Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

05 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], який залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів: усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права, які належатимуть йому на день смерті, належну йому земельну ділянку площею 8,06 га, яка знаходиться на території Першотравенської сільської ради [PERSON]. Крім позивача інших спадкоємців за заповітом чи законом немає. 19 травня 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулася до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу [PERSON] Однак вона відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину тому, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини. Пропущення строку сталося через те, що позивач юридично не обізнана людина, має середньо-професійну освіту і, маючи на руках заповіт, складений батьком на її ім'я, вважала, що наявність заповіту уже є фактом прийняття нею спадщини і тільки залишилось отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі по спливу шести місяців після смерті батька. Позивач вважає, що строк на прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], яка настала [INFO] року. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач - Першотравенська сільська рада Софіївського району проти позову не заперечують, позовні вимоги визнають, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Третя особа - Приватний нотаріус Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяву позивача, відповідача, третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав: згідно ст. 1272 ч. 3 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, [INFO] року помер батько позивача [PERSON] (а.с. 7, 10), який залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів: усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права, які належатимуть йому на день смерті, належну йому земельну ділянку площею 8,06 га, яка знаходиться на території Першотравенської сільської ради [PERSON] (а.с. 6). Крім позивача інших спадкоємців за заповітом чи законом немає (а.с. 8). 19 травня 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулася до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу [PERSON] Однак вона відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину тому, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини (а.с. 4). Пропущення строку сталося через те, що позивач юридично не обізнана людина, має середньо-професійну освіту і, маючи на руках заповіт, складений батьком на її ім'я, вважала, що наявність заповіту уже є фактом прийняття нею спадщини і тільки залишилось отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі по спливу шести місяців після смерті батька. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наведеного випливає, що встановлений строк на прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України прав про спадкування» №7 від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи те, що позивачем строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, суд приходить до висновку, що необхідно визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду заперечень на позовну заяву, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення у повному обсязі. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved