Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

06 жовтня 2021 року [PERSON] поштою направила до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, який надійшов до суду 11 жовтня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року розгляд справи відкладений і справу призначено до розгляду на 17 грудня 2021 року. Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо. З часу припинення сімейних відносин, відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання сина, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Зазначений відповідачем розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімум не відповідає реальним потребам дитини, а спосіб стягнення присуджених аліментів може визначати лише позивач. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві та запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що від спілкування і виховання сина він не усувався, на теперішній час продовжує виконувати батьківські обов`язки стосовно свого малолітнього сина: купує йому продукти харчування, одяг, іграшки. Не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. У задоволенні позовних вимог в іншій частині просив відмовити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2016 року (а.с. 3), від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3 оберт). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 14 квітня 2017 року Департаментом адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем (а.с. 9). Відповідно до довідки № 52 від 23 листопада 2021 року [PERSON] працює електрозварником у ТОВ «Євро Сталь» з 11 листопада 2021 року, посадовий оклад становить 6\~250 гривень (а.с. 40). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Син сторін [PERSON] малолітній, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . У задоволенні інших позовних вимог позивачеві слід відмовити, оскільки стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку може призвести лише до утворення заборгованості по сплаті аліментів, а не до реального матеріального забезпечення дитини батьком та порушення прав самого відповідача. При цьому суд не приймає як доказ надану стороною позивача копію листа Департаменту патрульної поліції у Дніпропетровській області щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] , оскільки на обсяг обов`язків відповідача на утримання його малолітнього сина зазначені обставини жодним чином не впливають. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини з дня направлення позову до суду поштою, тобто з 06 жовтня 2021 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial