Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

07.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] З січня 2013 року вони в квартирі не проживають, комунальні платежі не сплачують, особистих речей в квартирі не мають. Тому [PERSON] просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в його квартирі. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням. Позивач пояснив, що відповідачі є родичами дружини. Позивач зареєстрував їх у своїй квартирі для отримання ними паспортів. Відповідачі в квартирі позивача фактично не проживали, а в 2013 році поїхали з м. Львова. Інформації про місце перебування відповідачів позивач не має, відносин з ними не підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України на адресу за місцем її реєстрації. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2006 року позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі, проте не мешкають в ній більш ніж два роки. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та актами, що складені 23.03.2015 року, 19.06.2015 року, 25.08.2015 року комісією в складі майстрів і паспортиста ЛКП «Старий Сихів». Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Стаття 316 ЦК України передбачає, що правом власності особи є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів судом, одним з яких є припинення дії, яка порушує право. Таким чином, власник сам визначає своє право володіння й розпорядження власністю. Спосіб судового захисту порушеного права позивача, обраний ним, не суперечить законодавству і може бути застосований судом. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є законним власником квартири, відповідачі є родичами дружини позивача. З 2013 року вони не проживають в квартирі, що належить позивачу, проте продовжують бути зареєстрованими в цій квартирі, чим порушують право позивача, як власника житла. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved