overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

06 червня 2018 року позивач, [PERSON], та позивач, [PERSON], звернулися до суду з позовом до відповідача, [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що у квартирі [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної власності, зареєстрована відповідач, яка з 2012 року у ній не проживає та не сплачує комунальні послуги. Позивачі просили визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням їх квартирою. Позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та представник третьої особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відповідач відзив на позов не надала. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачі проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САА № 807535 від 14.06.2004 року. Крім позивачів у вказаній квартирі зареєстрована їх донька [PERSON], що підтверджується довідкою № 1141, виданою КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради. Згідно актів, складених 01.12.2017, 02.01.2018, 01.02.2018, 01.03.2018, 02.04.2018 та 03.05.2018 [PERSON] у вказаній квартирі не проживає. Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, виходячи з наведених правових норм, у разі порушення прав власника майна, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Судовий збір відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню державі за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

06 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявився, однак 12.07.2018 року подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, 12.07.2018 року подав до суду заяву, в якій позов визнає, просить розглянути справу без його участі. Судом встановлено, що 01 жовтня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції в Житомирській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. За час перебування у шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, близько 6 років тому назад позивач припинив спільне проживання з відповідачем. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. За змістом ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 01 жовтня 2005 року перебувають у шлюбі (а.с.5). У сторін є спільна дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають в неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, оскільки понад шість років спільно не проживають, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

06 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка\~надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 22 липня 2000 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

06 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10 березня 1993 року у відділі ЗАГС м.Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 163, від спільного проживання дітей не мають, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 1996 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON] (а.с.13). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, надав копію пенсійного посвідчення № [NUMBER], 2 група інвалідності (а.с.24-25). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 березня 1993 року у відділі ЗАГС м.Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 163, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб № VІ-НО № 346698 (а.с.10). Сторони від спільного проживання дітей не мають. Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 1996 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

06 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 вересня 2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1432, від спільного проживання мають дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з 2013 року через непорозуміння, різні погляди на життя і виникаючі в зв'язку з цим сварки. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Вважає, що сімю зберегти неможливо та просить їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2007 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1432, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб № І-НО № 377077 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою, що відповідачем не оспорювалося (а.с.9). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючі в зв'язку з цим сварки, неможливість знайти спільний погляд на життя. Спільне проживання припинено у 2013 році. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

06 червня 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON], на утриманні яких знаходяться малолітні онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей, встановлення опіки та призначення їх опікунами останніх. В обґрунтування позовної заяви позивачі послалася на те, що батьки дітей з 2014 року ухиляються від виконання батьківських обов'язків, самоусунулися від виховання та утримання своїх дітей, в результаті чого малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають під їх опікою. Таке самоусунення відповідачів від догляду за дітьми, на думку позивачів, порушує норми сімейного права України, що і слугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 11 червня 2018 року позовну заяву [PERSON], [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв'язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 13 год. 00 хв. 13 серпня 2018 року / а.с.26 /. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року клопотання позивачів та їх представника - адвоката [PERSON] про залишення позовних вимог у частині встановлення опіки над малолітніми дітьми та призначення опікунами задоволено, позовні вимоги в цій частині залишено без розгляду. Окрім цього, підготовче провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні / а.с.36-37 /. Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку /а.с.72/. Будучи допитаними у судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] категорично наполягали на позбавленні [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які з 2014 року перебувають під їх постійною опікую, оскільки батьки не приймають участі у їх вихованні, навчанні й розвитку. Представник позивачів - адвокат [PERSON] також просив задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] і позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Представник третьої особи за довіреністю завідувач сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Шишацької райдержадміністрації Полтавської області Стеценко М.В. вказувала на наявність достатніх та обґрунтованих підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав, тому просила позов [PERSON], [PERSON] задовольнити, взявши до уваги висновок Шишацької РДА Полтавської області від 03 вересня 2018 року. Свідки [PERSON], [PERSON], які являються односельцями та сусідами позивачів, підтвердили факт самоусунення відповідачів від участі в утриманні, вихованні й розвитку [PERSON] і [PERSON], зазначивши, що діти останні чотири роки проживають разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], перебувають на їх утриманні. Вислухавши думку позивачів та їх представника, а також думку представника третьої особи, пояснення свідків, дослідивши наявні докази по справі в їх сукупності та взаємозв'язку суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

06 червня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2001 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 1, 2). Сторони до суду не з'явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 06.10.2001 року. Шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (актовий запис - 24) (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від березня 2018 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 704,80 грн. (а.с. 10).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

06 червня 2019 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 24 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 04, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. \~ \~ \~ \~В засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач в засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 24 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 04 (а.с.5). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

06 червня 2019 року [PERSON] пред`явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 28 квітня 2012 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №58. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від шлюбу з відповідачем спільних дітей немає та подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Відсутність з відповідачкою взаєморозуміння призвело до того, що вони втратили почуття любові і поваги, припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер, а тому він вирішив звернутись в суд. В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 22 серпня 2019 року о 14.00год., позивач [PERSON] не з`явився та подав до суду заяву, з якої вбачається, що він позов підтримує, просить розглянути справу без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] ні в підготовче судове засідання, ні в судові засідання жодного разу не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку, та не надіслала відзиву на позовну заяву. За згодою позивача [PERSON] та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони від подружнього життя спільних дітей не мають, міцної сім`ї вони не створили та на даний час вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. З огляду на це суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved