Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства зі своїм чоловіком [PERSON], який помер 23 жовтня 2018 року та знаходження на його утриманні. На підтвердження своїх вимог заявник вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02 вересня 1976\~року по день його смерті 23 жовтня 2018 року. Заявник зазначає, що вони з чоловіком сумісно проживали однією сім'єю за одною адресою, за якої і були зареєстровані та вели спільне сумісне господарство до дня смерті чоловіка заявника. Заявник стверджує, що вона фактично знаходилась у свого померлого чоловіка на утриманні, оскільки розмір пенсії, яку він отримував, суттєво відрізнявся від доходу, який отримувала вона. Крім того, чоловік працював включно до 2016 року. Заявник зазначає, що після смерті свого чоловіка вона звернулася до Управління пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області із заявою щодо можливості призначення їй пенсії у зв'язку із втратою годувальника, однак, їй було відмовлено у цьому у зв'язку із відсутністю підтверджуючих даний факт документів, отже заявник змушена звернутися із цією заявою до суду. Ухвалою суду від 06.02.2019 року у справі було відкрито окреме провадження. Заявник в судове засідання 15.02.2019 року не з'явилася, разом із заявою до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. З копії свідоцтва про смерть серії ІІ-НО № 057336 від 03.12.2018 року вбачається, що [PERSON] помер 23 жовтня 2018 року у м.Донецьку. Судом встановлено, що 02 вересня 1976 року між заявником [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Палацом щастя м.Донецька, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 2009, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-НО № 382913. Прізвище дружини після одруження «Бухтіярова». Як вбачається з паспортних даних заявника (паспорт громадянина України серії ВС 470184, виданого Кіровським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області 11.10.2000 року) [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно довідки № [NUMBER] від 28.07.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території за адресою: м.Марїнка, вул.Шевченко, будинок 52. Згідно довідки № [NUMBER] від 15.03.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території за адресою: м.Марїнка, вул.Шевченко, будинок 52 з зареєстрованого місця проживання за адресою: [INFO]. Отже, судом встановлено та підтверджено документально, що заявник [PERSON] та її померлий чоловік були зареєстровані за однією і тією адресою, а потім проживали як внутрішньо переміщені особи за адресою: м.Марїнка, вул.Шевченко, будинок 52. З копії пенсійного посвідчення серії АЗ № 151765 від 10.08.2005 року вбачається, що [PERSON], [INFO] отримує пенсію за віком з 18.05.2005 року. З копії довідки № 1349 від 18.01.2019 року, яка видана Управлінням пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області вбачається, що [PERSON] за липень-грудень 2018 року отримала пенсію за віком усього у розмірі 11032,23 гривні. Судом встановлено та підтверджено документально, що [PERSON] працював з 20.08.1966 року включно по 02.09.2016 року, що підтверджується копією трудової книжки на його ім'я від 20.08.1966 року, в той час, як [PERSON] працювала з 03.09.1972 року по 10.08.2015 року, що підтверджується копією трудової книжки на її ім'я від 15.05.1973 року. За правилами п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог\~ст. 315 ЦПК України\~суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п.8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до п.18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. На підставі\~статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Частиною 1\~статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1статті 38 цього\~Закону\~передбачено, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та визнання фактів її сумісного проживання однією сім'єю з померлим чоловіком [PERSON] та перебування на утриманні останнього. Відповідно до положень ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~судові витрати по цій справі не відшкодовуються, оскільки іншого не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved