Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.03.2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Токмацької міської ради Запорізької області, в позові вказано, що позивач [PERSON] перебувала з 27.04.2012 р. по 28.04.2015 р. з відповідачем [PERSON] в шлюбі. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15.04.2015 р. шлюб було розірвано. Від даного шлюбу в період спільного проживання у позивачки та відповідача народився син [PERSON], [INFO] З грудня 2014 р. відповідач припинив матеріально допомагати позивачці утримувати сина і не приймає будь-якої участі у його вихованні. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач не цікавиться життям сина, ніколи не виявляв та не виявляє бажання спілкуватися з ним, займатися його вихованням. Для розвитку дитини позивачка прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач завжди ухилявся та продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обовязків. Позивач проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS]. Вони мають хороші житлово-побутові умови. Позивачкою створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини і навчання. Позивач вказала, що доказами невиконання батьком своїх батьківських обовязків є довідка видана директором ЗДО №7 «Калинка». В довідці зазначено, що [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №7 «Калинка» з 11.05.2016 р. і по цей час. За час перебування [PERSON] в ЗДО його вихованням займалася мати [PERSON]. Батько життям дитини не цікавився, в дитячому садочку не зявлявся, батьківські збори не відвідував, про що свідчить довідка видана директором ЗДО №7 «Калинка». В звязку з таким відношенням батька до сина позивачка вимушена звернутися до суду з позовом щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач вказала, що порядку досудового врегулювання спору вона звернулася до відповідача, він зазначив, що не заперечує проти того щоб його позбавили батьківських прав відносно сина, про що ним складена заява, яка посвідчена 27.10.2017 р. приватним нотаріусом [PERSON] В звязку з цим позивач просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що між батьком та дитиною не має спілкування, вони проживають в сусідніх квартирах, але ні разу не бачилися за весь цей час. Після стягнення аліментів відповідач періодично раз в півроку через виконавчу службу сплачував аліменти, спілкуватися з дитиною не бажає, просила суд позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином за адресою вказаною в позовній заяві, що підтверджується довідками поштового відділення від 11.04.2018 р., від 23.04.2018 р., від 14.05.2018 р., про повернення кореспонденції за закінченням встановленого строку зберігання, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Токмацької міської ради Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько ухиляється від виконання батьківських обовязків, уникає зустрічей з дитиною, не цікавиться її життям, розвитком, не зявився в судове засідання, що свідчить про те, що він не заперечує і йому байдуже до дитини, у нього не має бажання боротися за дитину, доказувати, що він може бути хорошим батьком. Вважає, що відповідач може бути позбавлений батьківських прав. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖС №193088 від 15.03.2012 р. [PERSON], є батьком, а [PERSON], є матірю [PERSON], [INFO]. (а.с.9) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 квітня 2012 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС №109674 від 27.04.2012 р. актовий запис №19. (а.с.6) З копії рішення Токмацького районного суду Запорізької області №328/1079/15-ц від 15.04.2015 р. вбачається, що шлюб між [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 27.04.2012 р. Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №19, розірвано, після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінити на дівоче [PERSON], рішення набрало законної сили 28.04.2015 р. (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС №070738 від 10.06.2016 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 червня 2016 р., актовий запис №53. (а.с.8) З довідки ЗДО №7 «Калинка» вбачається, що [PERSON], [INFO] відвідує заклад дошкільної освіти №7 «Калинка» з 11.05.2016 р. і по цей час. За час перебування [PERSON] в ЗДО його вихованням займалася мати [PERSON]. Батько життям дитини не цікавився, в дитячому садочку не зявлявся, батьківські збори не відвідував. (а.с.11) Відповідно до ст.51 Конституції України\~обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1ст.164 Сімейного кодексу України \~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» \~позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до ст.81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що дитина позивачки та відповідача проживає разом з матірю [PERSON] в м.Токмак Запорізької області. Як було встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] батько не бачиться зі своїм сином. Разом з тим до передбаченої законом відповідальності за невиконання батьківських обовязків [PERSON] не притягувався. Доказів свідомого порушення [PERSON] виконання своїх батьківських обовязків суду не надано. Таким чином позивачем [PERSON] не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд зазначає, що підстави, передбачені ст..164 СК України\~для позбавлення [PERSON] батьківських прав, відсутні, та вирішує, що позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам малолітньої дитини, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Суд зазначає, що таке рішення не позбавляє позивача права в подальшому звертатися із вимогами про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], з підстав, передбачених законодавством.

Outcome: dismissed