Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

05 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 06.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 21723 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 631181688 від 13.06.2019 року, що утворилася за період з 22.12.2019 року по 10.04.2020 року в загальному розмірі 12595,77 грн., а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 650,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нотаріус вчинив вищевказаний напис з грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5, та вимог Закону України «Про нотаріат» а саме, зміст оскаржуваного виконавчого напису не відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат» щодо найменування та місця проживання боржника, дати й місця його народження, місця роботи, які зазначені не вірно; загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача в розмірі 13245,77 грн. є також не вірною, оскільки розрахована із завищеним розміром оплати за вчинення виконавчого напису в сумі 650 грн. Також даний виконавчий напис здійснений лише за фактом подання стягувачем документів, однак це не свідчить про відсутність спору стосовно вказаної заборгованості; строкова заборгованість за сумою кредиту у розмірі 8907,43 грн. перевищує в половину суми одержаної позики, так як позивачу було відкрито кредитну лінію на 10000 грн. Також позивач вважає, що відповідач безпідставно обчислив загальний розмір заборгованості за угодою позики, навіть не запропонувавши позивачу під час дії карантину кредитні канікули чи реструктуризацію боргу у відповідності до рекомендацій постанови Правління НБУ від 26.03.2020 року за № 39 та від 21.12.2020 року за № 160. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №21723 від 06.07.2020 року є безпідставним, незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням статей 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат». Також, 05 лютого 2021 року разом з позовом, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову (а.с. 21-23). Ухвалою від 11 лютого 2021 року вжито заходів по забезпеченню позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу у виконавчому провадженні №64108377 від 12.01.2021 року з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 06 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 21723 до набрання судовим рішенням по справі законної сили. (а.с. 34, 35). Ухвалою судді від 11 лютого 2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання (а.с. 32, 33). Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року постановлено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи про вчинення 06.07.2020 року виконавчого напису, зареєстрованого за № 21723 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором № 631181688 від 13.06.2019 року, що утворилась за період з 22.12.2019 року по 10.04.2020 року в загальному розмірі 12595,77 грн. (а.с. 36). 02 березня 2021 року за вх. № 992/21 судом отримано від приватного нотаріуса Хара Н.С. належним чином завірені копії документів, на підставі яких 06.07.2020 року був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 21723. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа Банк» Усікова Л.О. в судове засідання не з`явилася, але надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, а також зазначила, що проти позовних вимог заперечує. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала клопотання про слухання справи за її відсутності, а також просить постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 липня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №21723) про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №631181688 від 13.06.2019 року, на підставі якого приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович 12 січня 2021 року відкрив виконавче провадження №64108377 та зобов`язав боржника подати декларацію про майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі - 650,00 грн. Також 12 січня 2021 року приватний виконавець Валявський О.А. виніс постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 569,00 грн., про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 1324,57 грн., про арешт коштів боржника, що підтверджується копіями виконавчого напису, та копіями відповідних постанов (а.с. 25-28). 12 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постанова направлена по місцю роботи позивача, а саме до Головного управління Національної поліції в Київській області (а.с.29). Звертаючись до суду з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначає, що такий порушує його законне право на захист своїх законних прав та інтересів, оскільки вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів. Вирішуючи даний позов, суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до абзацу 3 пункту 4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та абзацу 4 частини першої статті 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Однак, у оскаржуваному виконавчому напису всупереч вказаних вище вимог не вірно зазначено місце проживання (місцезнаходження) позивача та місце його народження, а саме: місце проживання (місцезнаходження) зазначено: « [ADDRESS] » та місце народження зазначено: «м. Богуслав», місце роботи зазначено «не працює», що не відповідає дійсності. Так, із копії анкети - заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» №631181688, підписаної позивачем [PERSON] 13.06.2019 року вбачається, що місце народження клієнта зазначено: «м. Донецьк»; місце фактичного проживання клієнта зазначено: « [ADDRESS] ; місце роботи зазначено: «Богуславське відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУНП в Київській області». Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992, при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В судовому засіданні встановлено, що на виконання вимог пункту 2 вище вказаного Переліку відповідач звертаючись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надав нотаріусу всі необхідні документи для вчинення 06.07.2020 року оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса № 21723, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису, оригінал кредитного договору, виписку з рахунку боржника за період з 14.02.2020 року по 16.03.2020 року; документи стягувача та документи, що підтверджують повноваження представника стягувача. Із наданих документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, які були отримані судом від приватного нотаріуса Хара Н.С., вбачається наявність повідомлення представника АТ «Альфа-Банк» про порушення основного зобов`язання, яке адресоване [PERSON] 10.04.2020 року за місцем його реєстрації ( [ADDRESS] ), однак доказів направлення та отримання [PERSON] вказаної вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, матеріали не містять. В даному випадку відповідачем були порушенні норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме: абз. 3 ст.24 (щодо надіслання вимоги-повідомлення), п. 6 ч. 2 ст. 27 (обов`язок стягувача щодо надання 30-ти днів на добровільне виконання вимоги) та п. 5 ч. 2 ст. 27 (відсутність попередження про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати Відповідач (обтяжувач). Також відповідачем не дотримано положення частини 4 статті 16 Закону «Про споживче кредитування» №1734, яким визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Таким чином, для процедури стягнення боргу за кредитною угодою або договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса для забезпечення прав та інтересів боржника, останньому має бути відомо що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитною угодою або договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивач наголошує на тому, що відповідач перед зверненням до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису не направляв йому вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, а також не надав приватному нотаріусу доказів направлення цієї вимоги та її одержання позивачем. Відповідач не довів протилежного та не надав суду доказів того факту, що боржнику направлялось повідомлення про порушення основного зобов`язання від 10.04.2020. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З наявного в матеріалах справи кредитного договору № 631181688 (анкета - заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк»), який був підписаний 13.06.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] вбачається, що сума кредит видається на споживчі цілі, сума кредиту складає - 10000 гривень, строк кредитування - 24 місяці; процентна ставка фіксована -24% річних відсотків; пеня - відсутня; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % в рік - 5,5%; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки - 100 грн. в день виникнення прострочки; 300 грн. в разі: якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів. Наявність та розмір комісії та процентів - не зазначено. З доданої виписки за кредитним договором від 14.06.2019 року № 631181688 за період з 14.02.2020 року по 16.03.2020 року вбачається, що заборгованість становить з наступного: 3528,23 - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8907,43 - строкова заборгованість за сумою кредиту; 160,11 - строкова заборгованість за комісією та процентами, всього - 12595,77 грн., яка станом на 06.07.2020 року не погашена. Отже, на переконання суду, в даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, посилання позивача [PERSON] на ту обставину, що відповідач під час дії карантину не запропонував йому кредитні канікули чи реструктуризацію боргу у відповідності до рекомендацій постанови Правління НБУ від 26.03.2020 року №39 та 21.12.2020 №160 беруться судом до уваги з наступних підстав. Відповідно до пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734 визначено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), виконання зобов`язань зі сплати платежів), споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Таким чином, на законодавчому рівні Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України вирішено про звільнення позичальника від повернення основної суми кредиту за графіком на період не менше дії карантину та звільнено від сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів, передбачених договором та законом, у разі, якщо позичальник порушить свої зобов`язання за кредитом договором, тобто кредитори за період карантину не можуть нараховувати та застосовувати штрафні санкції (штрафи та пені) за прострочку платежів. Однак відповідач обчислив загальний розмір заборгованості за угодою позики, нарахував штрафні санкції та звернувся до приватного нотаріуса із заявою про стягнення заборгованості за період з 22.12.2019 року по 10.04.2020 року, тобто під час дії карантину. Внаслідок чого, приватний нотаріус 06.07.2020 року під час дії карантину, прийняв від відповідача документи щодо розрахунку заборгованості та прийшов до помилкового висновку про їх безспірність, тобто вчинив виконавчий напис, який позивач вважає таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували їх можливі заперечення, а наданих приватним нотаріусом на вимогу суду документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис недостатньо для з`ясування наявності безспірності заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved