Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини сторін по справі - [PERSON], [INFO], з визначеної судом твердої грошової суми на частку від заробітної плати та привести розмір аліментів у відповідність до норм діючого законодавства на час розгляду справи. В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 23.02.2008 року до 30.10.2014 року перебували у шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.05.2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у розмірі 600,00 грн. щомісячно на утримання спільної дитини сторін по справі. Вказаних коштів позивачу для забезпечення дитини не вистачає, їх розмір не відповідає діючому законодавству, тому вона просить змінити спосіб стягнення аліментів та визначити їх мінімальний розмір у відповідності до діючого законодавства. Позивач у судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував частково, вказавши та надавши відповідні докази, які, на його думку, підтверджують, що його мати [PERSON] потребує додаткових витрат на лікування та проживання, які несе відповідач (а.с.22-26), та вважав можливим позов задовольнити частково, а саме визначити суму стягуваних з нього аліментів у розмірі або 1/5 частка його щомісячного заробітку (доходу) або тверда грошова сума у розмірі 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Додатково вказав, що позивач не надає йому можливості бачитися з дитиною. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та діюче законодавство з предмету спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного. 30.10.2014 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області по справі №632/1903/14-ц, яке 26.12.2014 року набрало законної сили, був розірваним шлюб між позивачем та відповідачем по справі, укладений 23.02.2008 року, що підтверджується відповідною випискою з вказаного рішення (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області (актовий запис №96 від 20.05.2008 року) (а.с.5). Дитина станом на день розгляду справи мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою відділу житлово-комунального господарства виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області №6067 від 27.07.2017 року (а.с.7) У судовому засіданні 07.09.2017 року відповідач проти того, що дитина мешкає на час розгляду справи разом з позивачем не заперечував. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.05.2014 року по справі №632/847/14-ц, провадження №2/632/407/14, яке 30.05.2014 року набрало законної сили, був виданий виконавчий лист, яким з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], було стягнено аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідач у судовому засіданні 07.09.2017 року повідомив, що він мав роботу та працює фітнес-тренером у м. Харкові, однак доказів даного факту суду не надав. Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 17.05.2017 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, і яким було змінено філософію стягнення аліментів та розширено права одержувача аліментів як щодо зміни способу стягнення аліментів, так і щодо спрощення процедур такого стягнення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, зміна способу стягнення аліментів позивачем прямо передбачено діючим законодавством з 08.07.2017 року. На підставі ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вимоги позивача співпадають з мінімальними вимогами щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, які висуває діюче законодавство, окрім максимального розміру аліментів, які можуть стягуватися з відповідача, однак вказаний факт, на думку суду, жодних обмежень прав відповідача не несе, оскільки він в будь-який час може пред'явити відповідний позов про зменшення розміру аліментів, якщо сума платежів з його боку складе більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та принципу справедливості та розумності. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що він утримує свої матір, оскільки надані суду докази вказують лише на те, що його мати є пенсіонеркою, перебувала на лікуванні у санаторному комплексі та проходила стаціонарне лікування у 2016 році, однак доказів того, що будь-які витрати з цього приводу ніс відповідач суду надано не було, а тому немає і підстав вважати, що відповідач надає фінансову допомогу своїй матері. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача щодо зменшення розміру стягуваних з нього аліментів до 1/5 частини його щомісячного заробітку (доходу), оскільки відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів, виходячи із законодавства, яке діє на даний час. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача (стягувача), на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з боржника на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. Враховуючи, що аліменти за даним судовим рішенням стягуються виключно після набрання ним законної сили, підстав для негайного виконання рішення суду немає. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved