Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

06 липня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] - є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Перелюбівка Темірського району Актюбинської області; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 1,9262 га, кадастровий номер 6520955700:07:031:0007, яка розташована на території Калинівської (колишня Калінінська) селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 549897 від 22 травня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 1АА 002142-0107 716 00354 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в порядку спадкування за законом та на земельну ділянку кадастровий номер 6520955700:06:016:0005, площею 5,5137 га., що розташована на території Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої заведено спадкову справу № 97/2016, однак при зверненні позивачем до нотаріуса з метою прийняття спадщини, виявлені розбіжностей в написанні по батькові матері позивачки, в свідоцтві про її народження вона зазначена як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть [PERSON] , що слугувало відмовою нотаріуса в оформленні спадщини.\~ \~ \~ \~ Оскільки встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідні вимоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Позивачка зазначила, що в свідоцтві про народження було допущено описку і про це все знали. Її мати всі знали як [PERSON] та ніколи не називали [PERSON] . Така невідповідність не дозволяє оформити її спадкові права, які виникли після смерті матері. Представник на судовому засіданні вказав, що факт спорідненості вбачається із схожості прізвища та імені матері, показів свідків, вікової різниці та інших обставин справи. Така обставина не дозволяє оформити спадкові права у позасудовий спосіб, а тому позивачка змушена була звертатись до суду. Представник Калівниської селищної ради до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо задоволення позову. На судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що добре знали сім`ю [PERSON] , зазначили, що позивач є рідною дочкою померлої [PERSON] , щодо цього ні у кого ніколи не було сумнівів. Мати позивачки всі завжди знали як [PERSON] та ніколи не називали її [PERSON] . Вислухавши свідків, осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 24 жовтня 2011 року Калінінською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області 22 жовтня 2011 помер батько позивача [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 28 січня 2016 року Калінінською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області 27 січня 2016 року померла мати позивача [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 01 грудня 2014 року зареєстрованих в реєстрі за № 1004 та 1006 [PERSON] отримала від [PERSON] у порядку спадкування майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки площею 5,5137. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 1,9262 га, кадастровий номер 6520955700:07:031:0007, яка розташована на території Калинівської (колишня Калінінська) селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 549897 від 22 травня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 1АА 002142-0107 716 00354, а також у виді земельної ділянки площею 5,5137 га успадкованої [PERSON] після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.12.2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] актовий запис № 19 матір`ю [PERSON] вказано [PERSON] , разом з тим у свідоцтві про смерть по батькові мати позивачки зазначена як [PERSON] . Вказана розбіжність є перешкодою позивачу в оформленні спадщини. Відповідно до листа виданого 03 жовтня 2017 року державним нотаріусом Карастан О.І. позивачу відмовлено в задоволенні заяви на прийняття спадщини після смерті [PERSON] з підстав розбіжностей в документах. Відповідно до листа приватного нотаріуса Гідулян І.Ю. від 09 липня 2021 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти / спадкові договори) від 09 липня 2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за № 97/2016 однак з належними документами для оформлення спадщини ніхто не звернувся, позивачу було відмовлено в оформленні спадщини з підстав розбіжностей по батькові померлої [PERSON] . Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними нормами ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. З огляду на те, що нотаріальним органом позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав правомірно, за відсутності документів на підтвердження родинних відносин з померлою, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину, суд констатує невизнання права позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, яке може бути захищене в судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Суд вважає обґрунтованою позовну вимогу щодо встановлення факту родинних відносин, оскільки такий факт підтверджений показами свідків, вбачається із ідентичності прізвищ та імені померлої, що зазначені в свідоцтві про народження позивачки та в інших документах, вікової різниці, відсутності заперечень з цього приводу з боку відповідача. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після померлої, якій на момент смерті належало майно у виді земельних ділянок, а отже вона має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до неї у порядку спадкування. Позивачка позбавлена можливості отримати документи на підтвердження родинних зв`язків, а вирішення вказаного питання можливе лише в судовому порядку, що потрібно заявнику з метою доведення перед нотаріальним органом його права на спадкове майно. Таким чином, зважаючи на встановлення факту родинних відносин, а також наявність підстав для спадкування суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про встановлення родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачки, яка прийняла спадщину у виді права, що належало її матері, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки під час судового розгляду знайшли своє підтвердження заявлені позивачем факти, обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин, та вказаний спір не міг бути вирішений в позасудовому порядку. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved