Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

06 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до Софіївського районного суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. 24 січня 1974 року вони з чоловіком для спільного проживання придбали у [PERSON] житловий будинок, розташований в с. Жовте Софіївського району за одну тисячу карбованців. Договір купівлі-продажу будинку складено між [PERSON] та [PERSON] Про те, що даний договір підлягає реєстрації в органах БТІ в договорі купівлі-продажу будинку не зазначено. Зазначений житловий будинок було придбано під час перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з позивачем. Отже будинок являється їхньою спільною сумісною власністю. Чоловік за час свого життя державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] не здійснив. Відповідно до довідки ОКП «Софіївське БТІ» № 103 від 25.11.2013 року житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстрований. Після смерті чоловіка позивача відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України успадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини, у відповідності до ст. 128 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: домоволодіння [ADDRESS], що складається з житлового будинку та господарських споруд, яке належало спадкодавцю на підставі угоди купівлі-продажу від 24 січня 1974 року. Крім позивача, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Отже до позивача, як до спадкоємця першої черги також перейшли всі права та обов'язки спадкодавця. 25 листопада 2013 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, але нотаріусом їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цією ж постановою позивачу надано роз'яснення, що вона має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Намагаючись вирішити питання про проведення державної реєстрації домоволодіння за нею в позасудовому порядку, позивач звернулась з заявами до компетентних органів, а саме: - із заявою про реєстрацію права власності на домоволодіння позивач звернулась до відділу реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції, але 02 грудня 2013 року отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень в якому причина відмови в державній реєстрації за позивачем права власності на житловий наступна - із заявою звернулася неналежна особа. Таким чином, розпорядитись майном, а саме: житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] позивач не має можливості, так як нотаріусом їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що не була належним чином оформлена державна реєстрація будинку. Той факт, що домоволодіння [ADDRESS] Дніпропетровської області належало спадкодавцю підтверджується документально, а саме: договором купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 24 січня 1974 року; довідкою виконкому Нововасилівської сільської ради, в якій зазначено, що головою господарства, розташованого по [ADDRESS] по день смерті 21.03.2012 року являвся [PERSON]. Згідно по господарської книги № 7 Нововасилівської сільської ради за [PERSON] значиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га.; технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], складеним 25.08.1989 року Жовтоводським міським бюро технічної інвентаризації, в якому власником зазначений [PERSON] Таким чином, виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця [PERSON] щодо реєстрації нерухомого майна, спадкоємець, тобто позивач, [PERSON] не може набути право власності на це майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачі - [PERSON] позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду позовній заяві, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач - Нововасилівська сільська рада Софіївського району позовні вимоги визнають, проти позову не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Третя особа - державний реєстратор реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції та відділ Державного земельного агентства у Софіївському районі, будучи, у встановленому чинним законодавством порядку, увідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приймаючи до уваги, що сторони судового процесу не заперечують проти вирішення спору у судовому засіданні, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Так, [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.03.2012 року, виданим виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, серія [NUMBER] (а.с. 10). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 07.01.1965 року (а.с. 8). За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.1974 року, посвідченого секретарем Петрівської сільської ради депутатів трудящих Софіївського району Дніпропетровської області в присутності двох свідків, зареєстрованого в реєстрі за №1, був власником житлового будинку з господарчими побудовами [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно вказаного договору до покупця перейшло право власності на житловий будинок площею 60 м2. Чоловік за час свого життя державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] не здійснив. Відповідно до довідки ОКП «Софіївське БТІ» № 103 від 25.11.2013 року житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстрований (а.с. 12). Необхідно зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, позивач не має можливості належним чином оформити правовстановлюючі документи на вказане вище нерухоме майно, так як належний заявник помер. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на належне йому майно, у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відкрилась спадщина, яку позивач належним чином прийняла. У відповідності із ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого чоловіка. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. 25 листопада 2013 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, але нотаріусом їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цією ж постановою позивачу надано роз'яснення, що вона має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів (а.с. 13). Намагаючись вирішити питання про проведення державної реєстрації домоволодіння за нею в позасудовому порядку, позивач звернулась з заявами до компетентних органів, а саме: - із заявою про реєстрацію права власності на домоволодіння позивач звернулась до відділу реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції, але 02 грудня 2013 року отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень в якому причина відмови в державній реєстрації за позивачем права власності на житловий наступна - із заявою звернулася неналежна особа (а.с. 16). У зв'язку з неможливістю належним чином оформити свої спадкові права після смерті свого чоловіка, позивач була змушена звернутись до суду із цією позовною заявою. До серпня 1992 року оформлення права власності на ці будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об'єкт, відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво». Та після прийняття Верховною Радою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці об'єкти приймають в експлуатацію як самовільно побудовані, але відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Це означає, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні. До того ж як роз'яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості, а право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради. Відповідно до довідки Нововасилівської сільської ради від 27.11.2013 року № 604 [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] згідно запису в погосподарській книзі № 7. Після придбання будинку позивач з чоловіком весь час проживали в даному будинку, і ніхто його право власності на житловий будинок до суду не оспорив. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Від спадщини у вигляді житлового будинку позивач не відмовилася, фактично її прийняла, оскільки проживала зі спадкодавцем і залишилися проживати в спадковому будинку, утримує його. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved