overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

05.07.2016 р. [PERSON] предявив позов до [PERSON] про стягнення аліментів на період його навчання. В позові позивач [PERSON] вказує, що у 90-х роках його батько [PERSON] та мама [PERSON] розірвали шлюб, і він залишився проживати з матірю. 15.08.2015 року позивач [PERSON] вступив на денну форму навчання до Національного факультету цивільного захисту України і на сьогодні, є курсантом 2 курсу факультету пожежної безпеки з терміном закінчення навчання у 2020 році, що підтверджується відповідною довідкою № 14/184 від 10.09.2015 року. Навчання і утримання позивач [PERSON] повністю лежить на його матері, яка в цей час знаходиться у відпустці у звязку з народженням дитини, отримує соціальні виплати, яких на утримання сімї, не вистачає. В університеті отримує стипендію в розмірі 180 грн., але цих коштів не вистачає на задоволення його життєвих потреб. Його батько [PERSON] працює у Пологівському ОЕЗі і отримує постійну заробітну плату та може надавати йому матеріальну допомогу до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, витрати по справі просить не стягувати, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач позов визнав та просить вимоги позивача про стягнення аліментів задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 199 КАС України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 199 ч. 2 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії 1-ЖС № 332582, яке було видане відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької обл. 23.04.1998 р. Позивач на даний час продовжує навчання та є студентом 2 курсу Національного факультету цивільного захисту України, що підтверджується довідкою № 14/184 від 10.09.2015 року. Відповідач працює, має постійний заробіток та може надавати матеріальну допомогу. Позов [PERSON] визнав. На підставі викладеного, ст. ст. 185, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

05.07.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] до Словянської міської ради Донецької області з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Тихоша Сергій Михайлович, звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з серпня 2005 року по січень 2016 року вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут. За час проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства сторони 03.12.2010 року за спільні кошти придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] , проте право власності на неї було зареєстровано за відповідача. Після придбання квартири сторони спільно проживали в ній, робили ремонт та придбавали все необхідне устаткування.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача,просив суд зобов*язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми: [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2011 року народження, визначити спосіб участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська позовні вимоги [PERSON] в частині позовних вимог щодо визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними задоволено частково. 01.12.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що його вимоги щодо зобов*язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми залишені судом поза увагою, хоча судом ці вимоги розглядалися. В судовому засіданні позивач підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Представник відповідача ,[PERSON], заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом вимоги [PERSON] задоволено частково. Отже, на його думку у задоволені позовних вимог в цій частині позову відмовлено. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої- небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказаи і давали пояснення, не ухвалено рішення ( п.1 ч.1 ). Як встановлено, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив суд зобов*язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми: [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2011 року народження, визначити спосіб участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, шляхом призначення днів побачень чотири рази на місяць, кожної неділі з 10-00 до 19-00 та в дні народження дітей з 17-00 до 19-00 год.; визначити спільний відпочинок дітей із ним та можливість відвідування бубусі і дідуся. Суд частково задовольнив позовні вимоги позивача, визначивши спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] та доньки [PERSON] шляхом призначення днів побачень чотири рази на місяць, у неділю, з 10-00 до 19-00 годин в місцях помешкання та закладах приналежних до об*єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров*я дітей та погодних умов, з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька , без присутності матері дітей, [PERSON] Позовні вимоги щодо зобов*язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми [PERSON] судом залишені поза увагою, хоча позивачем подавались з цього приводу докази та надавалися пояснення. За таких підстав суд вважає, що заяву [PERSON] щодо ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 19 серпня 2010 року Олексіївською сільською радою Первомайського району Харківської області, актовий запис № 05, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, через постійні сварки які відбувалися у сімї, що стало суперечити інтересам подружжя, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Фактично сімя розпалась більше ніж півтора роки тому, спільне господарство не ведеться, у звязку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу подружжя дітей не має. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву повністю підтримує, просить її задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 20.06.2016 року померла його мати [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після її смерті було отримано свідоцтво про смерть серії ДНР №031979 від 23.06.2016 року видане Єнакіївським міським відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР. Він не може скористатися своїми правами, після смерті його матері, прийняти спадщину у звязку з тим, що свідоцтво про смерть серії ДНР №031979 від 23.06.2016 року видане Єнакіївським міським відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР не є дійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим воно не можє бути підставою для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла 20.06.2016 року у м. Єнакієве Донецької області. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявника, проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії ДНР №031979 від 20.06.2016 року виданого Єнакіївським міським відділом ЗАГС Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР - [PERSON], померла 20.06.2016 року у віці 79 років. Згідно копії паспорту громадянки України [PERSON] зареєстрована та мешкала за адресою: Донецька область м. Єнакієве вул. Бородина, 22. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті матері заявника - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, яка померла 20.06.2016 року в м. Єнакієве Донецької області, Україна, у віці 79 років, причина смерті «набряк головного мозку, гостра сердцево-судинна недостатність, атеросклеротичний міокардіосклероз». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007 року. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. На даний час фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, уваги та часу вихованню дитини не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частини свого заробітку щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії 1-ЕГ № 064477 від 03.04.2008 року (а.с. 4) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. З пояснень сторін. суд встановив, що дитина перебуває на утриманні позивачки, проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сімї № 396 від 29.06.2016 року (а.с. 5) та не заперечується відповідачем, відповідач [PERSON] працює, має постійний стабільний заробіток, є учасником бойових дій, позивач [PERSON] також працює, має високий стабільний заробіток, про що свідчить довідка про доходи (а.с. 6), а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

05.07.2016року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2010 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №311. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з листопада 2015 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що з 11.09.2010 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, а.с.6. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], - а.с.7. Шлюбні відносини припинили з листопада 2015 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають доньку Катерину, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на їх утримання. Посилаючись на викладене, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки Катерини, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.07.2016 року до досягнення повноліття донькою Катериною, тобто до 09.12.2026 року, а потім у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 21.03.2028 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання лише доньки Катерини, а на утримання дитини Павла відмовився, оскільки вважає, що він не його син. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. З свідоцтв про народження дітей вбачається, що відповідач записаний батьком доньки Катерини, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивачка, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи відповідача про те, що він не являється батьком дитини Павла не доведені відповідними доказами, оскільки він не оспорив своє батьківство в судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 30.04.2016 року помер її чоловік [PERSON], [INFO]. Після його смерті було отримано свідоцтво про смерть серії ДНР №025706 від 03.05.2016 року видане Калінінським відділом ЗАГС м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР. Вона не може скористатися своїми правами, після смерті її чоловіка, прийняти спадщину у звязку з тим, що свідоцтво про його смерть №025706 від 03.05.2016 року видане Калінінським відділом ЗАГС м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР не є дійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим воно не можє бути підставою для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], який помер 30.04.2016 року у м. Макіївка Донецької області. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала та просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявниці, проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії ДНР №025706 від 03.05.2016 року виданого Калінінським відділом ЗАГС м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР - [PERSON] помер 30.04.2016 року у віці 31 років. Відповідно до свідоцтва про шлюб, завниця перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті чоловіка заявниці - [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, який помер 30.04.2016 року в м. Макіївка Донецької області, Україна, у віці 31 років, причина смерті «набряк головного мозку». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

05.07.2016 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 17.10.1998 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з січня 2005 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про розгляд справи, надала заяву, згідно якої просила позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 17.10.1998 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 428. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який на час розгляду справи проживає із матір'ю. Подружні стосунки між сторонами припинені з січня 2005 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved