Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

06.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своїй заяві вказав, що відповідачка, відповідно до укладеного договору № б\\н від 02.04.2015 року отримала кредит в розмірі 16000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. У звязку із порушенням умов сплати кредиту, станом на 18.11.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 48149 гривень 50 копійок, яку і просять стягнути. Представник позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7 ст.128 та ч.11 ст. 128 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні відповідно до укладеного договору № б\\н від 02.04.2015 року позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 16000 гривень 00 копійок (а.с.12-26). У звязку із неналежним виконанням своїх зобов»язань за кредитним договором відповідачкою станом на 18.11.2018 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 48149 гривень 50 копійок, яка складається з наступного: 23517 гривень 55 копійок заборгованість за тілом кредиту, 8687 гривень 52 копійки - заборгованість по відсотками за користування кредитом, 13175 гривень 41 копійка - заборгованість за пенею, а також штрафи 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2269 гривень 02 копійки - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а.с.5-8). \~ \~ Таким\~чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~АТ КБ\~«ПриватБанк» до\~[PERSON]\~в частині\~стягнення заборгованості\~за кредитом\~в розмірі\~23517\~гривень 55 копійок та процентів за користування кредитом в розмірі 8687 гривень 52 копійки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Разом з тим, звертаючись до суду АТ КБ «ПриватБанк»\~в позовній заяві зазначав, що кредитна заборгованість [PERSON] перед банком складає 48149 гривень 50 копійок, з них заборгованість за пенею становить 13175 гривень 41 копійку. \~ \~ \~ \~Вищевказані вимоги\~заявленого позову\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~ 13175\~гривень 41\~копійки заборгованості за пенею, на думку суду, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. При вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд приймає до уваги\~\~правову\~\~позицію\~\~Верховного\~\~Суду\~\~України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003 цс 15, згідно з якою цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому, за наявності у відношенні відповідача штрафів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з нього пені. З огляду на вищевикладене, позовна вимога про стягнення розміру штрафів, зокрема відсоткової частини, також підлягає частковому задоволенню і з [PERSON]О на користь позивача слід стягнути 500.00 грн. (фіксованої частини штрафу) і 1610 грн. 25 коп. (відсоткової складової, що становить 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту та нарахованих і прострочених процентів: (23517.55 грн. + 8687.52 грн.) х 5% /100%). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 34315 гривень 32 копійки, в тому числі\~23517 гривень 55 копійок заборгованості за кредитом; 8687 гривень 52 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також штрафи 500 гривень 00 копійок фіксованої частини та 1610 гривень 25 копійок відсоткової складової, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг. Виходячи з положень п. 3. ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (71%), суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON]О . на користь позивача в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволених вимог 1251 гривню 02 копійки, які підтверджені документально (а.с.1). В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити. За повідомлення позивача від 07.07.2018 року з 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило свою назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». На підставі викладеного,

Outcome: partial