Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

06 квітня 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою сел. Коломак вул. Пушкіна, 40, що залишився після смерті її батька - [PERSON], який помер 28 липня 2013 року. Підтверджуючим документом, яким визначалося на той час право власності [PERSON] на вказаний будинок є свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння) від 12.07.1991 року, видане спадкодавцю як голові колгоспного двору на підставі рішення Валківської районної ради народних депутатів № 47 від 21.05.1991 року. Позивач вказує, що як дитина померлого вона фактично прийняла спадщину. Згідно заповіту, спадкоємцями були визначені вона та її сестра [PERSON], яка подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Також, заяву про відмову від спадщини, як спадкоємець за законом, подала їхня мати дружина померлого. Позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак через відсутність належного правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно, [PERSON] державною нотаріальною конторою Харківської області їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, право власності на будинок залишається невизнаним і позивач позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ним, і у звязку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, просить розглядати позов без її участі за наявними у справі документами. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Коломацького району Харківської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи без його участі (а.с. 31). Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І ВЛ № 407995, виданого 30 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 41, [PERSON], помер 28 липня 2013 року (а.с.07). Згідно витягу № 35771490 від 15.11.2013 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 55322259 після смерті [PERSON], який помер 28 липня 2013 року (а.с.42). Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 846671, виданого 23 грудня 1958 року [PERSON] райЗАГС Харківської області, актовий запис №\~142, батьками [PERSON], яка народилася 13 грудня 1958 року, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 06). Відповідно до технічного паспорта на жилий будинок, виготовленого [PERSON] малим комунальним підприємством технічної інвентаризації, станом на 24 березня 2015 року, власником житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область , Коломацький район, сел. Коломак, вул. Пушкіна, 40,зазначений [PERSON] (а.с. 11-13). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданого 12 липня 1991 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради народних депутатів житловий будинок (домоволодіння), розташоване за адресою: Харківська область , Коломацький район, сел. Коломак, вул. Пушкіна, 40,дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 10). Згідно заповіту [PERSON], посвідченого 28 травня 2010 року секретарем Коломацької селищної ради Харківської області № 346, все майно, яке на день смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося і де б не знаходилося, зокрема і житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: Харківська область , Коломацький район, сел. Коломак, вул. Пушкіна, 40, [PERSON] заповів у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Згідно копії довідки [PERSON] селищної ради Харківської області від 11.10.2013 року [PERSON] на день смерті 28 липня 2013 року, проживав та був прописаний (зареєстрований) за адресою: Харківська область , Коломацький район, сел. Коломак, вул. Пушкіна, 40 (а.с. 41). Згідно інформації, наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою від 24 березня 2015 року вих. № 138/02-31, [PERSON]та [PERSON] подали завірені виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Харківської області заяви про відмову від спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на вказаний жилий будинок [PERSON] не може бути видане у звязку з тим, що на даний час оригінал свідоцтва про право власності на будинок на ім`я спадкодавця [PERSON] не зареєстрований ні в реєстрі прав власності на нерухоме майно, ні в Державному реєстрі речових прав, тому як правовстановлюючий документ, він не може бути прийнятий для оформлення спадщини. Інші особи до [PERSON] державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини не зверталися (а.с. 08, 38-39 ). Відповідно до заяви [PERSON] про прийняття спадщини поданої до Державної нотаріальної контори (а.с. 37), вона прийняла спадщину, яка залишилася після смерті її батька [PERSON] У відповідності до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. За приписами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги вище перелічені обставини, а також те, що позивач - [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], прийняла спадщину що відкрилася після його смерті, а інші спадкоємці відмовились від її прийняття, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки стосовно визнання за нею права власності на житловий будинок, що належав спадкодавцеві на час відкриття спадщини. В той же час, вимога позивачки про визнання за нею права власності на надвірні будівлі задоволеною бути не може, оскільки така вимога не ґрунтується на законі. Так з вимог ч. 1 ст. 186 та ч. 1 ст. 381 ЦК України вбачається, що розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди (сараї, гаражі, літні кухні тощо) є приналежністю головної речі (будинку) і самостійними обєктами нерухомого майна не є.

Outcome: partial