Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

06 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу за № 77 дійсним, в якій зазначила, що 30.05.2000 року її мати [PERSON] придбала у відповідача [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, цей договір уклали на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі « Номинал» та зареєстрували право власності на придбане майно в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2000 року за № 6710, записаний в реєстровій книзі за № 55. Нотаріально договір сторони не посвідчували, однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену в договорі. [INFO] [PERSON] померла. За заявою позивача у другій Вознесенській нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 239 / 2014 від 07.10.2014року. На даний час у позивача немає можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки договір купівлі - продажу нерухомого майна не відповідає вимогам діючого законодавства. Зокрема договір купівлі - продажу будинку не був посвідчений нотаріально через що його не можливо прийняти як належний правовстановлюючий документ. Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин (право власності на майно зареєстровано за покупцем), а тому позивачка просила суд визнати такий договір дійсним. Ухвалою суду від 23.07.2018 року провадження по справі відкрито, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином від її представника [PERSON] на адресу суду направила заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності та про відсутність заперечень проти позовних вимог. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 30.05.2000 року [PERSON] придбала у відповідача житловий будинок [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 77 від 30.05.2000 року уклали на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» (а.с.7). Право власності зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2000 року за № 6710, договір записаний в реєстровій книзі за № 55 (а.с.8). [INFO] покупець [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 05.08.2014року, [NUMBER] ( а.с. 4). Технічний паспорт від 07.06.2000 року на житловий будинок [ADDRESS] містить інформацію щодо власника - [PERSON] (а.с. 10-11). Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майно щодо об'єкта нерухомого майна відомості щодо житлового будинку [ADDRESS] станом на 13.06.2018 року відсутні ( а.с.14). Позивач бажає розпорядитися зазначеним майном, однак договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Оскільки нерухоме майно було придбано у травні 2000 року, то відповідно підлягає застосуванню законодавство, що діяло на час коли виникли ці правовідносини. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню. Позивач відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не претендує на відшкодування судового збору.

Outcome: approved