Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

05 квітня 2007 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1990 року, який 12 травня 1998 року був розірваний. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні. З 1998 року відповідач по справі припинив усяку турботу про матеріальне забезпечення сім'ї, добровільно надавати допомогу на утримання дітей не бажає, тому вона змушена звернутися з цим позовом до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до повноліття дітей. Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 04 травня 2007 року провадження по справі зупинено в зв'язку з розшуком відповідача. Ухвалою від 02 вересня 2014 року провадження у справі відновлено. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання, призначене на 10 годину 30 хвилин 29 вересня 2014 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка, направлена за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання, призначене на 09 годину 23 жовтня 2014 року, відповідач повторно не з'явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений шляхом оголошенням в газеті «Слобідський Край» №121 від 08 жовтня 2014 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження відповідно серії [NUMBER], виданого Верхньосамарською сільською радою Близнюківського району Харківської області 17 квітня 1998 року та серії [NUMBER], виданого міськвідділом м. Лозова Харківської області 11 вересня 1991 року (а.с.4,5). Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання, виданої Верхньосамарською сільською радою Близнюківського району Харківської області 03 квітня 2007 року вих. № 233 (а.с.6). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.182-183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюються судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, сімейного та матеріального становища сторін, їх доводів, інших обставин, що мають істотне значення, як частина заробітку (доходу) відповідача по справі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідачем заперечень проти позову не надано. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому мають бути стягнуті з відповідача починаючи з 05 квітня 2007 року, тобто з дня звернення до суду [PERSON] з позовною заявою. Таким чином, аналізуючи надані позивачем та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та достатньо обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved