Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів, стягуємих на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказав наступне: За рішенням Станично-Луганського районного суду від 06.12.2010 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягуються щомісячно аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (прибутку), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. В теперішній час позивач знаходиться у шлюбі з [PERSON] і від шлюбу має спільних дітей: сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO] та пасинка [PERSON], [INFO]. Дружина позивача не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Родина позивача є багатодітною, позивач не має постійної роботи, а тому він і звернувся до суду з дійсним позовом в якому просив суд зменшити розмір стягуємих з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів з ? частини до 1/8 частини його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] надав суду заяву, в якій просив його вимоги розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] теж спрямувала суду заяву, в якій вимоги позивача не оспорювала та просила суд розглянути їх без неї. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно рішення суду від 06.12.2010 року - позивач дійсно повинен сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно по 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 01.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.04.2000 року свідчить про те, що шлюб між сторонами по справі було розірвано 30.10.2008 року (а.с.9). Копія свідоцтва про шлюб від 16.05.2009 року вказує на те, що позивач 16.05.2009 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с.10). Копія свідоцтва про народження від 30.08.1999 р. свідчить про те, що у дружини позивача [INFO] народився син [PERSON] (а.с.7). Копії свідоцтв про народження від 18.01.2001 р. та від 28.02.2012 р. вказують на те, що позивач від шлюбу з [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.11, 14). Копія свідоцтва про народження від 18.01.2001 року вказує на те, що сторони по справі мають спільного сина [PERSON], [INFO] (8). Згідно акту депутата Валуйської сільської Ради від 27.01.2014 року та довідки Валуйської сільської Ради від 27.01.2014 року за №436 - позивач мешкає разом з дружиною [PERSON], має сина, доньку і пасинка (а.с.13, 17). Копія посвідчення за [NUMBER] від 19.11.2012 року вказує на те, що родина позивача є багатодітною (а.с.15). Копія трудової книжки від 10.08.1976 року зазначає, що позивач в теперішній час офіційно не працевлаштований. Довідка Станично-Луганського УПСЗН від 17.01.2014 року за №74 вказує на те, що дружина позивача [PERSON] отримує допомогу на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в сумі 705 грн. (а.с.16). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином під час розгляду справи в суді було встановлено, що позивач згідно з рішенням суду від 06.12.2010 року повинен сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], при цьому розмір аліментів визначений судом у частці від доходу батька, а саме 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутку), але не менш 30% прожиткового мінімуму з урахуванням віку дитини щомісячно до досягнення повноліття сином. Також судом встановлено й не заперечується сторонами по справі, що в теперішній час позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягуємих з нього аліментів, посилаючись на те, що він офіційно не працює, уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу має сина та доньку, а також пасинка, його родина є багатодітною. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Стаття 181 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. При цьому частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом, передбачено ст. 183 цього кодексу. Згідно з вимогами ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за позовом платника у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з роз'ясненнями ППВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3, п. 23 - відповідно до ст. 192 СК України - розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками, може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. Стаття 60 ЦПК України зазначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір - зазначено в частині 3 цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з цим позовом [PERSON] посилався на те, що уклав другий шлюб та в нього на утриманні є син, донька та пасинок, позивач в теперішній час не працює та утримує нову багатодітну родину, а тому не має змоги виплачувати аліменти в розмірі встановленому рішенням суду 06.12.2010 року, оскільки в теперішній час змінився його сімейний стан. -2- Крім того, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки, оскільки змінився його сімейний стан, в нього від іншого шлюбу народилися син та донька, ще є пасинок, його родина вважається багатодітною і саме ця підстава передбачена ст. 192 СК України. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: approved