Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

04 лютого 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 59639грн. 35 коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № б/н від 11 вересня 2007 року відповідачу було надано кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 31 грудня 2015 року заборгованість за кредитним договором склала 59639 грн. 35 коп., з якої 14831 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом, 39255 грн. 77 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 2235 грн. 68 коп. - заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2816 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач, представник відповідача у судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. [PERSON] заперечень проти позову вказувала, що згідно розрахунку заборгованості за кредитною карткою банком було збільшено процентну ставку всупереч вимогам ст.1056-1 ЦК України, банк просить стягнути штраф та заборгованість зі сплати пені, що є подвійною відповідальністю, відповідач просить зменшити розмір збитків, тобто заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки вони значно перевищують розмір основного боргу, застосувати спеціальну позовну давність по стягненню заборгованості за пенею та комісією. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно з умовами якого відповідач отримала від позивача платіжну картку з кредитним лімітом у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1200 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році, в подальшому змінювала кредитний ліміт. Відповідач не заперечувала проти підписання нею 11 вересня 2007 року Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». [PERSON] умов Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» від 11 вересня 2007 року відповідач погодилась, що вказана заява, памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, а також [PERSON] складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився при підписанні договору від 11 вересня 2007 року, відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, процента за його використання, по перевитратам платіжним лімітом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним договором. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення строків платежів будь-якого з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, відповідач зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. [PERSON] Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» базова процентна ставка складає 3 % щомісячно з розрахунку 360 днів у році. [PERSON] за картою «Універсальна» базова процентна ставка складає з 01.01.2013 року - 2,5 % щомісячно, з 01.09.2014 року 2,9 % щомісячно, з 01.04.2015 року 3,6% щомісячно , базова процентна ставка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або процентами на 5 та більше днів при наявності прострочення на суму більше 50 грн. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. [PERSON] з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідач зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконала, у звязку з чим станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14831 грн. 74 коп., що також підтверджується виписками за особовими рахунками відповідача, відкритими в ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач вказує, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати процентів в розмірі 39255 грн. 77 коп., вказана заборгованість зі сплати процентів розрахована виходячи зі збільшеної процентної ставки за кредитним договором. [PERSON] з п.5.3. Умов надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну [PERSON], а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п.4.9. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням [PERSON] та без попереднього повідомлення Клієнта. [PERSON] з п.5.5. Правил надання банківських послуг за користування кредитом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами [PERSON], з розрахунку 360 днів у році. [PERSON] статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядк у, зміни до Цивільного кодексу України були внесені згідно із Законом від 12 грудня 2008 року N 661-VI. Первісно за кредитним договором, укладеним з відповідачем, [PERSON] було встановлено базова процентна ставка складає 3% щомісячно (36% річних) з розрахунку 360 днів у році, в подальшому з 01 січня 2013 року процентна ставка [PERSON] була зменшена до 2,5 % щомісячно (30% річних), з 01 вересня 2014 року процентна ставка [PERSON] була збільшена до 2,9 % щомісячно (34,80% річних), з 01 квітня 2015 року процентна ставка [PERSON] була збільшена до 3,6% щомісячно (43,20% річних), що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача. Таким чином, позивачем незаконно збільшено в односторонньому порядку раніше встановлений розмір процентної ставки за договором, укладеним з відповідачем, з 01 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року враховуючи зміни до ст.1056-1 ЦК України, які були внесені згідно із Законом від 12 грудня 2008 року N 661-VI (набрав чинності 09 січня 2009 року). У відповідача виникла заборгованість зі сплати процентів в розмірі 11631 грн. 31коп., вказана заборгованість зі сплати процентів розрахована виходячи з процентної ставки за кредитним договором у розмірі 30% річних, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році (5612 грн. 10 коп. (заборгованість зі сплати процентів до 01.09.2014 року згідно розрахунку заборгованості) + 6019 грн. 21 коп. (заборгованість зі сплати процентів, яка утворилась у період з 01.09.2014 року по 31.12.2015 року (487 днів), 14831 грн. 74 коп. х 30% / 360 днів х 487 днів = 6019 грн. 21коп.). Позивач вказує, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2235 грн. 68коп. - заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2816 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова). Проте цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана вище правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Умовами кредитного договору (п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] банку) передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів будь-якого з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, сплата пені як виду цивільно-правової відповідальності - за несвоєчасне погашення заборгованості при кожному виникненні прострочення за кредитом або процентами ([PERSON]). Отже, незаконним є одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором штрафу і пені, що свідчить про незаконне нарахування відповідачу штрафів у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2816 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова). Представник відповідача безпідставно просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин, оскільки за висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з матеріалів справи, строк дії платіжних карток, виданих за договором [PERSON], №4149605354101651 до 09.2015 року, №4149437813561956 до 08.2016 року. Враховуючи дату звернення до суду з позовом, 04 лютого 2016 року, в даній справі не підлягає застосуванню позовна давність. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial