overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

05.01.2017 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу прізвище не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 25.05.2002 року. Від шлюбу у них є доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про провдення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 25.05.2002 року. За час спільного проживання у них є син доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

05.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказано, що 08.10.2016 р. позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним разом до 18.11.2016 р. Під час реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала на «Іванову». Дітей від цього шлюбу нема. Спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними, а також безвідповідальним ставленням відповідача до сімї. Шлюбні відносини між сторонами припинені з часу переїзду відповідача на інше місце мешкання 18.11.2016 р. Відповідач обманув та зрадив позивачку. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спільного майна немає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позовну заяву підтримала повністю, просила справу розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище «Хайдарова». Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 14.01.2017 р. та від 27.01.2017 р., згідно ст.74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 08.10.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС№175181 від 08.10.2016 р. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

05.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 29.07.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем.Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO].Спільне подружнє життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в родині, між ними втрачено взаємоповагу один до одного. Тривалий час проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, відновити їй дошлюбне прізвище Кирієнко. Позивач в судове засідання не зявивсь, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за\~ правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 29 липня 2007 року виконкомом Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області, за актовим записом № 2 зареєстровано шлюб між [PERSON] та Кирієнко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 8). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7).. Спільне подружнє життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя. З позовної заяви вбачається, що подружжя припинило подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивач не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

05.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, шлюбно - сімейні відносини припинені чотири роки потому. Окрім того, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення. Прізвище просила залишити «[PERSON]» Відповідач у судове засідання не з'явилась, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2004 року. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені чотири роки потому, у зв'язку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

05.01.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача 1/4 частину його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, встановлено, що від спільного проживання сторони мають малолітню дитину: [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

05.01.2017 року позивач поштою звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту у розмірі 13039,30 доларів США, мотивуючи вимоги тим, що 04.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №719-019/08Р, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 10603 доларів США, із сплатою відсотків у розмірі 11,90% річних. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 04.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №719-019/08Р, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит у розмірі 10603 доларів США, із сплатою відсотків у розмірі 11,90% річних, строк повернення кредиту - 04.03.2013 року. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 02.11.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 13039,30 доларів США (що за курсом НБУ становить 339282,59 грн), яка включає заборгованість по тілу кредиту -7417 доларів США, несплачені проценти - 2637,85 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2093,34 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 891,11 доларів США. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором у розмірі 13039,30 доларів США, так як зобов'язання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

05.01.2017 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з заявою про стягнення судових витрат за публікацію оголошення про виклик відповідача до суду. 26.12.2016 року заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено в повному обсязі. Відповідно до ч.1 п.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Із платіжного доручення №12716 від 20.12.2016 року та №12717 від 20.12.2016 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатила витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 580 грн., згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. Враховуючи вимоги статті ст.88 ЦПК України, заявнику має бути повернуто витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 580 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

05.01.2017 року ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 22 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та відповідачем укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 21200,00 грн. строком на 36 місяців. Позивач також зазначив, за договором факторингу від 22.12.2014 року ПАТ ОТП Банк відступило йому право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість станом на 17.11.2016 року по кредиту, процентам за користування ним і комісії в загальній сумі 23509,38 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 22 травня 2013 року ПАТ ОТП Банк і відповідач уклали кредитний договір, за яким останній одержав кредит в сумі 21200,00 грн. на строк 36 місяців зі сплатою 0,01 % річних за користування ним та щомісячною комісією в розмірі 636,00 грн. Строки і умови повернення кредиту відповідачем визначені в узгодженому графіку, який є додатком до кредитного договору. Факт виконання з боку ПАТ ОТП Банк умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. За договором факторингу укладеному 22.12.2014 року ПАТ ОТП Банк відступило позивачеві право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Судом також встановлено, що отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 17.11.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 17127,45 грн.; по відсоткам за користування кредитом 01,41 грн.; по комісії 6380,52 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 23509,38 грн., а також судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

05.01.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової винагороди - боргу за договором надання юридичних послуг, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 березня 2015 року було укладено указаний договір, згідно якого він - позивач по справі зобовязався надати юридичні послуги, за що відповідач повинен був сплатити йому 12800 грн. винагороди у термін до 30 листопада 2015 року. Він свої зобовязання виконав, а відповідач [PERSON] до цього часу гроші йому за виконані послуги не сплатив, тому він змушений звернутись до суду з наведеним позовом. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажав повернути йому кошти за вказаними договором, то він просив стягнути 12800 грн. боргу та відсотки в сумі 16640 грн. за прострочення виплати винагороди. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, та про залишення без розгляду заяви про стягнення відсотків і суд приймає дану заяву. Позивач вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день і час розгляду справи був повідомлений судом в установленому порядку, про що в матеріалах справи є відповідне поштове повідомлення. З врахуванням думки позивача суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і повинен бути задоволений за наступними підставами. Згідно зі ст.ст. 525,526, 530, 623 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором б/н від 02.03.2015 року(а.с.5) позивач ФОП [PERSON] зобовязався надати юридичні послуги відповідачу [PERSON], за що відповідач повинен був сплатити йому 12800 грн. винагороди у термін до 30 листопада 2015 року. Позивач свої зобовязання виконав, що підтверджується розрахунком, копіями заяв та листів (а.с.6-9 та а.с.19-28), а відповідач [PERSON] до цього часу гроші йому за виконані послуги не сплатив. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

05.01.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової винагороди - боргу за договором надання юридичних послуг, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 березня 2015 року було укладено указаний договір, згідно якого він - позивач по справі зобовязався надати юридичні послуги, за що відповідач повинен був сплатити йому 12800 грн. винагороди у термін до 30 листопада 2015 року. Він свої зобовязання виконав, а відповідач [PERSON] до цього часу гроші йому за виконані послуги не сплатив, тому він змушений звернутись до суду з наведеним позовом. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажав повернути йому кошти за вказаними договором, то він просив стягнути 12800 грн. боргу та відсотки в сумі 16640 грн. за прострочення виплати винагороди. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, та про залишення без розгляду заяви про стягнення відсотків і суд приймає дану заяву. Позивач вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день і час розгляду справи був повідомлений судом в установленому порядку, про що в матеріалах справи є відповідне поштове повідомлення. З врахуванням думки позивача суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і повинен бути задоволений за наступними підставами. Згідно зі ст.ст. 525,526, 530, 623 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором б/н від 02.03.2015 року(а.с.5) позивач ФОП [PERSON] зобовязався надати юридичні послуги відповідачу [PERSON], за що відповідач повинен був сплатити йому 12800 грн. винагороди у термін до 30 листопада 2015 року. Позивач свої зобовязання виконав, що підтверджується розрахунком, копіями заяв та листів (а.с.6-9 та а.с.19-28) а відповідач [PERSON] до цього часу гроші йому за виконані послуги не сплатив. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

05.01.2017 р. та уточнено 08.02.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування. В обґрунтування позову вказує, що за договором купівлі-продажу від 08.12.2016 р. вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки з місця проживання у вищевказаній кватирі зареєстрована відповідач, однак там не проживає. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення її прав як власника майна, також змушує нести додаткові комунальні витрати по оплаті за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася через оголошення у пресі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2016 р. посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І., зареєстрованому в реєстрі за № 4982, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2016 р. квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу - а.с.12-14, згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 14.12.2016 р. № 6099, за адресою: [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] - а.с.15, однак як слідує з акту ТОВ «Сітісервіс-КР» від 14.12.2016 р. відповідач не проживає за вищевказаною адресою з 2014 року - а.с.16. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однак як встановлено судом, відповідач і надалі зареєстрована у спірній квартирі, реєстрації якої чинить перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує її у здійсненні свого права власності, чим порушуються вимоги ч.1 ст.321 ЦК України, якою передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved