Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

05 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є дружиною [PERSON], який помер 08 квітня 1997 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до нього, які розташовані у с.Пологи Пологівського району Запорізької області, провул.Ювілейний,16. Зазначений житловий будинок із господарським будівлями та спорудами до нього складається з житлового будинку літ.«А», тамбуру літ.«а», ганку до літ.«а», козирку до літ.«а», літньої кухні літ.«Б», погрібу під літ.«Б», сараю літ.«В», літнього душу літ.«Г», вбиральні літ.«Д», басейну літ.«З», водопровідної колонки літ.«К», замощення літ.«І», паркану «№1», воріт «№2», хвіртки «№3», паркану «№4». Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є вона, позивач, і її доньки [PERSON] і [PERSON] відповідачі у справі. Позивач зазначила в позові, що вона проживала разом із своїм чоловіком однією родиною у спадковому будинку по день смерті чоловіка, проживає у спадковому будинку по теперішній час. Вона звернулася у січні 2015 року до державного нотаріуса з приводу оформлення спадщини, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Відповідачі у справі відмовилися від прийняття спадщини на її, позивача, користь. Позивач просить визнати за нею право власності в поряду спадкування за законом після смерті її чоловіка на житловий будинок загальною площею 57,3 кв.м, в тому числі житловою 33,0 кв.м, розташований у с.Пологи по провул.Ювілейний,16, з господарськими будівлями та спорудами до нього. Позивач, будучи належним чином повідомленою про явку в судове засідання, у судове засідання не явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.31,47). Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про явку в судове засідання, у судове засідання не явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення (а.с.32,52,46,48). Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, зясувавши міркування відповідачів щодо заявленого позову, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 08 квітня 1997 року помер чоловік позивача у справі [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про одруження (а.с.36,зворот) і про смерть (а.с.5). З копії свідоцтв про народження на а.с.20 і копій свідоцтв про шлюб і укладення шлюбу на а.с.21,23 судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є доньками [PERSON] і [PERSON]. З довідки виконкому Пологівської сільської ради від 17 лютого 2016 року судом встановлено, що житловий будинок №16 по провул.Ювілейний у с.Пологи Пологівського району Запорізької області належить [PERSON] за даними погосподарської книги (а.с.10). Право на забудову зазначеного житлового будинку підтверджено рішенням виконкому Пологівської районної ради трудящих №330 від 23 грудня 1975 року про надання земельної ділянки під забудову [PERSON] і свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР на імя забудовника [PERSON] (а.с.16,18). Згідно довідки, виданої 27 лютого 2016 року секретарем Пологівської сільської ради, [PERSON] проживав і був зареєстрований у [INFO] по провул.Ювілейний,16. З [PERSON] на день його смерті проживала і до теперішнього часу проживає дружина [PERSON]. Спадкоємцями за законом до майна померлого [PERSON] є дружина [PERSON], донька [PERSON] і донька [PERSON] (а.с.11). З копії спадкової справи №434/99 до майна померлого спадкодавця [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] 06 грудня 1999 року звернулася до Пологівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого її чоловіка [PERSON] (а.с.36). Своїми заявами до Пологівського державної нотаріальної контори від 13 жовтня 1999 року діти померлого [PERSON] і [PERSON] повідомили, що вони на спадщину, яка відкрилася після смерті їх батька [PERSON], не претендують (а.с.38-39). 15 січня 2015 року державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №5/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 08 квітня 1997 року чоловіка [PERSON] у звязку з ненаданням спадкоємицею правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок №16 по провул.Ювілейний у с.Пологи Пологівського району Запорізької області (а.с.31). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а саме з 01 січня 2004 року. Отже, враховуючи, що чоловік позивача помер 08 квітня 1997 року, тобто до набрання чинності ЦК України, суд вирішує дану справу стосовно виниклих спадкових правовідносин, застосовуючи норми ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року. Згідно із ст.549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положення ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 334 Цивільного кодексу України визначає , що право власності переходить до набувача з моменту його передачі. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого права, при цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає способи захисту цивільних прав, одним з яких є визнання відповідного права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року №475/97ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], дочки померлого, у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого їх батька не зверталися, фактично спадщину не прийняли, бажають, щоб спадкове майно було оформлено на користь позивача; відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] в своїх заявах до суду не заперечують проти задоволення позову [PERSON], факт прийняття спадщини позивачем відповідачі не оспорюють, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] на житловий будинок №16 по пров.Ювілейний у с.Пологи Пологівського району Запорізької області з господарськими будівлями і спорудами до нього, оскільки позивач підтвердила, що вона своєчасно зверталася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка і про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, проте відсутність правовстановлюючого документу на імя спадкодавця її чоловіка [PERSON] призвела до відмови їй у видачі зазначеного свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved