Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

04 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, в якому просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином [PERSON], [INFO]; визначити наступний порядок його участі у вихованні сина, а саме: особисте спілкування батька з дитиною щоп'ятниці з 8.00 год. до суботи до 18.00 год. за місцем проживання батька та залишатися ночувати у будинку батька. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], [INFO]. Їх з відповідачкою сімейне життя не склалось і 04.11.2013 р. вони розлучилися, дитина залишилась проживати разом з матірю. Спочатку після розлучення у нього ([PERSON]) з відповідачкою не виникало ніяких непорозумінь з приводу виховання сина, він ([PERSON]) приходив і спілкувався з сином за місцем проживання відповідачки - по [ADDRESS] та забирав сина до себе додому в с. Сонячне, де вони разом проводили час, також там син спілкувався зі своїми бабою та дідом, декілька раз син ночував у нього (позивача) вдома. В липні 2015 р. відповідачка вдруге вийшла заміж, і з цього часу почала створювати штучні перешкоди у спілкуванні його (позивача) з сином. За місцем проживання відповідачки він (позивач) не може спілкуватися з сином, та як відповідачка та її новий чоловік заперечують проти цього, до нього (позивача) додому в с. Сонячне відповідачка дитину не пускає, йому (позивачу) залишилось спілкуватись з сином тільки в дитсадку, куди він (позивач) і приходить, щоб поспілкуватися з сином. На даний час він (позивач) не має реальної можливості поспілкуватися з дитиною наодинці, поділитись з нею своїми почуттями. Створюючи перешкоди у його (позивача) спілкуванні з сином, відповідачка порушує не тільки його (позивача) інтереси, але і інтереси їх малолітнього сина, який любить його (позивача), бажає з ним спілкуватись, сумує за ним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що згодна на зустрічі сина з батьком по 2-3 год. у вихідний день за місцем проживання позивача в м. Охтирка, де позивач винаймає собі житло, або в кафе. Але вона заперечує проти ночівлі сина вдома у позивача в с. Сонячне, так як позивач не дотримувався умов, на яких забирав дитину для спілкування, вчасно не повертав їй дитину, батьки позивача, з якими він проживає, зловживають алкогольними напоями, дитина після спілкування з колишньою свекрухою говорить на неї ([PERSON]) негарні слова. Крім того, вона заперечує, щоб позивач спілкувався з сином за місцем її проживання - по [ADDRESS], так як у неї нова сім'я і її новий чоловік також проти цього заперечує. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області в судовому засіданні пояснив, що батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], - [PERSON] має право на особисте спілкування з сином. Представник органу опіки та піклування - Охтирської районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснила, що при складанні висновку органом опіки та піклування - Охтирською районною державною адміністрацією були обстежені умови проживання батька, вони є належними для тимчасового проживання та розвитку малолітньої дитини, було взято до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків. Просить при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування - Охтирської районної державної адміністрації. Заслухавши пояснення сторін, представників органів опіки та піклування - виконкому Охтирської міської ради та Охтирської районної державної адміністрації, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2011 року. Рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі № 583/3571/13-ц пр. № 2/583/1179/13 від 04.11.2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] На даний час малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON] та новим чоловіком відповідачки - [PERSON] за адресою [ADDRESS], позивач проживає разом зі своїми батьками в [ADDRESS], що не заперечували сторони в судовому засіданні. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні свого сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Судом встановлено, що з того часу, як батьки малолітнього [PERSON] стали проживати окремо, малолітній [PERSON] неодноразово відвідував батька за місцем проживання батька в с. Сонячне, залишався у нього на декілька днів та ночував у батька, однак з липня 2015 р. після того, як відповідачка одружилася вдруге, зустрічі батька з сином стали короткотривалими та відбуваються лише в дитячому садочку, який відвідує дитина, так як відповідачка [PERSON] перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною. Це підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] (батьків позивача), які в судовому засіданні пояснили, що після розірвання шлюбу з відповідачкою їх син часто на вихідні дні привозив дитину до них додому в с. Сонячне, дитині дуже подобалось у них, батько грався з дитиною, ходив на прогулянку з сином, декілька раз дитина в них ночувала. Однак все змінилося з того часу, як відповідачка вдруге вийшла заміж, вона перестала давати дитину позивачу, не стала пускати дитину до них в с. Сонячне, на даний час позивач спілкується з сином тільки в дитсадку. Крім того, сама відповідач в судовому засіданні заперечувала проти того, щоб позивач забирав дитину до себе додому в с. Сонячне та щоб дитина там ночувала, а також заперечувала, щоб позивач спілкувався з сином за місцем її (відповідачки) проживання, - що також, на думку суду, свідчить про існуючий між сторонами спір щодо участі позивача у вихованні сина. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне усунути [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні неповнолітнього [PERSON], [INFO] з боку [PERSON] шляхом визначення способів участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Крім того, згідно із ст.ст. 11 та 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. В частинах ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. По справі було надано два висновки органів опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради від 18.05.2016 року та Охтирської районної державної адміністрації від 19.05.2016 року, відповідно до яких органи опіки та піклування пропонують встановити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], у формі систематичних побачень батька з дитиною два рази на місяць з ночівлею за місцем фактичного проживання батька у квартирі за адресою [ADDRESS]. Суд вважає дані висновки обґрунтованим і таким, що відповідають інтересам дитини, оскільки при наданні вказаних висновків органи опіки та піклування дослідили житлові умови позивача, характеристику сторін та прийняли вказане рішення відповідно до ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, віку та стану здоров'я дитини та її батьків. В свою чергу, відповідачкою не було наведено доказів на спростування висновків органів опіки та піклування. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності будь-яких обставин, що спілкування дитини з батьком [PERSON] за місцем його проживання та ночівля там дитини перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. Батько дитини - [PERSON] має постійну роботу та стабільну зарплату, позитивно характеризується за місцем роботи, заборгованості по сплаті аліментів немає, любить свого сина, це його єдина дитина, а тому суд вважає, що спілкування батька з сином в тому порядку і обсязі, який вказаний у висновках органів опіки та піклування, надасть можливість батьку дитини навчити дитину всьому найкращому, що вміє батько, виховати у дитини працелюбність, шанобливе ставлення до старших, вміння захищати себе, адже дитина має право на безпосереднє спілкування та виховання обома батьками, які є найріднішими для дитини людьми. Також суд вважає за необхідне наголосити на необхідність батьківської лінії виховання, особливо щодо хлопчика. Посилання відповідачки на те, що визначення зустрічі батька з сином з перебуванням дитини за місцем проживання позивача у нічний час є недоцільним враховуючи інтереси дитини, є безпідставними. Органом опіки та піклування було проведено обстеження умов проживання батька дитини за адресою [ADDRESS] та складено акт, згідно якого [PERSON] проживає разом зі своїми батьками у трикімнатній квартирі, в якій зроблений ремонт, є всі комунальні зручності, квартира повністю умебльована, наявна вся необхідна побутова техніка, продуктами харчування забезпечені, створені належні умови для тимчасового проживання та розвитку малолітньої дитини. Суд вважає, що перебування дитини в квартирі у батька та ночівля там не зашкодить нормальному вихованню дитини і сприятиме зміцненню стосунків між батьком та сином, так як дитина має природну потребу і право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками. Доводи відповідачки про те, що батьки позивача зловживають алкогольними напоями, і через це дитина не може перебувати вдома у позивача в с. Сонячне, суд не бере до уваги, так як доказів на підтвердження цього відповідачкою надано не було. Згідно ч.1 ст. 171 СК України - дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. В судовому засіданні був вислуханий малолітній [PERSON], [INFO], з пояснень якого вбачається, що він любить свого батька, бажає з ним бути та бажає їздити до батька додому та ночувати там. Враховуючи обставини справи, вік дитини, відносини, які склались між сторонами, потреби дитини, а також враховуючи, що позивач бажає спілкуватися зі своїм сином, має постійне місце роботи та проживання, не зловживає спиртними напоями, позитивно характеризується, має позитивні наміри щодо виховання сина та задоволення його інтересів, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO] у формі систематичних побачень з дитиною за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS] два рази на місяць кожної першої та третьої п'ятниці з 15.00 год. до 18.00 год. суботи щомісяця з ночівлею з обов'язковим поверненням дитини батьком до місця її постійного проживання - [ADDRESS]. Такий порядок, на думку суду, відповідає інтересам дитини та не позбавляє відповідача по справі [PERSON] виховувати та розвивати дитину, як того вимагає ст.150 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial