Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

06 листопада 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання неповнолітніх дітей не мають, спір щодо спільного майна відсутній. 18 листопада 2020 року вказана позовна заява залишена без руху. 08 лютого 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Позивач до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. 11 березня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач частково погоджується з викладеним у позовній заяві, а саме вказує що спір про поділ спільного майна існує, але буде розглядатись і іншому провадженні. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, але не враховую, що на її утриманні двоє неповнолітніх дітей. З цих підстав просила позов задовольнити, судові витрати покласти на позивача, розгляд справи проводити без участі відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 лютого 1998 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 47. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили з 2017 року, сумісне господарство не ведуть. Мають спір щодо поділу спільного майна подружжя, який вирішуватиметься в іншому судовому провадженні. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved