Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

06.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій з урахуванням зменшених вимог, просила встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 1978 року по день смерті. Як на підставу позову посилається на те, що між нею та [PERSON] укладено шлюб 07.08.21978 року. Вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де проживала разом зі своїм чоловіком, однак він не був зареєстрований за даною адресою. [INFO] [PERSON] помер. По досягненню пенсійного віку вона звернулася до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії по втраті годувальника. В травні 2018 року в органах Пенсійного фонду України їй повідомили, що для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника необхідно надати довідку про те, що вона проживала разом зі своїм чоловіком на дань його смерті. Вона звернулася до дільниці № [NUMBER] КП «Жилкомсервіс» для отримання необхідної довідки, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено обов`язку КП «Жилкомсервіс» видавати такі довідки, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 08.11.2018 року заяву залишено без руху. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.12.2018 р. дану заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявлене клопотання заявниці про допит свідків задоволено. В судовому засіданні заявниця пояснила, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , жили разом, її чоловік утримував її, вона працювала де могла, однак стажу для отримання пенсії не вистачає, тому вона звернулася до Пенсійного фонду України для отримання пенсії чоловіка, однак їй було відмовлено, оскільки не вистачає довідки про спільне проживання. Її чоловік був військовим та не де не був прописаний оскільки хотів отримати квартиру, однак проживав разом із нею у її матері, де вона була прописана. Представник заявниці пояснила, що [PERSON] та [PERSON] 07.08.1978 року уклали шлюб, проживали однією родиною за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мають двох дітей. [PERSON] був ліквідатором наслідків на ЧАЕС. [INFO] [PERSON] помер. По досягненню пенсійного віку [PERSON] звернулася до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії по втраті годувальника, однак в усній формі їй було відмовлено, посилаюсь на те, що необхідно надати довідку що вона проживала разом із чоловіком та запропоновано звернуться за вказаною довідкою до КП «Жилкомсервіс», але там їй було відмовлено, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку КП «Жилкомсервіс» видавати такі довідки. Представник заінтересованої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, 04.06.2019 р. до суду надійшла заява за підписом в.о. начальника головного управління Т.Зятєва про розгляд справи без участі представника головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Суд, вислухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 07 травня 1978 р. зроблено запис за №681, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 25 лютого 1998 року, актовий запис №147. [PERSON] звернулася до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника, однак листом №444/14-20 від 23.10.2018 року їй було роз`яснено які необхідно надати документи, де їх можливо отримати та зазначено, що факт перебування на утриманні встановлюється у судовому порядку. Згідно з листом КП «Жилкомсервіс» №17103/2/070б від 18.10.2018 року, [PERSON] відмовлено в отриманні довідки про спільне проживання разом із своїм чоловіком [PERSON] у зв`язку із тим, що встановлення фактичного місця проживання громадян не входить до компетенції КП «Жилкомсервіс». Відповідно до трудової книжки [NUMBER] , [PERSON] працювала з 02.09.1977 року лаборантом в кабінеті хімії в школі №16 м. Харкова, з 04.09.1978 року переведена на посаду вчителя географії в школі №16 м. Харкова. 25.06.1979 року звільнена від займаної посади за власним бажанням у зв`язку із зміною місця служби чоловіка. З 03.08.1981 року працювала в\~рядах радянської\~армії по\~16.04.1982\~року військової\~частини № [NUMBER] .\~ 26.10.1983\~року прийнята\~на посаду\~вчителя географії\~у школі\~№47\~м.\~Мурманськ.\~14.12.1983\~року займаної\~посади за\~власним бажанням\~у зв`язку\~із зміною\~місця служби\~чоловіка.\~01.09.1986\~року прийнята\~на роботу\~у яслі-сад\~№ 5,\~20.01.1987\~року звільнена\~з займаної\~посади за\~власним бажанням.\~31.08.1987\~року прийнята\~до військової\~частини № [NUMBER] \~на посаду\~діловода,\~05.02.1988\~звільнена з\~даної посади\~за власним\~бажанням.\~09.02.1988\~року прийнята\~до ВЧ\~ [NUMBER] \~на посаду\~завідуючої бібліотеки\~у клуб\~частини,\~звільнена з\~даної посади\~у зв`язку із закінченням строку договору. 16.08.1992 року була прийнята на роботу в МГП «Союздук», 18.08.1992 року звільнена по власним бажанням. 01.10.1997 року прийнята до ТОВ «магазин «Тюрінський» на посаду продавця, 01.09.1998 року звільнена з посади за власним бажанням. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , її донька із своїм чоловіком [PERSON] мешкала по різним городом, оскільки чоловік доньки був військовим. В 1990 роках її донька із своїм чоловіком переїхали жити до неї за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] заробляв і цього вистачало на життя, її донька не працювала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюби, жили разом, у них є двоє дітей, пам`ятає, що він був військовим, бачила як він приїздив до дому на військовій машині і вони будучи дітьми її розглядати. Проживали вони у сусідньому під`їзді за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснила, її родина - це мати [PERSON] та [PERSON] , батьки проживали разом, однак батько не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Батько був військовим, сім`ю утримував сам, коштів на життя вистачало. Мати працювали тільки в той період часу, коли вони мешкали у різних містах, у м. Харкові мати не змогла знайти собі роботу. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином вбачається, що особа може бути зареєстрована за однією адресою, а жити за іншою. Враховуючи той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, вели спільне господарство, заявниця працювала разом із чоловіком у різних військових частинах, звільнялась із роботи у зв`язку із зміною чоловіком місця служби та беручі до уваги, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за однією адресою із дружиною не є беззаперечним підтвердженням тих обставин, що заявниця не проживала постійно разом із своїм чоловіком. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] , враховуючи також, що встановлення факту спільного проживання має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, тому суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання [PERSON] та її чоловіка [PERSON] з дня реєстрації шлюбу 07.05.1978 р. по день його смерті [INFO] .

Outcome: approved