Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

05.02.2018 р. [PERSON], звернувшись до суду з позовом до [PERSON], просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 3800гривень до 2000гривень на утримання неповнолітньої доньки Єви, [INFO] та доньки Кіри, [INFO]. В обґрунтування позову, вказує, що розмір аліментів, який з нього стягується, перевищує його щомісячний дохід, який складає 3750 гривень, тоді як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку складає 930 гривень. Тому з урахуванням, що аліменти стягуються на обох доньок, загальна сума аліментів буде складати 1860 (930+930) гривень, просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 2000 гривень. Позивач подав до суду заяву про проведення судового засідання в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, просить у позові відмовити. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено викладеними в позові обставинами, свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.12,13,14), що доньки сторін Єва і Кіра 2010р.народження, проживають разом з матірю, що відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України, не потребує доказування. Відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання вказаного обовязку визначаються за домовленістю між батьками, той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі, в разі спору за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Рішенням суду від 07.12.2017 р., з відповідача стягнуто на утримання доньки Єви, [INFO] та доньки Кіри, [INFO] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3800 гривень, починаючи з 31.10.2017 року (а.с.15). Проте позивач вважає рішення суду таким, що суперечить нормам сімейного законодавства. На дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст.192 СК України, в якій зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідач на підтвердження майнового стану надав суду наказ №3/12 від 16.12.2017року та трудовий договір між працівником та фізичною особою [PERSON] від 18.12.2018 року (а.с.17), про прийняття його на роботу на посаду «складальник меблів», що підтверджується також довідкою від 12.01.2017 року, виданою ФОП [PERSON] (а.с.18), в якій зазначено розмір заробітної плати позивача за грудень 2017 року, який складає 1405 грн., і що оклад [PERSON] з 01.01.2018 року буде складати 3750 гривень, в майбутньому, що не є належним доказом на підтвердження майнового стану позивача на момент звернення до суду. Доказів того, що з моменту винесення судом 07 грудня 2017 року відбулись такі зміни матеріального або сімейного стану, чи наявні будь-які інші обставини, які б беззаперечно свідчили про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, суду не надані, оскільки сам по собі оклад працівника, є лише розрахунковою одиницею при нарахування заробітної плати, тому не відображає реальне отримання позивачем доходу, за таких обставин суд вважає надану довідки, не достовірним доказом про розмір заробітної плати, доходів позивача, на підтвердження його майнового стану. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed