Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

06.11.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого, послалася на таке: він є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , а власником іншої Ѕ частини вищевказаної квартири є батько позивача по справі [PERSON] , який помер [INFO] . Крім позивача у вищевказаній квартирі разом з ним зареєстровані, його донька - [PERSON] , [INFO] та колишня дружина - [PERSON] , шлюб з якою розірвано 23.05.2019 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області, однак ще до розірвання шлюбу, а саме у червні 2018 року подружжя припинило шлюбні стосунки, ведення спільного господарства та [PERSON] зібравши свої речі виїхала із спірної квартири, тобто вже більше двох років у ній не мешкає. Наразі позивач не має можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача оскільки комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин. Позивач до судового засідання не прибув, однак надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність. На задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує, судові витрати залишає за собою. Відповідач до судового засідання не прибула, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , а власником іншої Ѕ частини вищевказаної квартири є батько позивача по справі [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 06.07.2020 року, а право власності на спірне житло підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 28.03.2001 року, та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с.8,10-12). Крім позивача у спірному житловому приміщенні разом з ним зареєстровані, його донька - [PERSON] , [INFO] та колишня дружина - [PERSON] , що підтверджується копією довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ВК Первомайської міської ради Харківської області від 22.10.2020 року № 8125 (а.с.9). Шлюб між подружжям розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.05.2019 року (а.с.14), однак починаючи вже з червня 2018 року [PERSON] у спірній квартирі не мешкала, оскільки зібрала свої речі та виїхала, а з акту від 29.10.2020 року за № 1767, складеного комісією у складі майстра РІМ [PERSON] , економіста по ДПР - [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані у спірній квартирі однак не мешкають у ній вже більше року (а.с.13). Позивач не має можливості оформити субсидію, оскільки сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача у нього не має матеріальної можливості, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у квартирі позивача більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 29.10.2020 року за № 1767, що у спірній квартирі відповідач не мешкає тривалий час, тобто більше року. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин.

Outcome: approved