Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

05.08.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 08.08.2021 року і до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що син [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», термін навчання по 30.06.2022 р. Враховуючи те, що дитина продовжує навчання та потребує допомоги, а вона не в змозі самостійно її надавати, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.08.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився з невідомих причини, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , про що 13.08.2003 року зроблено актовий запис №647 (а.с.4). Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання останнього. Згідно з Довідкою №312 від 13.07.2021 [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного університету харчових технологій», термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.6). Відповідно до довідки про доходи загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року становить 113357,25 грн. (а.с.7). Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані докази в сукупності, врахувавши матеріальне становище дитини, яка не працює, не отримує стипендії, утримається лише за рахунок матері, а також те, що батько є працездатним, не спростував відсутність можливості надання ним матеріальної допомоги сину, який продовжує навчатися, який потребує такої допомоги, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, мають стягуватися у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Проте, суд вважає, що стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини за своєю правовою природою відрізняється від стягнення аліментів на неповнолітню дитину, та має свої обмеження. Так, право на утримання невід`ємно пов`язано із навчанням. Такі обставини, як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Тому прохання позивача стягувати аліменти до досягнення сином 23-х річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання не можуть бути задоволенні, а обмежуються лише часом його навчання. Якщо до досягнення 23-х річного віку син після припинення навчання знову продовжить навчання, для стягнення аліментів потрібне нове рішення суду. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить 908,00 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial