overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

06 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. У позові вона вказала, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2012 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини припинено за різності характерів. У зв'язку з доглядом за дитиною, вона не працює, матеріально потребує. Вказуючи на те, що відповідач працює і має можливість сплачувати аліменти на її утримання, позивачка просить стягнути на її користь і утримання 600 грн. щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку, посилаючись на ч.2 ст. 84 СК України. У подальшому, позивачка уточнила позовні вимоги, і просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини його заробітку. У судове засідання [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації технічними засобами, на задоволенні уточненої позовної заяви наполягала. Відповідач позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі ? частини заробітку, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані судові докази, суд приходить до наступного висновку . Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 грудня 2012 року, мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про шлюб та народження дитини. (а.с.4,5) Згідно ч.ч.1,2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. На підставі ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Встановлено, що позивачка здійснює догляд за дочкою [PERSON], [INFO]. Відповідач має постійну роботу і може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне і сімейне становище сторін, стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі ? частини його заробітку, приходить до висновку про задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі ? частини його заробітної плати. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

06 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечував, просив його задовольнити у повному обсязі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, роз'яснивши наслідки визнання позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних питань. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі з 15.07.2006р., який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.20136р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.6). Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що визнається відповідачем, підтверджується довідкою з місця проживання №749 від 27.05.2014р. Відповідач постійної достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], а отже, зобов'язаний утримувати його. Відповідач має постійний заробіток, інших утриманців не має. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими і підлягають задоволенню, з відповідача слід стягнути аліменти в частці від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

06 червня 2014 року в.о. Роменського міжрайонного прокурора звернувся до суду з указаною заявою, в якій прохав визнати спадщину, що відкрилась після смерті мешканця [ADDRESS] [PERSON] і складається із земельної частки/паю розміром 2,376 га вартістю 45887,73 грн. відумерлою та передати її територіальній громаді Миколаївської сільської ради. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала. Від Миколаївської сільської ради та Роменської районної державної нотаріальної контори до суду надійшли заяви з проханням розглянути справу у відсутності їх представників. Заслухавши представника заявника, дослідивши докази, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частина 1 ст. 1286 ЦК України вказує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати. Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Судовим розглядом справи встановлено, що [INFO] помер мешканець [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №39 від 24.10.1997 року (а.с.4). Останнім місцем проживання померлого є [ADDRESS] (а.с.3). [PERSON] на підставі Державного акту ІV- СМ № 014494 на праві власності належала земельна ділянка площею 2,3760 га, що підтверджується листом з управління держземагентсва у Роменському районі (а.с.5). Роменська районна державна нотаріальна контора повідомила, що будь-які відомості про коло спадкоємців в нотаріальній конторі відсутні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

06 червня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої позивач вказав, що 27 червня 2006 року між банком та [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]) був укладений договір. Відповідно до якого банк надав відповідачці кредит на суму 1500 гривень. Станом на 05 травня 2014 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 11997 грн. 87 коп. В зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]), на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 11997 грн. 87 коп. та судові витрати у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 27 червня 2006 року між банком та [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER] ) був укладений договір. Відповідно до якого банк надав відповідачці кредит на суму 1500 гривень. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується кредитним договором. Станом на 05 травня 2014 року сума заборгованості за вищевказаному кредитному договору складає: - заборгованість за кредитом - 1449 грн. 69 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 9500 грн. 66 коп.; - штраф ( фіксована частина) - 500 грн.; - штраф ( процентна складова) - 547 грн. 52 коп. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 11997 грн. 87 коп. Розрахунок заборгованості по кредитному договором судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

06 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1943 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.06.2014р. о 12год. 06 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.06.2014р. о 12 год. 06 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Брандзе Т.А. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї відношення, збитку на адресу доньки. Мислення торпідне, сповільнене по темпу. Порушена концентрація уваги. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр.. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

06 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1979 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.06.2014р. о 07 год. 07 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.06.2014р. о 07 год. 07 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької Г.Ю. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї побутового характеру, афективно заряджена на адресу матері. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

06 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.06.2014р. о 01 год. 38 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.06.2014р. о 01 год. 38 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької Г.Ю. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї відношення, збитку, отруєння. Збуджена, агресивна. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

06 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.06.2014р. о 09 год. 09 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.06.2014р. о 09 год. 09 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Децюри А.В. лікарні ОМКЦ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна. Пам'ять знижена на поточні та минулі події. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - деменція при хворобі Альцгеймера. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

06 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.06.2014р. о 10 год. 29 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.06.2014р. о 10 год. 29 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької Г.Ю. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї відношення, збитку на адресу доньки. Мислення торпідне, сповільнене по темпу. Порушена концентрація уваги. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр.. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved