Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

05.06.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з у рахуванням уточнених вимог просить стягнути солідарно з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту на її користь суму депозитного вкладу у розмірі 108695 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог посилається на те, що 13.02.2015 року між ним та Банком в особі відділення укладено договір про банківський строковий вклад на суму 108695 грн. зі сплатою за користування вкладом 19,50% річних строком до з 13.02.2015 року по 13.05.2015 року. В день повернення вкладу вона звернулася до банку з вимогою повернути суму, внесених на рахунок коштів у розмірі 108 695 грн. та нарахованих відсотків. Однак, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю коштів. Після чого, вона знову звернулася з письмовою вимогою повернути суми вкладу та нараховані відсотки, однак відповіді не надійшло, грошові кошти їй не виплачені до теперішнього часу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав письмові пояснення, зазначив, що введення в банку тимчасової адміністрації не є підставою для неповернення коштів, оскільки строк виконання договору щодо повернення коштів сплив ще 13.05.2015 року, тобто до введення тимчасової адміністрації. Представник відповідача не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Надав письмові заперечення, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що з 03.03.2015 року діяли Постанови НБУ від 03.03.2015 №160, від 03.06.2015 року №354, якими були встановлені обмеження щодо видачі грошових кошова. Також на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 року Банк віднесено до категорії неплатоспроможних, введено тимчасову адміністрацію, тому заборонено задоволення вимог вкладників про стягнення коштів за банківським вкладом. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 13.02.2015 року між ПАТ «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Відділення №123 Слобожанського регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Договір-заяву №300131/171988/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в національній валюті, відповідно до якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 108 695 грн. на строк з 13.02.2015 р. по 13.05.2015 р. з нарахуванням за час користування коштами процентів за ставкою 19,50% річних. Згідно з квитанцією №5 від 13.01.2015 року, [PERSON] внесла на депозитний рахунок згідно з договором банківського вкладу №300131/171988/3-15 від 13.02.2015 року грошові кошти у розмірі 108 695 грн. Згідно з п. 3 договору, вкладник має право отримувати суми процентів нарахованих на вклад, протягом строку, визначеного п. 1 договору, щомісячно, у порядку та строки, передбачені Основними умовами. Відповідно до п. 4 договору, вкладник має право неодноразово поповнювати вклад протягом всього строку, визначеного п. 1 договору. 13.05.2015 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення банківського вкладу з нарахованими відсотками згідно з Договором №300131/171988/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в національній валюті від 13.02.2015 року. У зв'язку з неповернення позивачці 13.05.2015 року банківського вкладу з нарахованими відсотками, 27.05.2015 року вона повторно звернулася направила поштою Банку письмову заяву про повернення банківського вкладу. Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] станом на 27.05.2015 року, вихідний залишок на її рахунку за Договором №300131/171988/3-15 від 13.02.2015 року становить 108 695 грн. 00 коп. Отже, Банк свої зобов'язання за договором від 13.02.2015 року не виконав, до теперішнього часу вклад, строк повернення якого наступив 13.05.2015 року, позивачу не повернуто. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно зі ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. У зв'язку з цим, неповернення грошових коштів за договором банківського вкладу через обмеження, встановлені постановою Національного банку України від 03.03.2015 року №160, від 03.06.2015 року №354, суд до уваги не приймає, оскільки такі обмеження можуть бути встановлені Законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом НБУ. 17.09.2015 року Правлінням НБУ прийнято постанову №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної Постанови НБУ, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №171 від 17.09.2015 року, згідно з яким з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію. Посилаючись на ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення коштів за вкладом, оскільки вказаним Законом заборонено на час тимчасової адміністрації здійснювати такі стягнення. Однак, вказані доводи відповідача суд не приймає до уваги з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився. Строк повернення банківського вкладу настав ще 13.05.2015 року, тобто до введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (18.09.2015 року). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, запровадження тимчасової адміністрації не є перешкодою для виконання Банком взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу, які виникли ще до впровадження тимчасової адміністрації. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» депозитного вкладу у розмірі 108 695 грн. підлягають задоволенню. В частині вимог позивача щодо солідарної відповідальності ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №123 Слобожанського регіонального Департаменту суд вважає відповідні вимоги безпідставними, оскільки відділення є структурним підрозділом банку ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та самостійно відповідати за невиконання умов депозитного договору не може. У зв'язку з цим вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з відділення №123 Слобожанського регіонального Департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми депозитного вкладу у розмірі 108 695 грн. задоволені, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 1086 грн. 95 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial