Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

04 серпня 2014 року публічне акціонерне товариство (надалі - ПАТ) «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором станом на 29 липня 2014 року у сумі 14 569 грн 56 коп., з яких: 9 792 грн 98 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 099 грн 08 коп. - заборгованість по сплаті відсотків, 2 677 грн 50 коп. - заборгованість по сплаті комісії. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 10 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений договір банківського обслуговування, за яким відповідачу надано кредит у сумі 10 500 грн строком до10 серпня 2014 року за умови внесення платежів відповідно до встановленого сторонами Графіку. Оскільки відповідач свої грошові зобов'язання не виконував, станом на 29 липня 2014 року заборгованість перед банком склала 14 569 грн 56 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника банку, в якій зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою реєстрації його місця проживання. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що10 серпня 2011 року між сторонами укладений договір банківського обслуговування № BL_NK00060669, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 10 500 грн з терміном повернення 10 серпня 2014 року, процентною ставкою 15 % річних, комісією за управління кредитом у розмірі 1, 5 % від суми кредиту. Згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами, що є Додатком №1 до Договору банківського обслуговування, відповідачу щомісяця нараховувався платіж, що включав проценти та суму погашення основного боргу. Крім того, відповідачу щомісяця нараховувалась комісія у розмірі 157 грн 50 коп (а.с. 4-13). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 29 липня 2014 року на рахунку відповідача наявна прострочена заборгованість за кредитом у сумі 9 792 грн 98 коп., прострочена заборгованість за відсотками у сумі 2 099 грн 08 коп., прострочена заборгованість по комісії у сумі 2 677 грн 50 коп. (а.с. 18). 01 липня 2014 року на адресу відповідача банком направлено досудову вимогу про погашення заборгованості у сумі 14 569 грн 56 коп. (а.с. 19), а 04 серпня 2014 року банк звернувся з позовом до суду. Вирішуючи переданий на розгляд суду цивільно-правовий спір, слід виходити з такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій ст. 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Зазначений правовий висновок, зроблений Верховним Судом України, викладений в Постанові судової палати у цивільних та господарських справах від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13 та, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковим для всіх судів України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку про дострокове стягнення з відповідача суми заборгованості з підстав порушення ним умов договору та необхідність задоволення цивільного позову. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №695201 від 15 липня 2014 року (а.с. 1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved