Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

04 січня 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25839,09 грн., посилаючись на те, що 11 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2006207100, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 22786 грн. на придбання товару строком на 36 місяців по 11 жовтня 2016 року, зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту, розмір якої зазначений у Графіку платежів. Відповідач належним чином не виконувала зобовязання за договором і станом на 24 листопада 2016 року допустила заборгованість на загальну суму 25839,09 грн., з них: залишок заборгованості за кредитом 19450,37 грн., відсотки за користування кредитом 1,54 грн., комісія за РО 6387,18 грн. За договором факторингу від 22 грудня 2014 року, право вимоги по зазначеному договору було відступлене на користь позивача. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25839,09 грн. та судові витрати. Представник позивача до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.62/. Відповідач в судове засідання не зявилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позов визнає /а.с.63/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2006207100 від 11 жовтня 2013 року, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 22786 грн., з них: 18000 грн. на споживчі цілі; 4536 грн. на придбання послуг у Продавця 1; 250 грн. на придбання послуг у Продавця 2, строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту, а відповідач прийняла кредит та зобовязалася належним чином його використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту і сплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобовязання відповідно до цього Договору /а.с.6-9/. Відповідно до п.1.4 кредитного договору, позичальник зобовязаний повністю повернути позикодавцю суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені кредитним договором не пізніше 11 жовтня 2016 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті зобовязання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Відповідач належним чином не виконувала зобовязання за Договором №2006207100 про надання споживчого кредиту, внаслідок чого станом на 18 січня 2017 року допустила заборгованість за кредитом на загальну суму 25839,09 грн., з них: 19450,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1,54 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6387,18 грн. заборгованість за комісією за РО /а.с.45/. За умовами договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» /а.с.46-53/, право вимоги за Договором №2006207100 від 11.10.2013 року було відступлене на користь позивача, про що відповідачу направлялося письмове повідомлення /а.с.17/. Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). П.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, є такими, що ґрунтуються на законі, у звязку з чим підлягають задоволенню. Що стосується заборгованості за комісією, суд прийшов до наступного висновку. П.п. 1.4.4 кредитного договору встановлено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, що є невідємною частиною договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Таким чином, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку, ПАТ «ОТП Банк» не зазначило, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, а тому нарахування комісії за кредитне обслуговування рахунку є порушенням п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією позивачу слід відмовити. Оскільки визнання відповідачем позову в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією суперечить закону, то відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, в цій частині суд його не приймає. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача складає 19451,91 грн., з них: 19450,37 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1,54 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial