Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

07.07.2017. [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та пояснив, що [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON] Він вважає цей заповіт недійсним, так як він складений під тиском з боку [PERSON], а також внаслідок того, що [PERSON] при складенні заповіту не усвідомлювала значення своїх дій, отже волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Оскільки [PERSON] перебувала у шлюбі з його покійним батьком [PERSON], померлим [INFO], вважає себе спадкоємцем [PERSON] за законом. Тому просить визнати вказаний заповіт недійсним. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та пояснив, що [PERSON] є особою з повною цивільною дієздатністю, тому має право на складення заповіту на власний розсуд. [PERSON] дійсно здійснює догляд за [PERSON] як особою похилого віку, однак будь-яких насильницьких дій нею відносно [PERSON] з метою складення заповіту не вчинялося. На даний час спадщина не відкрилася, крім того, позивач не відноситься до кола спадкоємців [PERSON], тому відповідач вважає, що підстав для задоволення позову немає. Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, оцінивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.1,2 ст.1257 ЦК України). Як визначено п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008. право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до ч.1 ст.1234 ЦК України склала заповіт. Зміст цього заповіту судом не досліджувався відповідно до вимог ст..1255 ЦК України, якою встановлено таємницю заповіту до відкриття спадщини. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). На час пред'явлення позову та розгляду справи судом заповідач [PERSON] жива, отже спадщина не відкрилася, тому права на пред'явлення такого позову немає. Крім того, судом встановлено, що позивач не є заінтересованою особою, наділеною правом оспорювання заповіту, так як він не належить до кола потенційних спадкоємців [PERSON] в сенсі ст..1261-1265 ЦК України. Отже його права оспорюваним заповітом не порушені. Також позов пред'явлено до [PERSON], яка не є стороною правочину (оскільки заповіт є одностороннім правочином), будь-які права та обов'язки спадкоємців виникають лише після відкриття спадщини. Позивачем не доведено, що [PERSON] будь-яким чином порушила його права. Судом роз'яснювалося позивачеві його право на заявлення клопотання про заміну відповідача, однак він проти цього заперечував та наполягав, що саме [PERSON] має відповідати за позовом. За таких обставин підстав для задоволення позову немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed