overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просив розірвати шлюб між ним (позивачем) та відповідачем ([PERSON].) , зареєстрований 17.04.1997 році Казанківським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 18, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин у серпні 2016 р. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Позивач у судове засідання не з'явився , однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста [PERSON], актовий запис №425. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини остаточно припинили у 2014 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 17.07.2004 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.6. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], а.с. 7. Шлюбні відносини припинили у 2014 році , спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. Спір про місце проживання дитини і щодо майна відсутній. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася, зберегти її неможливо,\~тому, відповідно до ст.ст.100, 112 СК України, позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 липня 2014 року виконкомом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №42. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з травня 2016 року і з того часу вони мешкають окремо. Спільного господарства не ведуть. Спору з приводу майна подружжя та місця проживання дитини між ними не має. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою. Вважав, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2014 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 4, 5, 15 ). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть; спору про розділ майна та про місце проживання дитини між ними немає; збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач [PERSON] у заяві наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що з він з відповідачкою з 31.10.1997 року по 20.08.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] з червня 2014 року проживає разом з ним. Відповідачка добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, інших аліментних зобовязань не має. Просив суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки її доходу, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 11,12 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 копія свідоцтва про народження). [PERSON] [PERSON] проживає разом з позивачем ( а.с. 7 копія довідки). Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надала, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення донькою повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки від 21.05.1974 року, мотивуючи свої вимоги тим, що в травні 1974 року він розпочав свою трудову діяльність, у звязку з чим на нього була заведена трудова книжка. У серпні 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі з метою оформлення пенсії, але спеціалістами пенсійного фонду було виявлено, що у трудовій книжці від 21.05.1974 року наявні розбіжності у написанні прізвища, а саме: російською мовою «Цвилый», хоча за паспортними даними та іншими документами російською мовою його прізвище записане як «Цвелой», у звязку з чим у заявника виникли труднощі повязані з оформленням свого пенсійного забезпечення. У судове засідання [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі (а.с.14). Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надали клопотання, в якому заявлені вимоги підтримують та просять розглядати справу у відсутності їхнього представника (а.с. 15). Оглянувши надані заявником докази суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки від 21.05.1974 року підлягають задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. \~\~\~ \~Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті(ст. 256 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки від 21.05.1974 року, виданої на імя «Цвилый Александр Петрович», прізвище російською мовою не співпадає з прізвищем, яке вказане в паспорті російською мовою (а.с. 7). Згідно з паспортними даними [PERSON], його прізвище російською мовою записане як «Цвелой» (а.с. 6). Крім того, походження прізвища російською мовою саме як «Цвелой», а не «Цвилый», як вказано в трудовій книжці, підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], військовим квитком, де всі інші дані особи: імя, по батькові та дата народження [PERSON], [INFO], співпадають як з паспортними даними, так і з трудовою книжкою (а.с. 9). Таким чином, суд, з'ясувавши мету встановлення факту належності правовстановлюючих документів, оцінивши зібрані у справі докази, вважає що наявні розбіжності у написанні прізвища заявника російською мовою в трудовій книжці виникли внаслідок невірного перекладу прізвища з української мови на російську при її заповненні, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки від 21.05.1974 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 19.09.2009 року, зареєстрованим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №325. Від шлюбу мають повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя між ними з грудня 2015 року були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.09.2009 року, шлюб зареєстровано Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №325 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Також судом встановлено, що з грудня 2015 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з грудня 2015 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 16.06.1979 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають повнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося внаслідок втрати взаємоповаги, взаєморозуміння, несумісності характерів, постійне приниження зі сторони відповідача, що породжувало в сімї постійні сварки та конфлікти. З цих причин шлюбно-сімейні відносини фактично припинено. Проживають в одному будинку, проте, спільне господарства не ведуть. Збереження шлюбу за викладених обставин вона вважає неможливим. В добровільному порядку через органи ДРАЦС розірвати шлюб відповідач відмовляється. Питання щодо розподілу майна буде вирішене в судовому порядку. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що позов підтримує, примирення між нами не досягнуто. Вказала, що згодна на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в засідання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не повідомляв. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Глобинському відділі ЗАГСу Полтавської області 16 червня 1979 року, актовий запис № 59. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують через втрату почуттів, взаємоповаги, взаєморозуміння, постійні сварки. Проживають за однією адресою, проте спільного господарства не ведуть. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №157. В обґрунтування позову зазначила, що з 11.10.2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя у зв'язку з чим постійно виникали суперечки та сварки. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2016 року і з того часу вони проживають окремо. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, між ними на даний час відсутній. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала, після розірвання шлюбу просила прізвище змінити на дошлюбне Вербицька. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.10.2013 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 4, 5) Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спору про розділ майна та про місце проживання дитини між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинилися з червня 2014 року, тому подальше перебування в шлюбі не має сенсу. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Майнового спору не заявлено. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, від отримання позовної заяви з додатками та від пояснень відмовився, що підтверджується актом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 1990 року, який зареєстровано виконкомом Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області за актовим записом № 13. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спору про розподіл майна не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сімї фактичне припинення шлюбних відносин. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. Судові витрати, повязані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 22 грудня 2015 року Виконавчим комітетом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 15, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, що стало суперечити інтересам подружжя, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Фактично сімя розпалась, спільне господарство не велося оскільки відповідач знаходився у місцях позбавлення волі, у звязку з чим позивач і звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу подружжя дітей не має. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву повністю підтримує, просить її задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved