Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

05.03.2018 року представник органу опіки та піклування Новобузької РДА звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], який згодом було уточнено, про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]та стягнення з неї аліментів на утримання цієї дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів прибутку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, закладу охорони здоров'я чи навчального чи іншого закладу, де перебуватиме дитина. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що неповнолітній [PERSON], 2003 р.н. перебуває на обліку у службі в справах дітей Новобузької РДА як дитина, яка потрапила в складні життєві обставини через невиконання батьками батьківських обов'язків. Мати дитини - відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина, а саме не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його життя. Через зловживання відповідачкою алкогольними напоями, неповнолітній [PERSON] самостійно звернувся до органів опіки та піклування з проханням відібрати його від матері. Відтак, з 15.08.2017 року по теперішній час неповнолітній [PERSON] перебуває у КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Добре знаючи про місцезнаходження сина, мати за увесь час перебування своєї дитини у вищевказаному закладі до цього часу, жодного разу не відвідувала його там, та не проявляла материнського занепокоєння про його долю. Посилаючись на висновок органу опіки та піклування Новобузької РДА про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітнього сина, представник позивача просив задовольнити таку вимогу. Представник позивача - органу опіки та піклування Новобузької РДА Бондаренко Н.В. в судовому засіданні, посилаючись на обставинини викладені у позові, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Бондаревська І.О. в судовому засіданні також позов просила задовольнити, наголосила на доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений до неї позов визнала повністю, не заперечувала, що вона дійсно ухиляєся від належного виховання та утримання свого сина [PERSON], [INFO]., вказала, що у КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» її сину буде дійсно краще перебувати ніж з нею. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі та третьої особи, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. В силу вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування або ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], доводиться матір'ю [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується фотокопією свідоцтва про народження [NUMBER] виданим 12.12.2003 року Лоцкінською сільскою радою Баштанського району Миколаївській області (а.с.6). З 15.08.2017 року по теперішній час неповнолітній [PERSON], за власним бажанням, став перебувати у комунальному закладі «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». За увесь час перебування дитини у вищевказаному закладі відповідачка [PERSON] дитину не відвідувала, долею дитини в закладі не цікавилася (а.с. 13). За даними довідки Новобузької ЦРЛ від 20.02.2018 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікарня нарколога (а.с. 12). [PERSON] ніде не працює, за період з 01.02.2017 року по 07.08.2017 року отримувала державну соціальну допомогу, як одинака мати на утримання двох дітей, [PERSON], 2003 р.н. та [PERSON], 2000 р.н., у загальному розмірі 20 972 грн. (3554 грн. на місяць). З 31.08.2017 року родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, але [PERSON] з фахівцями Центру співпрацювати не бажала, зокрема, лікуватися в спеціалізованому закладі від алкогольної залежності відмовилася, консультаціями щодо підвищення виховного батьківського потенціалу та отримання навичок раціонального використання коштів не скористалася. 11.10.2017 року [PERSON] написала заяву про відмову від надання їй соціальних послуг, тому соціальний супровід її родини був припинений (а.с.14, 15, 16). За ухилення від виконання батьківських обов'язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON], відповідачка [PERSON], згідно з постановою Новобузького районного суду від 19.05.2010 року, була піддана адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 184 КУпАП. При цьому, [PERSON] неодноразово також притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, які посягають на громадський порядок (а.с. 8, 9). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА від 09.11.2017 року, відповідачка не проявляє материнського занепокоєння про долю сина, не цікавилася його справами, успіхами та здоров'ям. До органу опіки чи закладу, де перебуває її дитина [PERSON] з заявою про повернення свого сина не зверталася, тому позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с. 17). Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON], в порушення вимог ст.150 СК України, за час проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з нею, не піклувалась про нього, не забезпечувала його фізичний та духовний розвиток, витрачаючи державну допомогу не за призначенням. В подальшому [PERSON] не приймала ніяких дій для повернення в свою сім'ю сина, який, через неналежні умови його утримання та зловживання матір'ю алкогольних напоїв, став перебувати в КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей».При цьому відповідачка, за увесь час перебування сина у вищевказаному спеціалізованому закладі, жодного разу не відвідала його, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав. Крім того, суд вважає за необхідне пояснити відповідачці [PERSON], що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Такі ж самі положення передбачені і статтею 180 СК України. В силу вимог ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідачка [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню свого сина [PERSON], [INFO]., тому маються підстави, з врахуванням положень викладених у ст.182, ст.183 СК України, для задоволення заявлених вимог позивача і в частині стягнення аліментів. Крім того враховуючи, що неповнолітній [PERSON], 2003 року народження позбавлений батьківського піклування (відомості про батька в свідоцтві про народження записані зі слів матері), суд вважає такою, що підлягає задоволенню і вимогу про передачу його органу опіки та піклування Новобузької РДА для подальшого влаштування. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з вищезазначеним з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп.

Outcome: approved