Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

06.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованих по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був попереджений у встановлений законом спосіб, про причини своєї неявки суд не повідомив. Тому відповідно до приписів ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача прийшов до висновку про необхідність ухвалення заочного рішення. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що 07.09.2009 року в с. Старий Караван м. Красний Лиман Донецької області помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складалося із житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованих по [ADDRESS](а.с.7-9,11). Єдиними спадкоємцями на вказане майно були позивач, який своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та його матір, яка являється дружиною спадкодавця - [PERSON], яка своєчасно не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але спадщину прийняла у встановленому ст. 1268 ЦК України порядку, бо як на момент смерті спадкодавця так і по день власної смерті постійно проживала та була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця (а.с.10,13,32). Статтею 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення 6 місяців з часу відкриття спадщини. 10.04.2014 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори позивачу за реєстром № 1082 було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованих по [ADDRESS](а.с.14-16). Але [INFO] [PERSON] померла, так і не отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON](а.с.12). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] являється позивач, який своєчасно звернувся до нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 10.04.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON].з причин відсутності у останньої правовстановлюючих документів, які підтверджують її право власності на спадкове майно(а.с.19,32). Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незважаючи на те, що статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину до закінчення вказаного строку неможливо, бо ст.1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняла спадщину у встановленому порядку бо постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] на час відкриття спадщини і після його смерті, від прийняття спадщини не відмовилася(а.с.20,32). Однак отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованих по [ADDRESS], [PERSON] не змогла, бо померла до закінчення шестимісячного строку, встановленого ст. 1298 ЦК України. Суд вважає, що зі смертю спадкодавця право власності не припиняється, а припиняється відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України лише цивільна правоздатність фізичної особи у момент її смерті. Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Суд також враховує, що згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Але надані позивачем докази свідчать про те, що спірне спадкове майно спадкодавець прийняв у встановленому законом порядку, незаконність прийняття спадщини в судовому порядку не встановлено. Тому суд приходить до висновку про те, що позивач в результаті прогалин законодавства, позбавлений можливості у позасудовому порядку успадкувати та зареєструвати право власності на належне йому по закону нерухоме майно, у зв'язку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права. У зв»язку з наведеним суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню бо право власності на спадкове майно перейшло до позивача відповідно до закону.

Outcome: approved