overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

05 липня 2016 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої представник позивача вказав, що 28 березня 2013 року між Банком та [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 800 гривень, відповідач своїх зобов'язань перед банком не виконує, в зв'язку з чим Банк просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором, яка складає 10 995 грн. 79 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника та не заперечую щодо прийняття заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явився, хоча була повторно повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 28 березня 2013 року між Банком та [PERSON], [INFO] був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 800 гривень, що підтверджується анкетою-заявою. Станом на 30 квітня 2016 року заборгованість [PERSON] становить 10 995 грн. 79 коп., яка складається з: -заборгованість за кредитом - 227 грн. 01 коп.; -сума простроченої заборгованості за відсотками - 6668 грн.98 коп.; -заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 3100 грн.; -штрафи (фіксована частина)- 500 грн. -штрафи (процентна складова) - 499 грн. 80 коп.,а всього сума заборгованості становить 10 995 грн. 79 коп.. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. На час судового розгляду відповідач своїх зобов'язань по кредитному договору не виконав, а тому суд вважає, що позов представника позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При поданні позову позивач сплатив судовий збір у сумі 1 378 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, в розмірі ставки відповідно до ЗУ «Про судовий збір», а саме 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

05 липня 2016 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансового платежу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, і постановлено рішення, яким, крім іншого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 3 987 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди. 05 липня 2016 року представник відповідачки звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в справі, посилаючись на те, що в судом не вирішено питання щодо заборгованості позивачки [PERSON] за сплату комунальних послуг та відновлення відповідачкою газопостачання до будинку, які складають 4\~203 грн 05 коп., що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Особи, які беруть участь у розгляді заяви, будучи належним чином повідомленими про час та місце її розгляду, в судове засідання не зявилися. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін не є обовязковою під час ухвалення додаткового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансового платежу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, крім іншого, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 3 987 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди. Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи (а. с. 53-58), вартість пошкодженого майна та відновлювального ремонту становить 3\~987 грн, вартість заборгованості за сплату комунальних послуг та відновлення газопостачання до будинку складає 4\~203 грн 05 коп., і які підлягають стягненню з позивачки, про що не зазначено у резолютивній частині рішення суду. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

05 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0029 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Близько 2-х років тому [PERSON] самочинно, без будь-яких дозволів встановив на належній їй земельній ділянці металевий гараж, яким користується й до сьогодні. Просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 0,0029 га, яка знаходиться по [ADDRESS] та зобов'язати його протягом десяти днів з часу набуття рішенням законної сили знести самочинно встановлений металевий гараж, який розміщений на належній їй земельній ділянці. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи з її відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши думку позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення сьомої сесії сьомого скликання Київської районної в місті Полтаві ради від 31.03.2016 року «Про розгляд заяв громадян про затвердження документацій із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], гараж [NUMBER] та надано у власність [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], гараж [NUMBER], площею 29 кв.м для будівництва індивідуального гаражу (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] самочинно, без будь-яких дозвільних документів встановив на належній [PERSON] земельній ділянці металевий гараж, яким користується по теперішній час. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Оскільки, відповідач [PERSON] самовільно захватив земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], в добровільному порядку зносити гараж не бажає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягають задоволенню в повному обсязі. На виконання вимог статті 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений [PERSON] судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

05 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11.10.2009 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.16), про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 11.10.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №060319 від 11.10.2009 року, актовий запис №09 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №147746 від 10.11.2011 року, актовий запис №1050 (а.с.11) Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. З жовтня 2013 року сторони проживають окремо. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

05 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.12.1988 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30.12.1988 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії VIII-КЕ №544286 від 30.12.1988 року, актовий запис №499 (а.с.2). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. З січня 2009 року сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

05 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 01 листопада 2006 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно що складається із автомобіля «Москвич». У встановлений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки залишився єдиним спадкоємцем, тому вважав, що за таких обставин може це зробити у будь-який час. У звязку із тим, що він працює на залізниці він звернувся до нотаріальної контори тільки влітку 2016 року він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, але йому було відмовлено з огляду на пропуск встановленого шестимісячного строку. Від прийняття спадщини він не відмовлявся і не відмовляється, фактично прийняв спадщину, вважає, що термін на прийняття спадщини пропустив по зазначеним поважним причинам і тому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позові, просив визначити йому додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті діда. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності (а.с.22-23). Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла 01 листопада 2006 року у м. Костянтинівка Донецької області (а.с. 4). Після її смерті залишилося спадкове майно що складається із легкового автомобіля «М-2140», 1980 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі №698304, кузов № [NUMBER], номерний знак 98-94 ДЦС, технічний паспорт АН, № 467612, виданий Артемівським МРЕВ 02 грудня 1980 року, який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 1997 року, виданого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №2-1581 (а.с. 5). У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері у звязку із фактичним прийняттям спадщини та відсутністю інших спадкоємців за законом, оскільки інші спадкоємці його рідні брати [PERSON] та [PERSON] вже померли, у 2000 році та 2006 році відповідно (а.с. 6-7). Інші спадкоємці за законом або заповітом після смерті [PERSON] не встановлені, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 44575989 від 26 липня 2016 року (а.с. 20). Тому суд вважає, що позивачем строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропущений з поважних причин. У звязку з цим необхідно визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] у три місяці, що є достатнім строком для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

05 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 02.07.2013 року, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 17809,60 грн. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не зявився. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2013 року отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 17809,60 грн., яка складається з наступного: 1768,49 грн. - заборгованість за кредитом; 11875,57 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2841,27 грн.- заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 824,27 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком ( а.с. 6). На день розгляду справи заборгованість відповідача перед банком у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

05 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 08.11.2011 року , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 12593,06 грн. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не зявилася. . Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 08.11.2011 року отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 12593,06 грн., яка складається з наступного: 469,42 грн. - заборгованість за кредитом; 8006,28 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 3041,50 грн.- заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 575,86 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком ( а.с. 4). На день розгляду справи заборгованість відповідача перед банком у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

05 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 22.11.2012 року, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.11.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 11065,49 грн. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не зявився. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 22.11.2012 року отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобовязання за кредитним договором та станом на 30.04.2016 р. виникла заборгованість на суму 11065,49 грн., яка складається з наступного: 456,62 грн. - заборгованість за кредитом; 6805,75 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 503,12 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком ( а.с. 4). На день розгляду справи заборгованість відповідача перед банком у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved