Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

06.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок в смт. Городниця Новоград-Волинського району по вул. 1-го Травня, 53 Житомирської області (далі Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті батька [PERSON], який помер 06.01.2015 року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Останній, в свою чергу, правомірно набув на нього право власності, однак не зареєстрував у встановленому законом порядку. Як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 06.01.2015 року помер [PERSON] батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина на Будинок. Згідно копії договору купівлі-продажу будинку від 18.04.1978 року (далі Договір), посвідченого секретарем виконавчого комітету Городницької селищної ради народних депутатів Новоград-Волинського району Житомирської області, Будинок був придбаний померлим [PERSON] Земельна ділянка, площею 0, 1000 га, на якій розташований Будинок, згідно рішення виконкому Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 20.01.1994 року надана померлому [PERSON] у приватну власність для обслуговування житлового будинку, однак державний акт на неї не видавався. [PERSON] власності померлого на Будинок підтверджується також даними будинкової книги. Позивач є спадкоємцем померлого за законом першої черги, спадщину прийняв фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Городницької селищної ради від 21.04.2015 року. Інша спадкоємиця за законом, донька померлого [PERSON], своєю заявою від 21.04.2015 року, від прийняття спадщини відмовились. 11.06.2015 року на Будинок позивачем було виготовлено технічний паспорт. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.08.2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. [PERSON] власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, як за законом, так і за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набув на Будинок право власності, відкрито користувався ним, однак не зареєстрував Договір належним чином в органах державної реєстрації, оскільки за його життя (на момент придбання Будинку) законодавство не передбачало обовязкову реєстрацію права власності на нерухоме майно в органах Реєстраційної служби. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав в нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на Будинок. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved