Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

05.04.2017 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стверджуючи, що відповідач не надає достатньої та регулярної матеріальної допомоги на утримання дітей, позивач просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.04.2017 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 28.05.2029 року, після цього, на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітка відповідача, але не менш 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 06.01.2031 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України судом не встановлено, оскільки визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Дослідивши обставини справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвами про народження, зареєстрованими Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №509, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №234. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2014 року. Діти проживають із позивачем, перебувають на її утриманні. Згідно ч. 3 ст. 181\~ Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~\~\~\~\~ Зазначене узгоджується із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якими кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Відповідач не надає достатньої та регулярної допомоги на утримання дітей, що надає позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. На час розгляду справи відповідач працює в ТОВ «Олімп-юг», отримує заробітну плату у розмірі 3400 гривень. Вказані обставини визнані відповідачем, інших доказів майнового стану відповідача позивачем не надано. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти для дітей у звязку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби дітей останні не мають. Вищевикладені обставини не надають відповідачу право на звільнення від аліментів, а останні можуть бути стягнуті у частці від доходу останного в порядку ст. 183 СК України. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі згідно заявлених позовних вимог.

Outcome: approved