Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

07.04.2015р. [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою до ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько», а 12.05.2015р. уточнив свою позовну заяву, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно із сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серія ДН №0073370 від 27 грудня 1996 р., його покійна матір [PERSON] мала у власності земельний пай, розміром 8,0 умовних кадастрових гектарів, в с. Прелесне, Слов»янського р-ну. Після смерті матері він успадкував належний їй земельний пай, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. За час свого життя матір уклала договір оренди земельної ділянки. Договір було укладено у 1996 році. На час укладання, обов»язок щодо його державної реєстрації був відсутній. Відповідно до п. 4 Договору, плата за землю становила 720 грн. З 1997р. відповідач жодного разу орендну платню не перераховував. Матір була не обізнана і тому з вимогами не зверталась. Після смерті матері, я неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами повернути йому заборгованість з орендної платні, вже навіть договір оренди закінчився ще у 2008 році, але заборгованість з оренди йому так і не сплатили. Відповідач навіть після закінчення договору продовжував користуватися земельною ділянкою, згідно з п. 2 Договору, строк дії договору 12 років. Посилаючись на вимоги ст. 21 ч.1,2, ст.24 Закону України «Про оренду землі», ст. 526 ЦК України; п.»в» ч.1 ст.96 Земельного Кодексу України, просить суд: - зобов»язати відповідача надати розрахунок з орендної платні за договором оренди земельної ділянки б/н за період з 1997р. по 20145р.; - стягнути з ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько» на його [PERSON] користь заборгованість з орендної платні за користування земельною ділянкою за період з 1997р. по 2014 р.; - витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги уточнив та просив їх задовольнити, стягнувши з ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько» на його [PERSON] користь заборгованість з орендної платні за користування земельною ділянкою за період з 2002р. по 2014р., відповідно до розрахунку та витрати по сплаті судового збору, відповідно до квитанції. Представник позивача [PERSON], діюча за довіреністю №264 (а.с.39), позовні вимоги викладені [PERSON] у судовому засіданні підтримала та показала, що згідно із сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серія ДН №0073370 від 27 грудня 1996 р., покійна матір позивача - [PERSON] мала у власності земельний пай, розміром 8,0 умовних кадастрових гектарів, в с. Прелесне, Слов»янського р-ну. При житті матір позивача [PERSON], у 1996 року уклала договір оренди земельної ділянки, На той час обов»язок щодо його державної реєстрації був відсутній. Відповідно до п. 4 Договору, плата за землю становила 720 грн. З 1997р. відповідач жодного разу орендну платню не перераховував, а матір позивача, як особа, яка була не обізнана, з вимогами про сплату орендної плати не зверталась, тому на час її смерті утворилась заборгованість по орендній платі, що у свою чергу підтверджується наданими до справи відповідачем документами, де вказано, що заборгованість з орендної платні філії «Колос» ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько» за період з 01.01.2009р. до 31.08.2012р.становить 9200, 52 грн. Ліквідатором філії «Колос» було надано витяг з книги «Отоваривание земельного пая 2001г.», з якого також вбачається, що [PERSON] отримувала при житті продукти харчування, а після смерті вугілля. Згідно цієї книги сальдо на 01.01.2002р. становить 10 коп. Після смерті матері, [PERSON] успадкував належний їй земельний пай, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами повернути йому заборгованість з орендної платні, як під час дії договору, так і після його закінчення у 2008 році, але заборгованість з оренди йому так і не сплатили. Відповідач навіть після закінчення договору продовжував користуватися земельною ділянкою, але при цьому виниклу заборгованість не виплачував. Просила суд позовні вимоги [PERSON]М задовольнити у повному обсязі - стягнути з ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько» на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою з 2002р. по 2008р. 5050 грн., з 2009р. по 2012р. 9200,52 грн., у 2013р. 2295 грн., у 2014р. 2295 грн., а всього 18830,52 грн. Представник ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько» - [PERSON], в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що позивач посилається на якийсь договір оренди земельної ділянки, укладений [PERSON] з відповідачем у 1996 році на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) розміром 8,0 умовних кадастрових га, серії ДН №0073370. Вказаний договір відповідач зі [PERSON] не укладав і не міг укладати, так як ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько» було утворено та зареєстровано 17.02.1998р., філія «Колос» ДП «Агрофірма «Шахтар» АП «Шахта ім. А.Ф. Засядько», в процесі господарської діяльності якої безпосередньо використовувалась земля, згідно повідомлень Слов»янської РДА, утворена 29.10.1998р., згідно наказу №16. Відповідачем укладались договори оренди земельних часток (паїв), розташованих на території Прелеснянської сільської ради Слов»янського району, з власниками відповідних земельних паїв, починаючи з 2000 року, котрі реєструвались у відповідності з діючими на той час правилами в Прелеснянській сільської ради Слов»янського району Донецької області. У відповідача викликає сумнів спірний договір оренди, так як на той момент міг укладатись договір оренди тільки земельної частки (паю), а не земельної ділянки, оскільки на той час не існувало поняття «Земельна ділянка». Крім того, у залученому позивачем договорі є порушення суттєвих умов договору, а саме: не вказана дата укладання договору, у зв»язку з чим не можливо встановити строк закінчення дії договору; в плеамбулі договору вказано найменування орендаря, який на час укладання договору навіть не був зареєстрований, як юридична особа; договір від імені орендаря підписаний директором абсолютно іншої юридичної особи СТОВ «Колос», яка не має ніякого відношення до ДП «Агрофірма» «Шахтар» АП «Шахта ім. Засядько» і не є його структурним підрозділом; також не конкретизована довіреність, на підставі якої, як вказано у спірному договорі, діяв директор СТОВ «Колос». Не зрозуміло, яким чином і в який час поставлена печатка відповідача. ДП «Агрофірма» «Шахтар» АП «Шахта ім. Засядько» не визнає факту укладання договору оренди земельного паю в розмірі 8 умовних кадастрових га зі [PERSON] Можливо вона і укладала якийсь договір з СТОВ «Колос», директором котрого і був підписаний спірний договір. У відповідності з вимогами статей 27 та 60 ЦПК України, позивач не надав жодного доказу того, що він звертався до відповідача. Безпідставними є твердження позивача, що землі, які тепер йому належать, використовуються відповідачем. Слід зауважити, що землі сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Прелеснянської сільради Слов»янського району, орендувались ДП «Агрофірма» «Шахтар» АП «Шахта ім. Засядько» для ведення сільськогосподарської діяльності в галузі рослинництва філіалом «Колос» ДП «Агрофірма» «Шахтар» АП «Шахта ім. Засядько». З кінця 2012 року вказаний філіал не здійснює господарську діяльність та знятий з державної реєстрації 15.11.2012р., у зв»язку з чим укладені договори оренди земельних ділянок були розірвані. З кінця 2012р. вищевказані землі орендуються у фізичних осіб-власників земельних ділянок не відповідачем, а зовсім іншою юридичною особою. Крім того, позивачем в порушення ст.ст. 257,261 ЦПК України, порушено строк позовної давності по даній категорії спорів, як вбачається з доданих до позовної заяви документів,позивач не заявляв, а суд не розглядав, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у зв»язку з чим, вважає необхідним застосувати положення ст. 257 ЦК України зі всіма потому наслідками. Вважає, що позивач не обгрунтував у відповідності до вимог ЦК та ЦПК позовні вимоги; доводи наведені у позовній заяві є необгрутованими, надуманими і не підтверджуються доказами, а тому позов [PERSON] к ДП «Агрофірма» «Шахтар» АП «Шахта ім. Засядько» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою не підлягає задоволенню у повному обсязі, як неогрутовані та недоведені. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідків: [PERSON] та [PERSON], дослідивши документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. [PERSON] 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - відповідно до Сертифікату серії ДН номер 0073370 від 27.12.1996 року, виданого [PERSON] - головою Словянської райдержадміністрації, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» розміром 8,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.5) - у 1997 році в с. Прелесне, Словянського район, Донецької області між [PERSON] матір»ю позивача [PERSON] та директором СТОВ «Колос» [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, що знаходиться у громадянина, відповідно до якого [PERSON], як орендодавець надає а СТОВ «Колос», в подальшому філія «Колос» ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», як орендар, приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в с. Прелесне, загальною площею 8,0 в умовних кадастрових га,, грошовою оцінкою земельної ділянки - 28425 грн. Сума орендної плати, включаючи невиплачену, підлягає індексації на дату їх виплати у відповідності до рівня інфляції національної валюти України. Орендна плата вноситься орендарем щорічно у розмірі 720 грн., а також розрахунок можливий сільськогосподарською продукцією та послугами. Відповідно до п.7 Договору, договір оренди земельної ділянки призупиняється у разі закінчення строку на який було укладено договір, розірвання договору оренди, придбання орендарем земельної ділянки у власність, смерті орендодавця і відмови членів його сем»ї від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідація орендаря. Договір оренди земельної ділянки може бути розірвано тільки за взаємною згодою сторін. За вимогою однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у наслідок невиконання сторонами своїх обовязків, передбачених у договорі а також на підставах, передбачених ст. 27 Земельного кодексу. Реорганізація орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди (а. с.4). Відповідно до статей 1, 13 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. (частини 1, 2 стаття 22 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У суді також було встановлено, що 30 липня 2001р. [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.10) та після іі смерті спадщину прийняв син [PERSON] [PERSON], про що свідчать свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6,7,8). Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Перелічені вище обставини були підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками - [PERSON] та [PERSON], які показали, що у 1996 році було розпаювання земель КСП «Колос» та всі члени даного господарства отримали як майнові паї так і земельні. Матір позивача працювала дояркою і отримала 8 умовних кадастрових гектар. На той час виділу землі у натурі не було, тому представники Слов»янської райдержадміністрації та ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» приїздили вже з заготовленими бланками договорів оренди земельних ділянок, у які заносились данні осіб та належних їм умовних кадастрових гектар, відповідно до отриманих сертифікатів, та роздавали орендодавцям, у тому числі і [PERSON] Такий же договір було укладено і свідком [PERSON], який щорічно отримував орендну плату. Договори були укладені без дати, мали підпис [PERSON] на той час директора СТОВ «Колос», та печатку ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька». Орендодавці, у тому числі і [PERSON], лише підписували дані договори та один оригінал отримували на руки. В подальшому вся земля перейшла з СТОВ «Колос» до філії «Колос» у зв»язку з реорганізацією і до цього часу вона використовується відповідачем. Після смерті [PERSON] спадкоємцем став її син [PERSON] Свідок [PERSON], вказав на те, що він, будучи головою сільради, неодноразово звертався до ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» з проханням про повернення до сільради земель тих осіб, котрі померли, для подальшого встановлення спадкоємців та передачі їм землі, але по цей час ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» земля померлих осіб і при цьому ніяких витрат щодо її оренди не несе. Таким чином, судом з достовірністю встановлено, що відповідач ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», протягом тривалого часу використовував земельну ділянку [PERSON] після смерті останньої, яка померла 30 липня 2001р., при цьому не відраховував ніякої орендної плати спадкоємцеві [PERSON], у зв»язку з чим станом на 01.01.2015 року ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», має заборгованість перед позивачем з орендної плати за 2002р. - 2008р. 5050 грн., за 2009р. - 2012р. 9200,52 грн., за 2013р. 2295 грн., за 2014р. 2295 грн., а всього 18830,52 грн. Відповідачем не визнається факт наявності заборгованості перед позивачем за вказаний ним період часу, однак при цьому ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» не надав жодного доказу, який би спростовував вимоги позивача. Посилання відповідача на те, що договір не має дати, що даний договір було укладено не з ним, а з іншою юридичною особою, спростовується тими доказами, які були досліджені у суді, а саме: - що договори без дати укладалися і з іншими орендодавцями (а.с.79,80,81,81), але при цьому останні отримували від відповідача орендну плату; - що СТОВ «Колос» реорганізуючись, набуло статус філії ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» і разом з тим, уся земля, які були на території Прелесненської сільської ради Слов»янського району, включаючи і земельний пай [PERSON], перейшло до відповідача, який використовував її за призначенням, при цьому, орендної плати [PERSON], а в подальшому і її спадкоємцеві [PERSON] позивачеві по справі, не виплачував; - що представник відповідача у суді не міг пояснити, яким чином, всі договори, які залучені позивачем, засвідчені печаткою ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», у тому числі у договір укладений зі [PERSON]; - що із залученого витягу з книги «Отоваривание земельного пая 2001г», який було надано ліквідатором філії «Колос» ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька», вбачається, що [PERSON] при житті отримувала орендну плату у вигляді продуктів харчування, а після смерті за рахунок орендної плати було отримано вугілля (а.с.58-60). Представник відповідача у суді не спростувала того факту, що [PERSON] отримала на підставі рішення Слов»янської райдержадміністрації від 27.11.1996р. №763 земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос»; а також не надала жодного доказу, який би вказував на те, що земельна частка [PERSON] була виділена у натурі та передана у користування іншим особам або господарствам. Також, у суді було встановлено, що на початок 1997 року, земля КСП «Колос» Слов»янського району, яка була розпайована, але оброблялась саме цим КПС, яке у цьому ж 1997р. реорганізувалось у СТОВ «Колос», а у 1998 р. у філію «Колос» ДП «Агрофірма «Шахтар» ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька». При реорганізації даного господарства земля постійно знаходилась у користуванні «Колос», який би вид господарської діяльності дане підприємство не мало б. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з відповідача слід стягнути заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою з 2002р. по 2008р. 5050 грн., з 2009р. по 2012р. 9200,52 грн., у 2013р. 2295 грн., у 2014р. 2295 грн., а всього 18830,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved