Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

04 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS]. 28 лютого 2013 року на прохання відповідача [PERSON] вона тимчасово зареєструвала його в своєму будинку за вказаною адресою, однак у визначений за домовленістю строк він не подав заяву про зняття його з реєстрації місця проживання. З моменту реєстрації, а саме з лютого 2013 року, він не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Ніяких перешкод у користуванні житлом йому не чинилося. З цього періоду часу відповідач не виконував обов'язків з утримання житла, у зв'язку з чим вимушена нести зайві витрати по оплаті комунальних послуг. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно знятись з реєстрації не бажає, тому просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач [PERSON] не є членом її сім'ї, реєстрація потрібна була йому для проходження медичного огляду в Нововолинській центральній міській лікарні, з тим щоб працевлаштуватись в м.Нововолинську. По спливу тижневого строку відповідач не подав заяви про зняття з реєстрації місця проживання, як було домовлено з ним. З лютого 2013 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, його особистих речей у будинку немає, а тому вона змушена нести зайві витрати по оплаті комунальних послуг. При цьому пояснила, що жодних перешкод у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинив. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його брат [PERSON] попросив прописатись у його тещі, якою є позивач [PERSON], в будинку за адресою: [ADDRESS], зазначив, що фактично брат постійно проживає в [ADDRESS] і з моменту прописки у будинку [PERSON] не проживав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що відповідач [PERSON] був прописаний у позивача [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS], проте фактично за вказаною адресою не проживав та не користувався цим житлом. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення частково в зв'язку з наступним. З копії свідоцтва про право власності на будинок від 19.10.1999 року слідує, що будинок, що за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (а.с.5). Як вбачається із копії будинкової книги відповідач [PERSON] зареєстрований 28 лютого 2013 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). У наданому в судовому засіданні акті від 22.09.2014 року, складеному працівниками ЖКП №1, відповідач [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] не проживає з часу прописки, тобто з 28 лютого 2013 року. Із копії вимоги про зняття з реєстрації місця проживання, надісланої відповідачу [PERSON], вбачається, що позивач [PERSON] вимагала від нього звернутись із заявою до компетентного органу про зняття з реєстрації місця проживання, а саме: [ADDRESS], оскільки вказана реєстрація його місця проживання у її житловому будинку порушує її права та обмежує можливість користування своєю власністю, а також спричиняє понесення нею матеріальних збитків у зв'язку із сплатою комунальних послуг (а.с.9). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації - у житловому будинку [ADDRESS] і не користується житловим будинком без поважних причин понад один рік. Таким чином, суд вважає докази надані позивачем на підтвердження заявлених вимог переконливими, і приходить до висновку, що відповідач [PERSON] без поважних причин, понад один рік не проживає у житловому будинку [ADDRESS], а тому втратив право користування цим жилим приміщенням. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому його положення підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації. Таким чином, заявлена вимога [PERSON] про вирішення питання про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку є передчасною та не підлягає до задоволення, оскільки задоволення позовної вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] є достатньою підставою для зняття його з реєстрації, що передбачено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року.

Outcome: dismissed