Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

05.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування вимог зазначив, що 04.07.1989 року він придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу, який було посвідчено Четвертою Криворізькою держнотконторою реєстровий [NUMBER], право власності було зареєстровано в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі [NUMBER]. У 2015 році він отримав свідоцтво по право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться вищевказаний житловий будинок. Відповідно до вказаного свідоцтва [NUMBER] від 23.09.2015 року земельна ділянка, яка передана йому у власність, знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У 1989 році після придбання будинку, ним були проведені будівельні роботи, а саме: виконано реконструкцію житлового будинку А-1, побудовано погріб «В» та гараж «Д». Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних ( садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських ( присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають в прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У січні 2016 року заявник звернувся до Криворізького міського управління юстиції щодо проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарчими спорудами, але рішенням від 19.01.2016 року у реєстрації йому було відмовлено, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі - договору купівлі-продажу назва вулиці вказана як «[ADDRESS]», а у технічному паспорті від 08.04.2015 року назва вулиці вказана як «[ADDRESS]». Додатково у вказаному рішенні було зазначено, що у Державному реєстрі прав у класифікаторі назв вулиць немає вулиці «[ADDRESS]», а є вулиця «[ADDRESS]», тому така розбіжність не дає можливість в проведенні державної реєстрації. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд встановити факт належності йому права власності на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою Кривоізькою державною нотаріальною конторою 04.07.1989 року реєстровий [NUMBER], який був зареєстрований у Криворізькому БТІ у реєстровій книзі № 244. Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на заяві наполягає, представник Виконавчого комітету Криворізької міської ради заперечень проти заяви не надали ( а.с. 18,19). Оскільки належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання учасники справи не з'явились, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданих ними заяв та на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.07.1989 року [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу, який було посвідчено Четвертою Криворізькою держнотконторою реєстровий [NUMBER], який було зареєстровано в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі [NUMBER] ( а.с. 4-5 - копія договору купівлі-продажу). 23.09.2015 року згідно свідоцтва про право власності [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) 0,0606 га ( а.с. 6 - копія свідоцтва про право власності, а.с. 7 - копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). У 1989 році після придбання будинку, [PERSON] були проведені будівельні роботи, а саме: виконано реконструкцію житлового будинку А-1, побудовано погріб «В» та гараж «Д». Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних ( садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських ( присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають в прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації ( а.с. - копія технічного паспорту, а.с. 10 - копія повідомлення ). Рішенням від 19.01.2016 року [PERSON] у реєстрації відмовлено, з посиланням на те, що у правовстановлюючому документі - договору купівлі-продажу назва вулиці вказана як «[ADDRESS]», а у технічному паспорті від 08.04.2015 року назва вулиці вказана як «[ADDRESS]». Додатково у вказаному рішенні було зазначено, що у Державному реєстрі прав у класифікаторі назв вулиць немає вулиці «[ADDRESS]», а є вулиця «[ADDRESS]» ( а.с. 11 - рішення про відмову у державній реєстрації). Рішенням виконкому Криворізької міської ради депутатів трудящихся від 28.10.1975 року № 20/350 «Об упорядочении наименования площадей, улиц, переулков в городе», яке викладено російською мовою, перейменовано площі, вулиці, провулки міста. Відповідно до даного рішення вказана вулиця зазначена як «[ADDRESS]» ( а.с. 12-13 копія рішення). Таким чином, відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України та п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, приймаючи до уваги вищенаведені докази, суд вважає що найменування вулиці «[ADDRESS]», яке зазначено у договору купівлі-продажу від 04.07.1989 року, а також у технічному паспорті та свідоцтві про право власності, тотожні назві вулиці «[ADDRESS]». Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року та ст. 256-259 ЦПК України. Згідно ст.ст. 256, 258 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ч. 1 ст. 57, ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити вимоги заявника про встановлення юридичного факту, що житловий будинок з господарськими спорудами, який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.1989 року, знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Встановлення даного факту необхідно йому для державної реєстрації права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved