Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

06 квітня 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 19.07.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався своєчасно повертати кредит відповідно до умов договору та умов кредитування. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 31.01.2016р. в сумі 14161,61 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 1396,48 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 8864,58 гривень, заборгованості за пенею та комісією - 2750,00 гривень, а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 гривень (фіксована частина) та 650,55 гривень (процентна складова) та судові витрати (а.с.1-2). Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у цивільній справі. (а.с.38). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлявся. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.07.2013 року станом на 31.01.2016р. [PERSON] має заборгованість в сумі 14161,61 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 1396,48 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 8864,58 гривень, заборгованості за пенею та комісією - 2750,00 гривень, а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 гривень (фіксована частина) та 650,55 гривень (процентна складова) (а.с.3). 19.07.2013 року відповідачем підписано заяву, відповідно до якої останній просив банк відкрити йому рахунок та надати послуги (а.с. 4). Відповідно до п 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором (а.с. 7-30). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписував заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також отримував кошти, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови. Наразі кредитний договір № б/н від 19.07.2013р. відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони пов'язані взаємними правами та обов'язками, щодо його виконання, а отже в нього виникли зобов'язання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Однак з наданим представником позивача розрахунком заборгованості за договором № б/н від 19.07.2013року станом на 31.01.2016р. суд не погоджується, виходячи з наступного. Позивач, зокрема, просить суд стягнути із відповідача 500,00грн. та 650,55грн. в якості штрафів за неналежне виконання зобов'язання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені. Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України. У зв'язку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають, цього висновку також дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові по справі № 6-47цс12 від 31.10.12. Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягають тільки заборгованість за кредитом - 1396,48 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8864,58 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 2750,00 гривень, згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.07.2013року станом на 31.01.2016р. (а.с. 3). Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial