Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

06 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позоом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 41800 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 лютого 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, згідно якого він передав у борг 11000 гривень строком на 28 місяців від дати складання розсипки, тобто до 12 червня 2014 року. Однак до теперішнього часу відповідачем не було прийнято заходів щодо виконання прийнятих зобов'язань. Після спливу зазначеного у договорі строку [PERSON] від грошового зобов'язання не відмовляється, але пояснив, що в нього відсутні грошові кошти. Крім того, у договорі між ним та відповідачем була досягнута домовленість про сплату за користування грошовими коштами процентів у розмірі 10% на місяць від суми боргу. Строк виконання грошового зобов'язання закінчився 12 червня 2014 року, тобто з урахуванням положень ЦК відповідач, окрім суми основного боргу у розмірі 11000 гривень,зобов'язаний сплатити суму нарахованих відсотків за період з 12 лютого 2012 року по 12 червня 2014 року, що складає 30800 гривень. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 11000 гривень та суму процентів за користування грошима у розмірі 30800 гривень, а всього 41800 гривень. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно. У зв'язку з чим суд розглядає дану справу на підставі матеріалів, які маються у справі та за відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З оригіналу розписки від 12 лютого 2012 року вбачається, що [PERSON], взяв у борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 11000 гривень та зобов'язалася повернути зазначену суму протягом 28 місяців з моменту складання розписки із щомісячною сплатою процентів за користування грошима у розмірі 10% від суми боргу. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, на який розповсюджуються вимоги Розділу ІІІ (параграфу 1 Глави 71) ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст.. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як пояснив позивач [PERSON], відповідач [PERSON] не виконав умови договору позики від 12 лютого 2012 року, оскільки не повернув у встановлений строк, тобто до 12 червня 2014 року, [PERSON] суму боргу у розмірі 11000 гривень, та не сплатив проценти за користування грошима. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що сума боргу за договором позики від 12 лютого 2012 року у розмірі 11000 гривень підлягає стягненню з відповідача [PERSON], а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині у повному обсязі. Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача проценти за користування грошима, а саме за договором позики від 12 лютого 2012 року - грошова сума у розмірі 11000 гривень (11000 гривень х 28 місяців = 30800 гривень). Аналізуючи вищевикладене, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення на його користь грошових коштів за договором позики від 12 лютого 2012 року у розмірі 11000 гривень та процентів за користування грошима у розмірі 30800 гривень, а всього 41800 (сорок одна тисяча вісімсот) гривень Відповідно до ст.. 88 ЦПК України та ч. 4 закону «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 418 гривень.

Outcome: approved