Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

07.07.2015 року ПАТ «Альфа Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 14.11.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №490927158 (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредит в сумі 23\~370,99 гривень. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору). Оскільки відповідач не виконує належним чином умови Договору, у неї утворилася заборгованість, яка станом на 27.05.2015 року склала 29\~491,32 грн., з яких: -23\~370,99 грн. - заборгованість за кредитом; -4\~920,33 грн. - заборгованість по відсотках; -1\~200,00 грн. - штраф. Не виконання відповідачем своїх зобовязань за договором стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій справу просив розглядати у відсутність представника позивача, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи вона судом повідомлялась завчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність представника позивача та відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14.11.2014 року між ПАТ «Альфа - Банк» (а.с. 4-8) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №490927158, згідно умов якого банком було надано позичальнику кредит в сумі 23\~370,99 гривень з кінцевим терміном повернення 17.11.2019 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 39,9 % річних. Відповідно до п.2.6 кредитного договору, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами в сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невідємною частиною. Взятих за договором обовязків відповідач належним чином не виконала, що призвело до утворення у неї перед позивачем заборгованості. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Пунктом 4 Договору передбачено, що позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом №1 цього Договору та/або інших платежів за Договором, сплата яких передбачена цим Договором сплатити Банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (пять) і більше календарних днів, додатково до цього штрафу позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожен випадок допущеного прострочення платежу. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості, відображена в розрахунку заборгованості, яка станом на 27.05.2015 року склала 29\~491,32 грн., з яких: -23\~370,99 грн. - заборгованість за кредитом; -4\~920,33 грн. - заборгованість по відсотках; -1\~200,00 грн. - штраф. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримала на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання не виконала, чим істотно порушила умови укладеного договору, а тому відповідач повинна нести відповідальність за порушення умов договору, як наслідок, з неї підлягає стягненню сума заборгованості, що визначена в судовому засіданні та підтверджена розрахунком заборгованості відповідача (а.с.10). Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 294,91 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved