Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

05.12.2013 року та 21.01.2014 року уточнено в останній редакції, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Криворізька муніципальна гвардія»/ далі КП/ про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі 5928,44 грн. за період з 29.10.2013р. по 30.12.2013р. В обгрунтування вказує, що наказом № 435-к від 29.10.2013 року він був звільнений з КП «Криворізька муніципальна гвардія» з посади охоронця за ст.39 КЗпП України у зв'язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю. Відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства, при його звільненні не було сплачено заробітну плату за період з 01.10.2013р. по 29.10.2013р., компенсацію за невикористану частину відпустки та вихідну допомогу. 27.12.2013 року йому було виплачено заробітну плату в сумі 1234,65 грн. та 30.12.2013р. вихідну допомогу в сумі 5626,49 грн. Оскільки вказані вище суми були виплачені не в день його звільнення, як це передбачено діючим законодавством, просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 5928,44 грн. за період з 29.10.2013р. по 30.12.2013р. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позові, вважають, що у підприємства була можливість провести необхідні розрахунки при звільненні позивача, тому просять позов задовольнити. Представник відповідача Герасименко О.В. надала письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримала. Вказує, що підприємство дійсно не виплатило позивачу в день його звільнення 29.10.2013 року заробітну плату в сумі - 1139,01грн., компенсацію за невикористану відпустку - 367,75 грн., вихідну допомогу - 6159,75 грн., середній заробіток за час затримки виплат - 2852 грн. у зв'язку з тим, що на час звільнення позивача розмір грошових коштів на банківських рахунках підприємства становив 2936,59 грн. Починаючи з червня 2013 року з'явилася тенденція у несвоєчасній оплаті Державною казначейською службою рахунків по послугам охорони комунального майна міста, у зв'язку з відсутністю оплати замовниками послуг з охорони, на підприємстві виникла заборгованість по виплаті заробітної плати. Оскільки вина власника підприємства у затримці розрахунку при звільненні працівника відсутня, директор здійснює всі можливі дії щодо стягнення заборгованості з своїх контрагентів, 27.12.2013 року та 30.12.2013 року підприємство здійснило повний розрахунок із позивачем, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним, позов задовольнити частково. Судом встановлено, що з 17.08.2013 року по 29.10.2013 року позивач працював охоронцем на КП «Криворізька муніципальна гвардія», був звільнений з роботи у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, згідно ст.39 КЗпП України,а.с.5, при звільненні позивача, не були виплачені всі належні суми з огляду на відсутність грошових коштів на рахунках підприємства, вказані обставини визнаються сторонами та не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно положень ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації кошти у визначені ст. 116 КЗпП України строки, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно статті 27 ЗУ «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно наказу № 435-к від 29.10.2013 року [PERSON] був звільнений 29.10.2013 року у зв'язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю, наказано головному бухгалтеру виплатити [PERSON] вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за період роботи з 17.08.2013р. по 29.10.2013р., а.с.61. Згідно витягу з відомості нарахування заробітної за жовтень 2013 року [PERSON] на день звільнення належить до сплати 1234,65 грн., а.с.63. Згідно витягу з відомості нарахування вихідної допомоги за жовтень 2013 року [PERSON] на день звільнення належить до сплати 5626,49 грн., а.с.64. Згідно виписки з рахунку позивача у ПАТ «ПУМБ», а.с.108, відповідачем 27.12.2013р. та 30.12.2013р. було виплачено позивачу належні йому при звільнені суми. Таким чином, відповідач не здійснив розрахунок належних при звільненні сум позивачу в день його звільнення, період затримки розрахунку складає 60 днів з 30.10.2013 року по 29.12.2013 року включно. Згідно довідки КП «Криворізька муніципальна гвардія» середньоденний заробіток позивача складає 95,62 грн.,а.с.113. Згідно положень п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів (60х95,62=5737,20 грн.), тому середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні позивача становить 5737,20 грн. Оскільки КП «Криворізька муніципальна гвардія» при звільненні позивача не виплатило йому належні при звільненні суми, що визнано представником відповідача в судовому засіданні, відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», період затримки розрахунку складає 60 днів з 30.10.2013 року по 29.12.2013 року включно, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 5737,20 грн., без урахування обов'язкових податків та платежів. На підставі ст.ст. 116-117КЗпП України, ст. 27 ЗУ «Про оплату праці»,

Outcome: partial