Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

07.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 20 000 дол. США, що еквівалентно за курсом Національного банку України 246 000 гривень. Судові витрати покласти на Відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що 20 грудня 2013 року між ним та Відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він передав Відповідачеві грошові кошти у сумі 20 000 дол. США в строк до 01.07.2014 року. Позивач стверджує, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати умови договору, однак відповідач від зустрічі ухиляється. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 07.10.2014 року позивач надав уточнену позовну заяву, в якій зазначав, що 23.12.2013 року він також уклав з відповідачем договір позики, згідно якого передав останньому грошові кошти у розмірі 700 000 доларів США, що на час передачі коштів було еквівалентно 5 600 000гривень. Згідно вказаного договору відповідач зобов'язався повернути борг та обумовлену винагороду не пізніше 25.07.2014 року. Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 Договору у разі порушення позичальником строків повернення грошових коштів, позикодавець має право вимоги повернення боргу від поручителя, яким виступив [PERSON]. Посилаючись на те, що зобов'язання за вказаним договором також відповідачем не виконані, просив стягнути з [PERSON] на його користь 790 000 доларів США згідно боргової розписки від 20.12.2013 року та договору позики від 23.12.2014 року. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача Роман А.А. у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши поданий позов, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 20 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. На підтвердження укладення даного договору відповідачем 20.12.2013 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000 дол. США, які зобов'язався повернути не пізніше 01.07.2014 року. Крім того, 23.12.2013 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики № 1, в якому [PERSON] виступає поручителем. Згідно умов п. 1.1 даного Договору Позивач передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 700 000 дол. США, що було еквівалентно на час передачі грошей про курсу НБУ 5 600 000 гривень. Згідно п. 1.2 Договору позики, відповідач [PERSON] зобов'язався забезпечити своєчасне повернення отриманих коштів в доларовому еквіваленті або в національній валюті за комерційним курсом купівлі долара США, сплатити наймодавцю винагороду у розмірі 10% від суми займу, тобто у розмірі 70 000, 00 дол. США, яка сплачується одночасно з поверненням суми займу не пізніше 25.07.2014 року. Пунктом 1.3, 1.4 Договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків повернення грошових коштів, Позикодавець має право вимоги повернення боргу у розмірі 700 000 дол. США від Поручителя, який несе відповідальність тільки в рамках суми займу, погашення якого повинно відбутися в строк не пізніше 01.08.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК - в разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно абз. 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК - солідарні Відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Ст. 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки. Як стверджує позивач, строк дії зазначених договорів позики вже закінчився, однак, відповідачі до теперішнього часу грошові кошти не повернули, від контактів ухиляються, загальна сума неповернутих грошових коштів за розпискою 20.12.2013 року та договором позики від 23.12.2013 року складає 790 000 дол. США. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно пояснень позивача, свої зобов'язання за договором він виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу гроші, а відповідач зобов'язався повернути гроші в строк передбачений договорами, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Суд приймає дані розписки та договір позики в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобов'язання, так як відповідачі даний факт жодним чином не спростували. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідачі будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, з клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи до суду не звертались. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за розпискою від 20 грудня 2013 року та договором позики від 23 грудня 2013 року. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Також в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved