Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

04 січня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачкою та відповідачкою 11 жовтня 2015 року був укладений договір оренди нерухомості. Позивач вважає, що відповідачем при укладенні договору були порушенні істотні його умови, а тому просить суд розірвати договір оренди обєкта нерухомості від 11 жовтня 2015\~року укладений між [PERSON] та [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки, завдані розірванням договору в розмірі 4\~450,00 грн., з яких 3\~000 грн. залогова сума, 1\~450,00 грн. витрати на обігрівач та переїзд, також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.3-6) Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с.56-57) Відповідач у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав. Вирішуючи питання щодо обставин справи суд виходить з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявний в матеріалах справи документ яким позивач обґрунтовує свої вимоги не може вважатись доказом вчинення між сторонами правочину оскільки відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ч.1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно абз. 1 ч.\~2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В наданому до позову документі в графі «підпис власника» відомості про власника обєкту та його підпис відсутній, разом з тим в графі «орендатор» вказане імя [PERSON] та є підпис, проте в самому договорі відсутня будь яка інформація стосовно власника майна, вказані лише адреса нерухомості. (а.с.10) Крім того слід окремо зазначити, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна розташованого за адресою № 50 в будинку № 82 по вул. Комсомольська у м. Дніпропетровську право власності ні за ким не зареєстровано. (а.с.36) Згідно інформації наданій ЖБК №\~85 «Кировець» за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] [INFO], про що свідчить запис № 167 в домовій книзі від 08 грудня 1997 р. Проте за даною адресою він не проживає. (а.с.49) Судом за клопотанням представника позивача був здійснений запит щодо становлення місця реєстрації [PERSON], проте у відповіді зазначено, що вона зареєстрованою або знятою з реєстрації не значиться. (а.с.55) Враховуючи вище зазначене та приймаючи до уваги, що суду не були надані докази укладення між сторонами договору оренди нерухомого майна, суд вважає за необхідне в частині вимог про розірвання договору оренди обєкта нерухомості від 11 жовтня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] відмовити, через відсутність доказів виникнення між сторонами договірних правовідносин. Вирішуючи питання щодо іншої частини вимог, суд виходить з того, що правовою підставою стягнення з відповідача на користь позивача коштів, було порушення відповідачем істотних умов договору, внаслідок чого позивачка зазнала матеріальних витрат, проте, оскільки позивачем не доведено, що між сторонами укладався такий правочин, не надано доказів передачі позивачкою відповідачці грошових коштів (в договорі лише зазначено про строк передачі коштів, проте не підтверджено, що така передача вже відбулась), інших правових підстав для відшкодування відповідачем позивачу коштів суду не надані то вказана частина вимог задоволенню також не підлягає. Згідно ст.\~88 ЦПК України у звязку з повною відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed