Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

06.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення 51 091 грн 60 к. заборгованості за договорами про надання правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.07.2014 року, 22.08.2014 року та 15.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договори про надання правової допомоги № ПДА-10/7/14-ц, ПД-22/8/14-ц та ПД-15/9/14-а. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на стягненні з відповідача за укладеними договорами про надання правової допомоги № ПДА-10/7/14-ц від 10.07.2014 року, № ПД-22/8/14-ц від 22.08.2014 року та № ПД-15/9/14-а від 15.09.2014 року заборгованості в розмірі 5 000 грн. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні беззаперечно визнали заявлені позовні вимоги, повідомивши про намір відповідача повного відшкодування заборгованості в сумі 5 000 грн. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте останні скористались на власний розсуд своїми правами щодо предмету спору. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що між сторонами по справі мало місце укладення цивільно-правової угоди, зокрема, договорів про надання послуг, які мають виконуватись відповідно до вимог ст.526 ЦК України /а.с.5-6,8-9,11-12/. Предметом договору № ПДА-10/7/14-ц від 10.07.2014 року є надання позивачем на користь відповідача правових послуг у формі консультацій та здійснення підготовки для порушення апеляційного провадження, а також ведення справи в апеляційному суді Чернігівської області /ЄУН № 742/3924/14/. Згідно п.2.1 даного договору винагорода за послуги, що виконується адвокатом визначається домовленістю сторін в розмірі погодженому сторонами в окремому протоколі погодження ціни та підлягають сплаті адвокату протягом місяця з часу укладення цього договору /а.с.5/. Відповідно до калькуляції витрат на правову допомогу адвоката при наданні правової допомоги згідно договору № ПДА-10/7/14-ц від 10.07.2014 року, яка погоджена та підписана відповідачем по справі, сторони погодились про витрачення позивачем 20 годин /а.с.15/. Предметом договору № ПД-22/8/14-ц від 22.08.2014 року є надання позивачем на користь відповідача правових послуг у формі консультацій та здійснення підготовки для порушення касаційного провадження, оскарження ухвали апеляційного суду Чернігівської області /ЄУН № 742/3924/14/ до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав, ведення в подальшому справи в касаційній інстанції /а.с.8-9/. Предметом договору № ПД-15/9/14-а від 15.09.2014 року є надання позивачем на користь відповідача правових послуг у формі консультацій та здійснення підготовки для порушення провадження в справі за адміністративним позовом щодо захисту прав власника житлового будинку (незаконної реєстрації проживання сторонніх осіб), ведення в подальшому справи в адміністративному суді /а.с.11-12/. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст.627 ЦК України, сторони добровільно уклали зазначені договори про надання послуг за плату та самостійно визначили їх розмір і порядок розрахунків, що власне підтверджено як позивачем, так і відповідачем під час розгляду справи. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення повної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом Враховуючи вище викладене, а також визнання відповідачем уточнених позовних вимог у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права свободи, інтереси інших осіб, за умови відсутності інших обставин, суд, приходить до висновку про наявність беззаперечних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачається.

Outcome: approved