Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

05.05.2015 р. до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом звернулась [PERSON] В позові позивачка вказала, що позивач [PERSON] з 07 червня 1994 року по ЗО жовтня 2014 працювала на посаді завідуючого складом на підприємстві відповідача. З роботи позивач була звільнена за ст.36 п.1 КЗпП України ( згода сторін). Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки, світлокопія сторінок якої буде надано в судовому засіданні.В період роботи позивача підприємство систематично допускало невиплату заробітної плати, свої дії керівництво підприємства мотивувало скрутним матеріальним становищем підприємства, при цьому неодноразово обіцяло, що найближчим часом буде проведено розрахунок в повному обсязі, у тому числі після завершення збору та реалізації врожаю 2014 року. Але станом на кінець жовтня 2014 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем погашено не було, що в свою чергу стало основною підставою для звільнення позивача з роботи. Навіть після звільнення позивача з роботи ЗО жовтня 2014 року відповідач відмовився провести із позивачем розрахунок. Незважаючи на неодноразові усні та письмові звернення до керівництва підприємства з вимогою надати довідку щодо заборгованості по зарплаті та іншим виплатам, відповідач такі вимоги ігнорує у зв'язку з чим позивач не має можливості надати довідку щодо заборгованості перед нею по зарплаті. У позові позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі заробітної плати, яка була невиплачена позивачу під час звільнення з підприємства та стягнути витрати на правову допомогу. Позивач у судове засідання надав заяву, у якій просила розглянути справу без її участі та підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, до суду не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутністю відповідача. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі: - копія паспорту позивачки ( а.с.3) - лист позивача на адресу відповідача (а.с.4) - розрахунок суми гонорару,сплаченого за надану правову допомогу (а.с.5) - довідка ДПІ (а.с.13) - копія трудової книжки (а.с.14-15) - довідка про середню заробітну плату ( а.с.23) - довідка про заборгованість ( а.с.24) - копія наказу про звільнення ( а.с.26) Таким чином, судом було встановлено наступне: Відповідно до запису у трудовій книжці, відповідачка працювала на підприємстві відповідача з 06.07.1994 р. по 27.10.2014 р ( а.с.14-15) Щодо суми заборгованості по заробітній платі Вказана сума була встановлено згідно довідки відповідача. Так, відповідно до довідки, перед позивачем є заборгованість по заробітній платі у сумі 14345,59 гр . При цьому, в ч. 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким терміном. У відповідності до ст. 84 ч.1 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги несуть сторони. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст. 367 ч.1 п.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати,але не більше ніж зав один місяць.На цих підставах суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved