Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

05.03.2019 року заявник [PERSON] звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із заявою, в якій просить встановити факт того, що вона постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що після закінчення навчання в 1982 році вона переїхала до м. Запоріжжя, де влаштувалась працювати на Дніпровський алюмінієвий завод, після чого працювала на різних підприємствах та установах м. Запоріжжя, проживала вона у гуртожитках, де була зареєстрована. В 1993 році вона виїхала на місце проживання до м. Краснотурїнськ, Свердловської області, Російської Федерації, де набула громадянство РФ. В 2001 році вона придбала квартиру в м. Запоріжжі та в 2005 році повернулась з сім'єю проживати в Україну, після чого вона постійно проживає в м. Запоріжжя до цього часу. У серпні 2008 року вона отримала посвідку на постійне проживання в Україні. Вона за законом має право на отримання громадянства України, для чого їй необхідно встановити факт проживання на території України до 24.08.1991 року. В судовому засіданні [PERSON] доводи заяви підтримала, пояснила, що з 1982 року проживала в м. Запоріжжі, працювала на різних підприємствах міста, проживала в гуртожитках по вул. Сталеварів, бул. Гвардійському та по вул. Українській до 1993 року. Представник заінтересованої особи Хортицького районного відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби у Запорізькій області проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON], народилась [INFO] у м. Краснотур'їнськ Свердловської області Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки. В період навчання у місцевому технічному училищі №3 за спеціальністю «апаратник- гидрометалург», в період вересня 1981 року - липня 1982 року [PERSON] було направлено на виробничу практику до м. Запоріжжя Української Радянської Соціалістичної Республіки (Української PCP) на Дніпровський алюмінієвий завод (на даний час ПАТ «ЗАлК»). Після закінчення училища [PERSON] переїхала до м. Запоріжжя, де 17 липня 1982 року влаштувалась фільтрувальником-фільтровником на вищевказаний Дніпровський алюмінієвий завод, що підтверджується даними її трудової книжки. В подальшому заявниця працювала у ряді інших підприємств і установ м. Запоріжжя до липня 1993 року, а також була прописана у гуртожитках м. Запоріжжя по вул. Сталеварів, 8 та вул. Українській, 2 відповідно, що також підтверджується штампами про прописку у її паспорті радянського зразка. [PERSON] була знята з реєстрації в м. Запоріжжя 29.07.1993 року, та 14.12.1993 року зареєструвала місто проживання в Свердловській області, РФ, після чого набула громадянство Російської Федерації, що підтверджується довідкою Управління внутрішніх справ Свердловської області про набуття громадянства РФ від 03 березня 1997 року та її паспортом громадянки Російської Федерації. 10 листопада 1995 року Заявниця уклала шлюб з [PERSON], 1963 року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим Краснотур'їнським відділом запису актів громадянського стану Свердловської області. 30.11.2002 року заявник придбала квартиру [ADDRESS]. Згідно посвідки на постійне місце проживання для іноземців та осіб без громадянства, громадянка Росії [PERSON] 01.06.2005 року приїхала на Україну та отримала дозвіл на проживання безстроково. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] в 1982 році приїхали проживати в м. Запоріжжя, працювала на різних підприємствах міста, проживала в різних гуртожитках, до 1993 року постійно проживала в Україні. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» регламентовані випадки належності до громадянства України. Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Пунктом другим цієї норми Закону встановлено, що особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991р.) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання [PERSON] на території Україні до 24 серпня 1991 року, а тому її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved