overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

06.11.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 3 801 грн 72 к. за житлово-комунальні послуги (а.с.1) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.28). Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явились(а.с.24,26). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], та зареєстрований [PERSON] що підтверджується Формою № 3 (а.с.3). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачами рахується заборгованість у сумі 3801 грн 72 к. (а.с.4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

06.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, і уточнивши 28.11.2014 року раніше заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 18682 грн 26 коп., за період роботи з 06.09.2013 року по 06.12.2014 року, що визначена з урахуванням грошової компенсації невикористаної за цей час роботи відпустки; стягнення з відповідача на його особистий рахунок у Пенсійному фонді України пенсійних внесків на загальну суму 5978 грн 32 коп. Позов мотивує тим, що за весь час роботи відповідач жодного разу не виплачував заробітну плату та не сплачував внески до Пенсійного фонду України, чим порушує його трудові та пенсійні права. У судовому представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд, за згодою представника позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно трудового договору від 06.09.2013 року, зареєстрованому в Чернігівському міському центрі зайнятості (а. с. 3), позивач працює водієм у відповідача, який є фізичною особою-підприємцем. Місячна заробітна плата позивача складає 1170 грн. Відповідно до статті 115 КЗпП Української РСР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 1, 2) та пояснень представника позивача, що узгоджуються між собою, за весь час роботи відповідач жодного разу не виплачував позивачеві заробітну плату та не надавав щорічну відпустку, в зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі, яка з урахуванням грошової компенсації невикористаної щорічної відпустки складає18682 грн 26 коп. Зазначене є підставою для стягнення вказаної суми боргу з відповідача. В силу положень частини першої статті 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач як застрахована особа в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування має право вимагати від відповідача, який є платником страхових внесків до солідарної пенсійної системи, сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач не виконує покладені на нього цим Законом обов'язки, його слід зобов'язати сплатити за позивача страхові внески до солідарної системи пенсійного страхування. Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

06.11.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований 14 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 42. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року. Від даного шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] [INFO] На протязі останніх років у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння, налагодження стосунків не відбувалось, що призвело до подальшого припинення шлюбних відносин. Всі її намагання налагодити сімейні відносини виявились безрезультатними. Відповідач нехтує сімейними цінностями не має поваги до родини. З огляду на це вона вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за встановленим місцем реєстрації. Клопотань про відкладення розгляду справи не надав, явки свого представника не забезпечив. Таким чином розгляд справи відбувся без участі відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі наявних в справі доказів та за наявності згоди позивача на заочний розгляд справи, суд визнав за можливе провести заочний розгляд даної справи в порядку ст.ст. 224,225 ЦПК України. На підставі ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо поділу спільного майна на даний час немає. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

06.11.2014 року Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30% від пожиточного мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивачка посилається на те що, від сумісного шлюбу з відповідачем по справі в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони мешкають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги у тримання дитини , що ставить позивачку в тяжке матеріальне становище. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно наданого суду свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.2013 року сторони по справі є батьками - [PERSON], [INFO]. З довідки з КП « Жилкомсервіс» вих.. № 3620 від 14.10.2014 року вбачається , що дитина зареєстрована за місцем проживання сторін по справі , а саме за адресою :[ADDRESS]. Позивачка стверджує, що на теперішній час вона з відповідачем мешкають окремо, дитина проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач в своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, тобто факт мешкання дитини разом з позивачкою підтвердив. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача . Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

06.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 25.12.1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції в Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 479. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено з червня 2014 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не з'явилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, категорично заперечувала в наданні подружжю строку на примирення, проти винесення заочного рішення не заперечувала /а.с.11/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

06.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні наполягала на своїх позовних вимогах з підстав зазначених в позові та просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з*явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив і судом було прийняте рішення справу розглядати в заочному порядку. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини - [PERSON],[INFO] (а.с.7), яка знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.14,15), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця на утримання своєї неповнолітньої дитини . Неявку відповідача до судового засідання про яке він був повідомлений у передбаченому законом порядку, суд розцінює як небажання відповідача оспорювати пред'явлений до нього позов, оскільки він не надав суду відомостей про причину своєї неявки, та заперечень щодо позову, пред'явленого до нього. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

06.11.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований 22 жовтня 1988 року відділом ЗАГС виконкому м. Суми, актовий запис № 2285. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.10.1988 року. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO] Спільне життя у них не склалось, останній рік відносини були дуже напруженими та складними, оскільки на грунті непорозуміння між ними постійно виникали сварки. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що стало підставою для фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на це вона вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте також через канцелярію суду також надав заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у його відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо поділу спільного майна на даний час немає. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюбу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідач визнав позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

06.11.2014 року позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрований 25 серпня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис за №1544, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через відсутність спільних інтересів, виникали сварки та втратили почуття любові. Вважає, що подальше спільне життя неможливо і прохає шлюб розірвати. Від шлюбу є донька: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. В судове засідання сторони не з'явились, від позивача мається заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив позов розглядати без його участі та позов визнав. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Суд проаналізував матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини тривалий час, разом не проживають, тому подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, і шлюб доцільно розірвати. Згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі з 25 серпня 2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1544 (а.с. 5). від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин суд вважає необхідним розірвати шлюб між подружжям. Згідно з ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір розміром 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

06.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 травня 2012 року, від якого вони мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо, діти мешкають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку кожного місяця та до повноліття дітей. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності й задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів ухваливши заочне рішення. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

06.11.2014р. позивач звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] в с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області померла його мати, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Протягом шести місяців позивач до нотаріальної контори не звернувся з об'єктивних, істотних причин, а саме в зв'язку з тим, що йому не було відомо про складений спадкодавцем [PERSON] на його і'мя заповіт, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав відповідну заяву. Представник Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з проханням розглянути дану справу у його відсутності, про що повідомив телефонограмою, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст. 61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через юридичну необізнаність, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити йому додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved