Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

06.06.2016р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично були припинені та з травня 2016р. вони почали жити окремо, відповідач створив нову сім'ю, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Від даного шлюбу є неповнолітні доньки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають біля позивача. Спору щодо проживання дітей та поділу майна у сторін немає, щодо нарахування аліментів згідно чинного законодавства відповідач не проти. Також позивач вказує на те, що строку для примирення подружжя не потребує. Збереження шлюбу протирічитиме моральним засадам суспільства. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Крім того, позивач просив розподілити витрати по сплаті судового збору порівну між сторонами. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав. Крім того, відповідач просив розподілити витрати по сплаті судового збору порівну між сторонами. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2003р. сторони уклали шлюб, про що Адамівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ФП № 029098 від 20.09.2003р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Тимощук було змінено на Тарас. Від спільного шлюбу є неповнолітні доньки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають біля позивача. Спору щодо місця проживання дітей та майнового у сторін немає. Фактично сторони з травня 2016р. не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Відповідачем створено нову сім'ю. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей. Подальше спільне життя подружжя Тарас і збереження шлюбу суперечить інтересам як дружини, так і чоловіка. На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку позивача та відповідача судові витрати розподіляються між сторонами порівну, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 275 грн. 60 коп. витрат зі сплати судового збору понесені позивачем.

Outcome: approved