Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

04 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 07 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 86. Свої вимоги мотивує тим, що з 07 жовтня 2003 року вони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області шлюбі, актовий запис № 86, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося через те, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони шлюбні відносини не підтримують, стали чужими один одному. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. У судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 11 грудня 2015 року, у судове засідання також не з'явився. Через канцелярію суду подав письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про одруження серії [NUMBER] 07 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 86. Після реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка -[PERSON] (а.с.6). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна та визначення місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Беручи до уваги те, що відповідачем [PERSON] не заявлено вимогу про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України, суд це питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишиться без змін -[PERSON]. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved