Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

05.08.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.05.2017 року (а.с. 138-140), просили стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 106458,15 доларів США, що за курсом НБУ (26,30 грн. за 1 долар США) станом на 24.05.2017 року складає 2799849,35 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 28.09.2007 року укладено кредитний договір № ZRW1GA000000139, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 20\~000 доларів США, строком до 28.09.2027 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлені кредитним договором. Погашення кредиту та відсотків мало відбуватись щомісячно; у разі порушення зобовязання за кредитним договором, відповідач зобовязаний сплатити [PERSON] відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості, а також пеню. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання виконав, видав [PERSON] кредит в розмірі 20 000 доларів США, а останній в свою чергу, свої зобовязання не виконав, оскільки не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором. У звязку із зазначеними порушеннями, станом на 24.05.2017 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 106458,15 доларів США, яка складається з наступного: 1) 20636,21 доларів США заборгованість за кредитом; 2) 23101,41 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 4070,53 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 4) 58650,00 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. В судове засідання представник позивача зявився, просив позов задовольнити, дав пояснення по суті позову. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи тривалість розгляду справи, а також вимоги ст. 169 ЦПК України, суд дійшов висновку, що така неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача раніше брав участь у судових засіданнях по даній справі, заперечував проти позову посилаючись на надмірність нарахованих відсотків та пені, подав заяву про застосування позовної давності. (а.с. 121) За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 28.09.2007 року укладено кредитний договір № ZRW1GA000000139, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 20\~000 доларів США на споживчі цілі. Крім того, банк надав відповідачу 4871,20 дол. США, на сплату страхових платежів, що також є частиною позики. [PERSON] зобовязався повернути кошти у строк до 28.09.2027 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленому кредитним договором. Погашення заборгованості відповідач зобовязався здійснюватися щомісячно в сумі 249,08 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії. У разі порушення зобовязання за кредитним договором, відповідачем [PERSON] сплачуються відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Крім того, пеня в розмірі 0,15% від суми кожного простроченого платежу згідно п. 4.1 кредитного договору за кожний день прострочення. При укладенні Кредитного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в [PERSON]. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов'язався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісію, а у разі порушення ним своїх договірних зобов'язань - додаткові проценти та пеню. [PERSON] власним підписом погодився з умовами кредитного договору. В порушення умов Кредитного договору, [PERSON] своїх договірних зобов'язань не виконував, у зв'язку з чим, станом на 24.05.2017 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 106458,15 доларів США, яка складається з наступного: 1) 20636,21 доларів США заборгованість за кредитом; 2) 23101,41 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 4070,53 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 4) 58650,00 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією кредитного договору (а.с.11-163),\~\~копією вимог та повідомлень (а.с.8-11), копією витягу статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.20), копією банківської ліцензії, копією дозволу (а.с. 18,19), розрахунком заборгованості (а.с.141-150), копією заяви відповідача про видачу готівки. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10.04.2012 року по справі №2-928/11 задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за адресою: вул.. Гагаріна, 28, м. Новоград-Волинський, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRW1GA000000139 від 28.09.2007 року в розмірі 26107,59 доларів США (а.с. 123) Вираження грошового зобовязання в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству (ст. 533 ЦК України) та правилам надання споживчих кредитів, що діяли на момент виникнення грошового зобовязання. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, процентів а також інших платежів, передбачених договором. Вимоги позивача є законними і обґрунтованими. Разом з тим, суд застосовує позовну давність до частини позовних вимог. При укладенні кредитного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в [PERSON]. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов'язався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, а у разі порушення нею своїх договірних зобов'язань пеню. [PERSON] власним підписом погодився з умовами та правилами кредитного договору (а.с. 13). Сторони встановили строк кредиту - з 28.09.2007 року до 28.09.2027 року, а також строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів до з 20 по 25 число кожного місяця в розмірі 249,08 доларів США (п. 7.1). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на підставі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Вимогу відповідача щодо застосування строку позовної давності до всіх зобовязань за кредитним договором починаючи з моменту звернення банку до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд визнає необґрунтованою, оскільки реалізація встановленого законом та договором права банку вимагати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки не припиняє його права звертатись з позовом про стягнення коштів з позичальника, змінюючи таким чином існуючі правовідносини. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10.04.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог позивача (а.с. 123) також не припиняє дію кредитного договору і не може вважатись початком строку позовної давності для вимог про виконання всіх зобовязань за договором. З пояснень сторін вбачається, що зазначене рішення до теперішнього часу не виконано. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у боржника зобовязання, а у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому суд визнає, що до моменту предявлення позову в даній справі настали строки виконання лише зобовязання про сплату частини кредиту, процентів, комісії та пені за договором. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (п.п. 7.1) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі 249,08 дол. США., а також встановлено відповідальність за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами з 20 по 25 число кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем отримання кредиту, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У зв'язку з наведеним, посилання позивача на початок перебігу позовної давності з 28.09.2027 року з дати закінчення дії кредитного договору та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів є необґрунтованим. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у\~\~постановах Верховного Суду України, зокрема у Постанові №6-116цс13 від 06.11.2013 року. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України таке рішення Верховного Суду України є обовязковим для судів України. Як встановлено судом, обставиною, що стала \~підставою \~для\~\~звернення 05.08.2015 року банку до суду з даним позовом виявився факт порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (у справі, що розглядається 28.09.2027 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. На підставі вищевикладеного, суд, враховуючи заяву відповідача, застосовує загальну позовну давність у три роки (ст. 257 ЦК України) до позовних вимог про стягнення заборгованості з щомісячних платежів за кредитним договором (тіло кредиту, відсотки та комісія), а також застосовує спеціальну позовну давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України) до вимог про стягнення пені. У звязку з тим, що позов подано 05.08.2015 року, суд відмовляє у стягненні частини основного боргу в розмірі 2431,13 доларів США, що складається з суми щомісячних платежів за період з моменту виникнення заборгованості по 05.08.2012 року, згідно розрахунку наданого позивачем. В решті частини сума несплаченого кредиту (20636,21 2431,13 = 18205,08 доларів США) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В межах строку позовної давності та позовних вимог, обмежених наданим позивачем розрахунком, суд також стягує з відповідача на користь позивача відсотки за період з 05.08.2012 року (дата в межах трирічного строку позовної давності перед зверненням з позовом) по 24.05.2017 року (кінцева дата розрахунку, наданого позивачем), що становить 14154,26 доларів США Суд відмовляє у стягненні процентів за користування кредитом в розмірі 8947,15 доларів США, що становить різницю між сумою зазначеною у розрахунку, наданому позивачем (23101,41 дол. США), та сумою, яка підлягає стягненню. В межах строку позовної давності та позовних вимог, обмежених наданим позивачем розрахунком, пеня в розмірі 0,15% від суми кожного простроченого платежу згідно п. 4.1 кредитного договору за кожний день, за період з 25.08.2014 року (дата планового платежу, строк позовної вимоги за яким не сплинув на момент подачі позову) по 24.05.2017 року (кінцева дата розрахунку, наданого позивачем становить 33972,60 доларів США. Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували відповідний розмір збитків. Співвідношення суми неповернутого кредиту та неустойки є явно несправедливим та підлягає зменшенню. Враховуючи обставини виконання кредитного договору, суму позики, тривалість прострочення заборгованості та залишок непогашеного тіла кредиту, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру заборгованості за тілом кредиту, що підлягає стягненню в сумі 18205,08 доларів США. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача суд стягує пеню в розмірі 18205,08 доларів США. Суд відмовляє у стягненні пеню в розмірі 40444,92 доларів США, що становить різницю між сумою зазначеною у позові (58650,00 дол. США), та сумою, яка підлягає стягненню. Позивачем сума боргу в позовній заяві та наданому розрахунку визначена у валюті зобовязання доларах США та національній валюті гривні за офіційним курсом Національного банку України станом на 24.05.2017 року, який складав 26,30 гривень за 1 долар США. Зазначений обмінний курс є складовою частиною позовних вимог і він перевищує розмір обмінного курсу, встановленого НБУ на день винесення рішення у справі, а саме 2584,2893 грн. за 100 доларів США, що у грошовому виразі за одиницю складає 25,84 грн. за 1 долар США. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судові рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Тобто стягнення заборгованості проводиться за курсом НБУ 100 доларів США 2584,2893 грн. станом на 07.08.2017 р. У задоволенні позову в частині визначення розміру заборгованості в національній валюті за курсом НБУ станом на 24.05.2017 року суд відмовляє. Усього з відповідача на користь позивача суд стягує 52\~884 долари 42 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 07.08.2017 р. складає 1\~366 686 грн. 40 коп. Згідно доданого до позовної заяви платіжного доручення, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1815,17 грн.

Outcome: partial