Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

06.01.2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сухенко Юлія Миколаївна, звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович, в якій просить суд визнати виконавчий напис №298, вчинений 13.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « «Сіті Фінанс», суму боргу у розмірі 34583 (тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят три) грн. 22 коп., стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1261,20 грн. В обґрунтування вимог позову стороною позивача зазначено, що у грудні 2020 року позивач отримала на свою поштову адресу лист з постановою про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника основної винагороди. З вказаного листа позивач дізналася про перебування на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича виконавчого документа - виконавчого напису №298 виданого 13.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем. Згідно постанови про стягнення коштів стягувачем за виконавчим документом являється Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс». Не розуміючи підстав для проведення такого стягнення позивач звернулася до приватного нотаріуса Мажуги В.Ю., однак відповіді на запит не отримано до теперішнього часу. Згодом, скориставшись власною зарплатною банківською картою, позивачка отримала відмову у проведенні платежу та від представників банку у якому відкритий рахунок дізналася про накладення арешту на рахунок боржника саме за постановою приватного виконавця Клименко Р.В. Далі із телефонної розмови з представником відповідача, позивач дізналася, що між відповідачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір факторингу, за яким відступлено право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до позивача за договором №200168856 від 15.12.2014 року. Розмір заборгованості згідно виконавчого документа - 34583,22 грн. Однак, позивач не укладала кредитного договору, а тільки мала в ПАТ «Банк Михайлівський» платіжну картку типу: Visa Platinum, з встановленим кредитним лімітом 1000 гривень та має квитанції про внесення коштів для поповнення цієї карти ПАТ «Банк Михайлівський», тому вважає, що будь-яка законна підстава стягнення коштів, накладення арешту на рахунки, проведення інших виконавчих дій відсутня. Оскільки позивач заперечує наявність заборгованості перед ТОВ « «Сіті Фінанс», а відтак перед третіми особами, які можуть прийняти на себе права кредитора, будь-яких даних, що спростовують цю інформацію від нотаріуса не отримано. Позивач вважає, що діями відповідача були порушені її права та інтереси, оскільки відповідач не повідомляв позивача про існування заборгованості. Крім того, позивач не отримувала вимогу від нотаріуса про усунення порушення та ним, при вчиненні спірного виконавчого напису, також не було дотримано вимог законодавства і не перевірено безспірність вимог кредитора, тому вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду з даним позовом. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.01.2021 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.41). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.03.2021 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.54). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги просять задовольнити. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явився, будь-яких заяв або клопотань, відзиву на позов, заперечень проти позову чи письмових пояснень до суду не надавав. Про розгляд справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, до суду повернулися поштові конверти судового відправлення з відповідними відмітками відділення поштового зв`язку «Укрпошта», які свідчать про їх отримання відповідачем (а.с. 50). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.48,60) - в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явився, будь-яких заяв, клопотань письмових пояснень, або заперечень проти позову, до суду не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович, належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 49,59) - в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам-підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України для відкладення слухання справи суд не вбачає. Враховуючи зазначене, положення ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив: провести розгляд справи за відсутності учасників справи, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідачі, як на підставу заперечень на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю.зроблено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», суму у розмірі 34583,22 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені «Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (далі - Порядок». Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.2 «Переліку документів для одержання виконавчого напису», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п.3.5 п.3 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Вчинення виконавчого напису в разі порушення, у тому числі, основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання і боржнику відповідного повідомлення, яке вважається надісланим, якщо є відмітка на такому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 Порядку). При цьому, у разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, він вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №207/1587/16, від 29.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем 01.04.2020 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №61683527 на підставі виконавчого напису №298 виданого 13.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю.(а.с.11). Відповідно до положень ст.ст.15, 16, 18 ЦК України та приписів ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Матеріали справи не містять доказів, які свідчать на те, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи, у тому числі, щодо здійснення платежів за ним (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), чи звертався до стягувача за їх витребуванням, як то не міститься і доказів надіслання нотаріусом відповідного повідомлення боржнику. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріусом, який вчинив виконавчий напис не було перевірено безспірності заборгованості чи відповідальності боржника перед стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», за відповідним Договором, існування якої, фактично заперечується стороною позивача, про що свідчить і звернення сторони позивача з даним позовом до суду, а отже позовна вимога підлягає задоволенню. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, що підтверджуються доказами у їх сукупності: копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2020 року (а.с.11), копією постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 01.04.2020 року (а.с.13-14), копією довідки від 24.12.2020 року (а.с.15), копією заяви (оферти) №200168856 (а.с.16), копіями квитанцій (а.с.17-25). Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Згідно квитанції від 30.12.2020 року позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 840,80 грн. та 420,40 грн. (а.с.1,32). Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1261,20 грн. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: approved