Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

06.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши, що після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані по [ADDRESS]. За життя мати заповіту не склала. Вона є єдиною спадкоємицею матері за законом першої черги. В встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і 29.10.2014 року отримала свідоцтва про право на спадщину з законом на присадибну земельну ділянку, яка належала померлої на підставі державного акта. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй відмовлено та рекомендовано звернутися до суду із-за відсутності правовстановлюючих документів у спадкодавця на це нерухоме майно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити по підставам, викладеним у позові. Представник відповідача - Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, але на адресу суду направлена письмова заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодав-цеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що [INFO] року у віці 89 років померла [PERSON], яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], що належав померлої на праві власності згідно запису у погосподарської книги №34 Фонтанської сільської ради, особовий рахунок [NUMBER], сторінка 15, та присадибна земельна ділянка за вище вказаною адресою, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №114959, на яку спадкоємиця за законом першої черги [PERSON] 29.10.2014 року у Комінтернівської державної нотаріальної конторі одержала свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр за №1-447. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріусом спадкоємиці відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно /а.с.7,9,10,11,12,13,14,23/. Згідно копії паспорта забудовника, виданого на підставі рішення виконкому Комінтернівської районної Ради народних депутатів №334 від 23.07.1991 року, [PERSON] надано дозвіл на забудову земельної ділянки площею 0.08га по [ADDRESS],виділеної рішенням Фонтанкської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 11.07.1991р. №50. Згідно акту, затвердженого рішенням виконкому Фонтанської сільської ради №13 від 26.02.2000 року, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області прийнято в експлуатацію /а.с.57-71/. Технічним паспортом, виготовленим Комінтернівським РБТІ 22.07.2014 року на житловий будинок [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області, власником якого значиться [PERSON] (нині померла), підтверджується, що за вказаною адресою розташований житловий будинок, що складається з літ. «А»-житловий будинок загальною площею 88.1 кв.м., жилою - 43.7 кв.м., підсобною - 44.4 кв.м., з надвірними господарськими будівлями і спорудами /а.с.15-22/. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином - 2 - на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Таким чином, спадкодавець набув право власності в встановленому законом порядку, що діяв на час спорудження ним житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією спадкової справи №410/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON], початої 13.12.2013 року Комінтернівською державною нотаріальною конторою Одеської області, підтверджується звернення спадкоємиці за законом першої черги до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна /а.с.29-52/. Згідно роз'ясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1268,1269,1270 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і

Outcome: approved