Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

05.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, вказуючи на те, що 27.06.2014 року його дружина [PERSON] на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим в м.Севастополі народила дівчинку, що підтверджено свідоцтвом про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного станц Ленінського району управління юстиції у м.Севастополі. Він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Покровського міського управління юстиції у Донецькій області, з заявою про реєстрацію народження дитини, та йому було письмово відмовлено з вказівкою, що свідоцтво про народження неможливо прийняти як документ, що підтверджує факт народження і не є підставою для державної реєстрації народження, так як він виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження йому необхідно для реєстрації дитини в органах РАГСу. Просить встановити факт народження дитини дівчинки, [PERSON] [INFO], уродженки [INFO] від матері [PERSON], [INFO]. Заявник, згідно наданої письмової заяви, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Зацікавлена особа представник Покровського РАЦСу, згідно наданої письмової заяви, просить розглядати справу без участі їх представника. Зацікавлена особа [PERSON] , згідно наданої письмової заяви, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно паспорту ВВ №692441, він виданий громадянину України [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: Україна, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Свердлова,151/6 (а.с.7-8). Згідно паспорту ЕТ №419184, він виданий громадянці України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.11-12). Згідно свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб 01.03.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис №96, дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], вона народилася 27.06.2014 року в м.Севастополі, про що 16.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополі, зроблено актовий запис №669. Батьки дитини: [PERSON], [PERSON]Н.(а.с.6) Згідно обмінної карти вагітної [PERSON], виданої пологовим будинком №2 м.Севастополя, [PERSON], яка мешкає в м.Севастополі, вул.Хрусталева,69/30, 27.06.2014 року в 20-15 год. народила дівчинку, вагою 3300г, перша вагітність, перші пологі, батьки перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.18-19). Також судом досліджені фотографії заявника разом з дитиною та дружиною. Згідно відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 29.11.2016 року свідоцтво про народження І-АС №060553 від 16.07.2014 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополі, не можливо прийняти, як документ, що є підставою для державної реєстрації народження, оскільки він не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року №545 « Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/1324. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.06.2014 року №919/5 проведення державної реєстрації актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають в районі проведення антитерористичної операції, здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника, виключно з дотриманням вимог законодавства України. Відповідно до ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 1 розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження ( форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров»я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров»я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу ( форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я, затвердженого постановою КМУ від 09.01.2013 року № 9, медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого узгаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Враховуючи вищезазначені норми права, доказів, які підтверджують факт народження дитини [PERSON], 27 червня 2014 року у м. Севастополі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення факту народження дитини має юридичне значення для заявника, так як дозволить використати своє право на реєстрацію народження дитини.

Outcome: approved