Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

05 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 23 лютого 2016 року у сторін народився син [PERSON] До червня 2016 року позивач та відповідач проживали разом. В липня 2016 року відповідач приступив до служби в збройних силах України по контракту. Кошти на утримання дитини останній не надає. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, що [PERSON] народився 23 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 338246, видане 10 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, де в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців у нього немає. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] необхідно присудити аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved