Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

05 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обгрунтовує тим, що з [PERSON] перебував у шлюбі з 30.08.2002 по 24.09.2019. У шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2019 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2005 з позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму щомісячно, починаючи з 30.03.2005 і до досягнення дитиною повноліття. 03.06.2020 відповідач звернулась з позовною заявою до суду про зміну способу стягнення аліментів. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2020 у справі № 759/24252/19 було ухвалено рішення, за яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу аліментів та стягнення аліментів задоволено частково. Суд встановив зміну способу стягнення аліментів, що стягувались на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2005, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 3500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня 26.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП № 62670515 про стягнення аліментів за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2020. Під час розгляду справи позивач працював на підприємстві «Будпостач», але 30.11.2020 його звільнили на підставі ч. 1 ст. №: КЗпП України «за згодою сторін». Після звільнення позивач звернувся до Київського центру зайнятості Державного центру зайнятості та був зареєстрований в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості. 02.12.2020 отримав статус безробітного, та є таким по теперішній час. Також, на даний час, позивач має велику суму заборгованості по аліментам, які тепер не зможе сплачувати у повній сумі, так, як не працює. Сплата аліментів у сумі 7000 грн та сплата боргу по аліментам є для позивача непійдомною сумою. Кошти, які [PERSON] буде отримувати по безробіттю навіть не покриють суму, яку він повинен сплачувати по аліментам, але йому потрібно за щось жити, сплачувати за комунальні послуги. У зв`язку з цим, позивач був вимушений звернутись до суду та просить зменшити розмір аліментів на утримання дітей, встановивши стягнення у розмірі 1/3 від доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року позовну заяву передано на розгляд Фастівському міськрайонному суду Київської області. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі в судове засідання. В судове засідання 06.12.2021 позивач не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву по розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та зменшити розмір аліментів до ј частини усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання сина [PERSON] , 2011 року народження. В судове засідання відповідач не з`явилася, 06.12.2021 подала відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що з наданих позивачем документів вбачається, що порівняно зі станом на дату прийняття судом рішення у справі 759/24252/19 матеріальний стан позивача покращився, оскільки він отримує більшу заробітну плату, ніж отримував на час винесення судом рішення по вказаній вище справі. Крім того, на покращення ситуації на користь позивача свідчить і той факт, що [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття, отже рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2020 у справі № 759/24252/19 вичерпало свою дію в частині стягнення з позивача аліментів в сумі 3500 грн на його утримання. Відповідач вважає, що підстав, визначених ст. 192 СК України для зменшення розміру присуджених аліментів немає, оскільки матеріальне становище позивача не погіршилося. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Під час розгляду справи судом встановлено, що під час перебування в шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 03.06.2020 рішенням Святошинського районного суду міста Києва змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2005 з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3500 грн 00 коп, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3500 грн 00 коп, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня 26.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. З наданої копії трудової книжки [PERSON] , серії [NUMBER] , 05.12.2019 він був прийнятий контролером-ревізором складського товару ПП «Будпостач», а з 20.11.2020 був звільнений за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно довідки № 275.1-6373/2020, виданої директором Державного центру зайнятості, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості 02.12.2020, статус безробітного надано 02.12.2020, перебуває на обліку по теперішній час. 07.08.2020 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу ДВС у місті Києві відкрито виконавче провадження № 62670515 по виконанню виконавчого листа № 759/24252/19 виданого 16.06.2020 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3500 грн 00 коп, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків, заробітна плата за 4 квартал 2019 року у позивача становила 4077, 39 грн, за 1-4 квартал 2020 року заробітна плата позивача становила 16500 грн, 1833, 33 грн, 2500, 00 грн, 3546, 00 грн відповідно. Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виданої 01.11.2021 [PERSON] , заробітна плата за липень 2021 року становить - 4 336, 36, за серпень 2021 року - 6 360 грн, за вересень, жовтень 2021 року - 6620, 00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. З наданих позивачем документів вбачається, що його матеріальне становище з дати присудження аліментів судом, а саме з 03.06.2021, не погіршилось, а навпаки покращилось, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків. Крім того, [INFO] сину [PERSON] виповнилось 18 років, тобто з цією дати припинено стягнення аліментів на його утримання. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначив, що, на даний час, у нього виникла велика заборгованість по сплаті аліментів, коштів по безробіттю йому не вистачить на проживання, сплату аліментів та виплату заборгованості по аліментам, тому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2020 у твердій грошовій сумі (по 3500 грн на кожну дитину), встановивши стягнення аліментів у розмірі 1/3 від доходу позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище змінилося в гіршу сторони та він не спроможний виконувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2020 про стягнення з нього аліментів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що, на день розгляду справи по суті, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, тому в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed