Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

05 травня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що [PERSON] є споживачем електроенергії за адресою [ADDRESS], Миколаївської області на підставі договору на постачання електроенергії від 29.04.2011 року, за вказаною адресою на його ім'я відкрито особистий рахунок споживача [NUMBER]. Станом на 30.04.2015 року відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 3125,94 грн. Оскільки заборгованість відповідач у добровільному порядку сплатити відмовляється, позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання за належного повідомлення не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання зобов'язань по оплаті за спожиту електроенергію, що регулюються ст.714 ЦК України, Правилами користування електричною енергією для населення (далі Правила або ПКЕЕН), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до п.3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Судом встановлено, що [PERSON] проживає [ADDRESS], є споживачем електроенергії за вказаною адресою, яку постачає ПАТ ЕК «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району на підставі договору №4404 від 29.04.2011 року про користування електричною енергію (далі-Договір). Як вбачається з вказаного договору за відповідачем рахується особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER]. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та Правил. Згідно п.12 Договору плата за спожиту протягом розрахункового періоду (календарного місяця) електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо розрахунки проводяться по розрахунковим книжкам. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як вбачається з наданої позивачем особової картки по рахунку [NUMBER] станом на 30.04.2015 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становила 3125,94 грн. (а.с.3). Згідно заяви представника позивача на час ухвалення судового рішення, вказана заборгованість відповідачем повністю погашена, а тому позовні вимоги він підтримує лише в частині стягнення судового збору. За вказаним суд визнає, що позовні вимоги позивача були обґрунтовані, однак оскільки на час ухвалення рішення, заборгованість у відповідача по сплаті за спожиту електроенергію відсутня, то в задоволенні позову позивачеві слід відмовити. Разом з тим, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у розумінні ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved