Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

07.05.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до Новомихайлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 06.11.2000р., право на земельну частку (пай), розміром 4,57 умовних кадастрових га, що знаходиться в землях колективної власності КСП Нива Новомихайлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, посвідченого сертифікатом на земельну частку (пай), серії МК № 014914, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 290. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті бабусі [PERSON] Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю документів, які б посвідчували право померлої на земельну частку (пай), а саме сертифіката на право на земельну частку (пай), серії МК № 014914, який він не має можливості надати через його втрату, через що він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте 17.05.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, крім того просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 16.05.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Так, судом встановлено, що 06.11.2000р. в с. Мала Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 016282, видане 08.11.2000р.). З довідки № 152, наданої 24.04.2018р. Новомихайлівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області слідує, що [PERSON] на день смерті 06.11.2000р. була зареєстрована в [INFO]. Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.01.2018р. у справі № 484/4406/17, яке набрало законної сили 20.02.2018р., [PERSON], 05.01.1918р.н., яка померла 06.11.2000р., є бабусею [PERSON], 29.04.1963р.н. З довідки № 17/141-18, наданої 19.03.2018р. відділом у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області слідує, що [PERSON] є власником земельної частки (паю), розміром 4,57 умовних кадастрових га, що знаходиться в землях колективної власності КСП Нива Новомихайлівської (Жовтневої) сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії МК № 014914, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 290. Документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку (пай) [PERSON] не видався. Сертифікат видався в одному примірнику, який видавався власнику особисто, архівний примірник відсутній і надати його неможливо. Станом на 01.03.2018р. вартість земельної частки (паю) з врахуванням коефіцієнтів індексації 3,997; 1,756; 1,2; 1,0 складає: 97 778 грн. 99 коп. Постановою від 14.12.2017р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], у зв'язку з відсутністю документів, які б посвідчували право померлої на земельну частку (пай), а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК № 014914, площею 4,57 умовних кадастрових га, який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 290 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у колективній власності КСП Нива, та розташована на території Новомихайлівської (Жовтневої) сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем розміщено оголошення в газеті Вісник Врадіївщини № 21 (9872) від 17.03.2018р., згідно якого оригінал сертифікату серії МК № 014914 на земельну частку (пай) площею 4,57 умовних кадастрових гектарів, виданий на імя [PERSON], вважати втраченим. Згідно інформаційної довідки Врадіївської державної нотаріальної контори № 474/01-16 від 15.05.2018р. слідує, що після померлої 06.11.2000р. [PERSON] відкрита спадкова справа № 40/2018. Заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом подав внук спадкодавці [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 136 від 13.03.2018р.). Свідоцтво про право на спадщину ще не видавалось. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], та в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв'язку із смертю бабусі [PERSON], з врахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та думку представника позивача судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved