Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

07.03.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , серія та номер: 1588, виданий 15.08.2016, видавник: Мітякіна С.З., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області, укладений 15.08.2016 р. між [PERSON] і [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 гривні. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 29.01.2018 р. Московським районним судом м. Харкова по справі № 643/7955/15-ц прийняте рішення про витребування від [PERSON] як добросовісного набувача, на підставі ст. 388 ЦК України на користь Харківської міської ради квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вищевказана квартира за договором купівлі-продажу від 19.02.2015 р. була відчужена позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] 01.02.2018 р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків у вигляді сплачених відповідачу [PERSON] грошових коштів за квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка витребувана у [PERSON] за рішенням суду. Під час розгляду зазначеної справи з`ясовано, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] 15.08.2016 р. за договором дарування квартири, серія та номер: 1588, виданий 15.08.2016, видавник: Мітякіна С.З., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області перейшло до відповідача [PERSON] . Останній є рідним батьком відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження, наданим Колесниковим А.В. у справі № 643/7955/15-ц. Вважають, що договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 15.08.2016 р. між [PERSON] та її батьком [PERSON] є недійсним, внаслідок його фіктивності, оскільки був укладений після постановлення 13.07.2016 р. апеляційним судом Харківської області рішення по справі № 643/7955/15-ц. Вказаним рішення апеляційного суду визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 19.02.2015 р. приватним нотаріусом ХМНО Чижовою Н.А. (реєстровий № 284), за змістом якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . На думку позивача, постановлення 13.07.2016 р. апеляційним судом Харківської області рішення по справі № 643/7955/15-ц дозволило відповідачу [PERSON] передбачити негативні для себе наслідки у випадку його виконання, адже результатом визнання договору купівлі-продажу недійсним є, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, зобов`язання кожної із сторін повернути у натурі все, що кожна сторона одержала на виконання цього правочину. Тобто, передбачувані [PERSON] негативні наслідки для неї полягали у необхідності повернення [PERSON] 437250 грн., які [PERSON] відповідно до п.5 договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] одержала від [PERSON] Договір дарування належної [PERSON] квартири був використаний у даному випадку нею і її батьком [PERSON] для подальшого уникнення відшкодування завданих [PERSON] збитків, у вигляді вартості проданої [PERSON] , квартири, договір купівлі-продажу якої визнано недійсним апеляційним судом. Зазначений договір дарування був спрямований на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення збитків з [PERSON] . Дарувальник [PERSON] фактично продовжує володіти та користуватися цим майном, оскільки станом на 08.02.2018 р. зареєстрована в спірній квартирі, на неї відкрито особові рахунки в АК «Харківобленерго» та КП «Харківські теплові мережі» (а.с. 2-8). Ухвалою суду від 10.04.2018 р. витребувано з КП «Харківводоканал» інформацію про те: з якого часу та яку особу, станом на березень 2018 р., оформлений особовий рахунок на оплату послуг, які надаються КП «Харківводоканал» у квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.39-40). \~ \~Ухвалою суду\~від 16.10.2019\~р.\~витребувано \~у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіної С.З. копію договору дарування квартири серія та номер 1588, виданий 15.08.2016. за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Лучко Д.В. підтримав позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Міщенко Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є дочкою та батьком, інших близьких родичів не мають, тому між собою уклали договір дарування. Фіктивність договору відсутня. Договір укладений відповідно до норм чинного законодавства. Особовий рахунок не переоформлений, тому що квартира залишилася в родині. Про наявність рішення суду про визнання [PERSON] недієздатною їй не відомо. Батько [PERSON] [PERSON] оформлює субсидію і сплачує по спірній квартирі комунальні послуги. Крім того, 29.01.2018 р [INFO] квартира [ADDRESS] витребувана у [PERSON] , а 01.02.2018 р. нею поданий позов про відшкодування збитків. Відповідач [PERSON] направив суду відзив на позовну заяву, в якому позовну заяву [PERSON] вважав необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2018 року встановлено, що [PERSON] на законних підставах уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] . Оспорюваний договір дарування був вчинений між ним і його дочкою на законних підставах. [PERSON] хворіє, є інвалідом другої групи (а.с.54). Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. 15 серпня 2016 року [PERSON] уклала договір дарування з [PERSON] , за яким вона як дарувальник передала безоплатно у власність обдаровуваному [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.124). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.02.2018, квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.12-13). Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, [PERSON] та [PERSON] є батьком та дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.15). \~ \~ \~ \~Згідно з\~правовим висновком,\~який міститься\~в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1873цс16, відповідно до якого при розгляді таких справ суди повинні брати до уваги те, що спірні договори дарування нерухомого майна укладено між близькими родичами, та перевіряти: чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.\~\~ В правовому висновку, який міститься у постанові віл 23 серпня 2017 року у справі № 6-2697цс16, Верховний Суд України зазначив наступне: існує неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей\~203, 215, 234 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні до подібних правовідносин зазначених норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно зі\~статтею 717 цього Кодексу\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини п`ятої\~статті 203 ЦК України \~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту\~статті 234 ЦК України \~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторони не вчиняють жодних дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування жодних наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому\~\~її\~\~прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.\~\~ Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань за договором; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~статті 234 ЦК України.\~\~У справі, яка переглядається, суди встановили, що відповідачка відчужила належне їй на праві власності нерухоме майно після набрання чинності судовим рішенням про стягнення з неї заборгованості на користь позивачки, отже, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме майно.\~\~Установивши ці обставини, суди не надали належної оцінки тому, що відповідачка була присутня в судових засіданнях як першої, так і апеляційної інстанцій, спірні договори дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами, та не перевірили, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Таким чином, у справі, яка переглядалася Верховним Судом України, судом неправильно застосовані норми статей\~203, 215,\~\~234 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 р. частково задоволено позов прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності, витребування квартири від добросовісного набувача та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради; витребувано квартиру [ADDRESS] від добросовісного набувача [PERSON] на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (а.с. 9). В лютому 2018 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення збитків у розмірі 437250,00 грн. Таким чином, відповідач [PERSON] відчужила належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] до рішення суду про витребування у [PERSON] квартири [ADDRESS] та до звернення [PERSON] з позовом про стягнення збитків. Згідно з довідкою до Акта огляду МСЕК від 30.09.2010, [PERSON] присвоєна друга група інвалідності за загальним захворюванням безстроково (а.с.55). З копії довідки КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» від 17.07.2017 р., яка знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] спостерігається в диспансері, є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.56). Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування відмовити, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що укладений відповідачами 15.08.2016 року договір дарування є фіктивним.

Outcome: dismissed