Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

06.04.2020 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В позовній заяві, [PERSON] з урахуванням уточнень посилається на те, що має спільного з відповідачем двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] які мешкають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року по справі №201/6927/19 стягнуто із [PERSON] , на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дітей: - [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, але не пізніше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років; - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 червня 2019 року. Відповідач не сплачував аліментів на утримання дітей, у зв`язку із чим за період з 13 червня 2019 року по 06 квітня 2020 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 122 617,95 грн. За період з 13 червня 2019 року по 06 квітня 2020 року включно, сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, складає 82 617,32 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Батманової В.В. від 24.04.2020 було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 30). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись, що вказана заборгованість виникла не з його вини, та оскільки у нього неприязні відносини з позивачем, він фактично не мав можливості вчасно сплатити присуджені судом аліменти. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року по справі №201/6927/19 стягнуто із [PERSON] , на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дітей: - [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, але не пізніше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років; - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 червня 2019 року (а.с. № 13-16). Виконавчий лист №201/6927/19 виданий 25 листопада 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, та пред`явлено до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, деn 09.12.2019 було відкрито виконавче провадження № 60818085 (а.с. № 17-18). На думку позивача за період з 13 червня 2019 року по 06 квітня 2020 року включно, сума неустойки (пені), яка утворилась у зв`язку з несплатою аліментів, складає 82 617,32 грн. Проте суд не може погодитись з такою позицією позивача, оскільки сума неустойки (пені) нарахована з 13 червня 2019 року, з моменту подання позовної заяви про стягнення аліментів та не може бути врахована судом як належний розрахунок, оскільки виконавче провадження зі стягнення аліментів було відкрито лише 09.12.2019 (а.с.№ 34-35). Відповідно до ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості по аліментам. Згідно п.22 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати. затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів., Зазначена правова позиція знайшла відображення в Постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц. Аналогічний правовий висновок зробила Велика палата Верховного суду при розгляді справи № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) та ухваленні постанови від 03 квітня 2019 року. Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у Постанові від 16.03.2020 у справі № 316/639/18 зробив наступний висновок: відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідачем не наведено об`єктивних причин, які перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання дітей своєчасно. Наведені відповідачем обставини щодо фактичної неможливості сплати аліментів у зв`язку з неприязними стосунками з позивачем та враховуючи, що виконавче провадження зі стягнення аліментів було відкрито лише 09.12.2019 мають суб`єктивний характер та не свідчать про відсутність вини в розумінні ст. 196 СК України. Разом із тим суд не може не врахувати того факту, що відповідач особисто звернувся до державного виконавця з метою встановлення заборгованості, погасив її в повному обсязі, поточні аліменти сплачував на сплачує регулярно. Враховуючи викладене, суд вважає, що з урахуванням принципів розумності та співмірності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 15000 гривень 00 копійок. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 4400 грн., суд приходить до наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду акт виконаних робіт з надання професійної правничої допомоги та докази здійснення нею витрат на правничу допомогу адвоката, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 4400грн. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial