Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

05.07.2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Донецьку. Заяву обґрунтовує наступним чином. [INFO] його народила [PERSON] [INFO] його мати померла у Буденовському районі м. Донецька, який на цей час є тимчасово окупованою територією України. Нелегітимними органами, що діють на тимчасово окупованій території України, йому видано медичне свідоцтво про смерть матері та свідоцтво про смерть матері. З метою реєстрації факту смерті матері у встановленому законом порядку він звернувся до Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), але отримав відмову у проведенні державної реєстрації факту смерті, оскільки пред`явлені ним документи не відповідають вимогам Правил державної реєстрації актів цивільного стану України, що затверджені Наказом МУЮ від 18.10.2010 року за № 52/5. Внаслідок того, що провести реєстрацію факту смерті своєї матері в позасудовому порядку він можливості не має, звернувся до суду з цією заявою. Ухвалою суду від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 13.07.2021 року. У зв`язку з неявкою заявника у судове засідання та відсутністю клопотання про розгляд справи у його відсутність, судове засідання відкладено на 03.08.2021 року. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Заявник вимоги заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України підтримав. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про її задоволення за наступних підстав. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із вимогами ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , заявник є сином [PERSON] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 260 від 12.09.2020 року, довідки про причини смерті за № 71 від 25.01.2021 року, що видана лікарем комунального закладу «Міська клінічна лікарня № 2 «Енергетик» м. Донецька [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла у м. Донецьку внаслідок гемотампонади перикарда, лінійного розриву вхідного відділу аорти, вираженого атеросклерозу грудного та брюшного відділів аорти з тромбозом. Заявнику незаконно утвореними на тимчасово окупованій території України формуваннями видано так зване свідоцтво про смерть матері, яке ним пред`явлено до Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Листом від 26.05.2021 року за № 1101/20.22-31 Шевченківський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , оскільки надане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке видане Кіровським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Донецької області від 12.09.2021 року не відповідає вимогам ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилам державної реєстрації актів цивільного стану, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року. Отже, Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті його матері, оскільки і довідка про смерть, і лікарське свідоцтво про смерть, і свідоцтво про смерть органу реєстрації актів цивільного стану, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В цей же час, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем смерті матері заявник не має можливості, оскільки її смерть настала на тимчасово окупованій території України. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Указом Президента за № 32/2019 від 07.02.2019 року визначено, що м. Донецьк є населеним пунктом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Нормою ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, які затверджені наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . Матір заявника померла у 2020 році у м. Донецьку, який знаходиться на тимчасово окупованій території України. Факт смерті [PERSON] , [INFO] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та лікарською довідкою про смерть. Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявником пред`явлено документи, які видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Внаслідок невідповідності виданих документів формі, що визначена чинним законодавством України, заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті матері. Встановлення факту смерті матері необхідно заявнику для подальшої реалізації цивільних прав. Оцінюючи у сукупності надані докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] , з метою забезпечення його права на отримання свідоцтва про смерть матері, відповідно до норм чинного законодавства України, з тим, щоб реалізувати право на отримання спадщини та про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що смерть [PERSON] , [INFO] , настала у віці 80 років, [INFO] у м. Донецьку, що є тимчасово окупованою територією України. Враховуючи те, що заявник звільнений від сплати судового збору, останній слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved