overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 лютого по 05 серпня 2014 року в розмірі 13531 грн 83 коп. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача визнала позов частково. Вона повідомила про визнання відповідачем суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні лише в розмірі 1796 грн 85 коп. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у відповідача на посаді контролера контрольно-пропускного пункту. Наказом від 19.02.2014 року № 8-к його було звільнено з роботи 17.02.2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України (а.с. 10). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В день звільнення відповідач з позивачем не розрахувався, що стало причиною його звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.05.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто 12885 грн 66 коп. у відшкодування заборгованості по заробітній платі та 400 грн у відшкодування завданої моральної шкоди. Як убачається з пояснень сторін, рішення суду відповідачем до цього часу не виконано, а заборгованість по зарплаті не виплачена. Згідно статті 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з наданого відповідачем табеля обліку використання робочого часу та пояснень сторін, відповідач працював змінами. В грудні 2013 року він відпрацював 176 годин, що складає 7 добових змін і додатково 8 годин, а в січні 2014 року - 192 години, що складає 8 добових змін. За грудень 2013 року - січень 2014 року включно позивачу було виплачено 3443 грн 16 коп. /1663.34 + 1779.82/. Таким чином, середньомісячний заробіток позивача складав 1721 грн 58 коп. /3443.16 : 2/. Враховуючи складність обрахунку середньоденного заробітку позивача, що пов'язано з мінливим графіком його роботи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача середній заробіток за 6 повних місяців затримки розрахунку при звільненні, за період з 18 лютого по 17 серпня 2014 року включно, в розмірі 10329 грн 48 коп. /1721.58 х 6/.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми завдатку та збитків у розмірі 47940 грн. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30.04.2012 року. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Представник відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 30.04.2012 року сторони уклали в простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого домовилися не пізніше 25.05.2012 року укласти договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] розміщений на земельній ділянці площею 0.1586 га, вартістю 199750 грн. Під час укладення попереднього договору позивач передав відповідачеві аванс в розмірі 23970 грн , у рахунок майбутньої оплати за договором купівлі-продажу нерухомого майна (а. с. 6 - 9). Посилаючись на невиконання відповідачем умов попереднього договору, в частині укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна в строк не пізніше 25.05.2012 року, позивач просить суд стягнути з відповідача суму завдатку в розмірі 23970 грн, а також додатково стягнути 23970 грн у відшкодування завданих цим збитків, а всього 47940 грн, з підстав, передбачених статтями 571, 635 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 635 ЦК України (далі - Кодекс) попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Як убачається з тексту попереднього договору, сторони домовилися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу нерухомого майна. Статтею 657 Кодексу встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з цього, укладений сторонами попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. В силу положень частини першої статті 220 Кодексу, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За приписом частини першої статті 216 Кодексу недійсний (нікчемний) правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, укладений сторонами попередній договір не створює для них жодних юридичних наслідків, що позбавляє позивача права вимагати стягнення з відповідача суми завдатку та відшкодування завданих збитків з підстав, передбачених статтями 571, 635 Кодексу, якими передбачено наслідки невиконання договірних зобов'язань. У той же час, застосування судом до спірних правовідносин наслідків нікчемного правочину, встановлених частиною першою статті 216 Кодексу, буде вважатися виходом за межі позовних вимог, оскільки такої матеріально-правової вимоги позивач не заявляє. За таких обставин, даний позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою-анкетою № 021-043759/13-00938-вкл-к від 22.01.2013 року в сумі 12199 грн. 22 коп. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до укладеної анкети-заяви [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на 6000 грн. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.1 % на рік при безготівковому розрахунку у торгово-сервісній мережі до 60 днів (пільговий період) та 60 % річних після пільгового періоду та інших видів операцій, тобто розмір відсоткової ставки на несанкціонований овердрафт становить 60 % річних. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 04.07.2014 року складає 12199 грн. 22 коп. Справу просять розглядати у відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечують, про що подали заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, рекомендований лист повернено з поштовою відміткою, що за вказаною адресою не проживає. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 22 січня 2013 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви-анкети № 021-043759/13-00938-вкл-к ,на підставі якого останньому встановлено кредитний ліміт на 6000 грн. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.1 % на рік при безготівковому розрахунку у торгово-сервісній мережі до 60 днів (пільговий період) та 60 % річних після пільгового періоду та інших видів операцій, тобто розмір відсоткової ставки на несанкціонований овердрафт становить 60 % річних. Відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 04.07.2014 року складає -12199 грн. 22 коп., в тім числі: 5878.00 грн. - заборгованість по кредиту, 6321.22 грн.- нараховані відсотки та витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся з позовом про визначення йому додаткового строку в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не звився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що після померлого [INFO] батька [PERSON], залишилося спадкове майно. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON], є його син [PERSON], позивач у справі У визначений законом шестимісячний термін, позивач із заявою до нотаріальної контори не звертався, так як вважав, що він успадкував майно шляхом володіння правовстановлюючими документами. Як визначено ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Наведену позивачем причину, через яку він пропустив визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд знаходить поважною. Крім того, згідно інформаційного листа Новосанжарської райдержнотконтори від 05.09.2014 року № 1854/01-16, після померлого [INFO] [PERSON], спадкова справа не заводилася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання в розмірі 1218 грн. до 30.06.2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її батьком. В даний час вона навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті ім. Т.Г. Шевченка, а тому просила стягнути аліменти на період її навчання в розмірі 1218 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і наполягала на їх задоволенні. Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що на даний час не працює, а тому міг сплачувати аліменти в розмірі 200-300 грн. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] є донькою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 4 ), яка навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті ім. Т.Г. Шевченка. Навчання є безоплатне, проте стипендії не отримує. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітню дитину, яка навчається і потребує матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Довідкою від 04.09.2014 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на навчанні з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. Суд з врахуванням матеріального стану відповідача, наявності в нього на утриманні неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 05.08.2014 року на період навчання до 30.06.2015 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO] з 22.05.2012 року. За час спільного проживання в них народилася донька [PERSON], [INFO], що засвідчує актовий запис, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.07.2012 року за № 134. На даний час всі витрати на утримання доньки позивачка несе сама. Відповідач добровільної допомоги не надає. Тому позивачка змушена звернутися до суду з заявою про примусове стягнення з Відповідача аліментів. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутності. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] [INFO] з 22.05.2012 року. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.07.2012 року, встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом їх виселення. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачі самовільно та без її згоди вселилися в квартиру, змінили замки вхідних дверей, чим унеможливили реалізацію нею права власності на квартиру. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебували в шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.10.2014 року. За час шлюбу сторони придбали у власність квартиру [ADDRESS], при цьому сторони та їх дочка мають право власності на 1/3 частин цієї квартири кожний (а. с. 57 - 59, 88, 89). Крім того, позивач має право особистої власності на квартиру [ADDRESS], яке отримала на підставі договору дарування від 12.05.2011 року (а. с. 10 - 13, далі - Квартира). Як убачається з матеріалів справи (а. с. 86, 87) сторони припинили сімейні відносини ще до розірвання шлюбу судом. Відповідач самовільно та без згоди позивача вселився разом із співвідповідачем в Квартиру позивача, змінив замки вхідних дверей, чим унеможливив реалізацію позивачем права власності на Квартиру. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено вище, відповідач має право на 1/3 частину квартири [ADDRESS]; він не є членом сім'ї позивача, при цьому вселився в Квартиру разом із співвідповідачем без згоди її власника. На теперішній час відповідачі проживають в Квартирі без реєстрації. За таких обставин, відповідачі не набули права користування Квартирою, що є безумовною підставою для їх виселення без надання іншого жилого приміщення. Виходячи з викладеного, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

05.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу на утримання сина, [PERSON], [INFO] в зв'язку з його навчанням. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково в розмірі 1/10 частини заробітку відповідача, оскільки має на утриманні малолітню дитину від нового шлюбу та дружина перебуває у декретній відпустці. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірваний 15.02.2001 року сторони мають сина, [PERSON], [INFO], який навчається на третьому курсі денного відділення Лохвицького медичного училища. Навчається за контрактом та стипендію не отримує. Згідно договору про навчання №11 плата за надання освітньої послуги за рік складає 4500 грн. Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а відповідач є працездатним та з врахуванням у відповідача на утримання малолітньої дитини, його доходу та доходу позивача в розмірі 1700 грн., суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення позивача до суду, на період його навчання в Лохвицькому медичному училищі до 30.06.2016 року, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

05.08.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. На підтвердження своїх вимог в заяві вказала, що 19 липня 1993 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені з липня 2013 року. Дитина знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто, участі в утримані доньки відповідач не бере. Відповідач працює без оформлення трудової книжки. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється, стан здоров'я у нього нормальний. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Від представника позивача (до розгляду справи по суті) надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою представника позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 19 липня 1993 року зареєстрували шлюб. - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]; - копія довідки видана Новоолександрівською сільською радою Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що донька [PERSON], [INFO] дійсно проживає з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

05.08.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача ? частину його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про укладання шлюбу, встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved