Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

06.02.2019 року позивач Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 06.09.2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого позивач надав кредит на суму 10000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язалася повернути кредит протягом 24 календарних місяці, до 10.09.2010 року. Проте відповідач умови договору не виконала та станом на 30.01.2019 року має заборгованість в розмірі 127143,84 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019 року позовну заяву Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2018 року, заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019 переглянуто та скасовано, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, електронною поштою надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких остання просила у задоволенні позовних вимогах кредитної спілки про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, справу слухати у її відсутність. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 06 вересня 2008 року Кредитна спілка «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] уклали кредитний договір №КВ-20/0848/08/885*#, за умовами якого КС «Перше Кредитне Товариство» зобов`язалася надати відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 10000 гривень. В свою чергу, відповідач зобов`язалася повернути кредит протягом 24 місяців від дати надання кредиту з умов щомісячної сплати процентів за користування кредитом що становить 0,148 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку прострочення сплати процентів за користування кредитом або несвоєчасного повернення суми кредиту повністю або відповідної його частини, відповідач зобов`язалася сплачувати пеню у розмірі 1 проценту від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежів (п. 9.4 Договору). Позивач зазначив в своєму позові, що відповідач в свою чергу, порушила умови договору не надавши своєчасно кредитній спілці грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язанням. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначив в позовній заяві позивач у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 30.01.2019 року має перед КС «Перше Кредитне Товариство» заборгованість в сумі 127143,84 грн., що складається з: залишок боргу за тілом кредиту 7435,18 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 42021,60 грн., заборгованість по пені за прострочення платежів 77687,06 грн. Однак наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатись належним та допустимим доказом її розміру, оскільки доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Відповідно до\~ч.\~2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.8 Закону України «Про кредитні спілки» державна реєстрація кредитних спілок здійснюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг (далі - Уповноважений орган) відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Уповноваженого органу. Реєстрація кредитних спілок здійснюється шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру фінансових установ. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 року витребувано від Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» статут, довідку з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ліцензію державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону кредитна спілка припиняє діяльність шляхом її реорганізації (злиття, приєднання, поділу) або ліквідації. Кредитна спілка вважається такою, що\~\~припинила свою діяльність, після внесення запису до Державного реєстру. Ліквідація кредитної спілки провадиться: за рішенням її вищого органу управління; на підставі рішення Уповноваженого органу про скасування державної реєстрації кредитної спілки у зв`язку з виявленими фактами фальсифікації чи викривлення інформації, яка була подана кредитною спілкою на момент її державної реєстрації і мала істотне значення для прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом. Таке рішення Уповноваженого органу може бути оскаржене кредитною спілкою в суді. Відповідно до Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 157 від 03 лютого 2010 року, Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України (Держфінпослуг) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Держфінпослуг є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.10.2017 року № 4114, Кредитну спілку «Перше Кредитне Товариство» виключено з Державного реєстру фінансових установ у звязку із систематичним невиконанням заходів впливу, застосованих Нацкомфінпослуг до фінансових установ. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. З наданих позивачем до суду письмових матеріалів вбачається, що Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи «Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» припинило свою дію 02.07.2004 року. Доказів на продовження дії або видачі нового свідоцтва позивачем надано не було. Також Ліцензія Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, яка надавала право позивачу здійснювати діяльність щодо надання фінансових послуг строком її дії закінчилася 30.05.2009 року. Отже, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, щодо обґрунтування своїх позовних вимог, правомірності нарахування заборгованості та подачі вказаного позову. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed