Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

05.02.2021 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідачів, якою просять визнати неправомірними дії державного реєстратора Котович Г.В. від 18.09.2017 року та 11.12.2017 року в частині реєстрації частки (52/100) домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] ; скасувати реєстраційні записи, вчинені державним реєстратором Котович Г.В. 18.09.2017 року та 11.12.2017 року, в частині реєстрації частки (52/100) домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] , індексний номер рішення 37169353, 38695170, 38693022; внести зміни до договору купівлі-продажу №2644 від 15.12.2017 року, що укладений між [PERSON] , [INFO] , в особі його законних представників - батька [PERSON] та матері [PERSON] , (Покупець), з однієї сторони та [PERSON] (Продавець), з іншої, та посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського МНО Димовим О.С.; вважати предметом укладеного договору купівлі-продажу №2644 від 15.12.2017 року є 32/100 частки домоволодіння [ADDRESS] ; внести зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно в частині реєстрації права власності за [PERSON] та в подальшому за [PERSON] , зареєструвавши за ними 32/100 частки домоволодіння [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2000 року на праві власності належить 33/100 частки домоволодіння [ADDRESS] , яка розташована на земельній ділянці площею 633,0 кв.м. Іншими співвласниками цього домоволодіння були [PERSON] - 32/100 частки та [PERSON] - 35/100 частки. Тобто частки всіх співвласників складали 100/100. Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2019 року вище вказаний договір купівлі-продажу від 06.06.2000 року визнано дійсним. Отримавши копію зазначеного рішення позивачі звернулись до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для реєстрації права власності на 33/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Рішенням №51214534 від 19.02.2020 року державним реєстратором Чекановським С.І. було відмовлено у реєстрації права власності, в зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сума зазначених часток на об`єкт нерухомого майна буде перевищувати. Крім того, з інформації стало відомо, що колишнім власником [PERSON] було змінено свою частку домоволодіння з 32/100 на 52/100, а згодом, відповідно до договору купівлі-продажу №2644 від 15.12.2017 року, право власності на 52/100 частини домоволодіння зареєстровано за [PERSON] . В зв`язку з вищевикладеним, вимушені звернутися до суду. Ухвалою суду від 25.03.2021 року справу було прийнято до розгляду та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження. 13.04.2021 року до канцелярії суду надійшли пояснення щодо позову від третьої особи - реєстратора виконкому Новоодеської міської ради Котович Г.В., відповідно до яких вона вказує, що розпорядженням виконкому Миколаївської міської ради від 11.12.2009 року №300 р «Про дозвіл гр. [PERSON] на будівництво мансардного поверху над житловим будинком за адресою: [ADDRESS] » надано дозвіл громадянина [PERSON] на будівництво мансардного поверху. ТОВ «Миколаївський обласний інжиніринговий центр» надав довідку з технічного опису об`єкта, де вказав, що у зв`язку з введенням літ. А - мансарди в експлуатацію, перераховані частки у власності [PERSON] складають 52/100. Згідно поданих документів, нею було проведено державну реєстрацію права власності на 52/100 частки за [PERSON] 05.05.2021 року до суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому він зазначає, що він є колишнім співвласником домоволодіння [ADDRESS] . Згідно договору дарування він набув у власність 32/100 частини вищевказаного домоволодіння. Під час проживання у вказаній частині домоволодіння в 2008 році було виявлено, що дах над його квартирою (квартира [ADDRESS] ) перебуває в аварійному стані та потребує ремонту. Так як сім`я потребувала поліпшення житлових умов, було вирішено не просто відремонтувати дах, а переобладнати його в житлову мансарду. Від інших співвласників заперечень щодо такого переобладнання не було, на підтвердження чого є їхні письмові заяви з наданням такого дозволу. Загальна площа будинку до переобладнання даху складала 114,6 кв.м., а після побудування мансарди була збільшена до 138,9 кв.м., у зв`язку з чим частки у спільній власності були змінені. Площі квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] змінені не були. На підставі викладеного, вважає що позов [PERSON] та [PERSON] є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню та просить відмовити у його задоволенні. 09.06.2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , яким він пояснив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.12.2017 року, реєстровий №2644, укладеного між [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , від імені якого діяли законні представники - [PERSON] та [PERSON] , як покупцем, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С. Покупець передав, а покупець прийняв нерухоме майно - 52/100 житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності продавця було належним чином зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2014 року по справі 487/5358/14-ц встановлено, що на момент отримання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №807357 від 03.06.2010 року, частки співвласників домоволодіння [ADDRESS] у праві власності на земельну ділянку домоволодіння складали: за [PERSON] - 37/100 частки, за [PERSON] - 31/100 частки, за [PERSON] - 32/200 частки, за [PERSON] - 32/200 частки. Розпорядженням Адміністрації Заводського району Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №300 р від 11.12.2009 року «Про дозвіл гр. [PERSON] на будівництво мансардного поверху над житловим будинком за адресою: [ADDRESS] » надано дозвіл громадянину [PERSON] на виконання відповідних робіт, дозвіл на проведення яких було надано і співвласниками вказаного домоволодіння. 07.09.2017 року «Миколаївським обласним інжиніринговим центром» були проведені інвентаризаційні роботи та розрахунок часток вищевказаного домоволодіння. У зв`язку із введенням літ. Амс-мансарди до експлуатації, частки були відповідно змінені та частка [PERSON] склала 52/100 частки. Зазначене підтверджується довідкою від 12.09.2017 року. В подальшому зазначені документи слугували підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Вказує, що в позові позивачі не наводять та не підтверджують жодними належними та допустимими доказами в чому саме полягає порушення, невизнання чи оспорювання їх прав, за захистом яких вони звертаються до суду. Крім того, просить застосувати до позову [PERSON] та [PERSON] позовну давність та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 14.07.2021 року підготовче провадження по вказаній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. 15.09.2021 року до суду надійшла заява позивачів про зміну предмета позову та прийняття нової редакції позовної заяви до розгляду. Ухвалою суду від 16.09.2021 року вищевказану заяву позивачів було залишено без розгляду. Позивачі до судового засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] подав заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив задовольнити та проводити розгляд справи без їхньої участі. Відповідачі до судового засідання не з`явилась. Про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином. 05.05.2021 року від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 08.07.2021 року від [PERSON] надійшло клопотання, яким вона просить розгляд справи проводити без її участі. Треті особи до судового засідання не з`явились. Про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином. 17.05.2021 року від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова О.С. надійшла заява про розгляд справи без його участі. 11.05.2021 року від представника органу опіки та піклування ММР головного спеціалісту служби у справа дітей адміністрації Заводського району Довгань І.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей. Рішення просили ухвалити на розсуд суду. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2014 року по справі 487/5358/14-ц встановлено, що на момент отримання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №807357 від 03.06.2010 року, частки співвласників домоволодіння [ADDRESS] у праві власності на земельну ділянку домоволодіння складали: за [PERSON] - 37/100 частки, за [PERSON] - 31/100 частки, за [PERSON] - 32/200 частки, за [PERSON] - 32/200 частки. Відповідно до Розпорядження Адміністрації Заводського району Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №300 р від 11.12.2009 року «Про дозвіл гр. [PERSON] на будівництво мансардного поверху над житловим будинком за адресою: [ADDRESS] » надано дозвіл громадянину [PERSON] на виконання відповідних робіт, згідно з проектом, затвердженим управлінням містобудування та архітектури. Позивач [PERSON] , яка в той час діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON] , не заперечувала щодо переобладнання мансардного поверху, що підтверджується заявою від 11.05.2009 року. 07.09.2017 року «Миколаївським обласним інжиніринговим центром» були проведені інвентаризаційні роботи та розрахунок часток вищевказаного домоволодіння. У зв`язку із введенням літ. Амс-мансарди до експлуатації, частки були відповідно змінені та частка [PERSON] склала 52/100 частки. Зазначене підтверджується довідкою від 12.09.2017 року. В подальшому зазначені документи слугували підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.12.2017 року, реєстровий №2644, укладеного між [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , від імені якого діяли законні представники - [PERSON] та [PERSON] , як покупцем, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С. Покупець передав, а покупець прийняв нерухоме майно - 52/100 житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності продавця було належним чином зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. З копії матеріалів справи щодо посвідчення договору купівлі - продажу від 15.12.2017 року № 2644, наданих приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димовим О.С. встановлено, що співвласники домоволодіння і зокрема [PERSON] повідомлялись про продаж [PERSON] саме 52/100 житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином судом встановлено, що збільшення частки у домоволодінні [PERSON] з 37/100 частки до 52/100 частки відбулося в межах встановлених процедур та зокрема із дозволу [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON] . Крім того, про відчуження збільшеної частки [PERSON] інші співвласники повідомлялись листами від 12.10.2017 року. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.06.2000 року [PERSON] , діючи в своїх інтересах та інтересах [PERSON] , скориставшись послугами Товарної біржі «Едвайс - Ріелті», уклала договору купівлі-продажу 33/100 частки домоволодіння [ADDRESS] , яка розташована на земельній ділянці площею 633,0 кв.м. У зв`язку із тим, що біржовий договір не був посвідчений нотаріально, [PERSON] та [PERSON] 14.05.2019 року звернулись до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання договору дійсним. Рішенням суду від 18.09.2019 року (справа № 487/3668/19) вищевказаний договір купівлі-продажу від 06.06.2000 року визнано дійсним. Отримавши копію зазначеного рішення, позивачі звернулись до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для реєстрації права власності на 33/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора Чекановського С.І. №51214534 від 19.02.2020 року було відмовлено у реєстрації права власності, в зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Позивачі пов`язують порушення свої прав з неможливістю зареєструвати своє право власності на майно на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2019 року (справа № 487/3668/19), яке було прийнято та набрало законної сили після відповідної збільшення частки майна [PERSON] та відчуження майна на корить неповнолітнього [PERSON] . При прийнятті рішення суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР було ратифіковано зазначену Конвенцію та протоколів до неї, за ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Приймаючи до уваги, що збільшення загальної площі будинку та відповідно частки [PERSON] за рахунок побудови мансардного поверху відбулось в межах визначеної процедури та за спільної згоди інших співвласників, а також ніяким чином не порушує їхні права, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивачами не надано суду будь - яких належних та допустимих доказів в підтвердження посилань, що збільшення частки [PERSON] у домоволодінні та подальше відчуження майна на корить неповнолітнього [PERSON] відбулося з порушенням їх прав. Враховуючи, що позов залишається без задоволення по суті, підстави для застосування спливу строків позовної давності відсутні. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем в силу ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed