overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

06 грудня 2009 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., позначений на плані літерою «А», літера «Б» літня кухня, літера «б» веранда, літера «В» літня кухня, літера «Г» сарай, літера «Д» гараж, літера «Е» - сарай, літера «Є» - сарай, літера «Ж» - погріб, № 1 - огорожа, № 2 хвіртка, № 3 ворота, № 4 ворота, який знаходиться в с. Скосарівка по вулиці Степова, 10, Миколаївського району, Одеської області, що підтверджується розпискою. За будинок позивач заплатив відповідачці гроші в сумі 20000 ( двадцять тисяч ) гривень, а вона передала йому житловий будинок, а також узяла на себе зобов'язання до кінця 2011 року нотаріально оформити з позивачем договір купівлі продажу будинку в зв'язку з тим що на момент складання договору вона хворіла. Проте [PERSON] відмовляється нотаріально оформити договір купівлі продажу будинку. Відповідачка укладений між ними договір купівлі продажу житлового будинку не оскаржує і не заперечує щоб згаданий договір судом було визнано дійсним. При укладенні угоди сторони домовилися про всі його істотні умови купівлі продажу. Зокрема позивач сплатив відповідачці гроші в сумі 20000 гривень за придбаний будинок, а вона передала йому житловий будинок і документи на нього. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі продажу будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією розписки [PERSON], кошти отримала в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] ( а.с. 4 ), копією витягу ( а.с. 5 ), копією рішення Скосарівської сільської ради від 22.12.2015 року, про перейменування вулиць ( а.с. 6 ), копією документів на житловий будинок ( а.с. 7 10 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 11 - 13 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 15 16 ). Позивач володіє придбаним будинком та користується, оскільки мешкає в ньому, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

06 грудня 2010 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. 08 грудня 2010 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ у цивільній справі № 2-Н-59/10, яким задоволено заяву [PERSON] щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини (у подальшому тексті цієї ухвали - Судовий наказ). Видаючи Судовий наказ суддя допустив описку - у вступній частині було помилково вказано дату «08 грудня 2011 року», замість правильної дати «08 грудня 2010 року». [PERSON] звернулась в суд із заявою про виправлення вказаної допущеної опискипри видачі Судового наказу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та виправити допущену у Судовому наказі описку, оскільки під час вирішення питання про виправлення описки судом встановлено, що допущена у Судовому наказі описка унеможливлює подальше виконання рішення суду, а тому - підлягає виправленню. На підставі викладеного та враховуючи вимоги ст.219 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

06 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області за актовим записом № 548, шлюбі з 13 червня 2008 року. Від шлюбу мають одну повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час шлюбних стосунків не підтримують. Шлюб існує формально. Просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, заперечень щодо задоволення позову не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 2008 року відділом РАЦСу Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 548 (а.с. 4). У даному шлюбі мають одну повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожний з них живе своїм окремим життям, примиритись не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач ніяких дій щодо збереження сім'ї не вчиняє. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст. 110, 112, 161 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

06 грудня 2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються на їхню користь на утримання його дітей - з ? до 1/6 частини на кожну. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він зобов'язаний згідно рішення суду від 26 квітня 2012 року сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів. Окрім цього, рішенням від 26 листопада 2012 року було призначено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів доходу. Згідно викладеного він сплачує аліменти на утримання двох дітей, що становить ? частини заробітної плати, у зв'язку із чим просить зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на зазначені в заяві обставини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов і згодна на зменшення одержуваних нею від позивача аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO] до 1/6 частини доходів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов і згодна на зменшення одержуваних нею від позивача аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/6 частини доходів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Матеріалами справи підтверджується, що позивач платить аліменти на користь відповідача [PERSON] за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2012 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів, починаючи з 06 квітня 2012 року. Рішенням від 26 листопада 2012 року було призначено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів доходу. Суд вважає, що оскільки змінився матеріальний стан платника аліментів, та отримувачі не заперечують проти цього, то є підстави для зменшення розміру аліментів і позов слід задовольнити. На підставі ст.192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

06 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому вказувала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 08.09.2012 року. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох-річного віку у розмірі 1000 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заперечення проти позову, заяв про слухання справи у його відсутності до суду не подавав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.09.2012 року. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дитини та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Як вбачається з пояснень позивачки та заперечень відповідача, дохід відповідача - батька дитини, складає 2400 грн. Судом стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 600 грн., що взагалі буде складати половину від доходів відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

06 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 500 гривень щомісяця починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитини повноліття, посилаючись на те, що відповідач зобовязаний утримувати дитину, однак матеріальну допомогу не надає. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю; позивач підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, відповідач позовні вимоги визнав та погодився з розміром аліментів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу розяснені. Перевіривши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходились у цивільному шлюбі, від якого є малолітня донька - [PERSON] [INFO]. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки виданої 29.11.2013 р. № 704 виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського р-ну, Харківської обл. [PERSON] проживає за адресою: [INFO] і має на утриманні доньку [PERSON] [INFO]. Відповідно із свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 186424 [PERSON] [INFO], батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами відповідач офіційно не працює, має мінливий заробіток, інших осіб на утриманні за рішенням суду немає. З вимог ч.1 ст.184 СК України вбачається, що якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких підстав з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій сумі. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] і в позовній заяві вказав, що 17 травня 2013 року він придбав у [PERSON], яка померла [INFO], житловий будинок в [ADDRESS]. Відповідачі були членами сім»ї померлої - дочка та внук, живли і продовжують проживати в цьому будинку, зареєстровані в ньому. Після смерті [PERSON] відповідачі не являються членами сім»ї позивача, втратили право проживання в ньому, але виселитись та знятись з реєстрації в добровільному порядку не бажають. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним позивачу на праві власності житловим будинком та зобов'язати їх знятись з реєстрації. В суді представник позивача позовні вимоги підтримує частково тільки в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, а щодо позовних вимог про зобов'язання знятись з реєстрації подав заяву про залишення їх без розгляду. Позивач в суд не прибув. Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені 28 грудня 2013 року, що підтверджується наявними в справі поштовими повідомленнями про вручення їм повісток. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідачів і ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів без відповідачів і ухвалити заочне рішення. Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі були членами сім»ї [PERSON], проживали в належному їй житловому будинку, якого придбав позивач [PERSON] Після смерті [PERSON] відповідачі продовжують проживати в житловому будинку, що належить позивачу [PERSON] на праві власності. Дані обставини встановлені з пояснень представника позивача, копією паспорта позивача договором купівлі-продажу житлового будинку позивачем, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будинковою книгою про мешканців, які живуть в будинку позивача. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України та ст..150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім»ї, інших осіб, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, оскільки відповідачі не являються членами його сім»ї, тому втратили право користування належним позивачу житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований Олешнянською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області 03 січня 2008 року. В обґрунтування позову вказав, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим, оскільки має стосунки з іншою жінкою. Зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2009 року. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 січня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Олешнянською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області, про що зроблено актовий запис №01 (а.с.4). Зі змісту позовної заяви вбачається, що від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають, спір щодо розподілу сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В заяві позивач зазначив, що 18 квітня 1995 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу в сім'ї сторін народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, на протязі останнього часу у них виникають непорозуміння, що призвело до взаємного відчуження та небажання підтримувати шлюбні стосунки. Шлюбні відносини між ними припинені з 2007 року. Відповідач пішла з сім'ї та почала жити з іншим чоловіком. Подальше сумісне проживання однією сім'єю позивач вважає неможливим, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що вони з дружиною не проживають разом вже більше трьох років, шлюбні відносини припинені. Позивач пояснив, що категорично не бажає мешкати однією сім'єю з відповідачкою і вимагає розірвати їх шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення, пояснивши, що подальше його сумісне життя з позивачем є неможливим, так як в неї є інший чоловік. Дослідивши докази, що є у справі, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 квітня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане Високопільською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №8 (а.с. 4) Від спільного життя у сторін мається дитина: [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER]. (а.с. 8) Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе та суперечить інтересам обох. За таких обставин, суд вважає неможливим збереження сім'ї, а тому шлюб має бути розірваний. Згідно ст.112 Сімейного кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

06 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номеру від 29.02.2008 року [PERSON] 29.02.2008 року отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 22.11.2013 року відповідач має заборгованість - 20681,33 грн., яка складається з наступного: 2484,47 грн. - заборгованість за кредитом; 10358,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6615,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 гри. - штраф (фіксована частина), 972,92 грн. - штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача заборгованість, витрати по сплаті судового збору 229,40 гривень. Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved