Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

05 травня 2014 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду по суті за підсудністю надійшла цивільна справа за вищевказаним позовом [PERSON], який в обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що є новим кредитором за кредитним договором №КСД-01535 від 18 січня 2007 року, за яким відповідач отримала кредит, зобов'язавшись його повернути до 18 січня 2009 року в порядку та на умовах, визначених договором. Однак відповідач своїх зобов'язань не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на час відступлення права вимоги на користь позивача склала 26346 гривень, які відповідач не повернула і новому кредитору. За таких обставин позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в останні два судові засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в зв'язку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2007 року між КС «Добробут», як кредитором, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №КСД-01535, за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 3600 гривень строком на 24 місяці, зобов'язавшись його повернути до 18 січня 2009 року, сплативши 24% річних за користування кредитом. При цьому п.7.1 вказаного договору передбачена відповідальність позичальника за прострочення сплати відсотків за користування кредитом більш ніж на 9 місяців - у вигляді підвищеної до 120% процентної ставки за користування кредитом. (а.с.6) 01 квітня 2013 року між позивачем та КС «Добробут» укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивач набув належне КС «Добробут» право вимоги від позичальника сплати заборгованості за кредитним договором №КСД-01535 від 18 січня 2007 року, тим самим набувши прав нового кредитора. При цьому, розмір кредитної заборгованості відповідача станом на час розгляду справи з урахуванням на часткове погашення борг відповідача складає 26346 гривень, з яких 3450 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 22896 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом. (а.с.5, 7, 8) Судом також встановлено, що про заміну кредитора у зобов'язанні відповідача повідомлено належним чином та запропоновано здійснити погашення боргу позивачу як новому кредитору, що відповідач не здійснила (а.с.9, 10). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №КСД-01535 від 18 січня 2007 року з урахуванням на договір відступлення права вимоги від 01 квітня 2013 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між КС «Добробут» та відповідачем вказаного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства, а також встановлено, що новим кредитором за даними зобов'язаннями є позивач, та підтверджено невиконання відповідачем, на відміну від кредитодавця, своїх зобов'язань за кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості та права у позивача вимагати сплати такого боргу за кредитом на свою користь, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд критично ставиться та не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, висловлені під час розгляду справи, оскільки суми, вказані в наданих відповідачем в обґрунтування заперечень квитанціях про часткове погашення кредиту, приймаючи до увагу дату їх сплати, вже враховані при визначенні розміру боргу відповідача в тій частині, що стосувались погашення боргу. Інша частина наданих відповідачем квитанцій, враховуючи призначення платежу, не підлягають зарахуванню як погашення боргу, оскільки сплачувались до КС «Добробут» не як погашення кредиту, а як членські внески. (а.с.45-47) Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду із даним позовом судові витрати в розмірі 263,46 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved