Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

05.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], ПАТ Дельта Банк про примусове списання коштів з рахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01.08.2015 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір дарування валютних цінностей, відповідно до якого остання подарувала, а позивач прийняв в дар валютні цінності, а саме гроші в сумі 6 400 доларів США, які зберігаються на відкритому в ПАТ Дельта Банк на імя [PERSON] поточному рахунку № 26207700211839. Даний договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим № 430. Таким чином у позивача виникло право власності на гроші в сумі 6 400 доларів США. При зверненні до відповідачів з проханням здійснити перерахунок належних позивачу коштів з поточного рахунку № 26207700211839 на поточний рахунок №26201700245061, відкритий на його імя в ПАТ Дельта Банк, відповідачці [PERSON] було відмовлено ПАТ Дельта Банк. Оскільки позивач позбавлений можливості володіти своєю власністю та для запобігання порушенню даного права власності, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06.11.2015 року за клопотанням позивача відбулася заміна неналежного відповідача ПАТ Дельта Банк на належного відповідача ПАТ Дельта Банк від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник відповідача ПАТ Дельта Банк від імені якого діє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи на підставі наявних в ній доказів, суд приходить до слідуючого. 01.08.2015 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір дарування валютних цінностей, відповідно до якого остання подарувала, а позивач прийняв в дар валютні цінності, а саме гроші в сумі 6 400 доларів США, які зберігаються на відкритому в ПАТ Дельта Банк на імя [PERSON] поточному рахунку № 26207700211839. Даний договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим № 430. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ч.4 ст. 722 ЦК України Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк, згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк. Відповідно до п.1 ч.6 ст.36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідачу [PERSON] в ПАТ Дельта Банк було відмовлено в перерахунку коштів, оскільки відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб її вимога про перерахунок грошей підпадає під поняття задоволення вимог вкладників, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється. Проте, згідно з ч.2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.\~ Так як належне позивачу майно, що належить йому на праві власності, на підставі договору дарування валютних цінностей від 01.08.2015 року, а саме гроші в сумі 6 400 доларів США, що еквівалентно 171 891, 93 грн., залишається у володінні відповідачки [PERSON] позивач звернувся з даним позовом до суду. На час укладання договору сума предмета договору була еквівалентна 135 168, 00 грн. згідно офіційного курсу НБУ. Офіційний курс 1 долара США станом на день початку процедури виведення Фондом АТ Дельта Банк з ринку (03.03.2015 року до 14:00 год.) складав 26.858114 грн., (а.с.57). Отже 6 400 доларів США х 26.858114 = 171 891, 93 грн. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст 321 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.\~ \~ Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції за своєю суттю є гарантією права власності, оскільки право розпоряджатися своїм майном (Макс проти Бельгії, 13.06.1979 р., А,№31) - загальний принциповий аспект права власності. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову. \~

Outcome: approved