Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

06 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 серпня 2009 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Однією сім`єю проживали до 01 вересня 2019 року. З цього часу сім`я фактично розпалася. Сімейні стосунки не склалися внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе та суперечить його інтересам, а також інтересам дитини, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] . Ухвалою від 14 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 13-14). Ухвалою від 03 грудня 2019 року підготовче провадження по справі закрите з призначенням справи до розгляду по суті. Сторонам надано строк для примирення тривалістю два місяці та зупинено провадження у справі (а. с. 20-21). Ухвалою від 03 лютого 2020 року провадження у справі поновлено (а. с. 25). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, суду зазначив, що з 01 вересня 2019 року з відповідачем не проживає, продовжувати шлюбні стосунки з останньою не бажає, так як має іншу сім`ю. Відповідач [PERSON] на початку судового розгляду позов не визнала та пояснила, що має почуття любові до позивача, бажає зберегти сім`ю, а їх дитина потребує батьківського виховання. Однак, у подальшому, заслухавши доводи позивача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Заслухавши сторони, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції Сумської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №55. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). Від подружнього життя сторони у справі мають сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Як зазначив у судовому засіданні позивач [PERSON] , з відповідачем не проживає з вересня 2019 року. Продовжувати сімейні стосунки з [PERSON] не бажає. Почуття любові до останньої втрачене. На даний час проживає з іншою жінкою. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак примирення не відбулося. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи обставини, викладені позивачем в заяві до суду, та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що намір [PERSON] розірвати шлюб з відповідачем є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе. Позивач не має наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також враховуючи, що від відповідача не надійшла заява про поновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за можливе залишити останній шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останнім при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved