overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

05.01.2016 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], так як він за станом здоровя не може самостійно реалізувати свої права і захищати законні інтереси, посилаючись на те, що останній страждає тяжким хронічним психічним захворюванням в звязку з чим не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Окрім того просила суд крім визнання її\~ сина недієздатним, призначити опікуном [PERSON]\~\~ її, заявницю [PERSON] Представник заінтересованої \~особи органу опіки та піклування Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, втім надала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради. Щодо задоволення вимог заявниці не заперечувала. Суд, заслухавши \~пояснення заявника по справі, \~перевіривши \~матеріали \~справи, прийшов \~до \~наступного. \~\~ Відповідно до довідки Новобузької центральної районної лікарні за вих№01-01-11 від 05.01.2016 року [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 19.10.2002 року з діагнозом глибока розумова відсталість. Як \~вбачається \~з \~довідки МСЕК серії 10 ААВ №372324 від 18.12.2015 року [PERSON] [INFO], є інвалідом I групи з дитинства. Інвалідність встановлена безстроково. Відповідно \~до \~висновку амбулаторної \~судово-психіатричної \~експертизи №220 від 25.05.2016 року [PERSON] [INFO] \~страждає вродженим недоумством - глибокою розумовою відсталістю. По своєму психічному стану \~він не може розуміти \~значення своїх \~дій \~та керувати ними. Відповідно \~до \~ч. 1 ст. 39 ЦК України \~суд \~може \~визнати \~фізичну \~особу \~недієздатною, якщо \~вона \~внаслідок \~хронічного, стійкого \~психічного \~розладу, \~нездатна \~усвідомлювати \~значення \~своїх \~дій \~та \~\~керувати \~ними. Таким \~чином, зібрані \~у \~справі \~докази \~та \~їх \~належна \~оцінка \~вказують \~на \~наявність \~підстав \~для \~визнання \~недієздатним \~[PERSON]. Правові наслідки визнання особи недієздатною передбачені ст.41 ЦК України. Згідно ст. 58 ЦК України \~\~над фізичними особами, які визнані недієздатними \~встановлюється опіка. Оскільки \~[PERSON] \~визнаний недієздатним, тому згідно ст.60 ЦК України \~опіка над ним встановлюється судом. [PERSON] \~є рідною матірю [PERSON], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії І-ФП №038465 від 15.01.1998 року, \~органом опіки та піклування Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області надана згода на оформлення \~опікунства над [PERSON], \~тому відповідно до ст. 63 ЦК України \~[PERSON]\~ необхідно \~призначити опікуном над [PERSON]. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

05.01.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 500948232 від 20.06.2014 року в сумі 40047,45 грн. та судовий збір в сумі 1218 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 20.06.2014 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500948232 від 20.06.2014 року, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 26259,10 грн. , а відповідач в свою чергу зобовязується в порядку та на умовах, що передбачені кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строках та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 18.12.2015 р. має прострочену заборгованість в сумі 26259,10 грн., за відсотками-5878,18 грн. та по комісії-5510,17 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася. Суд про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, на підстав доказів, що містяться в справі. Судом встановлено, що 20.06.2014 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500948232 від 20.06.2014 року, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 26259,10 грн. , а відповідач в свою чергу зобовязується в порядку та на умовах, що передбачені кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строках та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 18 грудня 2015 року має заборгованість, а саме: -прострочена заборгованість за кредитом- 26259,10 грн., - заборгованість за відсотками-5878,18 грн., -заборгованість по комісії-5510,17 грн. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідачу було нараховано неустойку. Станом на 18.12.2015 р. розмір неустойки становить штраф-2400 грн., На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, однак вказана вимога на даний час не виконана. Відповідно до ст. ст. 525, 526ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

05.01.2016 року ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 45 337,76 грн., з яких: - 22 184,45 грн. - заборгованість по кредиту; - 9 778,71 грн. - проценти за користування кредитом в період з 01.03.2014 року по 25.09.2015 року; - 10 192,68 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту в період з 26.09.2014 року по 25.09.2015 року; - 3 181,92 грн.- пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в період з 26.09.2014 року по 25.09.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0332026397БН/2012-09 від 17.09.2012 року, Банк відкрив відповідачу кредитну лінію на суму 61 000,00 грн. строком до 29.08.2014 року, а також передбачено щомісячну сплату частини кредиту і процентів за користування коштами, а також пеня, у випадку неналежного виконання умов Договору. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.59) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 10.03.2016 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

05.01.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 05.06.2004 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з 2007 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. Ухвалою суду від 11.02.2016 року за клопотанням відповідача, сторонам було надано строк для примирення тривалістю 3 місяці, провадження по справі було зупинено. 25.05.2016 року провадження по справі відновлено, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити, оскільки наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 93 ( а.с. 7 ). Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( 8,9 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст. ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

05.01.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 22.11.2005 року . Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з грудня 2014 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повне визнання позовних вимог, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2005оку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 284 ( а.с. 4 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 7 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

05.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 1-3 з вимогою про вселення в будинок №21 по вулиці Калинова в місті Чернігів Чернігівської області, із зобовязанням відповідачів надати йому ключі від замків вхідних дверей помешкання. 17.02.2016 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов, в якому просить суд виселити позивача із вказаного помешкання в порядку ст.116 ч.1 ЖК України, який ухвалою суду був обєднаний в одне провадження з первісним позовом (а.с.32-34). Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] в періоди з 08.06.1996 року по 27.01.1998 року та з 17.05.2008 року по 12.04.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.10, 25, 116). Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.09.2005 року, яке видане виконавчим комітетом Деснянської районної ради міста Чернігова, є власником житлового будинку №21 по вулиці Калинова в місті Чернігів, де з 06.08.1996 року зареєстрований та мешкав позивач (а.с.110, 9-10). Відповідач [PERSON] з жовтня 2015 року створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним помешканням (замінивши замки на вхідних дверях). Стаття 47 частина перша та третя Конституції України гарантують громадянам України, що кожен має право на житло і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Таким чином, позивач має право користуватися вказаним будинком, так як він вселився туди у встановленому порядку, тривалий час проживав там на правах члена сімї відповідача 1, а з часу розлучення як колишній член сімї, а тому вимоги позивача про вселення ґрунтується на вимогах закону. На переконання суду, перешкоди в користуванні позивачем будинком створює тільки власник будинку діючи протиправно всупереч вимог вищевказаних нормативних актів і вона повинна нести цивільно-правову відповідальність за порушення житлових прав позивача. Позовна вимога відповідача [PERSON] про виселення позивача з вказаного помешкання без надання іншого житла задоволенню не підлягає, так як вона предявлена до суду після подачі первісного позову щоб виправдати вказані вище власні неправомірні дії стосовно житлових прав позивача та відсутності доказів про систематичне порушення останнім правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача 1.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

05.01.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 184 в будинку № 7 по вул. Савчука в м. Чернігові. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин з 2012 року та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду сповіщався через оголошення у пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки ОЖБК м. Чернігова від 25.12.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані власник [PERSON] та піднаймач [PERSON] Відповідно до акту, затвердженого керуючим ОЖБК [PERSON] від 23.12.2015 року, [PERSON] зареєстрований, але мешкає з 2012 року за адресою: м. Чернігів, вул. Савчука, 7/184. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За таких обставин, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

05.01.2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач зареєстрували шлюб 14 вересня 2013 року, від спільного життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

05.01.2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 22.01.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Однією сімєю проживали до липня 2015 року. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини\~ від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка на задоволенні позову наполягала. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони 22.01.2011 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис №10 (а.с.7).\~ Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка згідно довідки про склад сім`ї виконкому Волноваської міської ради депутатів Волноваського району Донецької області від 05.01.2016 за №57, проживає разом з позивачкою (а.с.9). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому суд, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також обставини, що мають істотне значення, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітної плати (доходу) до повноліття дитини, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 551, 20 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 180 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

05.01.2016 року позивач ТОВ «Маркс.Капітал» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] збитки в порядку регресу у розмірі 1748,20 грн. та судові витрати у розмірі 1218 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 липня 2013 року о 16 годині 00 хвилин по вул. Довженка, 3 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю: автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Вину відповідача у скоєнні ДТП було встановлено у судовому порядку, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2013 року (справа № 761/24520/13-п). На дату ДТП діяв Договір про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Статус», що підтверджується страховим полісом [NUMBER]. 15 листопада 2013 року до ПрАТ «Страхова компанія «Статус» із заявою на виплату страхового відшкодування звернувся власник пошкодженого автомобіля [NUMBER], [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

05.01.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 8070,00 грн.. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач послалася на те, що 31.05.2016, о 12 год. 15 хв., в м. Києві по вул. Гарматній, 7, відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Саманд», д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач. В результаті даної ДТП позивачу було завдано матеріальної шкоди у зазначеному вище розмірі. Оскільки, вина відповідача у вказаній ДТП була встановлена постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2016, а він не бажає добровільно відшкодовувати завдану ним шкоду, позивач звернувся зданим позовом до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений судом про час та місце розгляду справи. З огляду на належне повідомлення відповідача, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

05.01.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому в відділі ЗАГС Саксаганського РВК м.Кривого Рогу 17.06.1988 р., актовий запис № 593. Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинено з березня 2013 року, вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, зі згоди позивача позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони зареєстрували шлюб в відділі ЗАГС Саксаганського РВК м.Кривого Рогу 17.06.1988 р., актовий запис № 593 а.с.3, шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2013 року, втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved