Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

07.08.2018року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 25.07.2012 року у Годинівській сільськійраді Мостиського району Львівської області за актовим записом №04. Зазначає, що за час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], 28.09.2013року народження. Стверджує, що збудувати міцної та щасливої сімї їй не вдалося, оскільки відповідач не піклується про сімю, а весь тягар по забезпеченню сімї лежав на її плечах. Вказує, що уже близько двох років припинили фактичні шлюбні відносини. Залишатися і надалі у такому шлюбі наміру не має. Примирення між ними вважає неможливим. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. У підготовче засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує та бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Процевят». Відповідач в підготовче засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності та зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, 13.09.2018р. подав заяву, в якій зазначає, що сімя розпалася з вини позивачки і саме вона зацікавлена у розірванні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 25.07.2012 року у Годинівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №04. За час шлюбу у них народилася одна дитина дочка [PERSON], 28.09.2013року народження. Між подружжям відсутні почуття любові та взаємоповаги один до одного. Подружжя жодних шлюбних стосунків не підтримують. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами та копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. При наведених вище обставинах, суд прийшов до переконання, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо.Сторони згідні на розірвання шлюбу, збереження якого суперечить інтересам кожного з подружжя та дітей, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Також є всі підстави іменувати позивачку після розірвання шлюбу прізвищем «Процевят» за її вимогою, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 352,40 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 352,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved