Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

06 листопада 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Шацького районного суду Волинської області від 16 березня 2010 року було встановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. У жовтні 2017 року позивачу стало відомо, що відповідач близько року займається різними видами діяльності, де отримує достатню платню, внаслідок чого його матеріальне становище значно покращилось. Позивач на даний момент не працює, отримує лише тимчасову державну допомогу на дитину - [PERSON] до досягнення нею трирічного віку. Тому позивач просить збільшити розмір аліментів визначених судом рішенням від 16.03.2010 року, та стягувати в подальшому з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, та припинити стягнення з останнього аліментів в розмірі 300 грн щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала, просила вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом установлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №109778, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області 16 грудня 2009 року (а.с. 7). Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 16 березня 2010 року ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], 03 листопада 2003 року, в розмірі по 300 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1\~ст. 192 СК України\~в діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з дитиною, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області 01 листопада 2017 року, не працює. З даної довідки також вбачається, що окрім сина [PERSON], позивач утримує ще трьох дітей (а.с. 8). Оскільки відповідач добровільної участі в утриманні дитини не бере, не працює, але має нерегулярний, мінливий дохід, з нього слід стягувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2017\~року Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік»\~для дітей віком від 6 до 18 років - 1777 грн., меншим, ніж 50 відсотків якого не може бути розмір аліментів, а також, враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб та існування інших обставин, що мають істотне значення суду не надав, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з врахуванням, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, суд дійшов висновку, що розмір аліментів слід збільшити, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 184, 191, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved