Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

06 лютого 2015 року Очаківська районна державна адміністрація Миколаївської області як орган опіки та піклування звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка є матір'ю малолітніх [PERSON], 2004 року народження, та [PERSON], 2006 року народження. Мати будучі засудженою за злісне невиконання встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі жодним чином не намагалася повернути собі дітей, не цікавилась їхньою долею, незважаючи на письмове попередження про правові наслідки таких дій. Посилаючись на викладене, просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягнути з неї аліменти на їх утримання. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася. В минулому судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши суду, що на даний час не має можливості створити умови для виховання дітей. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, вважав його таким, що відповідає інтересам дітей. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтв про народження (а. с. 3, 4), відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а. с. 5, 6), відомості про батька дітей записані за вказівкою матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи. З вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 лютого 2012 року та постанови від 01 червня 2012 року (а. с. 7, 8) вбачається, що відповідачку було засуджено до трьох років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 166 КК України, а саме за тривале злісне невиконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], 2004 року народження. Розпорядженнями Очаківської районної державної адміністрації від 20 серпня 2012 року (а. с. 10, 11) малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 20 вересня 2012 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] направлено до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації Миколаївської обласної ради» (а. с. 12, 13), а з 30 серпня 2013 року дітей влаштовано до Очаківської ЗОШ-інтернат на повне державне забезпечення (а. с. 17, 18). Згідно довідки про звільнення (а. с. 9), 13 серпня 2014 року відповідачка [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 7 днів. Відповідно до пп. 14 п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт та готує висновок про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові. 13 листопада 2014 року відповідачці [PERSON] було направлено письмове звернення з попередженням про правові наслідки небажання останньої повернути собі дітей (а. с. 19). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи, що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька чи матері в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Незважаючи на письмове попередження, відповідачка жодних висновків для себе не зробила, долею дітей не цікавиться, офіційно не працевлаштувалася, проживає в будинку нового співмешканця. Ці обставини встановлені висновком органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 15 квітня 2015 року, яким визнано доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. Посилання відповідачки на її намір в подальшому забрати до себе дітей судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки це додатково свідчить про те, що особисті інтереси [PERSON] мають пріоритетне значення над долею власних дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає позов Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської областіобґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп., від сплати якого позивача було звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: approved