Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

04 червня 2015 року позивач подала до суду позов та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, також просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 05 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, запис № 854. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З початку 2011 року вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, проживають окремо, оскільки мають різні погляди на сімейне життя, вирішення побутових проблем, через що виникали сварки, скандали, непорозуміння і як наслідок втрата почуття кохання та поваги. В теперішній час шлюб носить формальний характер, примирення неможливо тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Також вказала, що від шлюбу з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач від утримання дитини ухиляється, хоча має можливість надавати грошову допомогу, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина [PERSON], та допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій свої позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності, тому суд розглянув справу за відсутності позивача. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, пояснив, що дійсно шлюб підлягає розірванню. Також вказав, що має сина [PERSON] і не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина у розмірі який просить позивач, пояснив, що має постійне місце роботи. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, запис № 854, що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], що видане 18 жовтня 2011 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі. Судом також встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія повторного свідоцтва про його народження Серії [NUMBER], що видане 18 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, запис № 174 виконаний Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі 25 лютого 2010 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи, що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача, суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 ч. 1 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи що відповідач визнав позов та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від заробітку на утримання його сина [PERSON], тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі і суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття сина [PERSON] та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та на підставі ст. 88 ЦПК України, суму судового збору, що сплачена позивачем при поданні позову стягує з відповідача на користь позивача, суму судового збору за вимогами про стягнення аліментів стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved