Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

05 грудня 2016 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, який обґрунтовує тим, що 15.06.2013 року між ним та [PERSON] укладений договір позики грошових коштів, в підтвердження чого відповідачем складена розпизка. Згідно умов договору, [PERSON] позичив у нього грошові кошти у сумі 36300 грн., що станом на момент укладання даного договору складало еквівалент 4530, 00 доларів США. Фактично предметом позики були грошові кошти у доларах США у розмірі 4530 доларів США, однак, враховуючи, що чинним законодавством розрахунки в іноземній валюті заборонені, він позичив [PERSON] грошові кошти у національній валюті гривні України, що в еквіваленті на час укладання договору становило 36300,00 грн. Під час укладання договору позики були присутні свідки, які можуть підтвердити факт укладання договору позики, а також повідомити про предмет договору. Строк виконання зобовязання до 01.01.2014 року, однак, станом на 02.12.2016 року [PERSON] не виконав обовязки щодо повернення предмету позики. Сума 4530 доларів США, яка зазначена у договорі від 15.06.2013 року станом на 02.12.2016 року у гривневому еквіваленті, з урахуванням округлення складає 116141,00 грн. Розмір 3% річних від суми 116141 грн. за період прострочки повернення боргу, тобто з 01.01.2014 року по 02.12.2016 року з округленням складає 10453,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму позики у розмірі 116141,00 грн., 3% річних за час прострочення повернення боргу у сумі 10453,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю просив їх задовольнити, пояснив, що гроші в борг були надані в гривнах, але враховували, що ці гроші будуть повертатися в гривні в еквіваленті до долару на час укладання договору позики. Вони не зазначили в розписки, що гроші передаються в доларах, бо розрахунки в іноземній валюті чинним законодавством заборонені. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, вважаючи, що є всі законні підстави для задоволення позову. Строк позовної давності не сплинув. Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, вважаючи, що сплинув строк позовної давності для виниклих правовідносин. Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши надані докази, зокрема оригінал розписки, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до оригіналу розписки від 15.06.2003 року, [PERSON] взяв у [PERSON] в борг гроші в сумі 36300,00 гривень, що за курсом НБУ складає 4530 доларів США, та зобовязався повернути до 01 січня 2014 року (а.с.43) Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, факт отримання грошей у борг, а саме 36300,00 гривень підтверджується оригіналом розписки, яка знаходилася у позивача та не поверталася відповідачу. Відповідно до ч.2 ст.1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані позичальником у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, суд вважає, що підлягає задоволенню вимоги про стягнення боргу саме в сумі 36300,00 гривень, оскілки саме ця сума у гривнах була передана позивачем та прийнята відповідачем, що зазначено у розписці. Достатніх, належних та беззаперечних доказів передання грошових коштів у доларах США суду не представлено. Згідно ст.625 ч.2, ст.1050 ч.1 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, обґрунтованість вимог про стягнення боргу у сумі 36300,00 гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2014 року по 15.03.2017 року в розмірі 2398,78 грн., виходячи з наступного розрахунку: 36300,00 грн. х 3 х 804 дня (період прострочки) / 365 / 100. Суд не приймає заяву представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, бо відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.Як зазначено у розписці строк виконання зобовязання встановлено до 01.01.2014 року. Зобовязання в установлений строк не виконано, а отже саме з цього моменту йде порушення права позивача на повернення суми позики та починається перебіг строку позовної давності 3 роки, тобто 01.01.2017 року позивач має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позов поданий до суду 05.12.2016 року, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1265,94 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача на загальну суму 38698,78 грн. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн., бо саме такий мінімальний розмір судового збору за подання заяв майнового характеру встановлений Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial