Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

06.04.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка сталась 30.05.2019 року їй були завдані відповідачем збитки у розмірі 59780,76 грн. та моральна шкода, яку вона оцінює в 1000 грн., які відповідач добровільно відмовляється відшкодовувати. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі по тексту -\~ЦПК України). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2019р. сталася дорожньо-транспортна пригода (за участі автомобіля Mercedes-Benz Е220 CDI д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля Toyota Land Cruiser д.н.з [NUMBER] та автомобіля Daewoo Lanos TF69Y, д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] результаті ДТП усі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2019р. по справі за № 522/9904/19 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Автомобіль Daewoo Lanos [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , який зазнав пошкоджень належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] на підставі Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП застрахована в ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.», що підтверджується полісом від 23.03.2019р. № АО/0674038 (копія додається). Після настання ДТП [PERSON] звернулась до ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» з проханням щодо здійснення страхового відшкодування. 01.10.2019 року ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» здійснило відшкодування [PERSON] згідно страхового акту № 19.59.0674038-3981 у розмірі 15286, 15 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень (п`ятнадцять) копійок. Однак, вищевказана сума не покриває у повному обсязі вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo Lanos [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , який належить позивачу та є значно меншою, ніж страхова сума за шкоду, заподіяна майну, яка визначена у полісі від 23.03.2019р. № АО/0674038. На адресу ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» представником позивача було направлено Адвокатський запит від 12.11.2019р. з проханням надати письмове повідомлення про прийняте рішення, копію страхового акту № 19.59.0674038-3981, копію висновку про оцінку, або інший розрахунковий документ щодо суми відшкодованої матеріальної шкоди, а також відповідні пояснення щодо неповного страхового відшкодування. Листом від 29.11.2019р. № 51-5763 (копія додається) ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» повідомило наступне. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна. Сума, виплачена постраждалій особі була визначена Розрахунковими документами, затвердженими ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» на основі Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 05.06.2019 року. Цим же листом від 29.11.2019р. № 51-5763 ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» повідомило, що пропонує ознайомитись із Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (надалі - КТЗ) від 05.06.2019 року та іншими документами, які пов`язані із визначенням суми страхового відшкодування сплаченого [PERSON] в офісі ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Гімназична, 19. Таким чином, на адресу філії ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» у м. Одесі було направлено Адвокатський запит від 24.12.2019р. з проханням надати для ознайомлення матеріали справи та надати копію Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 05.06.2019 року, завданого власнику КТЗ [PERSON] . Працівниками філії ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» у м. Одесі було надано частково роздруківку Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 05.06.2019р. № Ю-8001 - (надалі - Звіт № Ю-8001). На прохання оформити повну копію Звіту № Ю-8001 згідно вимог чинного законодавства було відмовлено. Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Таким чином, для всебічного та об`єктивного розгляду справи, вважаємо за необхідне витребувати з ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.» повну копію Звіту № Ю-8001, оформлену згідно вимог чинного законодавства. Згідно Звіту № Ю-8001, який було складено СПД [PERSON] (Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Державного майна України МФ № 40 від 13.06.2015 року та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду Державного майна України 03.08.2015 року № 163) вартість відновлювального ремонту Daewoo Lanos [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , складає 75066,91 грн. (сімдесят п`ять тисяч шістдесят шість) гривень (дев`яносто одна) копійка та вартість матеріального збитку (з урахуванням зносу КТЗ), заподіяного власнику [PERSON] після аварійного пошкодження КТЗ Daewoo Lanos [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] складає 61286, 15 грн. (шістдесят одна тисяча двісті вісімдесят шість) гривень (п`ятнадцять) копійок. Проте, суд зазначає, що стягненню підлягає сума матеріального збитку, а не вартість відновлювального ремонту. Формула розрахунку не виплаченої шкоди наступна: 61286,15грн. (вартість матеріального збитку) - 15286,15 грн. (сума страхового відшкодування сплачена ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.») = 46000 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, на теперішній час [PERSON] зобов`язаний сплатити [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди (сума матеріального збитку) і страховою виплатою, яка була виплачена ТДВ СК «Ю.Ес.Ай.». У добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки відповідач відмовляється. За змістом ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~(далі по тексту -\~ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно\~ст. 1192 цього Кодексу\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд зазначає, що позивач звернувшись до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди, реалізував своє абсолютне право на відшкодування завданої майнової шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду. Стосовно відшкодування моральної шкоди, то\~ст. 1167 ЦК України\~передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Згідно з пунктами 4, 5\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «\~Про судову\~практику в\~справах про відшкодування\~моральної (\~немайнової )\~шкоди» від\~31.03.1995\~р.\~№ 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача. Суд враховує, що значні ушкодження, завдані внаслідок ДТП, позбавляють [PERSON] можливості використовувати свій автомобіль як для роботи, так і для особистих потреб та те, що позивач змушений користуватись громадським транспортом, змінювати звичний графік дня, що спричиняє йому значний моральний дискомфорт, що завдало йому незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання. Враховуючи те, що дії відповідача знаходилися в причинному зв`язку з тим, що позивач зазнав моральних страждань, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення з [PERSON] на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді Щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частинами першою та другою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1-4ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно роз`яснень, які містяться в 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано Розрахунок судових витрат вказаний у позові, договір про надання послуг у сфері права. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу підлягають стягненню відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2020,61 грн. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial