) штук, що відповідало попереднім домовленостям сторін. Згодом [PERSON] акції ЗАТ «Патентно-інноваційний центр» були продані. 03 вересня 2010 року [PERSON] були виконані зобов'язання перед [PERSON] за так званим «Договором позики» від 04 березня 2008 року, а саме сплачено на користь [PERSON] 63125,00 грн. (шістдесят три тисячі сто двадцять п'ять грн.. 00 коп.), що є еквівалентом 12500,00 дол. США. З боку [PERSON] в свою чергу була дана розписка щодо отримання грошових коштів та щодо відсутності будь-яких претензій, яка була надрукована на Договорі позики від 04 березня 2008 року, а підпис [PERSON] був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 04 березня 2011 року на виконання положень розписки від 05 березня 2008 року [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] суму еквівалентну 15000,00 дол. США (п'ятнадцять тисяч доларів США), про що з боку [PERSON] була дана розписка, у якій він зазначив, що грошові кошти отримав та ніяких претензій до [PERSON] з цього приводу немає . Натомість [PERSON] після отримання належної йому суми, що еквівалентна 27500,00 дол. США (двадцять сім тисяч п'ятсот дол. США) почав витребовувати виплатити йому додаткових 20000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.), які, як зазначено вище [PERSON] зобов'язався виплатити на користь [PERSON] у разі продажу [PERSON] акцій ЗАТ «Патентно-інноваційний центр» за високою ринковою ціною. Позивач [PERSON] підтвердив в судовому засіданні , що мав стосунки з відповідачем [PERSON] щодо продажу , дарування акцій ЗАТ «Патентно-інноваційний центр» , укладались з цього приводу вказані договори Також укладався договір позики між сторонами, але всі ці обставини відбувались з 2008 року і по 2010 рік. Дійсно [PERSON] писав розписку [PERSON] від 04.03.2011 року про те , що не має претензій по суті розписки , виданої відносно домовленостей по продажу акцій ЗАТ «Патентно-інноваційний центр»на суму 15 000 доларів США , виданої їм 05.03.2008 року. Але це не стосується розписки від 12 березня 2011 року, де [PERSON] зайняв у [PERSON] грошові кошти у розмірі 2500 доларів США. Ця розписка грошова , які передавались відповідачу і не стосується акцій ЗАТ «Патентно-інноваційний центр», розрахунки по яким завершились. Представник відповідача за основним позовом і представник позивача за зустрічним позовом не надав доказів , що ніяких грошових коштів з боку [PERSON] у власність [PERSON] за розпискою від 12 березня 2011 року не передавалось. А також , що розписка була видана лише як зобов*язання сплати [PERSON] в майбутньому на користь [PERSON] додаткової грошової винагороди у розмірі 20000 грн. Таким чином , суд вважає , що розписка від 12 березня 2011 року є грошова , про додаткові грошові винагороди за продаж акцій в розписці жодного слова не написано. Що свідчить про те , що ця розписка акцій не стосується. Також [PERSON] вказував у позові , що [PERSON] погрожував йому своїми знайомствами в органах прокуратури , внутрішніх справ та служби безпеки України , які можуть спричинити [PERSON] певні складнощі. Але вказане спростовується , тим , що за весь час , а саме з 12 березня 2011 року [PERSON] зі скаргами на дії [PERSON] не поскаржився до відповідних органів з приводу погроз [PERSON], коли б це було в дійсності. Доказів з цього приводу до суду не надано. За захистом своїх інтересів [PERSON] звернувся до суду лише 05 березня 2015 року. Таким чином , враховуючи викладене , суд вважає , що підстав для визнання правочину недійсним від 12 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], щодо позики грошових коштів в сумі 2500,00 доларів США - не має і у його задоволенні суд відмовляє. Позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє у сумі 99400 грн 51 коп.

Outcome: approved