Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

07.03.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі три тисячі гривень, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі три тисячі гривень, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач проживає окремо та не приймає належної участі у вихованні дітей, у тому числі фінансової. Відповідач є працездатним, на даний час жодних виплат будь-кому не проводить, інших аліментів не сплачує. Так як позивач не має постійного місця роботи та регулярного доходу вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання малолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягувати з відповідача аліменти на дітей у розмірі 713 гривень на кожного, посилаючись на те, що розмір позовних вимог позивачки є необґрунтованим, не справедливим та таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства, оскільки відповідач фактично утримує непрацездатних батьків, середня сума допомоги батькам складає 2000 гривень на місяць. Виходячи з принципу рівності обов'язків батьків, враховуючи матеріальне становище дітей, відповідача, наявність у нього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення, матеріальне та сімейне положення позивача, відповідач вважає, що призначення аліментів у твердій грошовій сумі - у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням подальшої індексації буде відповідати інтересам дітей, вимогам діючого законодавства, принципам об'єктивності та необхідності витрат, рівності батьків. Також просив відмовити в задоволенні вимог про стягнення аліментів за березень-квітень 2017 року, так як за вказаний час відповідач повністю виконував свої обов'язки по утриманню дітей, та в задоволенні клопотання про негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, так як відповідач виконує свої обов'язки по утриманню дітей самостійно та в негайному виконанні немає потреби. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2017 року розірвано. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], 23.07.2011 року та [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії 1-ФП № 150391, виданого Міським відділом державної РАЦС Миколаївського міського управління юстиції від 03.08.2011 року та ксерокопія свідоцтва про народження серії І-ФП № 183074, виданого Міським відділом державної РАЦС Миколаївського міського управління юстиції від 21.02.2013 року. Як вбачається з письмових пояснень відповідача, наданих у запереченні на позовну заяву, він має нерегулярний мінливий дохід. Також на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності для України 27 вересня 1991 року та згідно статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини 1, 2 статті 27). Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не доведено факт утримання ним непрацездатних батьків, тому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки. З урахуванням обставин справи, стану здоровя та матеріального становища дітей, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, враховуючи той факт, що відповідач має нерегулярний дохід, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 2,3 статті 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 192 СК України та

Outcome: partial