Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

05.02.2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй належить квартира [ADDRESS] ([PERSON]) м. Словянська на підставі спадкового договору від 01.02.2008 року. В неї є дочка [PERSON], яка 29 грудня 2001 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Після укладення шлюбу останніх, вони проживали в квартирі, а потім колишній власник квартири [ADDRESS] ( [PERSON]) м. Словянськ, [PERSON] та [PERSON], надали дозвіл на вселення та проживання в зазначеній квартирі відповідача [PERSON] На підставі такого дозволу, останній був зареєстрований за вказаною адресою. [PERSON] стала власницею квартири [ADDRESS] ([PERSON]) м. Словянська на підставі спадкових договорів, та таке право за нею було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ? частку квартири 23.09.2015 року та на другу ? частку квартири 02.03.2012 року. За рішенням суду від 18.05.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач не є членом її родини, однак продовжує користуватись спірною квартирою, комунальні послуги не сплачує. Позивач вважає, що відповідач порушує її право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] ( [PERSON]) м. Словянська, яке підлягає захисту. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до спадкового договору від 01.02.2008 року, квартира [ADDRESS] ([PERSON]) м. Словянська, належить [PERSON] Також це підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44348768 від 23.09.2015 року та № 33357646 від 02.03.2012 року (а. с. 10-11,13-14, 15). Відповідно до довідки про склад сім'ї виданої 01.02.2018 року КП «ЖЕК №6» Словянської міськради, в квартирі [ADDRESS] ( [PERSON]) м. Словянська, зареєстровані - [PERSON] з 17.03.2003 року, [PERSON] з 07.07.2003 року та [PERSON] з 13.03.2012 року. (а.с.20). На час реєстрації в спірній квартирі відповідача, власником ? частки квартири була [PERSON] та власником ? частки квартири був [PERSON] ( який помер у листопаді 2012 року). Вселення та реєстрація відповідача відбулося зі згоди власників квартири. Як вбачається з рішення Словянського міськрайонного суду від 18.05.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.21, з.б.). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Натомість в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача [PERSON] Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 передбачено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не є ані власником зазначеної квартири, ані членом сімї позивача [PERSON] - власника даної квартири, а тому не мають права користуватися вказаним житлом, в зв'язку з чим, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved