Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

05.12.2016 позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що відповідно до договору дарування вона є власником 3- х кімнатної квартири [ADDRESS]. За зазначеною адресою зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідач на протязі чотирьох років у зазначеній квартирі не мешкає. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні, комунальні послуги він не сплачує. Реєстрація відповідача у квартирі позбавляє її права в повному обсязі розпорядитися своїм майном. Відповідач знятися добровільно з реєстрації із квартири відмовляється, їй доводиться самостійно нести витрати по сплаті комунальних послуг та крім того, вона позбавлена можливості оформити субсидію, а тому, зазначені обставини змушують її звернутися до суду. Просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги та доводи на яких вони ґрунтуються, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав обґрунтовуючи тим, що позивач винна йому грошові кошти, а тому, якщо він зніметься з реєстрації із зазначеної квартири, то вона ніколи йому не поверне борг. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку позивача та відповідача, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до договору дарування квартири від 02.12.2002, посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрований у реєстрі за № 1-11299, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4). Згідно довідки КП «Служба Єдиного замовника» від 29.11.2016, позивач [PERSON] зареєстрована у [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Як вбачається з акту складеного КП «Служба Єдиного замовника» від 29.11.2016 в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2012 року по день складання акту, що свідчить про відсутність відповідача понад встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України строки та підтверджує безперервність відсутності відповідача (а.с.9). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період з 2012 року по теперішній час, з питань вселення чи усунення перешкод в проживанні у [INFO], відповідач до позивача не звертався. Суд критично ставиться до заперечень відповідача, що у разі зняття з реєстрації його з квартири, то позивач не поверне йому борг, крім того, доказів, що остання винна йому грошові кошти він суду не надавав. Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримує квартиру та сплачує комунальні послуги з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в квартирі (на двох), тобто за газ, воду, вивіз побутових відходів та опалення квартири. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає з 2012 року у зазначеній квартирі, поважні причини відсутності відповідача у квартирі понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цією квартирою позивач відповідачу не чинить, відповідач не надає коштів на її утримання та не сплачує комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved