Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

05.09.2017 року Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.07.2011 року в розмірі 54866, 13 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.07.2011 року, відповідач отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 4800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року в неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 54866, 13 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.09.2017 року відповідно до ст.121 ЦПК України ( в редакції дії закону 2010 р.) провадження по вищевказані справі було відкрито. В судове засідання представник позивача не з'явився. До позовної заяви представником позивача додано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутністю, в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилась , подала до суду письмові заперечення в яких зазначила про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом та просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності. Крім того, відповідач в своїх запереченнях просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що відповідно анкети-заяви б/н відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.07.2011 року, відповідач отримала від Банку платіжну картку з встановленням на неї кредитного ліміту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку ( Далі -Умов) складає між відповідачем та Банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Крім того, підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту , встановленого Банком, відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до довідки про умови кредитування, базова процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена 2,5% на місяць. Відповідно до умов вказаного договору, а саме з довідки про умови кредитування з використання кредитки « Універсальна» вбачається , що погашення заборгованості здійснюється шляхом внесення щомісячного обов'язкового платежу до 25 числа кожного місяця в розмірі 7% від суми заборгованості ( але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Суду не надано доказів того, що була проведена пролонгація кредитного договору. Таким чином, закінченням строку дії вищевказаного договору слід вважати 21.07.2012 року. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року в неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 54866,13 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З вищезазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитом було здійснено 19.08.2014 року в розмірі 400,00 грн. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Відповідачем в своїх запереченнях заявлено про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 05.09.2017 року, а строк звернення до суду сплинув 19.08.2017 року, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволені позову . Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України, згідно з якою належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не спростовують предмета доказування. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з даними позовними вимогами, суд застосовує до заявлених вимог такий строк та відмовляє в задоволені позову . Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed