Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

05.07.2016 року первинно позивач [PERSON] (а.с.2-4) та 12.06.2017 року повторно зі зміненим складом позивачів по справі (а.с.85-87) позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просили суд визнати за ними у порядку спадкування за законом після померлого батька та сина [PERSON], померлого 19.04.2014 року, право власності по 1/3 частини на домоволодіння, розташоване за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, 1 Ухвалою суду від 22.08.2016 року провадження по справі було відкрито (а.с.31). В подальшому для розгляду справи за клопотанням позивача [PERSON] судом неодноразово витребовувалися докази як із Золочівської державної нотаріальної контори для підтвердження факту звернення відповідачів, так і від відповідача в редакції уточнених позовних вимог з метою встановлення місця реєстрації померлого [PERSON] та за ким у по господарській книзі зареєстроване на даний час домоволодіння за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, 1. Останній раз залишилося не вирішеним питання надання суду погосподарської книги за вказаною адресою на підставі ухвали суду від 04.07.2017 року (а.с.107), яку суд для розгляду справи бажає витребувати від відповідача. Від відповідача після зміни позовних вимог з іншим складом позивачів надійшла заява від 20.06.2017 року про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с.99). Від третьої особи по справі після зміни позовних вимог з іншим складом позивачів по справі надійшла заява від 26.07.2017 року про розгляд справи за відсутності представника вказаної особи (а.с.128). Ухвалою судді від 07.05.2018 року справа була прийнята судом до свого провадження та призначення до слухання, витребувано повторно від відповідача для приєднання до матеріалів справи по господарську книгу на домоволодіння за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, 1 (а.с.140-141). В обгрунтування позову в редакції уточнених позовних вимог було зазначено, що19.04.2014 року помер син та батько позивачів по справі [PERSON]. За життя в 1990 році ним було отримано в користування земельну ділянку, на якій він побудував житловий будинок, які знаходяться на даний час за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, 1. Вказаний будинок не був введений в експлуатацію, а відповідно речове право зареєстровано не було. В той же час будинок, як вбачається з технічного паспорту на нього був побудований в час, коли реєстрація будинків та домоволодінь в сільських населених пунктах не відбувалася, а відповідно померлий не міг зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, а тому у позивачів, які звернулися до нотаріуса із заявами про оформлення своїх спадкових прав не було можливості зробити це в адміністративному порядку, у звязку з чим вони вимушені звернутися до суду із відповідних позовом з метою захисту свого цивільного права. У судове засідання позивачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не прибули, надавши кожен окремо заяви про слухання справи за їх відсутності та підтримання заявлених позовних вимог (а.с.147-149). Від представника відповідача за довіреністю надійшла заява, в якій вказаний представник просила винести рішення суду на розсуд суду, додатково на виконання ухвали судді про прийняття справи до свого провадження та призначення до слухання від 07.05.2018 року в частині витребування доказів надала суду інформацію, що в межах селища міського типу Золочів Золочівського району Харківської області погосподарські книги не ведуться, а за бажанням власників домоволодінь ведуться облікові картки, при цьому на домоволодіння, на яке претендують позивачі така облікова картка не заводилася (а.с.145-146). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.142). Враховуючи, що учасники справи до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 19.04.2014 року у смт. Золочів помер [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №455489, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №65 від 22.04.2014 року)(а.с.19). Позивач по справі [PERSON] є сином померлого, підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-ВЛ №333902, виданим Золочівським відділом ЗАЦС Харківської області 19.05.1987 року (актовий запис №91 від 19.05.1987 року)(а.с.7). Позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого, що підтверджується витягом №00016825034 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 01.07.2016 року (а.с.10). За життя на підставі рішення виконавчого комітету Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 14.11.1995 року «Про закріплення земельної ділянки по фактичному користуванню гр. [PERSON] у смт. Золочів по вул. Кірова, 1» за померлим була закріплена земельна ділянка площею 1500,00 м2 за домоволодіння, та 1846 м2 для ведення підсобного господарства (а.с.14-17). На підставі рішення виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області від 24.12.2014 року «Про присвоєння поштової адреси житловому будинку» житловому будинку за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, 1 був присвоєний вказаний номер (а.с.18). Вказана обставина також підтверджується відповіддю від 12.01.2015 року за №1 на ім`я завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району Харківської області» (а.с.21). Після померлого [PERSON] 02.09.2014 року за заявою позивача [PERSON] була заведена спадкова справа №219/2014, що підтверджується витягом із спадкового реєстру №38260075 від 02.09.2014 року (а.с.20). 02.07.2016 року за №1087/02-31 позивач [PERSON] отримав відмову державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності спадкодавця на житловий будинок не було зареєстровано (а.с.22). Відповідно до копії паспорта позивач [PERSON] станом на час смерті спадкодавця був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.5, зворотній бік). Згідно довідки депутата Золочівської селищної ради [PERSON] від 07.07.2016 року було зазначено, що фактично померлий [PERSON] на час смерті мешкав за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, буд. 1 (а.с.38). В той же час адресно-довідковий підрозділ ГУ ДМС України в Харківській області 07.08.2017 року повідомив, що померлий [PERSON] був зареєстрований до дня смерті за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Піонерська, 20 (а.с.134). З адресою Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів. вул. Піонерська, 20 були зареєстровані на час смерті [PERSON] також позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України від 22.07.2016 року, які суд отримав при відкритті провадження за первинною позовною заявою (а.с.29, 30). Надаючи оцінку доказам щодо місця проживання померлого [PERSON] станом на час смерті, суд критично ставиться до довідки депутата Золочівської селищної ради [PERSON] від 07.07.2016, оскільки вказаний факт іншими доказами по справі не підтверджується, а тому встановлює, що померлий [PERSON] мешкав за місцем своєї реєстрації у смт. Золочів по вул. Піонерській, 20 разом із своїми батьками позивачами по справі [PERSON] та [PERSON], інший позивач по справі [PERSON] мешкав окремо від померлого. Заповіт померлим за життя не складався, що підтверджує витяг зі спадкового реєстру від 30.05.2017 року №47906947 (а.с.80), а тому спадкування в даній справі відбувається виключно на підставі закону. Таким чином позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після померлого на підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, оскільки мекали разом із померлим на час його смерті. Відмова нотаріусом в оформленні їм спадкових прав на підставі постанови від 27.06.2017 року за №1688/02-31 (а.с.104) відбулася через знов таки відсутність реєстрації права власності на житловий будинок, який є предметом позову. Вирішуючи питання прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька, то судом встановлюється, що вказана особа не була зареєстрована з померлим за однією адресою, а тому повинна була відповідно до норм ч.1 ст.1269 ЦК України до нотаріуса у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, однак вказану дію позивач зробив лише 02.07.2016 року, що слідує із постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.07.2016 року (а.с.22), тобто із пропуском вказаного строку. Заяв про визначення позивачу [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини після померлого або встановлення факту спільного проживання ані позовна заява, ані інші наявні у суду докази не містять, а тому підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності в частині 1/3 на житловий будинок за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, 1 у суду немає, а тому вказаному позивачу у задоволенні його частини позовних вимог слід відмовити. В той же час суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право на визнання за ними права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Кірова, 1 після померлого сина [PERSON], і вказана обставина не є виходом суду за межі позовних вимог, оскільки, по-перше, судовий збір при зверненні до суду сплачений як за увесь будинок, а по-друге, їх помилка щодо належних їм прав відбулася через те, що вони послідовно виконували дії третього позивача по справі [PERSON] їх онука, який невірно визначив спосіб захисту своїх прав, зменшивши при цьому обєм спадкових прав вказаних позивачів. Крім цього, виконуючи вимоги принципу повноти судового розгляду суд встановлює, що частка, на яку претендував позивач [PERSON] у розмірі 1/3 частини вищевказаного житлового будинку належить їм на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України та повинна бути поділена між вказаними позивачами порівну, у звязку з чим збільшується обєм їх прав по справі, що не протирічить діючом законодавству. Вирішуючи питання можливості реєстрації права власності на житловий будинок після померлого [PERSON] суд відкидає посилання позивачів на інструкцію «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, оскільки відповідно до неї не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, або до них не приєднані, оскільки будинок був побудований саме у смт. Золочів, а тому підставою для визнання на нього права власності є закон УРСР 1991 року «Про власність», який діяв на час його побудови і який визначав правові підстави виникнення, оформлення та реєстрації права власності в Україні. Відповідно до ч.3 ст.5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини, а саме спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у визначениц законом строк. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Строків оформлення спадкових прав діюче законодавство не визначає. При постановленні рішення по справі суд вказує усі наявні за даними БТІ при житловому будинку господарські будівлі з метою реєстрації права власності на них відповідно до технічного паспорту, наявного в матеріалах справи та довідки КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» Харківської області. На підставі зазначеного та

Outcome: approved