Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

05 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до Комунального підприємства шкільного харчування «Восток» про стягнення невиплаченої заробітної плати, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. З 22 квітня 2016 року він працював відповідача у якості охоронця згідно трудового договору від 22 квітня 2016 року. У зв'язку з невиплатою йому заробітної плати з 01 червня 2018 року, 06 вересня 2018 року він подав відповідачу заяву про своє звільнення за власним бажанням та допрацював до 22 вересня 2018 року. Однак, при звільненні відповідач відмовився виплачувати заробітну плату за період з червня 2018 року по вересень 2018 року у сумі 14 373,11 гривень, мотивуючи відсутністю грошових коштів на розрахунковому рахунку, що не є поважною причиною. Не виплачуючи заробітну плату, відповідач порушив законодавство про працю. Відповідно до довідки про розмір заборгованості, виданої відповідачем 02 жовтня 2018 року, сума заборгованості складає 14 373,11 гривень. Виплатити заборгованість у добровільному порядку відповідач відмовляється, у зв'язку із чим він звертається до суду із даним позовом. На підставі викладеного, позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату з червня 2018 року по вересень 2018 року у сумі 14 373,11 гривень, витрати по наданню юридичної допомоги у розмірі 400 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку. Відповідач - Комунальне підприємство шкільного харчування «Восток» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства шкільного харчування «Восток» про стягнення невиплаченої заробітної плати, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як встановлено судом [PERSON] працював у Комунальному підприємстві шкільного харчування «Восток», на посаді охоронця, з 23 квітня 2016 року і був звільнений з роботи за власним бажанням, подавши відповідну заяву 06 вересня 2018 року. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України та ч.1 ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до норми ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахувані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. У позовній заяві [PERSON] вказує на те, що він не отримував заробітну плату з червня 2018 року по вересень 2018 року, про що надає довідку, яка видана КПШХ «Восток» 02 жовтня 2018 року, де розмір заборгованості по заробітній платі складає 14 373,11 гривень. У той же час відповідач не надав належних доказів щодо виплати позивачу заробітної плати за вказаний період. На підставі п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що КПШХ «Восток» має заборгованість перед позивачем по заробітній платі за червень 2018 року у сумі 3 223,66, за липень 2018 року у сумі 3 024,38 гривень, за серпень 2018 року - 6 032,29 гривень, в тому числі компенсація за невикористаний відпустку у сумі 3 088,51 гривень, за вересень 2018 року у сумі 2 092,78 гривень, а всього сума 14 373,11 гривень, яка підлягає стягненню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень за вимоги майнового характеру. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані із правничою допомогою адвоката у розмірі 400 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved