Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

05 листопада 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], Житлово-будівельного кооперативу № 1, Бахмацької міської ради Чернігівської області (далі відповідачі) з вимогою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що своєчасно подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлого 27 вересня 2014 року батька [PERSON] не зміг у звязку із поважними причинами. Зокрема, позивач є громадянином [PERSON] Федерації та перебуває на службі в органах внутрішніх справ, а тому йому заборонено виїзд за межі [PERSON] Федерації. Крім того, він був позбавлений можливості звернутись до нотаріальної контори на території [PERSON] Федерації, так як, не мав документу, який би підтверджував смерть батька, а також починаючи з 20 березня 2015 року по 25 квітня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні. Ухвалою суду провадження у справі в частині вимог до Житлово-будівельного кооперативу № 1, Бахмацької міської ради Чернігівської області було закрито у звязку із заявою представника позивача. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що наведені позивачем причини не є поважними, а відповідний позов предявлений до суду після надходження до суду іншої позовної заяви про визнання права власності на частину квартири, також позивач в жовтні 2015 року звертався до суду з аналогічною позовною заявою, але не вказував, що перебуває на лікуванні і ця позовна заява була повернута позивачу. Крім того, позивач не надав доказів того, що він не мав можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON], а надана ним медична довідка викликає сумнів в її справжності, докази надані позивачем належним чином не легалізовані. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 27 вересня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 256336 (а.с.8). Після його смерті залишилась спадщина, а саме квартира за адресою [ADDRESS], копія технічного паспорту (а.с.12-13). Згідно із інформацією з Бахмацької районної державної нотаріальної контори (а.с.44-45) спадкова справа до майна померлого [PERSON] була відкрита за заявою про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заперечень, що можливості прийняття спадщини позивачем не висловила. Позивач є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОБ № 324085 (а.с.9). [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до частини першої статті 61 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК). Відповідно до довідки від 21 жовтня 2015 року № 45/8-оа (а.с.11) [PERSON] знаходиться на службі в органах внутрішніх справ [PERSON] Федерації, має форму допуску до відомостей, що складають державну таємницю, у звязку із чим йому обмежений виїзд за межі [PERSON] Федерації. Листком непрацездатності б/н (а.с.10) підтверджується, що [PERSON] перебував на стаціонарному медичному лікуванні з 20 березня 2015 року по 25 квітня 2015 року. З встановленого випливають наступні висновки. Згідно зі\~статтею 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК)\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1270 ЦК\~для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи із змісту\~статті 1220 ЦК, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Положеннями\~статті 1269 ЦК\~визначено, що спадкоємець, який бажає реалізувати своє право на прийняття спадщини, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подає нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений законом. Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк позивач не прийняв спадщину, але його право на спадкування виникло після набрання чинності ЦК. В свою чергу, згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви. Тобто, законом передбачена можливість встановлення строку для прийняття спадщини у випадку його пропущення, проте, це повязується з обовязковою наявністю поважних причин, що зумовили пропуск вказаного строку. Так, досліджуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд в даному конкретному випадку враховує сукупність таких обставин: Час відкриття спадщини (27 вересня 2014 року) та момент закінчення строку для прийняття спадщини 27 березня 2015 року. При цьому, в даній ситуації має місце незначний проміжок часу від дати смерті батька позивача та дати звернення до суду із вказаним позовом 1 рік 1 місяць 9 днів, а також незначний проміжок часу з дати закінчення строку для прийняття спадщини і до дати звернення з позовною заявою до суду 6 місяців 9 днів. Крім того, [PERSON] в останні дні строку для звернення із заявою про прийняття спадщини і фактично, ще протягом близько місяця після цього, знаходився на стаціонарному лікуванні, що виключало його можливість звернутись із заявою про прийняття спадщини. Окрім іншого, позивач є громадянином [PERSON] Федерації і в силу своїх службових обовязків обмежений у виїзді з країни місця проживання та у вїзді в Україну. Наведені вище обставини в своїй сукупності підтверджують наявність у позивача труднощів у зверненні із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, виникнення таких обставин не залежало від волі позивача, а їх існування поставило позивача в інше (порівняно гірше) становище, ніж те, в якому б він опинився за їх відсутності. Таким чином, суд робить висновок, що позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини в звязку з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього, які були викликані комплексом наведених вище взаємоповязаних обставин, і що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи. Відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують той факт, що позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що звернення з даним позовом відбулось після виникнення іншого судового спору, а позивач звертався до суду з аналогічним позовом раніше, оскільки це є правом позивача і наявність такого звернення і іншого судового спору не впливає на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були встанволені в даному конкретному випадку на підставі досліджених судом доказів. Також, не заслуговують на увагу і заперечення представника відповідача про те, що докази надані позивачем належним чином не легалізовані, оскільки документи, складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої договірної сторони без будь-якого іншого засвідчення, при цьому, документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів (стаття 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах). Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved