Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

05.10.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, у якому просила суд: - визнати недійсним Державний акт серії ЯЛ № 032688 виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку, площею 1,9700 га з кадастровим номером 3220887600:04:013:0015, яка розташована на території Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, з цільовим призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322080001017943; - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,9700га, з кадастровим номером 3220887600:04:013:0015, яка розташована на території Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON]; - визнати недійсним Державний акт серії ЯЛ № 032689 виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку, площею 0,5684 га, з кадастровим номером 3220887600:06:002:0206, яка розташована на території Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322080001017944; - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,5684га, з кадастровим номером 3220887600:06:002:0206, яка розташована на території Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON], а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору(а.с.3-7). Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що після смерті 11.02.2008 року батька [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на дві земельні ділянки, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, з кадастровими номерами 3220887600:04:013:0015, площею 1,9700га, та 3220887600:06:002:0116, площею 0,5684 га, які розташовані на території Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області, з цільовим призначенням-ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями померлого були: позивач, яка є рідною дочкою, відповідач [PERSON]-дружина померлого, та дочка [PERSON], яка відмовилася від своєї частки спадщини на користь відповідача [PERSON], та було видано відповідні свідоцтва про право на спадщину: позивачу на 1/3 частину, а відповідачу [PERSON] на 2/3 частини зазначених земельних ділянок. Маючи намір зареєструвати право власності на свою частину спадкового майна, звернулася за отриманням витягів до Державного земельного кадастру, де отримала витяги в яких власником двох земельних ділянок вказано відповідача [PERSON], хоча її частина становить 2/3, а також зазначено зміну кадастрового номеру та площі земельної ділянки з 3220887600:06:002:0116 площею 0,5684 га на 3220887600:06:002:0206 площею 0,5683 га. Вважає, що відповідач [PERSON] Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області неправомірно оформив та видав державні акти на право власності на земельні ділянки на [PERSON],а також неправомірно змінив кадастровий номер земельній ділянці, який не змінюється у разі переходу права власності від однієї особи до іншої, чим порушив її майнові права. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та заперечень щодо позову до суду не надійшло. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Київській області [PERSON] у судове засідання не зявився. Проте, направив суду клопотання, у якому просив розглядати справу за відсутності представника управління, а також направив суду відзив на позовну заяву( а.с.130а-131). Як зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву, з 01.01.2013 р. набули чинності зміни до ЗУ «Про Державний земельний кадастр», « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно яких повноваження ТО Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку припинилися. Зазначив, що на сьогодні реєстрація речових прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації прав здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України відповідно до вимог ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень». Правові підстави у територіальних органів Держгеокадастру у частині скасування записів про державну реєстрацію земельної ділянки державного акта в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі-відсутні, оскільки на даний час такі Книги не ведуться і скасування записів реєстрації прав не здійснюється останніми. Пунктом 136 Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено чіткий порядок дій Державного кадастрового реєстратора, який передбачає скасування державної реєстрації відомостей, що вносяться до Державного земельного кадастру виключно у разі поділу чи обєднання з іншою земельною ділянкою, яка утворилася в результаті такого поділу чи обєднання та якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Також звернув увагу суду, що іншого порядку скасування державної реєстрації земельної ділянки або скасування та поновлення кадастрових номерів, законами України або прийнятими на їх підставі підзаконними нормативно-правовими актами не передбачено. Тобто, нормами законодавства, не передбачено скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду та в програмному забезпеченні Державного земельного кадастру відсутні функціональні можливості для скасування чи поновлення реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду. З цих підстав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа- державний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та заперечень щодо позову не направила. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2012 року, позивач [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частки майна [PERSON], який помер 11.02.2008 року, яке складається з : земельної ділянки площею 2,5384 га в межах згідно з планом, кадастрові номери 3220887600:04:013:0015, 3220887600:06:002:0116, розташованої на території Старівської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належних померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 518278, зареєстрованого 03.11.2006 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010632300155 (а.с.12, 14). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2009 року (а.с.13,14), спадкоємцем 2/3 часток майна [PERSON], померлого 11.02.2008р., є його дружина [PERSON], відповідач у справі, у тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якої відмовилася [PERSON] Спадкове майно складається з : земельної ділянки площею 2,5384 га в межах згідно з планом, кадастрові номери 3220887600:04:013:0015, 3220887600:06:002:0116, розташованої на території Старівської сільської ради, Бориспільського району, Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належних померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 518278, зареєстрованого 03.11.2006 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010632300155. Як зазначила у судовому засіданні позивач, вона звернулася до [PERSON] Держземагенства у Бориспільському районі за отриманням витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки для подальшої реєстрації спадкового майна. Так, за змістом вказаних Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку(а.с.17-22) вбачається, що 29.12.2012 року була проведена державна реєстрація права власності на імя [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.2009 № 1-2944, на земельні ділянки: кадастровий номер 3220887600:04:013:0015 площею 1,9700га та кадастровий номер3220887600:06:002:0206 площею 0,5683, та видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 032688 та серії ЯЛ № 032689 (а.с.15,16). У звязку з викладеним, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на реєстрацію права власності на свою частину спадкового майна. Судом встановлено, що при виготовлені державних актів на право власності на земельні ділянки право власності оформлено на відповідача [PERSON], а також змінено кадастровий номер та площу земельної ділянки 3220887600:06:002:0116 площею 0,5684 га на 3220887600:06:002:0206 площею 0,5683 га. Встановлено, що відповідна «Технічна документація із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку на території Старівської сільради Бориспільського району Київської області( а.с.99-119) була розроблена землевпорядною організацією ПП « ТЕРРА-Х», що має Ліцензію Держкомзему України АВ № 390648 від 19.06.2008 р. по 18.06.2013 р., на підставі договору на проведення робіт від 21.10.2009 р. № 71/09, та містить викопіювання з генерального плану с. Старе Бориспільського району Київської області, а також схеми розміщення земельної ділянки та їх кадастровий план. Дослідженням кадастрового плану земельної ділянки та абрису земельної ділянки, виготовленого ПП «ТЕРРА-Х» (а.с.113,117-на звороті), встановлено, що розмір земельної ділянки 0,5684га, зазначено як 0, 5683га. Крім того, дослідженням Технічної документації, встановлено, що вона містить Акт встановлення зовнішніх меж та передачі на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки [PERSON], датований 21 жовтня 2009 року та виготовлений ПП «ТЕРРА-Х» (а.с.117). Зазначений акт містить підписи суміжних землекористувачів: [PERSON], П.Р., Кириченко, також акт підписаний представником сільської ради, та містить відомості про те, що ніяких претензій при встановленні зовнішніх меж землекористування не виявлено, межі погоджені і не викликають спірних питань. Крім того, з листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 9-10-0,62-4079/2-18 від 19.03.2018 р. вбачається, що згідно інформації відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, кадастровий номер 3220887600:06:002:0116 було присвоєно двом різним ділянкам (з різними площами та різним власникам), у звязку з чим земельній ділянці площею 0,5684 га [PERSON] присвоєно кадастровий номер 3220887600:06:002:0206 (а.с.71). Так, дослідженням кадастрового плану земельної ділянки 101, який міститься в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки (а.с.86-95), розробленої відділом землевпорядного проектування ДП «Головний НДПІЗ», що має Ліцензію Держкомзему України АВ № 188713 від 01.11.2006р., на підставі договору на проведення робіт від 26.06.2007 р.№ 544/07, замовником якого є громадянин України [PERSON], встановлено, що земельній ділянці площею 0,5856га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованій на території Старівської сільської ради, та належній [PERSON], 27.10.2007 року [PERSON] земельних ресурсів у Бориспільському районі присвоєно кадастровий номер 32208987600:06:002:0116. Так, згідно п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 4,\~5\~Постанови КМУ\~від 18.08.2010\~№ 749\~«Про затвердження\~тимчасового порядку\~присвоєння кадастрового\~номеру земельній\~ділянці»,\~який діяв\~на момент\~ видачі\~державного акту,\~визначено,\~що кадастровий\~номер присвоюється\~земельній ділянці\~незалежно від\~форми власності.\~У разі\~переходу права\~власності на\~земельну ділянку\~від однієї\~особи до\~іншої,\~виникнення інших,\~крім права\~власності,\~речових прав\~на земельну\~ділянку,\~зміни речових\~прав на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. При цьому попередній кадастровий номер отримує статус архівного і в подальшому не використовується. Тобто, видача державного акту на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч.1 ст.116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушенням вимог статей 116,118 ЗК України-недійсним. Згідно ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 21\~ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України\~\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд враховує правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 22 травня 2013 року у справі №6-33цс13 про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,9700га, серії ЯЛ № 032688, виданий 29.12.2012 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-2944 від 20.10.2009р., та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5684га, серії ЯЛ № 032689, виданий 29.12.2012 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-2944 від 20.10.2009р., порушують права позивача, оскільки видані з порушенням вимогам закону: реєстрація земельних ділянок проведена лише на спадкоємця [PERSON], частка якої в спадковому майні становить 2/3, а також неправомірно змінено кадастровий номер земельній ділянці, тому позовні вимоги у частині визнання недійними державних актів на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 032688 та серії ЯЛ № 032689,підлягають задоволенню. Відповідно до статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала свої вимоги щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок площею 1,9700га та 0,5684 га, оскільки згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 119543057 та №119543769 від 03.04.2018 (а.с.124,125) відомості про державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки, зокрема в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності: земельної ділянки площею 1,9700га, з кадастровим номером 3220887600:04:013:0015 та земельної ділянки площею 0,5684 га, з кадастровим номером 3220887600:06:002:0206, задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, підлягають стягненню на його користь з відповідача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1280 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial