Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

06 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 08 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] було укладено Рамкову угоду № FW1502.450, відповідно до п. 2.1 якої Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» здійснювало кредитування [PERSON] Так, 08 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № 1502.43067/FW1502.450, згідно до якого Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» надало [PERSON] кредит в сумі 500 000,00 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування грошовими коштами в розмірі 25% річних, на умовах, визначених договором, в строк 36 місяців. 08 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] було укладено договір поруки № 290111-ДП1, згідно до умов якого [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] умов договорів, які будуть укладатися на виконання умов Рамкової угоди № FW1502.450 від 08 квітня 2013 року, яка укладена між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] В порушення умов Генеральної угоди, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, станом на 03.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 802 429,13 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 323 937,00 грн., заборгованість по процентам - 236 477,02 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 31 551,48 грн.; пеня - 410 463,63 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» просило суд стягнути на його користь солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за Договором про надання траншу № 1502.43067/FW1502.450 від 08 квітня 2013 року, судові витрати в сумі 12 036,44 грн. В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в своїх заявах просили суд розглядати справу без їх участі Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 08 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] було укладено Рамкову угоду № FW1502.450, відповідно до п. 2.1 якої Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» здійснювало кредитування [PERSON] Так, 08 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] було укладено Договір про надання траншу № 1502.43067/FW1502.450, згідно до якого Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» надало [PERSON] кредит в сумі 500 000,00 грн., а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування грошовими коштами в розмірі 25% річних, на умовах, визначених договором, в строк 36 місяців. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що в порушення умов Генеральної угоди, відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, станом на 03.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 802 429,13 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 323 937,00 грн., заборгованість по процентам - 236 477,02 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 31 551,48 грн.; пеня - 410 463,63 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що 08 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] було укладено договір поруки № 290111-ДП1, згідно до умов якого [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] умов договорів, які будуть укладатися на виконання умов Рамкової угоди № FW1502.450 від 08 квітня 2013 року, яка укладена між Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» і [PERSON] Згідно приписів ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги до обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 12 036,44 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved