Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

05.12.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.07.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 976, який внесено до книги реєстрації шлюбів. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 10044, внесений 10.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. Одруження з відповідачем для позивача виявилось не вдалим, сторони мають різні погляди та інтереси. Вони з дружиною фактично припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Примирення неможливо. Шлюб із відповідачем розпався, подальше сімейне життя і збереження родини неможливо, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Ставлення відповідача до родини призвело до руйнування їх сімейних стосунків. Понад один рік сторони постійно сварились та фактично припинили шлюбні відносини. На даний час вже більше 11-ти місяців проживають окремо. Шлюб між сторонами має формальний характер. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 14.07.2012 року запис №976. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву (вхід. 11695 від 17.03.2017 року), в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву (вхід. №8620 від 27.02.2017 року), в якій зазначила, що визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю, просить суд справу розглянути без її участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 14.07.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 976. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є різні погляди на сімейне життя. На примирення позивач не згоден, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved