Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

05.02.2014р. [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин між нею та її чоловіком [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування вимог заявниця вказує, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] яку він заповів їхньої дочки [PERSON], а оскільки заявниця на час смерті чоловіка була непрацездатною за віком та є інвалідом II групи, тому відповідно до ст.1241 ЦК України вона мала право на обов'язкову частку у спадщині, від прийняття якої хоче відмовитися на користь дочки [PERSON]. Однак, при зверненні заявниці до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття своєї частки у спадщині на користь дочки [PERSON], їй було відмовлено через те, що при перевірці документів, що встановлюють її особу, було виявлено різницю у прізвищах спадкодавця і заявниці. Вказана обставина позбавила [PERSON] можливості здійснити відповідні дії для відмови від прийняття своєї частки у спадщині чоловіка на користь дочки, що змусило її звернутися до суду з даною заявою. В судове засідання заявниця не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.20). Згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як зазначено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Враховуючи, що заява про встановлення факту родинних відносин подана заявницею у зв'язку з необхідністю відмовитися від прийняття своєї частки у спадщині чоловіка на користь дочки [PERSON], та приймаючи до уваги відсутність спору про право, суд дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, у віці 63 років помер [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] яку він заповів дочці [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченими договором дарування квартири від 17.05.2010р. та заповітом від 17.05.2010р. (а.с.15-16, 14). Заявниця [PERSON], [INFO], є дружиною спадкодавця [PERSON] (актовий запис про реєстрацію шлюбу №14 від 22.03.1969р.), що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області 14.11.2013р. (а.с.7). Подружні стосунки заявниці [PERSON] з [PERSON], який помер [INFO], підтверджується також їхніми паспортами громадянина України: спадкодавця [PERSON] - серії [NUMBER], виданим Київським РВ УМВС України в Одеській області 20.09.1996р., де на аркуші №10 в графі «Сімейний стан» зазначено, що брак зареєстрований 22.03.1969р. з [PERSON], 1949 року народження (а.с.9-10) і заявниці [PERSON] - серії [NUMBER], виданим Савранським РВ УМВС України в Одеській області 17.05.1996р., де також на аркуші №10 в графі «Сімейний стан» зазначено, що брак зареєстрований 22.03.1969р. з [PERSON], 1949 року народження (а.с.3-4). Крім того, у Свідоцтві про народження «[PERSON]» серії [NUMBER], що складено російською мовою, яке видане Відділом ЗАГС Савранського райвиконкому Одеської області 12.02.1982р., зазначено, що її батьками є «[PERSON]» (спадкодавець) і «[PERSON]» (заявниця) (а.с.12). Судом також прийнято до уваги те, що усталеною є практика коли при перекладі з російської мови на українську російська літера «е» в українській мові пишеться як «є» або «е». Ці обставини визнаються судом загальновідомими, а тому не потребують доказування (ч.2 ст.61 ЦПК України). Між тим, при перекладі з російської мови на українську прізвища «[PERSON]» буде відрізнятися від «[PERSON]». Таким чином, суд приходить до висновку, що різниця у прізвищах заявниці [PERSON] та спадкодавця [PERSON] виникла у наслідок недоліків перекладу з російської мови на українську, а тому заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між нею та її чоловіком [PERSON], який помер [INFO], є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved