Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

05.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог, посилався на те що, 31.05.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу побутового приладу термопоту торгової марки «Saturn» моделі ST-ЕК8030 в магазині «[INFO]» в м. Вільногірську вартістю 340 грн. В грудні 2014 року, під час дії гарантії (два роки) прилад вийшов з ладу і ремонту не підлягав. Уточнивши в подальшому позовні вимоги просив стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь вартість несправного приладу - термопоту торгової марки «Saturn» моделі ST-ЕК8030, який він придбав у відповідача 31.05.2014 року, в розмірі 340 (триста сорок) гривень, в тому числі моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав в ньому викладених. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання з'явився, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вислухавши позивача та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що в магазині «[INFO]» придбано термопот торгової марки «Saturn» моделі ST-ЕК8030. Факт купівлі даного приладу саме у відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] підтверджується копією розписки в якій зазначено, що товар придбано 31.05.2014 року за 340 грн. Покупцю запропоновано компенсувати вищевказану суму, він відмовився (а.с. 4). Суд враховує пояснення позивача про те, що прилад придбали його родичі та подарували йому, однак сторони не заперечують, що з приводу його ремонту та обміну звертався саме позивач. Вказане підтвердили також свідки в судовому засіданні. В процесі розгляду справи 12.01.2015 року відповідач на адресу позивача [PERSON] направив письмову пропозицією отримати прилад (а.с. 32-35). Тому твердження представника відповідача про те, що позивач не є стороною договору купівлі-продажу та у нього відсутнє право вимоги суд не може прийняти до уваги, враховуючи конкретні обставини справи. В матеріалах справи наявна розписка про прийняття в ремонт термопоту моделі ST-ЕК8030 з відбитком штампа відповідача «ФОП [PERSON] магазин побутової техніки «[INFO]»» (а.с. 5-8). Отже, прилад приймався в ремонт і виявився для ремонту непридатним (а.с. 4) в зв'язку з чим сам термопот та гарантійний талон до нього було направлено постачальнику. Вказані обставини підтвердили свідки. Спору щодо спливу гарантійний строку експлуатації у сторін немає. Долучений до позовної заяви товарний чек від 26.12.2014 року на суму 435 грн. та гарантійний талон на ST-ЕК8030 не мають значення до справи, оскільки згідно з поясненнями позивача мають відношення до іншого аналогічного приладу, придбаного його родичами 26.12.2014 року, тому є неналежним доказами згідно ст. 58 ЦПК України (а.с. 6-8). За клопотання позивач до матеріалів справи долучена заява від 17.12.2014 року про обмін непридатного для ремонту електроприлад, адресована керівництву магазину «[INFO]» без будь-яких відміток ФОП [PERSON] (а.с. 27). Згідно вартісної оцінки складу в цінах номенклатури з печаткою ФОП [PERSON], станом на 17.12.2014 року термопоту торгової марки «Saturn» моделі ST-ЕК8030 в наявності не було (а.с. 31). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] носив термопот в ремонт, потім віддав акт, що він для ремонту не придатний, термопот «Saturn» моделі ST-ЕК8030 відправили постачальнику та гарантійний талон на нього також. У той день, орієнтовно це було 17.12.2014 року, такого самого термопоту «Saturn» моделі ST-ЕК8030 не було в наявності, був в наявності термопот іншої марки. [PERSON] пояснив, що йому потрібен саме термопот «Saturn» моделі ST-ЕК8030, від отримання грошей відмовився. Письмову заяву тоді він не подавав. Чи купував позивач особисто термопот свідок не пам'ятає. Свідок [PERSON] суду показала, що наприкінці 2014 року [PERSON] прийшов до магазину «[INFO]», оскільки йому дзвонили і пропонували прийти забрати гроші або з доплатою отримати термопот іншої моделі, іншого виробника, однак він відмовився. В присутності свідка письмову заяву про заміну термопоту не подавав. Свідок [PERSON] пояснила, що в травні 2014 року [PERSON] придбав термопот, який потім зламався, його відправили в сервісний центр, який дав висновок щодо непридатності термопоту «Saturn» моделі ST-ЕК8030 для ремонту. Від отримання коштів позивач тоді відмовився, хотів новий термопот, однак «Saturn» моделі ST-ЕК8030 не було в наявності станом на 17.12.2014 року. Свідок написала розписку від імені [PERSON], що термопот замінити неможливо, запропоновано отримати кошти. Пропонували термопот іншої моделі з доплатою. Гарантійний талон разом з термопотом повернули постачальнику. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. А у випадку придбання товару неналежної якості - на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Правові наслідки передання товару неналежної якості та права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені статтями 678 ЦК України та статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 2, 3 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару. Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Згідно ч. 6 вказаної норми за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред'явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що придбаний у відповідача 31.05.2014 року прилад термопот марки «Saturn» моделі ST-ЕК8030 мав істотний недолік в розумінні п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якої під істотним недоліком розуміється недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Після купівлі товар позивачем використовувався і у грудні 2014 року з'ясувалось, що він не працює, що унеможливлює його використання за призначенням, тобто, що недолік не може бути усунутий. Відповідач фактично відмовився обміняти не придатний до ремонту термопот, посилаючись на те, що даного товару не було у наявності. Питання про заміну товару у двомісячний строк взагалі сторонами не обговорювалось і такий обов'язок відповідач не себе не приймав, відомостей про те, що відповідачем прийнята від позивача письмова заява про заміну товару неналежної якості матеріали справи не містять. Отже, сторони вимоги ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо порядку заміни товару сторони не виконали. На момент подачі позову до суду відповідач свої зобов'язання щодо заміни товару або повернення грошей не виконав і такі відомості в матеріалах справи відсутні. Згідно правової позиції Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп в частині офіційного тлумачення ч. 1 ст. 55 Конституції України, її треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача по даній справі обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, стягнувши із відповідача на користь позивача вартість термопоту торгової марки «Saturn» моделі ST-ЕК8030 в сумі 340 грн. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача в частині стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. В судовому засіданні знайшов своє об'єктивне підтвердження факт порушення права споживача відповідачем у разі виявлення істотних недоліків товару, суд на підставі п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції від 19.05.2011 року) приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Виходячи з цього та враховуючи конкретні обставини по справі, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 50 грн., оскільки саме такий розмір шкоди буде необхідним і достатнім у даному випадку. Підстави для задоволення позову у повному обсязі та стягнення іншої грошової суми на відшкодування моральної шкоди відсутні. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати з надання правової допомоги в сумі 500 грн., згідно квитанції (а.с. 5). Згідно ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат повязаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Договору про надання правової допомоги адвокатом позивач суду не надав та пояснив, що такий договір з адвокатом не укладався. Сам адвокат участі у справі за позовом [PERSON] не приймав. З огляду на це суд вважає, що вимога про стягнення судових витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України покладаються на сторону проти якої постановлено рішення в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial