Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

05.08.2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є членом ЖБК «Будівельник-23» та їй на підставі обмінного ордеру № 6430 від 06.12.1991 року, виданого виконкомом Ради народних депутатів м. Запоріжжя на сім`ю з двох осіб, в тому числі доньку [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), належить двокімнатна квартира [ADDRESS] . Розмір паю за зазначену квартиру складає 8905 руб. Враховуючи те, що при обміні квартир, попереднім користувачем був частково сплачений пай за зазначену квартиру в розмірі 3865 руб., вона в 1992 році повністю внесла пай за спірну квартиру, доплативши 5040 руб., то вважає себе такою, що сплатила пай за вищевказану квартиру в повному загальному розмірі 8905 руб. та є власником квартири. 05.07.2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя визнав за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Вона звернулась до державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про реєстрацію права власності на квартиру. 27.07.2021 року державний реєстратор відмовив їй у реєстрації права власності на квартиру, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано на паперових носіях в ТОВ «ЗМБТІ» за [PERSON] . Реєстрація права власності за [PERSON] порушує її права як власника квартири. Просить суд: -скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нерухоме майно, зареєстроване за адресою: [ADDRESS] та поновити строк звернення до суду, якщо він пропущений. 12.08.2021 року суддя залишив позовну заяву без руху у зв`язку із несплатою судового збору. 25.08.2021 року суддя відкрив по справі спрощене позовне провадження з викликом сторін. 11.11.2021 року представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Демчук А.В. подала до суду заяву, в якій вказала, що реєстрація, яку просить скасувати [PERSON] , була здійснена ТОВ «ЗМБТІ» у відповідності до паперових носіїв зазначеної організації. Відомості про речові права не підлягають скасуванню або вилученню. Вважає, що дії та рішення Департаменту на оспорюються, права позивача діями Департаменту не порушені. Просить суд розглядати позов за відсутності представника та не покладати на відповідача судові витрати (а.с. 35). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Курінна О.І. позовну заяву підтримали, просили суд її задовольнити. Представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, просив суд розглядати позов за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, заперечень до суду не від них не надходило. Суд вирішив розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 16.09.2020 у справі №352/1021/19, від 03.09.2020 у справі №914/1201/19, від 03 лютого 2021 року у справі №278/3367/19 (провадження №61-13586св20). Судом встановлено, що відповідно до обмінного ордеру на жиле приміщення №6430 від 06.12.1991 року, виданого Виконавчим комітетом ради народних депутатів м. Запоріжжя, [PERSON] дозволено в порядку обміну зайняти двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). [PERSON] є членом кооперативу з часу заселення (1992р.) по теперішній час, пай в розмірі 8905 руб., який складає вартість квартири [ADDRESS] , виплачений повністю в грудні 1992 року. Вся сума паєнакопичення вищевказаної квартири належить [PERSON] (а.с. 10). 05.07.2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким визнав за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). 21.07.2021 року адвокат Курінна О.І. подала в інтересах [PERSON] заяву про проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . 27.07.2021 року державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Александрова Ю.О. своїм рішенням відмовила у державній реєстрації прав та їх обтяжень, посилаючись на те, що в ході розгляду заяви було встановлено, що право власності на заявлене нерухоме майно зареєстровано на паперових носіях в ТОВ «ЗМБТІ» за іншою фізичною особою (а.с. 11). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №278403643 від 06.10.2021 року, відомості про реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] відсутні (а.с. 34). Судом були витребувані від товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» завірені належним чином копії правовстановлюючих документів на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). 15.11.2021 року ТОВ «ЗМБТІ» надало суду відповідь, до якої долучила копію договору дарування, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 17.10.1991 року, за яким [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] . 29.11.1991 року квартира була зареєстрована ТОВ «ЗМБТІ» за [PERSON] на підставі вказаного договору дарування (а.с. 48-50). Рішення про надання обмінного ордеру на квартиру [ADDRESS] відсутнє (а.с. 51). Під час обміну квартири 06.12.1991 року, діяла Постанова від 31 січня 1986 року N31 «Про затвердження Правил обміну жилих приміщень в Українській РСР», відповідно до якої наймач жилого приміщення в будинку державного і громадського житлового фонду вправі за письмовою згодою членів сім`ї, що проживають разом з ним, включаючи тимчасово відсутніх, провести обмін займаного жилого приміщення з іншим наймачем у будинку зазначеного фонду або членом житлово-будівельного кооперативу. Разом з тим, судом було встановлено, квартира, на яку [PERSON] отримала обмінний ордер №6430 від 06.12.1991 року, належала не до державного і громадського житлового фонду, а була у приватній власності [PERSON] на підставі договору дарування від 17.10.1991 року. Дану інформацію підтверджують відомості ТОВ «ЗМБТІ». Таким чином, державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Александрова Ю.О., правомірно відмовила у державній реєстрації права власності на квартиру, з`ясувавши наявність зареєстрованого права власності на спірну квартиру на паперових носіях ТОВ «ЗМБТІ» за [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] обрала спосіб захисту свого порушеного права, заявивши вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права. Така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. По-перше, судом було встановлено, що запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] відсутній в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Суд не може скасувати запис, якого не існує. По-друге, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в постанові від 04.11.2020 року у справі №910/7648/19 вказав, що з 16.01.2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваної постанови законодавець уже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак, апеляційний суд помилково зазначив про необхідність застосування позивачем способу захисту, який у практичному аспекті не може забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а отже, не спроможний надати особі ефективний захист її прав. Обраний [PERSON] спосіб захисту суперечить змісту статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У зв`язку із викладеним, суд прийшов до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed