Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

06 лютого 2017 року [PERSON] і [PERSON] звернулася до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 21 жовтня 2003 року помер їхній дядько по лінії батька, [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,34 га, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №658140. Зазначають, що за життя допомагали дядьку, а після його смерті розпорядилися речами, зберігали документи. Своєчасно спадщину після смерті останнього вони не прийняли у звязку із скрутним матеріальним становищем, юридичною необізнаністю та відсутністю відомостей про належність померлому вищезгаданої земельної ділянки. На даний час вони не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно користуватися спадковим майном, так як пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] і [PERSON] просять визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті дядька - [PERSON], який помер 21 жовтня 2003 року, тривалістю в два місяці. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 41). Позивачка [PERSON] у судове засідання не не зявилися. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 42). Представник відповідача Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 37). Третя особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Сумській області [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала листа, в якому просить розглянути справу в її відсутність (а. с. 39). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер 21 жовтня 2003 року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності 01 січня 2004 року Цивільним кодексом України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Частиною 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 28 лютого 1979 року помер батько [PERSON] - [PERSON] (а. с. 9, 15). 26 грудня 1988 року помер батько позивачки - [PERSON] [PERSON] (а. с. 13-14, 44). Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-БП №197286 21 жовтня 2003 року в с. Машарі, Білопільського району, Сумської області помер рідний дядько позивачів по лінії батька - - [PERSON] (а. с. 8, 10-12). Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №658140, виданим Верхосульською сільською радою Білопільського району Сумської області 18 червня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року №89, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №158, посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,34 га в межах згідно з планом, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 16). З довідки Верхосульської сільської ради від 15 грудня 2016 року №692 вбачається, що [PERSON] постійно до дня смерті 21 жовтня 2003 року проживав один у [INFO]. Спадкоємцями померлого за законом є його племінниці - [PERSON] і [PERSON]. Заповіт від імені померлого виконавчим комітетом Верхосульської сільської ради не посвідчувався (а. с. 18). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20 лютого 2017 року спадкова справа після [PERSON], який помер 21 жовтня 2003 року не заводилася (а. с. 40). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] мають право на спадщину за законом після рідного дядька, [PERSON], який помер 21 жовтня 2003 року, однак вони не можуть реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] і [PERSON] пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлого дядька, [PERSON], у звязку із скрутним матеріальним становищем, юридичною необізнаністю та відсутністю відомостей про наявність спадкового майна. Суд вважає, що позивачі пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини після дядька з поважних причин, у звязку з чим позовні вимоги останніх підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved