Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

06 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатку. В судовому засіданні 17 лютого 2014 року судом залучено у якості співвідповідача [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що у січня 2013 року вона мала намір придбати нерухоме майно - будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], разом із земельною ділянкою. Власниками будинку і земельної ділянки є відповідачі [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. З метою укладення в подальшому договору купівлі - продажу нерухомого майна, 26 січня 2013 року між нею та відповідачами був укладений попередній договір. Від імені відповідача [PERSON] діяла його дружина [PERSON] за довіреністю. Відповідно до попереднього договору, сторони зобов'язались у строк не пізніше 12 березня 2013 року укласти договір про відчуження зазначеного нерухомого майна. За домовленістю сторін, вартість нерухомого майна складає 273000,00 тис. грн., що є еквівалентом 33000,00 доларів США за курсом 8,30 грн. Вона передала відповідачам завдаток в розмірі 14500,00 доларів США, що є еквівалентом 120350,00 гривень за курсом НБУ 8,30 грн. Втім договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки не був укладений з вини відповідачів, як вони повідомили, що не здійснили підготовку всіх необхідних документів. На вимогу позивача повернути сплачену суму завдатку відповідачі відмовили. На підставі викладеного, з урахуванням останніх уточнень, позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь, завдаток у розмірі 192175,50 грн., сплачених за попереднім договором купівлі-продажу, а також судові витрати (а.с. 2-4, 30, 96). Позивач та її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Пояснили, що віддала половину вартості будинку, як завдаток, оскільки вона там мешкала. Відповідач [PERSON] діючи за довіреністю від [PERSON] здійснила відчуження 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки на користь [PERSON] про, що їй не було відомо. Оскільки у неї кошти були на депозиті в банку, вона просила відстрочити дату укладання договору купівлі-продажу, але відповідачі постійно щось змінюють. Також надала письмове доповнення, в яких зазначає, що відповідач [PERSON] разом з ріелтором вже двічі показувала дім та ділянку потенційним покупцям, що говорить про її намір продати свою частку кому-небудь іншому. Зазначила, що про угоди її не повідомляли (а.с. 29). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі та просили відмовити у задоволенні, також просили скасувати заходи забезпечення позову, пояснили, що на момент укладання попередньої угоди у них дійсно не були готові всі документи, чим запропонувала зайнятися сама позивач, а вони суттєво знизили ціну продажу домоволодіння. [PERSON] перебуває в установі виконання покарань, і у грудні 2013 року закінчилася дія його довіреності [PERSON], яка є його дружиною. Вважають, що позивач спеціально затягувала з укладенням договору, очікуючи закінчення довіреності, щоб нібито з вини продавців договір не був укладений. Тому наприкінці грудня 2013 року [PERSON] від імені [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки. [PERSON] зазначила, що не відмовляється від продажу домоволодіння і земельної ділянки, вважає, що у позивачки немає достатніх коштів для цього. Також відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду письмові заперечення проти позову, які обґрунтовують тим, що попередній договір не був нотаріально посвідчений, тому не є укладений. (а.с.61-64). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання. Направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 67-68). Вислухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що 26 січня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] за довіреністю від [PERSON] було укладено попередній договір, за умовами якого останні зобов'язалися в строк до 12 березня 2013 року укласти в письмовій формі і нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] за суму у розмірі 273900,00 гривень, що еквівалентно 33000,00 доларів США по курсу 8,30 грн., що підтверджується попереднім договором від 26 січня 2013 року посвідченим фізичною особою-підприємцем [PERSON], Україна, Донецька область м. Новогродівка, ін. [NUMBER] (а.с. 7-8). За змістом п. 5.3. зазначеного попереднього договору, [PERSON] передала завдаток 120350,00 грн., що еквівалентно 14500,00 доларів США за курсом 8,30 грн. За змістом п. 4.2. зазначеного попереднього договору, якщо договір відчуження нерухомого майна не буде укладений з вини продавця, то він (продавець) зобов'язаний повернути покупцеві завдаток та додатково сплатити суму завдатку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 02 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] по 1/2 частки у кожного. (а.с. 9-12). З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 452990 від 13.02.2013 року та 445498 від 12.02.2013 вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано по 1/2 частині будинку [ADDRESS] (а.с. 13-14). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 5117624 та 5117316 від 19.06.2013 року вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано по 1/2 частині земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] (а.с. 15-16). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1201145762013 від 17.12.2013 року кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:09:338:0006. (а.с. 17-20). 23 грудня 2013 року [PERSON] направляла повідомлення [PERSON] з проханням з'явитися 20.01.2014 року о 15 годин до приватного нотаріуса [PERSON] для укладення договору купівлі-продажу (а.с. 42), яке було отримано [PERSON] 02.01.2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с. 40). На повідомлення від 23.12.2013 року [PERSON] направляла до [PERSON] та [PERSON] лист в якому повідомляє, що не було можливості укласти договір купівлі-продажу раніше, оскільки не було всіх документів, на разі вони порушили всі умови попереднього договору та просить повернути суму завдатку (а.с.43-44). 20.12.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] було направлено повідомлення, яким звертала увагу [PERSON], що на будинок [ADDRESS], (1/2 частина повинна відчужитися сьогодні) є три попередні договори від 11.12.2012 року, 12.12.2013 року, 26.01.2013 року і на разі не виконані. (а.с. 45), вручено 20.12.2013 року [PERSON] 20.12.2013 року [PERSON] діюча за довіреністю, посвідченою начальником Дніпропетровського слідчого ізолятора УДПтСУ в Дніпропетровській області Биховцем, в реєстрі № 233 від імені [PERSON] уклала договір купівлі-продажу частини житлового будинку, яким [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] прийняла (купила) 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 46-47). 20.12.2013 року [PERSON] діюча за довіреністю, посвідченою начальником Дніпропетровського слідчого ізолятора УДПтСУ в Дніпропетровській області Биховцем, в реєстрі № 233 від імені [PERSON] уклала договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, яким [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] прийняла (купила) 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0415га, кадастровий номер 1210100000:09:338:0006, розташовану по [ADDRESS], зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 48-49). В силу ч. 1 ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За змістом ст. 635 Цивільного кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Положенням ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності до ст. 209 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» (2289-17), на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. Всупереч зазначеним положенням закону, якими було визначено чіткий імперативний припис щодо обов'язку позивача і відповідача нотаріально посвідчити попередній договір купівлі-продажу квартири, зазначений договір укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Враховуючи зазначені положення закону, суд приходить до висновку про те, що попередній договір купівлі-продажу домоволодіння є нікчемним, тобто таким, що не створює жодних прав та обов'язків для сторін щодо його виконання. Цей письмовий доказ може слугувати підтвердженням передачі певної грошової суми в якості авансу. Сплачена позивачем [PERSON] у якості авансу сума у розмірі 14500,00 доларів США, яка підтверджується попереднім договором п. 5.3. яка в переведені в гривневий еквівалент по курсу НБУ 11,647 грн. становить суму у розмірі 168881,50 грн., підлягає поверненню їй за правилами двосторонньої реституції, саме з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Вимоги позивача [PERSON] про стягнення солідарно із відповідача [PERSON] суми сплаченого авансу задоволенню не підлягають, оскільки на час укладення договорів та передачі коштів і до теперішнього часу він перебуває під вартою, в його інтересах за довіреністю діяла [PERSON], яка особисто брала участь у отриманні коштів. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею при зверненні до суду судові витрати пропорційно задоволеним позовним ним вимогам у розмірі 1668,82 грн., по 834,41 грн. з кожної. З огляду на те, що забезпечення позову було здійснено саме з метою виконання рішення суду на випадок задоволення позову, про скасування заходів забезпечення просять відповідачі, а не позивач, за заявою якої були вжиті ці заходи, немає підстав для їх скасування.

Outcome: partial