Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

06 червня 2019 року АТ КБ«ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 124 377, 76 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що між сторонами існують договірні відносини, умови якого відповідачем не виконуються. Так, 11 листопада 2011 року між сторонами був укладений договір шляхом приєднання відповідача до умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач одержав кредит в сумі 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30 % на рік. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував умови договору та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 30 квітня 2019 року має заборгованість у вище вказаному розмірі, тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі в порядку спрощеного позовного провадження, позов просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 44). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзиву не подав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно (а.с. 51, 55-58). За вказаного, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 11 листопада 2011 року відповідач звернувся до позивача із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 9). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту при укладенні договору на платіжну карту. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачував кредитну заборгованість, допустив порушення умов повернення кредиту та сплати кредитних складових, з вересня 2016 року припинив виконання своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з чим станом на 30.04.2019 року за ним рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 3642,45 грн. (а.с.7-8). Щодо нарахованих процентів, то відповідно до наданого Банком розрахунку позивачем з часу укладення договору застосована процентна ставка в розмірі 2,5 % на місяць, з 01.09.2014 року - 2.9 % на місяць, з 01 квітня 2015 року - в розмірі тобто 3,6 %. В той же час, згідно даних довідки про умови кредитування, при укладенні договору сторонами узгоджена процентна ставка 2,5 % на місяць, що також слідує із позовної заяви. Доказів щодо узгодження та підстав нарахування процентів за іншою процентною ставкою Банком не надано. Згідно Витягу з Тарифів, процентна ставка в розмірі 2.9 % застосовується до втрат, здійснених з 01.09.2014 року, а 3.6% - з 01.04.2015 року (а.с. 10). В той же час, у вказаний період (дії нової процентної ставки) відповідачем нових витрат кредитних коштів не здійснювалося. За вказаного, Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за період з вересня 2014 року за підвищеними відсотковими ставками. За такого, розмір процентів, що підлягає стягненню за періоди нарахування відсотків становить: -за період з 01.09.2014 ропу по 30.04.2019 р.: 3642,45 грн. заборгованості х 1732 днів заборгованості х 2,5 % х12 / 360 = 5257 грн. 27 коп.; За такого, всього сума процентів становить: 6323,68 грн. (станом до 01.09.2014 року - 1066,41 + 5257,27 грн. за період з 01.09.2014 року по 30.07.2019 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз`яснень, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10 (п. 36), вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 153,68грн. (9966,13 грн. х 100 / 124377,76 грн. = 8 %; 1921 х 86% = 153,68).

Outcome: partial