Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

06.07.2017 позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, у якому просить суд визнати договір оренди землі №БА0045939 від 28.12.2016, зареєстрований 06.03.2017 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В. недійсним та скасувати його державну реєстрацію, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.11.2016 вона отримала свідоцтво про право на спадщину після свого померлого [INFO] батька - [PERSON] . Свідоцтво видано на земельну ділянку, площею 4,0600 га, кадастровий номер 5324280900:00:010:0020, яка розташована та території Покровської (колишньої Жовтневої) сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя її батьком було укладено договір оренди земельної ділянки, належної йому на праві власності, з ТОВ «Бурат Агро». Після оформлення права власності на земельну ділянку, вона отримала від ТОВ «Бурат Агро» орендну плату за 2016 рік за договором оренди, укладеним між відповідачем та її батьком та повідомила, що у подальшому вона не має наміру передавати належну їй земельну ділянку в оренду. Весною 2017 вона дізналась, що ТОВ «Бурат Агро» вже обробила земельну ділянку та про існування оскаржуваного договору оренди від 29.03.2017 зі строком дії - до 31.12.2024. Позивачка стверджує, що вона із відповідачем не укладала та не підписувала жодних договорів. Доручення від свого імені на укладення від свого імені будь-яких договорів не надавала. Зазначає, що 28.12.2016 перебувала на лікуванні у неврологічному відділення в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського. Вважає, що підпис, який міститься у оскаржуваному договорі оренди належить не їй, а невідомій особі. Тому вважає, що відсутність її волевиявлення на укладення договору оренди землі свідчить про факт, що вищезазначений правочин є недійсним. Провадження у справі відкрито 07.07.2017 суддею [PERSON]. 24.01.2018 відповідачем до суду надано заперечення на позовну заяву (т. 1 а.с.62-63), у якому він просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що твердження позивачки про те, що вона не підписувала оскаржуваного договору не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. Відповідач стверджує, що волевиявлення обох учасників оскаржуваного правочину було вільним. Ухвалою від 25.01.2018 провадження у даній справі зупинено у зв`язку із призначенням у справі судово-почеркознавчої експертизи. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.03.2018. 27.04.2018 справу прийнято до свого провадження суддею [PERSON] та поновлено провадження у справі. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.09.2018. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 25.02.2019 справу передано на розгляд головуючому судді Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19). Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 10.10.2018. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 25.02.2019 справу передано на розгляд головуючому судді Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19). 28.03.2019 суддею Лизенко І.В. справу прийнято до провадження, повторно розпочато розгляд справи у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового провадження. Ухвалою суду від 13.05.2019 витребувано докази, призначено почеркознавчу експертизу у справі, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені М.С. Бокаріуса, провадження у справі зупинено. Розгляд справи не було завершено у зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 05.03.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 30.07.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О., яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. Ухвалою від 03.08.2020 справу прийнято до провадження суддею Романенко О.О., ухвалено розгляд справи проводити повторно за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового розгляду, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 01.09.2020 ухвалою суду за клопотанням позивачки призначено повторну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено до завершення проведення судової експертизи. 02.09.2020 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у якій він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що твердження позивачки про те, що вона не підписувала оскаржуваного договору не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. Відповідач стверджує, що волевиявлення обох учасників оскаржуваного правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Вказує на те, що позивачкою визнано той факт, що за життя її батьком було укладено договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Бурат Агро» На виконання своїх обов`язків за договором оренди землі відповідачем виплачено позивачці орендну плату своєчасно та у повному обсязі. Посилається на норми ст. 32 Закону України «Про оренду землі. Окрім того, зазначає, що позивачка посилаючись на те, що вона не укладала оскаржуваного договору, просить суд визнати його недійсним, однак недійсним може бути визнано лише укладений правочин (т. 2 а.с.21-22). Ухвалою суду від 11.01.2021 поновлено провадження у справі у зв`язку із закінченням проведення судової почеркознавчої експертизи у справі, призначено відкрите підготовче провадження у справі. 12.03.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судове засідання з`явились: позивачка та її представник, інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Наголошувала на тому, що не підписувала оскаржуваного договору оренди землі, оскільки у день його складання перебувала на лікуванні у лікарні. Суду також повідомила, що отримувала орендну плату за оскаржуваним договором, не відмовлялася від її отримання та не повертала її відповідачу. Представник позивачки адвокат Ткаченко А.В. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. посилаючись на обставини, викладені у позові та просила задовольнити. Зазначили, що позивачка не підписувала оскаржуваного договору оренди землі, оскільки у день його підписання перебувала на лікуванні у лікарні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надави до суду клопотання, у якому просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені позовні вимоги не визнає х підстав, викладених у відзиві від 28.08.2020 та просить відмовити у задоволенні позову (т. 2 а.с.87). Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, повно та всебічно дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2016, зареєстрованого у реєстрі за № 1058, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 4,0600 га, кадастровий номер 5324280900:00:010:0020, яка розташована та території Покровської (колишньої Жовтневої) сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (склад угідь - рілля) 4,0600 га) (т. 1 а.с.8). Із свідоцтва про право на спадщину від 25.11.2016 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.11.2016 № 45924849 (т. 1 а.с.9) також вбачається, що вказану земельну ділянку позивачкою отримано у спадщину після батька [PERSON] , померлого [INFO] , якому земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 022559. Право власності позивачки на спірну земельну ділянку також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 73983904 від 25.11.2016 (т. 1 а.с.10). Зі схеми розміщення земельної ділянки [PERSON] та кадастрового плану (т. 1 а.с.14-15) вбачається, що кадастровий номер вищевказаної земельної ділянки, належної позивачці - 5324280900:00:010:0020 та вона розташована на території Жовтневої сільської ради. 28.12.2016 між [PERSON] та ТОВ «Бурат Агро» укладено оскаржуваний договір оренди землі № БА0045939, за умовами якого [PERSON] передано у оренду ТОВ «Бурат Агро» земельну ділянку, площею 4,06 га, кадастровий номер 5324280900:00:010:0020. належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1058, виданого 25.11.2016 (т. 1 а.с.11-12). У вказаному договорі оренди землі б/н від 28.12.2016 у графах «Підпис» містяться підписи від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - директора ТОВ «Бурат-Агро» Петрова М.В . Згідно п. 8 даного договору, договір оренди укладено строком до 31.12.2024. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Пунктом 9 цього договору визначено розмір, умови та порядок виплати орендної плати. Акт приймання-передачі земельної ділянки від 28.12.2016, за яким позивачкою передано у оренду спірну земельну ділянку відповідачу, у графі «Підпис» також містяться підписи від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - директора ТОВ «Бурат-Агро» Петрова М.В. (т. 1 а.с.13). На підставі вищевказаного договору оренди, приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Кривенко Н.В. внесено запис № 19364095 від 06.03.2017 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки [PERSON] за ТОВ «Бурат Агро» строком до 31.12.2024, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.03.2017 № 83766306 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 09.03..2017 № 82051469 (т. 1 а.с.16-17). За період з 2017 по 2019 рік включно позивачка отримувала орендну плату від відповідача за оскаржуваним договором оренди, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1 від 10.01.2019, № 1 від 12.11.2019, № 1 від 15.02.2018 та відомостями розподілу масових виплат від 10.01.2019, від 12.11.2019, від 15.02.2018 (т. 2 а.с.23-31). Окрім того, отримання орендної плати підтверджено позивачкою у судовому засіданні. 25.04.2017 представник позивачки звернулась до відповідача із заявою про надання їй екземпляру оскаржуваного договору (т. 1 а.с.18). 12.05.2017 представниками позивачки відповідачу подано заяву про вжиття невідкладних заходів щодо повернення належної [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 5324280900:00:010:0020. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 26099, [PERSON] знаходилася у неврологічному відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. ИМ.В. Скліфосовського з 28.12.2016 по 10.01.2017 (т. 1 а.с.20-21). З повідомлення Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 09.11.2018, вбачається, що у зв`язку з неповерненням матеріалів справи до експертної установи у зв`язку зі звільнення судді у відставку та неможливістю утворити новий склад суду, неможливо надати висновок експерту (т. 1 а.с.118-119). Згідно висновку експерта Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 1356-1357 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи по матеріалах цивільної справи № 546/619/17 від 30.01.2020 (т. 1 а.с.186-193) та висновку експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України № 2465 від 18.12.2020 (т. 2 а.с.54-61) - підписи від імені [PERSON] у графах «Орендодавець ____ [PERSON] » договору оренди землі №БА0045939 від 28.12.2016, виконані [PERSON] ; - підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець ____ [PERSON] » акту приймання-передачі земельної ділянки від 28.12.2016, виконаний [PERSON] . Спір у справі виник із земельних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного та земельного законодавства. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Положення абзацу другого частини першої цієї статті визначають істотні умови договору. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». При цьому, саме Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Договір оренди землі як вид правочину відновиться до двосторонніх правочинів. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Як встановлено судом на підставі висновків двох судово-почеркознавчих експертиз, проведених у даній справі, підписи у оскаржуваному договорі оренди та акті приймання-передачі вчинені саме позивачкою - [PERSON] , а не іншою особою, як стверджує позивачка. Посилання позивачки та її представників на те, що [PERSON] не могла підписати договір оренди землі 28.12.2016, оскільки саме у цей день вона поступила на лікування у Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського не заслуговують на увагу з огляду на наступне. З виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 26099, вбачається, що [PERSON] знаходилася у неврологічному відділення Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського з 28.12.2016 по 10.01.2017 (т. 1 а.с.20-21). Виписка не містить часу, з якого позивачка поступила на лікування 28.12.2016. Не містить також часу укладення оскаржуваний позивачкою договір оренди землі від 28.12.2016. З огляду на зазначене, той факт, що з 28.12.2016 позивачка почала лікування в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського не виключає можливості укладення нею до цього у цей же день, 28.12.2016, оскаржуваного договору оренди землі. Суд також враховує, що протягом 2017-2019 років позивачка отримувала виплату орендної плати, не заперечувала проти такої виплати та не повертала її відповідачу. Окрім того, позивачкою не доведено жодними належними та допустимим доказами її твердження про те, що підпис, який міститься від її імені у оскаржуваному договорі оренди землі від 28.12.2016 належить не їй, а іншій особі. Більше того, таке твердження позивачки спростовується двома висновками судово-почеркознавчої експертизи. Суд окремо зауважує, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Таким чином, у даному випадку, з урахуванням підстави позову, а саме твердження позивачки про те, що вона не підписувала оскаржуваний договір оренди, ефективним способом захисту права, яке позивачка, як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/204716-ц. Однак, враховуючи те, що судом встановлено, що факт підписання оспорюваного договору оренди від 28.12.2016 саме позивачкою, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підтверджені належними та допустими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, а не у зв`язку з обранням невірного способу захисту. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задавлені позову, судові витрати, понесені [PERSON] , покладаються на позивачку. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed