Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

05.05.2018 позивач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами станом на 01.12.2016 в сумі 33 647, 48 грн., в тому числі 23 927, 84 грн. основного боргу, 8 618, 69 грн. індексу інфляції, 1 100, 95 грн. - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], який позивач забезпечує житлово-комунальними послугами. Внаслідок неналежного виконання зобов'язань по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач має заборгованість у зазначеному вище розмірі. На даний час відповідачем зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконуються, чим порушуються законні права та інтереси позивача. 30.12.2016 позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості, однак за заявою відповідача судовий наказ скасовано ухвалою суду від 03.02.2017. Ухвалою судді від 08.05.2018 в справі відкрито провадження, прийнято рішення про проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів у відповідності до вимог ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) надіслані та вручені відповідачу. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву та докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив. З огляду на неподання відзиву відповідачем, враховуючи положення ст.ст. 178, 191, 279 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши докази та з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що забезпечення житлово-комунальними послугами споживачів в житловому будинку [ADDRESS] у період листопада 2013 року по грудень 2016 року здійснювало КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва». Квартира №5, яка знаходиться в даному будинку, належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 6538. На відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок, згідно якого здійснюється нарахування та облік плати за житлово-комунальні послуги надані КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва». Згідно статті 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначені положення закріплені і в п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630. Правилами, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. У статті 11 ЦК України зазначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач за період з листопада 2013 року по грудень 2016 року свої обов'язки щодо оплати житлово-комунальних послуг належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості за вказаний період складає 33 647, 48 грн., в тому числі 23 927, 84 грн. - основного боргу, 8 618, 69 грн. - індексу інфляції, 1 100, 95 грн. - 3% річних. Вирішуючи даний спір, суд виходить з принципу диспозитивності цивільного судочинства, та констатує, що відповідачем не спростовані доводи позивача про неналежне виконання останнім своїх обов'язків по внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги. У відповідності до правил установлених ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/. Таким чином, враховуючи що відповідачем належним чином не виконуються обов'язки по внесенню плати за надані житлово-комунальні послуги, вимоги позивача про стягнення з останнього заборгованості є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до правил установлених ст. 141 ЦПК України належить розподілити судові витрати, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 762, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved