Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

05.11.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON], 1999 року народження такими, що втратили право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрована разом зі своїм малолітнім сином у вказаному приміщенні з 2009 року не проживає у ньому. В серпні 2007 року вона надала згоду на реєстрацію вказаних осіб у належному їй будинку, коли відповідачка проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з її сином [PERSON] Однак, відповідачка [PERSON] припинила шлюбні відносини з її сином та переїхала проживати окремо від нього за іншою адресою, її особисті речі в будинку відсутні. Протягом відсутності відповідача без поважних причин, остання комунальні послуги не сплачувала, допомогу в утриманні будинку не надавала, у зв'язку з чим порушуються її права, як утримувача будинку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про вручення їй судової повістки. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори 13.08.1985 року за р./№ 1088 та зареєстрованого в Новобузькій філії ММ БТІ 14.08.1985 року за р./№ 5137, власником житлового будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] З даних будинкової книги видно, що у вказаному житловому приміщенні 08.08.2007 року зареєстровані [PERSON], [INFO] та її малолітній син [PERSON], [INFO]. Як видно з акту депутата Новобузької міської ради від 14.08.2013 року відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] у вказаному будинку з 2009 року не проживають та не підтримують жодних стосунків з родиною позивача. Згідно вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При цьому зміст вказаної норми свідчить проте, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання її батьків. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаними приміщеннями нарівні з власником. Разом з тим, як встановлено при судовому розгляді справи, [PERSON], який проживав разом з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу у спірному житловому приміщенні, не являється батьком малолітньої дитини - [PERSON], 1999 року народження, який теж зареєстрований у цьому приміщенні, а відтак, зважаючи на те, що його мати - відповідачка у справі [PERSON] у спірному приміщенні не проживає понад встановлені строки і спору щодо визначення місця проживання дитини не має, оскільки дитина проживає разом з матір'ю за іншою адресою, то з прийняттям судом рішення про задоволення відповідного позову житлові права цієї дитини не порушуються. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, знайшли свої підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені судові витрати (судовий збір), у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved