Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

05.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позовних вимог послалась на те, що 30 липня 2009 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, з травня 2014 року разом не проживають. Вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, тому вважає, що перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам і примирення між ними неможливе. Сторони в судове засідання не зявились, представник позивачки та відповідач подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Представник позивачки вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що\~\~[PERSON], народжений 29.12.1985 року\~\~в с. Вікно (Україна) та [PERSON], народжена 02.04.1988 року в с. Жужеляни (Україна) одружились 30 липня 2009 року в Римі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, підтвердженим Апостиль, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Комуни м. Рим, Італія, акт №01230, частина 1, серія 03. Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, підтвердженого Апостиль, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комуни м. Рим, акт № 00992, частина 2, серія В23. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. Статтею 13 СК України визначено, що частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між\~\~громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 63 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» - припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved