Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

05 листопада 2018 року суддею [PERSON] було відкрито загальне позовне провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У зв`язку із тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2018 року справа розподілена судді Кухтіну Г.О. Позивач [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 05 листопада 2016 року Індустріальним районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстраціїактів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Вказав що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2018 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у зв`язку з чим, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви [PERSON] від 12.06.2019 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна та місця проживання дитини відсутній. Відповідч [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 05 листопада 2016 року Індустріальним районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис за № 772, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] . У зазначеному шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з травня 2018 року та сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Син після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дітей відсутній, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з наведеним позовна вимога в зміні прізвища та відновленні на дошлюбне прізвище відповідача не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved