Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

05.09.2016 року до суду звернувся позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом\~ до [PERSON], та [PERSON], про стягнення заборгованості. 23.09.2016 року до суду надійшли довідки про місце реєстрації відповідачів Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2016 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду на 27.10.2016 року. 27.10.2016 року оголошено перерву у розгляді справи за клопотанням відповідача [PERSON], для залучення до участі в розгляді справи її представника. Справа призначена до розгляду на 28.11.2016 року 28.11.2016 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання. Справа призначена до розгляду на 13.01.2017 року 13.01.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з необхідністю виклику в судове засідання представника позивача. Розгляд справи відкладений на 09.02.2017 року 09.02.2017 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача. Від відповідачів надійшли письмові заперечення проти позову. Справу призначено до розгляду на 13.03.2017 року. 13.03.2017 року розгляд справи відкладено в зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача. Представником відповідача подане клопотання про застосування строків позовної давності. Справу призначено до розгляду на 16.05.2017 року. 16.05.2017 року в розгляді справи оголошено перерву за клопотанням представника позивача. Розгляд справи призначений на 16.06.2017 року. 29.05.2017 року до суду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог. 16.06.2017 року у розгляді справи оголошено перерву та зобов'язано сторони надати додаткові докази. Справу призначено до розгляду на 11.09.2017 року. 11.09.2017 року у розгляді справи оголошено перерву в зв'язку з ненаданням доказів на вимогу суду. Розгляд справи відкладено на 01.11.2017 року 01.11.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду 12.01.2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 12.01.2018 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно уточненої позовної заяви позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за укладеним кредитним договором № DZV0GK00770062 від 20.07.2007 року , яка виникла станом на 17.08.2016 року в загальній сумі 15839.88 доларів США, що еквівалентно 396788.99 грн., за курсом 25.05 грн,. за 1 долар США грн., яка складається з наступного: -7471.96 грн., заборгованість за кредитом. -7167.92 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом -1200 грн., заборгованість за комісією А також просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне 20.07.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір DZV0GK00770062. Згідно умов даного кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу [PERSON]О 11128.71 доларів США на термін до 19.07.2017 року, а відповідач зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач [PERSON], повинна була надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) на погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також інші витрати на виконання кредитного договору. Згідно умов договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON], сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місць, нараховані на суми непогашеної заборгованості за кредитом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за укладеним кредитним Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 11128.71 долар США Відповідач своєчасно не надавала банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором. В зв'язку з порушенням позичальник умов кредитного договору,станом на 17 серпня 2016 року заборгованість відповідача за укладеним кредитним договором складає: 25824.93 долар США., а саме: 7471.96 долар США. заборгованість за кредитом; 7167.92 долар США заборгованість за процентами за користування кредитом; 1200 долар США заборгованість по комісії за користування кредитом; 9985.05 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання. Проте відповідач відповідно до заявлених позовних вимог просить стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією. Крім того в забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за укладеним кредитним договором DZV0GK00770062 від 20.07.2007 року було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON], за яким боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідачі не виконують взяті на себе обов'язки за кредитним договором, не погашають в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду В судовому засідання представник позивача позов підтримав в повному обсязі, проси його задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON]О,. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що в забезпечення кредлитного договору було укладено і договір Іпотеки. На даний час за рішенням суду звернене стягнення на предмет Іпотеки. Будинок нею та її донькою звільнено та він перебуває в розпорядженні банку. Тому вважає, що заборгованість повинна бути відшкодована за рахунок предмету Іпотеки. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору з позивачем, так як наданий примірник кредитного договору не містить номеру, на я кий посилається позивач. Не надано повноважень на підписання позовної заяви особою від імені банку. Так як зазначена в довіреності особа не є головою правління банку. Позивачем не надано доказів правомірності розрахунку заборгованості відповідача [PERSON]. за кредитним договором. Так як не міститься зазначення особи, яка його здійснила. Поручитель не повинен нести відповідальність за укладеним кредитним договором так як в 2012 році банк змінив процентну ставку та штрафні санкції без повідомлення поручителя. Крім того просив застосувати строк позовної давності, так як в 2012 році банком були змінені умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та інших нарахувань, вимагаючи від відповідачів повернути суму кредиту в повному обсязі, тобто змінений термін договору, а також змінені процентні ставки та штрафні санкції. Таким чином банк змінив термін повернення кредиту тобто до 14.07.2012 року. Тому змінився і строк звернення до суду, а поданий позивачем позов, поданий з пропуском строку позовної давності, так як поданий більш ніж через чотири роки з дати повернення кредиту в повному обсязі, виходячи з указаних вище змін. Тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідач [PERSON]М,. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Судом встановлено, що 20.07.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № DZV0GK00770062, що підтверджується копією кредитного договору. Посилання представника відповідача на те, що позивач не довів укладення даного з відповідачкою, так як на наданому примірнику не вказаний його номер № DZV0GK00770062, суд вважає безпідставними, так як в п. 7.7 зазначеного договору вказується дата його укладання та № DZV0GK00770062. Відповідно до умов указаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу [PERSON]О 11128.71 доларів США на термін до 19.07.2017 року, а відповідач зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач [PERSON], повинна була надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) на погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також інші витрати на виконання кредитного договору. Згідно умов договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON], сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місць, нараховані на суми непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за укладеним кредитним Договором т виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 11128.71 долар США, що відповідачами не заперечується. Відповідач [PERSON], своєчасно не надавав банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором. При цьому, уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач [PERSON], порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача на 17 серпня 2016 року складає: 25824.93 долар США., а саме: 7471.96 долар США. заборгованість за кредитом; 7167.92 долар США заборгованість за процентами за користування кредитом; 1200 долар США заборгованість по комісії за користування кредитом. 9985.05 пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача, що позивачем недоведено розміру заборгованості, так як на наданому суду розрахунку відсутній підпис особи, що його здійснив. Проте на наданому суду розрахунку як до первісного позову так і до уточненого є підпис особи виконавця. А відповідачами та представником відповідачів будь яких доказів того, що даний розрахунок не відповідає дійсності суду не надано. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом відповідачами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту, відсотках та комісії. Посилання відповідача [PERSON], та її представника на те, що за даним договором вже ухвалене рішення про стягнення боргу з предмету Іпотеки, тому стягнення заборгованості з в відповідачів призведе до подвійної відповідальності, суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно в 2009 році та в 2013 році судом ухвалювались рішення про звернення стягнення на предмет Іпотеки за укладеним з відповідачами кредитним договором в зв'язку з наявністю заборгованості, яка продовжувала збільшуватись. Проте на даний час предмет Іпотеки не реалізований та заборгованість відповідачів за укладеним кредитним договором не погашена. Як пояснив представник позивача на даний час банк не має можливості захистити свої права шляхом реалізації предмету Іпотеки в зв'язку з наявністю заборони такого звернення. Таким чином пред'являючи позов про стягнення з відповідачів заборгованості за укладеним кредитним договором позивач захищає свої права іншим способом, ніж той, який банк просив застосувати раніше. Тому суд не вбачає подвійної відповідальності відповідачів. Так як позивачу, як особі, права якої порушені надано право обрати спосіб захисту своїх порушених прав, який позивач на даний час обирає відповідно до умов укладеного договору, та який передбачений ст. 16 ЦК України. так як обраний ним раніше спосіб захисту порушених прав не привід до відновлення прав позивача. В свою чергу, хоч раніше і приймались рішення про звернення стягнення на предмет Іпотеки, проте на даний час реалізація предмету іпотеки не відбулась, заборгованість відповідачів за укладеним кредитним договором не зменшилась, а навіть збільшилась. Тому суд погоджується з обраним позивачем способом захисту своїх прав та вважає за можливе його застосувати. Щодо доводів представника відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з наданого суду договору строк дії укладеного між сторонами кредитного договору з 20.07.2007 року по 19.07.2017 року. Позовна заява подана позивачем у вересні 2016 року, тобто ще до закінчення строку дії кредитного договору. При цьому суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача про те, що 14.06.2012 року позивач змінив умови кредитного договору вимагаючи від відповідачів повернути суму кредитного договору в повному обсязі і відповідно змінив строк чинності кредитного договору. Так як вимога щодо повернення відповідачами суми кредитного договору в повному обсязі, була викликана діями відповідачів, які порушували умови укладеного кредитного договору. Тому відповідач скористався своїм правом, наданим йому ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно якої - \~Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином позивач не змінив строки повернення боргу, а застосував спосіб захисту свого порушеного справа. Враховуючи, що починаючи з моменту порушення виконанням позичальником взятих на себе обов'язків кредитні кошти не лише не були повернуту позивачу, а заборгованість позичальника продовжувалась збільшуватись, відповідно термін дії укладеного договору продовжувався у встановлених при його укладанні межах. А станом на час пред'явлення позову строку позовної давності не тощо не пропущений, а навіть ще не розпочинався, так як не закінчилась чинність укладеного між сторонами кредитного договору. Тому суд не може застосувати строк позовної даності до правовідносин між сторонами та відмовити у задоволенні позовних вимог за строком даності. При цьому згідно заявлених вимог позивач не просить стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді нарахованої пені, тому питання щодо пропуску спеціального строку позовної давності судом не розглядається. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за укладеним кредитним договором DZV0GK00770062 від 20.07.2007 року було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON] за яким боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з поручителя відповідача [PERSON], заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з боржником за кредитним договором також підлягають задоволенню. Так як підписавши даний договір поручитель взяла на себе обов'язки відповідати за порушення основним боржником за укладеним кредитним договором взятих на себе зобов'язань. Посилання представника відповідача про те, що відповідач [PERSON]. повинна бути звільнення від обов'язку нести відповідальність за укладеними кредитним договором та договором поруки, так як позивач в 2012 році збільшив відсоткову ставку та штрафні санкції, не повідомивши про це відповідача [PERSON]М,. суд вважає безпідставними. Так як позивачем надані повідомлення про збільшення відсоткової ставки, які направлялись відповідачам. Щодо збільшення штрафних санкцій, то вони передбачені умовами кредитного договору, у підписавши договір поруки відповідач [PERSON]М,. погодилась з даними умовами. Крім того рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке на даний час набрало законної сили, позовні вимоги були задоволені як до основного боржника та і до поручителя. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та стягнути з відповідачів [PERSON], та [PERSON], заборгованість за укладеним кредитним договором № DZV0GK00770062 від 20.07.2007 року в загальній сумі 15839.88 доларів США, що еквівалентно 396788 грн., 99 коп., яка складається з наступного: - 187172. грн., 60 коп., заборгованість за кредитом - 179556 грн., 40 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом; - 30060 грн.,- заборгованість за пенею. Грошові суми підлягають стягненню з відповідачів стягуються в національній валюті України, в гривні, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 524 ЦК україни - . Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Розрахунок суми, що підлягає стягненню здійснюється у відповідності до курсу, зазначеному відповідачем на час подання позову, так як позивачем не заявлялись вимоги про збільшення позовних вимог у зв'язку з подорожчанням курсу іноземної валюти до гривні. Доводи представника про те, що позовна заява підписана неналежною особою судом не приймаються до уваги. Так як позивачем подано уточнену позовну заяву підписану уповноваженою особою, відповідно до доданої до позовної заяви довіреності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено повність, а тому\~ відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів на його користь в рівних частинах, а саме по 2975 грн., 92 коп., з кожної На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved