Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

05 серпня 2014 року ТОВ «Бюро швидкого реагування» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 20 травня 2013 року між ТОВ «Бюро швидкого реагування» та [PERSON] було укладено договір позики №1/2013/002/84. На виконання договору позивач передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 700 грн. Відповідач зобов'язався повернути кошти до 03 червня 2013 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, натомість відповідач в свою чергу скористався коштами, але станом на 03 червня 2013 року не виконав належним чином зобов'язання за договором позики, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість у сумі 12780 грн., що складається з 700 грн. - сума основного боргу, 350 грн. - сума штрафу, 5964 грн. - сума нарахованих відсотків на дату подання позову, 5768 грн. - сума пені. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Бюро швидкого реагування» заборгованість за договором позики на загальну суму 12780 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, але надала до канцелярії суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Бюро швидкого реагування» та [PERSON] 20 травня 2013 року було укладено договір позики № 1/2013/002/84 (а.с. 4). Відповідно до видаткового ордеру від 20.05.2013 року вбачається, що [PERSON] 25.05.2013 року отримав 700 грн. відповідно до умов договору позики № 1/2013/002/84 (а.с. 5). Відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу складає 12780 грн., що складається з 700 грн. - сума основного боргу, 350 грн. - сума штрафу, 5964 грн. - сума нарахованих відсотків на дату подання позову, 5768 грн. - сума пені (а.с. 2-3). Суд вважає, що відповідачем належним чином не виконувалися умови вказаного договору, що дає позивачу право вимагати повернення в повному обсязі коштів, та виконання всіх інших зобов'язань за цим договором. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей тобто того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач належним чином не виконав умови договору позики, а саме не повернув грошові кошти, у зв'язку з чим у ТОВ «Бюро швидкого реагування» виникло право вимагати повернення коштів та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. На підставі викладеного та

Outcome: approved