Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

06 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із данною заявою, в якій просив вжити заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , заборонивши останній протягом шести місяців наближатись до місця його проживання по [ADDRESS] , а також у будь-який спосіб спілкуватись із ним та членами його родини. Заява мотивована тим, що [PERSON] гостро відреагувала на припинення стосунків та почала переслідування, зокрема у травні 2021 року під час телефонної розмови безпідставно ображала його нецензурною лайкою, за що була піддана адміністративному стягненню, а у вересні 2021 року завдала тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим розпочато кримінальне провадження. Заявник побоюється наступної агресивної протиправної поведінки [PERSON] , тому просить кваліфікувати вчинені дії як домашнє насильство у формі фізичного насильства та вжити заходи для його запобігання у виді обмежувального припису. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та пояснив, що влітку 2021 року припинив спілкування з [PERSON] та повернувся до колишньої дружини, проте [PERSON] постійно телефонує до нього та членів його родини з різних невідомих номерів телефонів та кидає слухавку, приїздить уночі до його будинку, стукає у браму і втікає. Під час останньої зустрічі, яка відбувалась за спільною домовленістю 01 вересня 2021 року, [PERSON] завдала йому ударів в обличчя. З метою забезпечення безпеки від подальшого фізичного насильства просить заборонити [PERSON] наближатись до його місця проживання та у будь-який спосіб спілкуватись з ним та членами його сім`ї. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила та пояснила, що тривалий час перебуває у зареєстрованому шлюбі та має трьох неповнолітніх дітей. Останні два роки вона перебувала в інтивних стосунках із заявником. Стосунки припинено за її ініціативою. Переслідування має місце з боку заявника через ревнощі, саме останній неодноразово телефонував їй уночі, очікує на неї за місцем її роботи та проживання. 01.09.2021 заявник зателефонував та запропонував остаточно з`ясувати відносини, розмова відбувалась в його машині, однак через неадекватну поведінку заявника переросла у сварку. На неодноразові вимоги припинити переслідування заявник не реагував, тому не впоравшись із нервовим зривом вона завдала удар рукою в обличчя. Після чого заявник поїхав до її чоловік та разом з останнім приїхав до неї на роботу, при цьому розмову фіксував на камеру телефону. Роздратувавшись вона дійсно вирвала з рук телефон, а згодом зателефонувала до колишньої дружини заявника з проханням вплинути на його поведінку. Того дня з`ясування відносин відбулось за участю обох родин. Просить врахувати те, що неправомірна поведінка має місце зі сторони заявника, вона ж намагається уникнути будь якого спілкування. Заслухавши учасників судового засдіання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. За змістом положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі- Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно ст.3 Закону Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя, А також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання. Одним із спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є обмежувальний припис стосовно кривдника (ст.24 Закону). Обмежувальним приписом на строк від одного до шести місяців визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків ( ст.26 Закону). Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону). В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] не є особами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Обидва учасника визнали, що не перебували у сімейних відносинах, не проживали разом, не пов`язані спільним побутом, у них немає спільних дітей, вони не є родичами, їх стосунки мали лише періодичний інтимний характер, тому відсутні підстави для застосування заходів протидії домашньому насильству. За змістом заяви та отриманих в суді пояснень у справі не йдеться про видачу обмежуаального припису на підставі Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». З урахуванням наведено у задовленні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed