Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

06 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 грудня 2012 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики в простій письмовій формі, відповідно до якого він передав [PERSON] 4000 грн., які остання гарантувала повернути до 18 березня 2013 року. На теперішній час відповідачка, в порушення зобов'язань, не повернула гроші. Посилаючись на викладені обставини просив стягнути суму заборгованості в розмірі 4000 грн., а також проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України в сумі 74 грн. 63 коп. та відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 174 грн. 14 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явилася, про причини своєї неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не подавала. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно оригіналу розписки, 26 грудня 2012 року між сторонами, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, було укладено договір позики, за яким [PERSON] позичив [PERSON] 4000 грн., які остання зобов'язалася повернути до 18 березня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином. В силу зазначеного договору, відповідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики, або цей строк визначено моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, [PERSON] не виконала взяті не себе зобов'язання щодо повернення суми позики, а отже має прострочену заборгованість за період з 19 березня 2013 року по 31 жовтня 2013 року, тобто 227 днів. На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України та відповідно до розрахунку позивача за вказаний період відповідачка має сплатити проценти за користування коштами в розмірі 174 грн. 14 коп. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідачки слід стягнути три проценти річних від простроченої суми за вказаний період, що складає 74 грн. 63 коп. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що в порушення вказаних вимог закону відповідачка не повернула суму позики в строк передбачений договором, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов'язань, позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved