Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом до [PERSON], указуючи, що вона є власником квартири за адресою: м. Дніпро, вул.. Янтарна, буд. 83, корп.. 3, кв. 24, на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ [PERSON] за реєстровим № 336. У зазначеній квартирі зареєстрована та проживає її донька [PERSON] та колишній чоловік доньки [PERSON] Гюнтер, відповідач у справі. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], а саме з березня 2017 року, останній у вказаній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті за комунальні послуги не приймає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає їй повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує сплачувати комунальні платежі у більшому розмірі. Тому позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул.. Янтарна, буд. 83, корп.. 3, кв. 24. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання двічі поспіль не зявився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 10.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ [PERSON] за реєстровим № 336, [PERSON] є власником квартири за адресою: м. Дніпро, вул.. Янтарна, буд. 83, корп.. 3, кв. 24 (а.с. 12-13). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], корп.. 3, кв. 24, що підтверджується довідками з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 14.03.2018 року (а.с. 28). Відповідач у вказаній квартирі не проживає, його особистих речей в ній немає, що підтверджується актом не проживання, складеним мешканцями квартир № 23, № 21, № 2 вказаного будинку, [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно 04.03.2018 року (а.с. 16-17). \~ \~ \~ \~Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі, котра належить позивачеві та розташована за адресою: м. Дніпро, вул.. Янтарна, буд. 83, корп.. 3, кв. 24, а реєстрація відповідача за зазначеною адресою перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за вказаною адресою. Указаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16), де визначено, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, котрий власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї. За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved