Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що у її власності перебуває квартира [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 15.04.1999 року. Згідно витягу № 36779600 з реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні виданого 28.01.2019 року центром надання адміністративних послуг Голосіївської РДА у м. Києві, довідки № 2571851 про реєстрацію місця проживання ооби виданої 31.01.2019 року відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА у м. Києві, довідки № 2550398 про реєстрацію місця проживання особи виданої 29.01.2019 року відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА у м. Києві у квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , з 20.01.1998 року по теперішній час і [PERSON] , [INFO] , з 04.09.2007 року по теперішній час. [PERSON] фактично не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.01.2019 року головою правління обслуговуючої організації ЖБК «Залізничний-2». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою також зазначено, що відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому [PERSON] , як власник житлового приміщення, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки [PERSON] створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. З тих підстав, що за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються права позивачки. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 12.02.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. У підготовче засідання позивачка не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, повідомив суду, що не заперечує щодо задоволення заявлених у позовній заяві вимог. За правилами частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення увипадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 15.04.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Пірнак Мирославою Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за № 6-726 (а.с. 7). За даними довідки про реєстрацію місця проживання у квартирі [ADDRESS] , виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 31.01.2019 року за № 2571851, у квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] з 04.09.2007 року, однак за вказаною адресою не зареєстрований (а.с. 12). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28 січня 2019 року засвідчено те, що за адресою: [ADDRESS] , починаючи з вересня 2013 року, громадянин [PERSON] фактично не проживає (а.с. 5). Суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки факт реєстрації його місця проживання створює перешкоди для використання власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються її ж законні права та інтереси, крім того, суд приймає до уваги, що відповідач не заперечував проти заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved