Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

07.09.2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки із спільного майна, що є у спільній власності шляхом стягнення грошової компенсації вартості ? частки ринкової вартості квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що їй та відповідачу належить по ? частки квартири [ADDRESS]. Відповідач отримала свою частку квартири в порядку дарування. Частки спірної квартири в натурі не виділені, в зв'язку з неможливістю виділу. Так відповідач вселилась до спірної квартири, але провести розрахунок із позивачем за її частку квартири та отримати квартиру у свою власність відповідач відмовилась. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. 27 лютого 2017 року позивач звернулась до суду із уточненою позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки квартири [ADDRESS] згідно оціночно-технічної експертизи в розмірі 125625,50 грн. та припинити право власності позивача на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на вказану 1/2 частку квартири [ADDRESS] з моменту оплати відповідачем грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, в подальшому до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення, в подальшому до судового засідання не з'явились, представник відповідача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення уточненого позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60, ч. 1 ст.131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29 листопада 2013 року державним нотаріусом Третьої нотаріальної контори за реєстром № 3-457, [PERSON] видане свідоцтво на спадщину у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] належить 1/2 частка вказаної квартири. На даний час відповідач мешкає у спірній квартирі, але сплачувати грошову компенсацію ? частки ринкової вартості квартири позивачу відмовляється. В ході розгляду даної справи судом була призначена судово-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта №125-091 судової оціночно-технічної експертизи від 02 грудня 2016 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 251251 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У силу приписів статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч.2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на те, що позивач надала суду докази про неможливість спільно користуватися квартирою, квартирою користується лише відповідач та не надає доступу до квартири позивачу, враховуючи, що порушуються права позивача як іншого співвласника, з урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача матеріальної компенсації за частку у спільному майні. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved