Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

05.05.2015 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, в якій просить визнати недієздатним сина заявника [PERSON], [INFO], та призначити його опікуном заявника [PERSON]. Вимоги заяви мотивовано тим, що заявниця є матірю [PERSON], [INFO], який тривалий час ніде не працює та проживає разом з заявницею. Внаслідок перенесеної у 2014 році важкої черепно-мозкової травми у вигляді правостороннього геміпарезу та моторної афазії стан психічного здоровя [PERSON] з часом погіршувався. У звязку з хронічним психічним розладом син заявник не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому, на думку заявниці, може бути визнаний недієздатним. Через тяжкий стан здоровя, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, створення для нього особливих побутових умов та забезпечення якісного лікування. Обґрунтовуючи вимоги про призначення опікуном саме заявника, остання посилається на те, що вона є матірю [PERSON], має добрі особисті стосунки із ним, може виконувати обовязок опікуна, дбати про підопічного, створювати йому необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням. Заявниця, прокурор та представник заінтересованої особи в судове засідання не зявились, в матеріалах справи містяться заяви вказаних осіб про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. За змістом наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 145 ЦПК України, призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Згідно ст. 239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Враховуючи положення наведених норм цивільного процесуального закону, а також наявні в матеріалах справи дані про стан здоровя [PERSON], суд своєю ухвалою від 04.06.2015 року призначив проведення по справі судово-психіатричної експертизи, проведення якої було доручене Київському міському центру судово-психіатричних експертиз і в розпорядження експертів надані матеріали справи. Як вбачається з матеріалів справи, судовий експерт неодноразово звертався до суду з клопотаннями про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, які направлялись судом для виконання заявниці. Заявниця на виконання клопотання експерта надала суду копію довідки акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 17.06.2015 року та довідку для МСЕК від 22.05.2015 року, які були направлені судом на адресу експерта. Зі слів заявниці, що було зафіксовано у супровідному листі до експерта, будь-яких інших документів стосовно сина немає. Тож, фактично виконати клопотання експерта щодо надання довідки з ПНД за місцем мешкання та медичної картки амбулаторного хворого з поліклініки за місцем мешкання, виявилось не можливим у звязку з їх відсутністю . Всі надані суду документи свідчать про отримання [PERSON] черепно-мозкової травми, встановлення йому групи інвалідності загального захворювання, що не стосується його психічного стану. 05.11.2015 року Київський міський центр судово-психіатричних експертиз повернув матеріали справи без виконання судово-психіатричної експертизи в звязку з ненаданням додаткових матеріалів. Після відновлення провадження у справі, заявниця викликалась в судове засідання двічі, однак двічі поспіль судова кореспонденція повернулась до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановлено строку зберігання». Відповідно до положень ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Конструкція даної норми свідчить про те, що для наявності у суду обґрунтованих підстав для визнання особи недієздатною, у такої особи має бути встановлений стійкий психічний розлад наслідком якого є обовязково саме повна нездатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В даному випадку відсутні будь-які належні, достатні та допустимі докази того, що [PERSON] є недієздатною особою, що не дає суду підстав для визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Суд приходить до висновку, що заявниця звернулась до суду з відповідною заявою передчасно, адже черепно-мозкова травма була отримана [PERSON] у 2014 році і відсутні будь-які дані, що до отримання цієї травми або внаслідок її отримання [PERSON] знаходився на психіатричному обліку з будь-якою саме психічною хворобою. В свою чергу відсутність відповідного обліку та будь-яких попередніх звернень до лікаря психіатра з приводу психічної хвороби унеможливлює проведення судово-психіатричної експертизи для визнання дійсного психічного стану [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed