Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

04 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом, який протягом судового розгляду уточнено представником позивача за довіреністю [PERSON]., до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики від 19.03.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Батовою Т.С. Згідно вказаного договору [PERSON] передав у користування позичальникові [PERSON] строком до 19 квітня 2012 року грошові кошти в розмірі 40000 гривень, що на момент укладення договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками міста Дніпропетровська є еквівалентом 5000 доларів США. Відповідно до п. 2 Договору позики позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві в строк до 19 квітня 2012 року одержану позику у вказаних вище розмірах. Пунктом 6 Договору позики сторони домовилися, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється як за рішенням суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса на майно та грошові кошти, що належать на праві приватної власності позичальникові. Незважаючи на неодноразові звернення до [PERSON]. з проханням повернути позичені в мене грошові кошти, остання під різними приводами їх не повертала, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом. Також за час, що минув від складення договору позики кошти знецінились через інфляцію. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця вимога Закону також міститься в п. 10 Договору позики укладеного між ним та відповідачкою. Згідно статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так згідно з листом Управління національного банку України в Дніпропетровській області від 29.10.2014 року № 10-019/9884 розмір облікової ставки Національного банку України з 23.03.2012 року - 7,5% річних, з 10.06.2013 року - 7% річних, з 13.08.2013 року - 6,5% річних, з 15.04.2014 року - 9,5 річних, з 17.07.2014 року - 12,5 річних (по теперішній час). За період з 21.03.2012 року по 31.12.2012 року облікова ставка НБУ становила 7,5%, за вказаний період, за 286 днів користування позикою вважає, що відповідачка повинна сплатити йому 2345 гривень 20 копійок. Розрахунок (40000:100x7,5%=3000 гривень за рік : 365 дні = 8 гривень 20 копійок за день х 286 днів=2345 гривень 20 копійок). За період з 01.01.2013 року по 10.06.2013 року, за 161 день користування позикою, облікова ставка НБУ складала 7,5%, відповідачка повинна сплатити 1320 гривень 20 копійок. Розрахунок (40000:100 х 7,5%=3000 гривень за рік : 365 днів =8,20 за один день х 161 день =1320 гривень 20 копійок). За період з 11.06.2013 року по 13.08.2013 року, за 64 дні користування позикою, облікова ставка НБУ складала 7%, відповідачка повинна сплатити 490 гривень 88 копійок. Розрахунок (40000:100х7%=2800 гривень за рік: 365 днів=7 гривень 67 копійок за один день х 64 дні=490 гривень 88 копійок). За період з 14.08.2013 року по 31.12.2013 року, за 140 днів користування позикою, облікова ставка НБУ складала 6,5%, відповідачка повинна сплатити 996 гривень 80 копійок. Розрахунок (40000:100x6,5%=2600 гривень за рік: 365 днів=7,12 копійок за один день х140 днів =996 гривень 80 копійок). За період з 01.01.2014 року по 15.04.2014 року, за 105 днів користування позикою, облікова ставка НБУ складала 6,5%, відповідачка повинна сплатити 765 гривень 60 копійок. Розрахунок ( 40000:100x6,5%= 2600 гривні за рік : 365 днів=7,12 копійок за один день х 105 днів = 765 гривень 60 копійок). За період з 16.04.2014 року по 16.07.2014 року за 92 дні користування позикою, облікова ставка НБУ складала 9,5%, відповідачка повинна сплатити 957 гривень 72 копійки. Розрахунок (40000:100x9,5%=3800 гривень за рік : 365 днів= 10 гривень 41 копійка за йдин день х92 дні=957 гривень 72 копійки). За період з 17.07.2014 року по 31.10.2014 року за 106 днів користування позикою, облікова ставка складає 12,5%, відповідачка повинна сплатити 1452 гривні 20 копійок. Розрахунок (40000:100x12,5%=5000 гривень за рік:365 днів=13 гривень 70 копійок за один день 106 днів =1452 гривні 20 копійок). За період з 01.11.2014 року по 13.11.2014 року за 13 днів користування позикою, облікова ставка складає 12,5% річних, відповідачка повинна сплатити 135 гривень 33 копійки. Розрахунок (40000:100x12,5%=5000 гривень за рік: 365 днів=10 гривень 41 копійка за один день х 13 днів =135 гривень 33 копійки). За період з 14.11.2014 року по 31.12.2014 року за 48 днів користування позикою, облікова ставка за цей період складає 14% річних, відповідачка повинна сплатити 736 гривень 32 копійки. Розрахунок (40000 : 100 х 14%= 5600 гривень за рік: 365 днів = 15 гривень 34 копійки за один день х 48 днів =736 гривень 32 копійки). За період з 01.01.2015 року по 04.02.2015 року за 35 днів користування позикою, облікова ставка за цей період складає 14% річних, відповідачка повинна сплатити 536 гривень 90 копійок. Розрахунок (40000 : 100 х 14%= 5600 гривень за рік : 365 днів = 15 гривень 34 копійки за один день х 35 днів = 536 гривень 90 копійок). Всього за весь прострочений час неповернення боргу просить стягнути з відповідачки на його користь відсотки від суми позики згідно ст. 1048 ЦК України в сумі 9737 гривень 15 копійок. Крім того, в обгрунтування заявлених вимог позивач також зазначив, що згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Для визначення індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу, позивач послався на лист Головного управліня статистики у Дніпропетровській області від 22.10.2014 року № 21-21/06 «Про індекс інфляції» - 2012 рік: з 19 березня по 31 березня 2012 року-40000x1,003=40050 гривень, з квітня по серпень-Огривень, вересень 40000x1,001=40040 гривень, жовтень - 0 гривень, листопад-0, грудень 40000x1,002=80 гривень, таким чином в грошовому вимірі індекс інфляції за період з 19 березня по 31 грудня 2012 року складає 170 гривень; 2013 рік: січень-40000х1,002=40080гривень, лютий-0 гривень, березень-0 гривень, квітень-0 гривень, травень-40000х 1,001=40040 гривень, червень-0 гривень, липень-0 гривень, серпень-0 гривень, вересень-40000х 1,001=40 гривень, жовтень- 40000x1,004=160 гривень, листопад-40000х 1,002=80 гривень, грудень- 40000x1,005=200 гривень, таким чином в грошовому вимірі індекс інфляції за 2013 рік складає 520 гривень; 2014 рік:січень - 40000х 1,002=40080 гривень, лютий-40000х1,006=40240 гривень, березень-40000х1,022=40880 гривень, квітень-40000х1,033=41320 гривень, травень-40000х 1,038=41520 гривень, червень-40000х 1,01 =40400 гривень, липень- 40000x1,004=40160 гривень, серпень-40000 х 1,08=40320 гривень, вересень- 40000x1,029=1160 гривень, листопад -40000 х 1,019 = 40760 гривень, грудень - 40000 х 1,030 = 41200 гривень, таким чином в грошовому вимірі індекс інфляції за період з січня по грудень 2014 року складає 8040 гривень, а всього, разом з 19 березня 2012 року по грудень 2014 року до сплати інфляційні втрати становлять 8730 гривень. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник сплачує три проценти річних від простроченої суми, а саме: березень - грудень 2012 року: 40000 : 100 х 2,5% = 1000 гривень, січень - грудень 2013 року: 40000 : 100x 3% = 1200 гривень, січень - жовтень 2014 року: 40000 : 100 х 2,5% = 1000 гривень, листопад-грудень 2014 року : 40000 : 100 х 0,5 % =200 гривень, січень 2015 року: 40000 : 100 х 0,25 % = 100 гривень, разом за весь період неповернення боргу по договору позики просить стягнути з відповідачки на його користь 3% річних 3500 гривень. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON]. підтримав позов у повному обсязі; зазначив, що його довіритель не отримав коштів за договором позики, тому звертався до нотаріуса за видачею виконавчого напису і звернення стягнення на майно відповідачки, однак напис було скасовано рішенням суду через помилку нотаріуса. Таким чином на даний час борг не повернуто і позивач позбавлений можливості повернути передані у позику кошти, також позивач зазнав інфляційних втрат і за законом має право отримати відсотки за час прострочення виконання відповідачкою. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні, наведені позивачем розрахунки відсотків та інфляційних втрат не оспорює, не заперечує факту перебування боргового документу у позивача, але пояснює, що п.6 Договору позики передбачено вчинення виконавчого напису нотаріусом, крім того, у договорі зазначено, що кошти передавались у гривні, насправді ж передача здійснювалась у доларах Сша, тому договір не є дійсним. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4, 212 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. В судовому засіданні встановлено, що за договором позики від 19.03.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Батовою Т.С. Згідно вказаного договору [PERSON] передав у користування позичальникові [PERSON] строком до 19 квітня 2012 року грошові кошти в розмірі 40000 гривень, що на момент укладення договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками міста Дніпропетровська є еквівалентом 5000 доларів США. Відповідно до п. 2 Договору позики позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві в строк до 19 квітня 2012 року одержану позику у вказаних вище розмірах. Пунктом 6 Договору позики сторони домовилися, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором; якщо строк повернення боргу не визначений, кредитор має право заявити вимогу про його повернення у будь-який час, а боржник повинен сплатити суму боргу протягом місяця з дня заявлення вимоги; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів від суми позики, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ, у разі відсутності домовленості, проценти сплачуються щомісяця з дня повернення позики. Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладаються у письмовій формі. Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 545 ЦК України , прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видав кредитору на підтвердження зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення вказати на це у виданій ним розписці. Знаходження боргового документу у боржника посвідчує припинення зобов'язання і виконання ним свого обов'язку. При відмові кредитора видати розписку, повернути борговий документ або відмітити у розписці неможливість його повернення, боржник вправі затримати виконання. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів. Договір укладено за добровільним волевиявленням сторін, що ними не оспорювалось у суді, і обставин, які б свідчили про невідповідність договору засадам добросовісності, розумності та справедливості, передбаченим ч.3 ст. 509 ЦК України, під час судового розгляду не встановлено. Згідно ч.2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходить з того, що оригінал боргового документу знаходяться у позивача, що не оспорювалось представником відповідачки у суді, тому виходячи зі змісту ст. 545 ЦК України зобов'язання не може вважатись виконаним. В суді представник позивачки не заперечував факт укладення договору, розрахунок відсотків та нарахованих втрат від інфляції стороною відповідача не оспорювався, доказів недійсності укладеного договору суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у зв'язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд

Outcome: approved