overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

04 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.06.2014р. о 16 год. 18 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.06.2014р. о 16 год. 18 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на питання відповідає не завжди в плані поставлених запитань. Виказує маячні ідеї переслідування, впливу на адресу оточуючих. Говорить про те, що «голоси в голові кажуть, що мені треба робити». Мислення паралогічне, дезорганізоване. Під час бесіди починає щось бормотати собі під ніс, розмовляє з мнимим співбесідником. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Критика до свого стану порушена. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

04 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Кіріші, Ленінградської області, на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], уродженки м. Полтава, в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час проведення судового засідання через оголошення у пресі. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. 19.07.2003 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю згідно довідки №152, виданої КП «ЖЕО №2» від 29.05.2014 року (а.с.5). З 02.07.2013 року позивач розірвала з відповідачем дружні стосунки, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги для утримання та виховання дитини, тому позивач була змушена звернутися з позовом до суду. Відповідач ухиляється від свого обов'язку, передбаченого ст. ст. 180, 185 Сімейного кодексу України, а саме від обов'язку по утриманню дитини та участі батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

04 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2011 року (а.с. 13). Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

04 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.06.2012 року помер його батько [PERSON], який на день смерті проживав за адресою [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 2,4044 га належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043589 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1470 га, належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043622 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ще за життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт посвідчений секретарем Бригинцівської сільської ради 04.03.2002 року за № 65, в якому все своє майно заповів [PERSON] Мати позивача [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, який прийняв спадщину, так як до пів року з дня відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надавши суду заяву про проведення судового розгляду за відсутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.06.2012 року помер [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 2,4044 га належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043589 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1470 га, належна на підставі державного акту серії І-ЧН № 043622 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ще за життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт посвідчений секретарем Бригинцівської сільської ради 04.03.2002 року за № 65, в якому все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 8). Мати позивача [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с. 26) Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, який прийняв спадщину, так як до півроку з дня відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 27). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

04 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 03 червня 2000 р. вони перебувають у зареєстрованому Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області шлюбі, актовий запис № 23, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, небажання чоловіка утримувати сім'ю, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 03 червня 2000 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 23. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12 грудня 2000 року. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20 листопада 2012 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дітей наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

04 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 09 серпня 1997 р. вони перебувають у зареєстрованому Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 14, від шлюбу мають двох неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання відповідач не з'явився, попередньо надавши суду письмову заяву, відповідно до якої просив надати сторонам строк для примирення у 3 місяці, розгляд вказаної заяви просив проводити за його відсутності. Позивач у судове засідання також не з'явилася, проте надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, заперечує проти надання строку для примирення, оскільки чоловік неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, висловлювався на її адресу брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою, на підтвердження чого надала до суду копію висновку ДІМ Золочівського РВ ГУ МВС України в Харківській області Євтухова Є.А. від 23.12.2013 року, складеного по факту насильства в сім'ї з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 09 серпня 1997 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 14. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08 липня 1998 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання доньки наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що дружина наполягає на розірванні шлюбу, повністю заперечуючи проти надання часу для примирення, що обґрунтовує постійними знущаннями з боку чоловіка, суд зважаючи на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

04 червня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що в період шлюбу з відповідачем народила двоє дітей. На даний час вони з відповідачем шлюб розірвали, проживають окремо, останній матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду також не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 25 вересня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. (а.с. 6, 7). 28 січня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Діти проживають разом з позивачкою (а.с.8), відповідач добровільно матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дітей. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини визначаються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Останній працює, тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. В силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

04 червня 2014 року ухвалено рішення Київським районним судом м. Донецька у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат. У відповідності до ст. 220 ч.1 п.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи судом було встановлено, що в рішенні Київського районного суду м.Донецька від 04 червня 2014 року потрібно додатково зазначити, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] половини вартості витрат понесених нею на навчання її сина [PERSON] за період лютий-червень 2014 року в розмірі 1435 (одна тисяча чотириста тридцять п'ять) гривень, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні квитанціями про сплату (а.с.52-55). На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

04 червня 2014 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені з листопада 2012 р., у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та частих сварок. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає що, подальше спільне життя неможливо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи допитаним в судовому засідання, відмовився від своєї заяви про застосування заходів щодо примирення подружжя та не заперечував проти розірвання шлюбу, однак не згоден з обставинами, що вказані в позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 29 вересня 1995 р., зареєстрований у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, а/з № 1773 /а.с. 4/. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Шлюб сторін носить формальний характер. Відновлення і збереження родини сторін неможливо. Тому суд розриває шлюб сторін, вважаючи, що він розпався остаточно і існує формально. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, зі згоди позивача, суд вважає за можливим залишити позивачу [PERSON] прізвище - [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

04 червня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з проханням стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 56032 гр. 52 коп., які складаються: з суми основного боргу у розмірі 34324 гр. 33 коп., індексу інфляції в розмірі 9504 гр. 87 коп., процентів за користування коштами в сумі 4642 гр. 32 коп., 3% річних у розмірі 366 гр. 48 коп., пені в сумі 6194 гр. 52 коп., а також витрат на правову допомогу в сумі 1000 гр. і судового збору в сумі 560 гр. 34 коп.. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 30 жовтня 2014 р. між нею та відповідачем був укладений договір займу у формі розписки, згідно якого вона передала відповідачу грошову позику в розмірі 2000 доларів США зі строком повернення до 30 травня 2015 р.. Позика була надана відповідачу для купівлі квартири. Ними був погоджений графік повернення позики, згідно якого відповідач зобов»язався повернути кошти в наступному порядку. До 30.11.2014 р. 300 доларів США, до 30.12.2014 р. 300 доларів США, до 30.01.2015 р. 300 доларів США, до 28..02.2015 р. 300 доларів США, до 30.03.2015 р. 300 доларів США, до 30.05.2015 р. 500 доларів США. Відповідач частково виконав своє зобовязання і повернув їй 12 грудня 2014 р. 244 долара США та 20 квітня 2015 р. 127 доларів США. У звязку з тим, що відповідач не повернув позичені кошти у повному обсязі вона звернулася до суду про стягнення з відповідача грошових коштів та сплачених нею судових витрат. 19 жовтня 2015 р. сторони у судове засідання з»явилися, був розпочатий судовий розгляд та оголошена позовна заява. Позивачка свої вимоги підтримала, відповідач проти задоволення позову заперечував. Після цього суд, у звязку з зайнятістю в іншій справі, оголосив перерву до 19 листопада 2015 р.. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач до суду не зявився, а тому суд,

Outcome: partial