Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

05.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. На час звернення до суду сторонами припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання. Вважає, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей. Майнових спорів між сторонами немає. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання позивачка не зявилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. До судового засідання відповідач не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2003 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне призвіще Середницька) [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серії 1-ФП №115586, та зроблено відповідний актовий запис за №788 в Книзі реєстрації актів про одруження. Від шлюбу подружжя має двох дітей дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №160014, актовий запис за №762, та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №147908, актовий запис за №1697. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, через те, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного побуту. Майнового спору сторони не мають. Діти залишаються проживати із позивачем. Ухвалою суду від 16.06.2016 року та 19.09.2016 року сторонам надано строк на примирення 3 місяці. Але за цей час сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини\~\~або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя\~\~ власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved