Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

04 листопада 2014 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 3-5). 12 квітня 2016 року до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 101-105). В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, представник позивача у судовому засіданні посилався на те, що 10 лютого 2014 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Таврійська будівельна компанія» було укладено кредитний договір № 010/Р2-01-03-3-0/003, відповідно до умов якого ПАТ «Таврійська будівельна компанія» отримано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 5\~544\~800,00 грн. строком дії лімітної операції до 30.04.2016 року зі сплатою 19,0% річних за користування кредитними коштами на рефінансування існуючої кредитної заборгованості в РБА в євро в національну валюту України по кредитному договору № 010/03-022/019 від 21.03.2008 року. Також, 10 лютого 2004 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №12/Р2-01-03-3-0/005, за умовами якого останній виступив поручителем ПАТ «Таврійська будівельна компанія» і взяв на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Станом на 23.03.2016 року прострочена заборгованість по кредиту становить 5\~268\~608, 72 грн., з яких прострочена сума - 4\~578\~824,52 грн., заборгованість по відсоткам 1\~650\~408,74 грн., пеня по кредиту, нарахована за порушення умов кредитного договору 113\~638,03 грн., пеня по відсотках становить 24\~566,52 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів 24\~566,52 грн., а разом 7\~057\~222,01 грн. У звязку з чим, представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] достроково на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість в сумі 7\~057 222,01 грн., як поручителя у відносинах за договором поруки №12/Р2-01-03-3-0/005 від 10.02.2014 року, яким забезпечено зобовязання ПАТ «Таврійська будівельна компанія» перед позивачем за кредитним договором № 010/Р2-01-03-3-0/003 від 10.02.2014 року, що укладений в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р2-01-03-3-0/002 від 10.02.2014 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просив суд у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Таврійська будівельна компанія» укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/Р2-01-03-3-0/002. В рамках даної Генеральної угоди між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Таврійська будівельна компанія» укладено кредитний договір № 010/Р2-01-03-3-0/003 від 10.02.2014 року, відповідно до умов якого ПАТ «Таврійська будівельна компанія» отримано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 5\~544\~800,00 грн. строком дії лімітної операції до 30.04.2016 року зі сплатою 19,0% річних за користування кредитними коштами на рефінансування існуючої кредитної заборгованості в РБА в євро в національну валюту України по кредитному договору № 010/03-022/019 від 21.03.2008 року. Пунктом 2 кредитного договору передбачено, що на взаємовідносини сторін за цим договором поширюються положення Генерального договору та умов. Умови проведення кредитних операцій документ, який є додатком № 1 до Генерального договору та його невідємною частиною, в якому визначено порядок та особливості здійснення кредитором кожного виду кредитних операцій, а також додаткові до визначених цим Генеральним договором права та обовязки кредитора та постачальника, особливі умови та вимоги при здійсненні кредитних операцій відповідно до типу. Надання кредитних коштів проводилось Херсонською обласною дирекцією ПАТ «[PERSON] Аваль» згідно пунктів 4.1, 4.2 Умов пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору на підставі письмової заяви позичальника від 13.02.2014 року, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок № [NUMBER], що підтверджується копіями документів наявними в матеріалах справи. Також, судом встановлено, що 10 лютого 2004 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №12/Р2-01-03-3-0/005, за умовами якого останній виступив поручителем ПАТ «Таврійська будівельна компанія» і взяв на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору, укладеного в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій. Відповідно до п. 7.2 договору сторони узгодили, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін. Порука встановлена договором припиняється через сім років від дня закінчення строку/настання терміну виконання забезпеченого зобовязання. Пунктом 3.3. Генерального договору, п.п. 2.1, 2.3 Умов, п. 1.9 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує проценти, які розраховуються на основі визначеної договором процентної ставки. Відповідно до п. 1.1.11 кредитного договору, п. 5.1 Умов, позичальник здійснює погашення кредиту в безготівковій формі шляхом переказу відповідних сум на позичковий рахунок в строки відповідно до графіку. Проте, ПАТ «Таврійська будівельна компанія» порушені умови щодо своєчасного погашення кредиту і сплати відсотків. У звязку з тим, що ПАТ «Таврійська будівельна компанія» свої зобовязання за кредитним договором у частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за використання кредиту не виконала, утворилась заборгованість. Так, станом на 23.03.2016 року загальна заборгованість ПАТ «Таврійська будівельна компанія» за вказаним кредитним договором становить 7\~057\~222,01 грн., а саме: -заборгованість по кредиту в сумі 5\~268\~608,72 грн., з яких прострочена сума 4\~578\~824,52 грн.; -заборгованість по процентам 1\~650\~408,74 грн., -пеня за несвоєчасне повернення кредиту 113\~638,03 грн., -пеня за несвоєчасне повернення процентів 24\~566,52 грн. Крім того, судом встановлено, що 07.08.2014 року на адресу відповідача позивачем направлено вимогу-претензію про погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 5\~385\~900,39 грн., з пропозицією розглянути дану вимогу та у тридцятиденний строк погасити заборгованість. Зазначена вимога отримана [PERSON] 14.08.2014 року. За час розгляду даної цивільної справи у суді [PERSON] погасив заборгованість по тілу кредиту в сумі 500\~000,00 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів: № 1 від 16 червня 2016 року на суму 200\~000,00 грн., № 10 від 30 червня 2016 року на суму 100\~000,00 грн. та № 1 від 01 липня 2016 року на суму 200\~000,00 грн., а також не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні. Судом встановлено, що дружина [PERSON] [PERSON] дізнавшись про наявність договору поруки, який було укладено між її чоловіком та ПАТ «[PERSON] Аваль», звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визнання договору поруки недійсним. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року у цивільній справі № 201/15218/14 позовні вимоги [PERSON] про визнання договору поруки недійсним задоволено та визнано недійсним договір поруки від 10.02.2014 року № №12/Р2-01-03-3-0/005, укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON]. Проте, не погодившись з таким рішенням ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулось з апеляційною скаргою до апеляційного суду Дніпропетровської області, який рішенням від 18 січня 2016 року задовольнив апеляційну скаргу ПАТ «[PERSON] Аваль», скасував рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року та ухвалив нове, яким відмовив у задоволенні позову про визнання договору поруки недійсним. Правовідносини, які виникли між сторонами по даній цивільній справі врегульовані нормами ЦК України, умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами укладеного між сторонами договору позивач зобовязався надати відповідачу грошові кошти у кредит, а відповідач, в свою чергу, має перед позивачем зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, крім того, позивач за умовами договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобовязань, передбачених умовами даного договору, вимагати від останнього дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що коли договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також, відповідно до ст. 611, 615 ЦК України, у випадку порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Підпунктом 10.1.4 п. 10.1 Генерального договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником строку повернення кредиту банк має право вимагати дострокове вимагання зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, [PERSON] несе солідарну відповідальність по зобовязанням позичальника ПАТ «Таврійська будівельна компанія» за кредитним договором від 10.02.2014 року. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що ПАТ «Таврійська будівельна компанія» свої зобовязання за кредитним договором не виконала належним чином, а відповідач є поручителем, відповідно до договору поруки та несе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі по зобовязанням позичальника, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 010/Р2-01-03-3-0/003 від 10 лютого 2014 року, яка станом на час винесення рішення по справі, з урахуванням відсотків та пені, а також часткового погашення боргу, складає 6\~557\~222,01 грн., задовольнивши позовні вимоги позивача в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України: стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 26 195,34 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved