Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

04 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він 13 січня 1997 року був прийнятий в члени КСП ім. Леніна та працював в даному господарстві сторожем дільниці №2, різноробочим дільниці №1. Звільнився 15 березня 2000 року, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача. Із членів колгоспу [PERSON] не виходив, а тому на момент розпаювання земель КСП ім. Леніна перебував в його членах та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мав право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Леніна його прізвище було помилково пропущено. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права, оскільки він пропущений з поважних причин, так як [PERSON] дізнався про його порушене право лише в 2015 році з відповіді відділу Держземагентства у Краснокутському районі Харківської області, визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобовязати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай) розміром 3,47 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв, розташованої на території Козіївської сільської ради, за межами населеного пункту. У відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання;э - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Матеріали справи свідчать, що 13 січня 1997 року позивач був прийнятий на роботу в КСП ім. Леніна сторожем дільниці №2, різноробочим дільниці №1, про що свідчить запис в його трудовій книжці серії УКР №2596268. 27 червня 1997 року на засіданні правління КСП ім. Леніна було вирішено прийняти [PERSON] в члени колгоспу, що підтверджується архівною довідкою архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 13.05.2015 року № 01-36/122. 15 березня 2000 року [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням, про що свідчить запис в його трудовій книжці. До списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю виданого КСП ім. Леніна серії ХР18-00-000-230, виданого 30 січня 1996 року та зареєстрованого 29 жовтня 1997 року, позивач [PERSON] не був включений, що підтверджується відповіддю відділу Держземагентства у Краснокутському районі Харківської області від 28.04.2015 року №31-03-983/2-15. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель був членом КСП ім. Леніна, однак до списку осіб, доданого до державного акту, включений не був. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved