Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

05.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду мотивуючи тим, що з 15.12.2018 року вона із відповідачем проживали однією сімєю без укладення шлюбу за адресою вул.. Гагаріна 45, с. Мухівці Немирівського району, мали спільний бюджет. 26.11.2013 року у сторін народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записано відповідача за його заявою. У вересні 2015 року стосунки між сторонами погіршились, так як [PERSON] завагітніла, а [PERSON] не бажав більше мати дітей. З 15.09.2015 року позивачка проживає біля своїх батьків в с. Воробіївка Немирівського району Вінницької області. 30 квітня 2016 року народилась донька [PERSON]. Відповідач відмовився в добровільному порядку подати заяву про визнання його батьківства, своє батьківство категорично заперечує, тому [PERSON] вимушена звернутись до суду із даним позовом. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Представник позивачки [PERSON] також просить задоволити позовні вимоги та встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що батьком дочки позивачки [PERSON] є не він. Відповідач в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини, викладені нижче. В судовому засіданні встановлено, що з грудня 2012 року по вересень 2015 року [PERSON] О та [PERSON] проживали однією сімєю, мали фактичні шлюбні відносини. 26.11.2013 року народилась дитина - син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записано відповідача (а.с.7), а 30 квітня 2016 року народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження зі слів позивачки записано [PERSON] (а.с.6). Судом досліджено висновок експерта від 20.02.2018 № 19 судової молекулярно-генетичної експертизи (а.с. ), відповідно до якої молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з ймовірністю 99,999999995%; таким чином, батьківство практично доведене. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідач у свою чергу не надав підтвердження на спростування свого батьківства щодо дитини, народженої позивачем. Згідно ст.134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, є доведеними. У зв'язку з наведеним суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову [PERSON], так як він є обґрунтованим та законним ы підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved