Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

07.05.2020 року ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідачу [PERSON] було поновлено строк про перегляд заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року у цивільній справі № 191/1005/19 за позовом АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 05.06.2020 року заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.09.2019 року в цивільній справі № 191/1005/19 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] було скасовано та справу призначена до судового розгляду на 07.08.2020 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладено генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, без номера від 19.02.2015 року [PERSON] отримав кредит у сумі 19094 грн. 22 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами , в яких клієнт є поручителем, а також будь-якій іншій заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості, тому станом на 06.02.2019 року має заборгованість у сумі 13320 грн. 35 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 5206 грн. 87 коп., - заборгованості за процентами за користування кредитом - 1313 грн. 94 коп., - заборгованості за пенею та комісією - 3957 грн. 13 коп., - штрафу, відповідно до п. 2.2 генеральної угоди - 2842 грн. 41 коп. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 13320,35грн., за кредитним договором б/н від 19.02.2015 року, а також судові витрати у сумі 1921 грн. 00 коп. Представником позивача надано суду відзив на заяву про перегляд заочного рішення в якому зазначено, що відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до початку надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме тільки тіло кредиту та заборгованість по процентам за користування кредитом, оскільки він не підписував умови та правила генеральної угоди щодо стягнення пені та штрафу. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2007 року [PERSON] підписано заяву про приєднання до «Умов та Привал надання банківських послуг у ПриватБанку. Зазначена заява складає між [PERSON] та банком договір без номеру (а.с.6). 19.02.2015 року між сторонами у справі укладено Генеральну угоду про надання позичальникові термінового кредиту в сумі 19094,23 грн. на термін 36 місяців, з 19.02.2015 року по 28.02.2018 рік, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 19094 грн. 23 коп., в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у визначені в заяві, умовах і правилах строки. Датою укладення кредитного договору є дата підписання генеральної угоди. Погашення заборгованості закріплено здійснювати в порядку, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, де позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 692,74 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат, згідно з умовами та правилами. Останньою датою погашення заборгованості визначено 28.02.2018 року. [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, згідно розрахунку заборгованості, наданому позивачем, станом на 06.02.2019 року має заборгованість у сумі 13320 грн. 35 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 5206 грн. 87 коп., - заборгованості за процентами за користування кредитом - 1313 грн. 94 коп., - заборгованості за пенею та комісією - 3957 грн. 13 коп., - штрафу, відповідно до п. 2.2 генеральної угоди - 2842 грн. 41 коп . Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другої статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню за прострочене зобов`язання та штрафи. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.03.2011 року, посилався, що відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial