Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

06.11.2019 року адвокат Фуртатова М.Ю. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за позивачем право власності на 9/10 часток житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування. Ухвалою суду від 12.11.2019 р. зазначену позовну заяву залишено без руху. 03.12.2019 р. на виконання ухвали позивачем надано нову редакцію позовної заяви, в якій відповідачем також зазначено територіальну громаду м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради. Позовна заява мотивована тим, що позивачу [PERSON] належить 1/10 частка житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач зареєстрований та проживає у вказано будинку. Співвласниками цього будинку також є [PERSON] 1/10 частка, [PERSON] 1/10 частка, [PERSON] 1/10 частка, [PERSON] 3/5 частки. На даний час ці особи померли, спадщина після їх смерті нотаріально не оформлялась. Позивач залишився єдиним спадкоємцем, який прийняв спадкове майно у вигляді житлового будинку. Донька [PERSON] [PERSON] до нотаріуса на території України не зверталась, спадщину не оформила. Оформити спадщину в позасудовому порядку не виявляється можливим, у зв`язку з цим він змушений звернутись до суду. 04.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 29 січня 2020 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Гавловської Ю.В., в якій вона зазначає про визнання відповідачем позову і просить розглянути справу без участі відповідача та її представника. 03 лютого 2020 року ухвалою суду витребувано докази з КП ММР «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», Першої миколаївської державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Миколаївської області. 07 квітня 2020 року до суду надійшло повідомлення з Першої миколаївської державної нотаріальної контори. 29 квітня 2020 року до суду надійшла інвентаризаційна справа за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 43. 16 червня 2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 22 червня 2020 року судом отримано відповідь з Державного нотаріального архіву Миколаївської області. Представник позивача до судового засідання надала заяву, в якій просила розглянути позовну заяву без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслала суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Представник територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився. про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснень не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно наданих копій правовстановлюючих документів (свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.10.1981 р. (після смерті [PERSON] ), свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.10.2017 р. (після смерті [PERSON] )), позивачу [PERSON] належить 1/10 частка житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрований та проживає у вказаному будинку. Згідно довідки КП ММР «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.09.2019 р., співвласниками цього будинку станом на 28.12.2012 р. є: [PERSON] 1/10 частка, [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 1/10 частка; [PERSON] 3/5 частки. [PERSON] помер [INFO] (довідка №7059 від 14.11.1946 р.) [PERSON] помер [INFO] (повідомлення центрального районного комісаріату Миколаївської області). [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть від 10.04.2012 р.). Спадщина після їх смерті нотаріально не оформлялась, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №57983441 від 21.10.2019 р. 18.05.2019 [PERSON] Першою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії після смерті [PERSON] , оскільки неможливо встановити склад спадкового майна, який спадкодавець прийняв після смерті його матері - [PERSON] . З досліджених судом доказів встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав в рівних частках [PERSON] і [PERSON] , які є батьками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] і після його смерті спадщину прийняли: [PERSON] (дружина) і діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.01.1939 року.). Таким чином, частки співвласників склали: [PERSON] 3/5, [PERSON] - 1/10, [PERSON] - 1/10, [PERSON] - 1/10, [PERSON] - 1/10. [PERSON] помер [INFO] і після його смерті спадщину прийняли на підставі ст. 429 ЦК УРСР (в редакції станом на день смерті), оскільки проживали та були прописані з ним: мати [PERSON] , брати [PERSON] , [PERSON] та сестра [PERSON] . Однак спадщина оформлена не була. [INFO] помер [PERSON] . На підставі ст. 429 ЦК УРСР (в редакції станом на день смерті), оскільки проживали та були прописані з ним, спадщину прийняли: мати [PERSON] , брати [PERSON] та сестра [PERSON] . Однак спадщина оформлена не була. [PERSON] померла [INFO] і на підставі ст. 549 ЦК УРСР (станом на день відкриття спадщини) прийняв [PERSON] , оскільки фактично вступив у володіння майном і був прописаний у будинку. Однак спадщина оформлена не була. [PERSON] помер [INFO] . На підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-1957 від 16.10.1981 р., спадщина після його смерті оформлена на його сина [PERSON] (позивач) та дружину [PERSON] . Спадкове майно складалось з 1/10 житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд по [ADDRESS] . [PERSON] , яка є матір`ю відповідача і тіткою позивача, померла у 2012 році на території Російської Федерації. Спадщина після її смерті не оформлялась і зазначена обставина визнана позивачем, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. [PERSON] померла [INFO] і після її смерті [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/20 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Таким чином на даний час позивачу належить 1/10 частка вказаного нерухомого майна. Не оформленими залишається 9/10 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (згідно довідки КП «ММБТІ»). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщин або не прийняти її. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, з встановлених обставин вбачається, що частку [PERSON] має право успадкувати її племінник [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Оскільки попередні спадкоємці приймали, але належним чином не оформляли спадщину, позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку. Згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного суду від 31.08.2020 № 350/1850/17 (61-42603св18), Факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, оцінюючі досліджені докази, враховуючи, що позивач в нотаріальному порядку оформити спадщину позивач позбавлений можливості, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved