Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

05 червня 2018 року представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач фактично не проживає за адресою своєї реєстрації 14 років, понад встановлені законодавством строки, у будинку немає його особистих речей. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, працює в м. Києві, фактично припинив спілкування зі своєю матір'ю - дружиною позивача, його місце проживання на даний час невідоме, а його реєстрація в квартирі перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися належним йому майном, зокрема, у нього виникають проблеми при оформленні житлової субсидії. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, в заяві до суду від 20.09.2018 року позов підтримують та просять його задовільнити у повному обсязі. Справу розглядати у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений через офіційний сайт «Судова влада України», будь яких заяв чи клопотань до суду не направляв. Третя особа Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області в судове засідання також не з'явилася, в заяві до суду від 20.09.2018 року просила справу слухати у їх відсутності. За таких обставин, відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 28.03.2002 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Ільченко Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за №769 (а.с.8). У вказаному будинку зареєстровані: позивач - [PERSON], дружина позивача - [PERSON], та син дружини позивача - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 645 виданої Андріяшівською сільською радою Роменського району Сумської області 31.05.2018 року (а.с.9). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, вбачається, що відповідач фактично не проживає за адресою своєї реєстрації 14 років, у будинку немає його особистих речей, працює в м. Києві (а.с.10). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до пункту 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Факт реєстрації відповідача у будинку [ADDRESS], що розташований за адресою: [ADDRESS], який належить позивачу,перешкоджає йому вільно розпоряджатися належним йому майном, зокрема, у нього виникають проблеми при оформленні житлової субсидії, відповідач вибув у інше місце проживання близько 14 років тому, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, працює в м. Києві, фактично припинив спілкування зі своєю матір'ю - дружиною позивача, його місце проживання на даний час невідоме, в зв'язку з чим втратив право на користування житлом за вказаною адресою. З огляду на встановлені обставини, аналізуючи докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved