Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

06.02.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю«Агропродсервіс інвест» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , згідно якої просить «визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 15.11.2006 року між ТОВ «Агропродсервіс інвест» та [PERSON] , що зареєстрований управлінням Держкомзему у Козівському районі від 28.09.2007 року, за №040765000870, площею 4,43 га та затвердити дану додаткову угоду від 25.08.2017 року; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 15.11.2006 року між ТОВ «Агропродсервіс інвест» та [PERSON] , що зареєстрований управлінням Держкомзему у Козівському районі від 28.09.2007 року, за №040765000871, площею 4,86 га та затвердити дану додаткову угоду від 25.08.2017 року». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.11.2006 року між ТОВ «Агропродсервіс інвест» та [PERSON] було укладено договори оренди землі площею 4,43 га та 4,86 га на території Козлівської селищної ради, Козівського району, Тернопільської області, терміном на 10 років, які зареєстровані управлінням Держкомзему у Козівському районі 28.09.2007 року за №040765000870 та №040765000871. Зазначає, що 25.08.2017 року звернулися з листом повідомлення та проектом додаткової угоди до відповідача, однак, від останньої не надійшло відповіді щодо розгляду нею поданої позивачем заяви з додатками. Відтак, ТОВ «Агропродсервіс інвест» продовжило користуватися земельними ділянками, наданими в оренду згідно договору, та сумлінно виконувати його умови. Вказує, що згідно з закону, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку дії договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Зазначає, що відповідач ухиляється від укладення додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок від 15.11.2006 року щодо їх поновлення та збільшення орендної плати, чим порушує вимоги ч.8 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та права позивача, а тому просить задовольнити поданий позов. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 13.03.2018 рокупозовна заява залишена без руху. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 25.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 24.09.2018 року відповідач через канцелярію суду подав «відзив», згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. Пояснює це тим, що 15 листопада 2006 року між ТОВ «Агропродсервіс інвест» та [PERSON] було укладено договори оренди землі (земельних паїв) від 15.11.2006 року площею 4.43 га та 4.86 га., що знаходяться на території Козлівської селищної ради, Козівського району, Тернопільської області, з терміном дії договору 10 років, тобто до 15.11.2016 року. Умовами даних договорів оренди землі (земельних паїв) від 15.11.2006 року (пункт 35) якими передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін. У вересні 2017 року, відповідач [PERSON] звернулась до позивача з заявою про припинення договорів оренди землі. В жовтні, цього ж року, за участю представника позивача ТОВ «Агропродсервіс інвест», економіста обліковця даного підприємства було здійснено обмір та виділення в натурі відповідачу [PERSON] належних їй на праві власності земельних ділянок. В листопаді після виділення цих земельних ділянок, відповідачка приступила до використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, тобто почала самостійно обробляти дані земельні ділянки. Будь-яких заперечень щодо використання земельних ділянок безпосередньо відповідачем чи повідомлень зі сторони позивача ТОВ «Агропродсервіс інвест» з часу закінчення даної угоди 16.11.2016 року і до 05.08.2018 року щодо продовження дії договору про свій намір скористатися переважним правом укладення договорів на новий строк, на адресу відповідача не поступало. Відтак, підстав для визнання укладеними додаткових угод до договору оренди землі відсутні. 04.10.2018 року позивач скерував до суду «відповідь на відзив», згідно якої просить не брати до уваги відзив відповідача як процесуальний документ та визнати укладеними додаткові угоди оренди землі від 15.11.2006 року. Вважає, що твердження відповідача є не обґрунтованими та такими, що не дають достатніх підстав для відмови у задоволені позову, зважаючи на наступне: відповідач надіслав відзив на позовну заяву з порушенням встановленого судом строку, не надавши, при цьому, поважних причин; позивач надсилав повідомлення з проектами додаткових угод про переважне право на поновлення договорів оренди, що підтверджується надсиланням листа з описом вкладення та квитанціями; твердження відповідача не відповідають одне одному; виділення земельних часток земельних ділянок у натурі (на місцевості) здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та районними державними адміністраціями в межах їх повноважень на підставі Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 09.10.2018 року постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачпідтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити такі в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Згідно з ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства, ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Судом встановлено, що 15.11.2006 року між ТОВ «Агропродсервіс інвест» та [PERSON] було укладено договори оренди землі площею 4,43 га та 4,86 га на території Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області та зареєстровані 28.09.2007 року в управлінні Держкомзему у Козівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040765000870 та №040765000871 відповідно. Згідно з п.5 договору оренди землі від 15.11.2006 року [PERSON] надає в оренду на строк 10 років, а ТОВ «Агропродсервіс інвест» приймає земельну ділянку, площею 4,43 га, яка розташована в смт. Козлів Козівського району. Крім того, в абз.2, 3 п.5 договору вказано, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно з ч.1 ст.777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст.ст.13, 30 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Як встановлено судом, строк дії договору оренди землі від 15.11.2006 року закінчився 28.09.2017 року і на протязі 30 днів до закінчення строку дії договору позивач повинен повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Як правову підставу поновлення дії договору позивач вказує ст.33 Закону України «Про оренду землі», яка визначає правові підстави поновлення договору оренди землі та фактично об`єднує два випадки пролонгації такого договору. Так, ч.ч.1-5 ст.33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). При цьому, він зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. 25.08.2017 року позивачем направлено відповідачу лист та проекти додаткових угод про поновлення вказаних договорів оренди землі на новий строк. Однак, сторонами не досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі, оскільки у вересні 2017 року відповідачка звернулась до позивача з заявою про припинення договорів оренди землі, так як почала самостійно обробляти дані земельні ділянки. Таким чином, додаткові угоди до договорів оренди землі про їх поновлення не були укладені сторонами у строк, установлений цим договором, у зв`язку з чим договори оренди землі між сторонами не поновлені, а припинили свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України «Про оренду землі». Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №6-2027цс15). Отже, у місячний строк обов`язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору. При цьому, оскільки право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою (ст.93 Земельного кодексу України), фактичне використання позивачем земельних ділянок після закінчення строку дії договорів без правовстановлюючих документів, у спорі про поновлення договорів способом зобов`язання укласти додаткові угоди до договорів, порушеному за позовом орендаря, доведенню підлягають обставини, які засвідчують факт порушення відповідачем права позивача на укладення договору у визначеному законом порядку, а саме відсутність реагування на направлені орендарем проекти додаткових угод. Як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідачка у вересні 2017 року звернулась до позивача з заявою про припинення договорів оренди землі. В жовтні, цього ж року, за участю представника позивача ТОВ «Агропродсервіс інвест», економіста обліковця даного підприємства було здійснено обмір та виділення в натурі відповідачці належних їй на праві власності земельних ділянок. В листопаді після виділення цих земельних ділянок, відповідачка приступила до використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, тобто почала самостійно обробляти дані земельні ділянки. Будь-яких заперечень щодо використання земельних ділянок безпосередньо відповідачем чи повідомлень зі сторони позивача ТОВ «Агропродсервіс інвест», на адресу відповідачки не поступало. Крім того, з показів свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні 11.02.2019 року, встановлено, що останні у 2017 році працювали в ТОВ «Агропродсервіс інвест» та особисто бачили заяву [PERSON] , яку вона подала до даного підприємства про припинення договорів оренди земельних ділянок, оскільки хоче самостійно обробляти такі. Також повідомили, що ТОВ «Агропродсервіс інвест» уповноважив свого працівника, а саме економіста-обліковця [PERSON] , щоб останній виділив [PERSON] з краю поля земельну ділянку, яку на даний час обробляє син відповідачки - [PERSON] .. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані у судовому засіданні 15.05.2019 року, встановлено, що останні були присутні при виділенні [PERSON] земельних ділянок (паїв) працівником ТОВ «Агропродсервіс інвест» на краю поля в смт.Козлів, Козівського району у вересні 2017 року, оскільки являються суміжними землекористувачами. Окрім цього, повідомили, що на даний час користується і обробляє даними земельними паями син відповідачки, а саме [PERSON] .. В судовому засіданні 15.05.2019 року був допитаний свідок [PERSON] , з показів якого, встановлено, що останній здійснював виділення земельних ділянок у 2017 році, за вказівкою керівництва ТОВ «Агропродсервіс інвест», в тому числі і [PERSON] , оскільки працював на даному підприємстві до 2019 року. Як зазначив Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі №384/648/17-ц, провадження №61-13391св17 пролонгація договору оренди можлива лише за мовчазної згоди власника землі (орендодавця), а при висловленні орендодавцем заперечень щодо пролонгації договору оренди землі такий договір не може вважатись поновленим. Виходячи з приписів ст.ст. 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Відтак, суд вважає, що ТОВ «Агропродсервіс інвест» порушив вимоги ст.33 Закону України «Про оренду землі», а тому не має підстав вважати, укладеними додаткових угод про поновлення договорів оренди землі від 15.11.2006 року. Таким чином, враховуючи, що право користування вищевказаними земельними ділянками не було поновлено, і позивач, як особа, що згідно з приписів ст.68 Конституції України та ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі» має право використовувати земельні ділянки на підставі правовстановлюючих документів, тому позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed