Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

05.03.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, який укладений 29.04.2011 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 351. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з 01.01.2018 року, майнового спору немає, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем. Позивач вважає, що примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим змушений звернутись до суду з позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, до суду надала заяву, в якій дає згоду на розірвання шлюбу з [PERSON], просить розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 29.04.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №351, що слідує з свідоцтва про шлюбу, серії [NUMBER], виданого повторно 03.03.2018 року Київським районним в місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] /а.с.6/. [INFO] народилася [PERSON], актовий запис № 10854, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеські області. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 367, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеські області. Батьками у свідоцтвах вказані сторони у справі /а.с.4-5/. Шлюб у сторін носить формальний характер, з 01.01.2018 року подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час не заявляють. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved