Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

06.05.2020 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивач посилається на те, що 26.01.2018 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг становлять кредитний договір, а також отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». 26.06.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників - додатку № 1 до договору позивач набув, зокрема, право грошової вимоги до відповідача в сумі 11308,83 грн. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Разом з тим, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у визначені строки. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2019 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь непогашену заборгованість за кредитним договором № 6352408303 від 26.01.2018 року в сумі 11309,83 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. У судове засідання сторона позивача не з`явилася. 20.08.2020 року засобами поштового зв`язку надійшло клопотання, з якого вбачається, що позивач просить проводити розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно правил п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 26.01.2018 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 6). Відповідно до п. 1.2. вказаних умов кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. У паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2408303 визначено суму кредиту у розмірі 5681,40 грн. строком на 12 місяців, зазначено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 7). Відповідно до заяви № 6352408303 від 26.01.2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» [PERSON] доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отримуваного ним кредиту такі суми грошових коштів: 5100 грн. - отримувач ФОП [PERSON] , 581,40 грн. - отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЦФР» було сплачено ФОП [PERSON] грошові кошти у сумі 5100 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 147285566 від 26.01.2018 року (а.с. 11). Згідно з п. 5.1. умов отримання кредитів позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Втім, як вбачається з матеріалів справи відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості та згідно розрахунку станом на 26.06.2019 року має заборгованість у розмірі 11309,83 грн. з яких: -5681,40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -0,80 грн. - сума заборгованості за відсотками; -2786,93 грн. - сума заборгованості за щомісячним процентами (платою за управлінням кредитом); -2840,70 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 549 визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Сплата відсотків, пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Згідно положень ст. 615 у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не виконуючи умови договору шляхом не сплати коштів у встановлений строк, порушив вимоги ст. 530 ЦК України. Таким чином, згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 26.06.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626 (а.с. 21-23), у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Так, згідно витягу реєстру боржників до вказаного договору до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6352408303 від 26.01.2018 року у сумі загальної заборгованості 11309,83 грн. (а.с. 24). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням ст. 516 встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, кредитором за зобов`язаннями [PERSON] стало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позивач посилається у позовній заві на те, що надсилав відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги з вимогою про сплату заборгованості, копію якої додає (а.с. 20). Однак вказана вимога відповідачем не виконана, тому відповідач має перед позивачем непогашену заборгованість в сумі 11309,83 грн. На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч. 1 ст. 1078 цього Кодексу предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З огляду на наведене, позо підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 2102 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved