Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

06 квітня 2011 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що шлюб з відповідачем розірвано 30 квітня 2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення сином повноліття. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав та пояснив, що позивач працює не постійно, має невеликий заробіток, забезпечує навчання сина в школі, його повноцінне харчування, оздоровлення, забезпечує сина предметами дитячої гігієни, предметами, що забезпечують розвиток здібностей дитини, тому їй важко самостійно утримувати сина. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що твердження позивача про те, що вона самостійно утримує сина не відповідають дійсності, оскільки він завжди брав участь в матеріальному забезпеченні сина та його вихованні. Зокрема, він купує йому одяг, поповнює рахунок на мобільному телефоні, оплачує сину підготовчі курси для вступу у коледж та буде платити за його навчання у ньому, оплачує заняття сина у спортивному залі. Влітку вони разом з сином відпочивають за кордоном, син часто до нього заходить у гості. Відповідач зазначив, що він виконує свій обов'язок утримувати неповнолітнього сина та вказав, що не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина у розмірі ? частини його заробітку, оскільки він працює та має стабільний заробіток. Представник відповідача вказані заперечення підтримав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України здійснюється у тому випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 30 квітня 2009 року. Позивач та відповідач проживають за різними адресами. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та навчається в школі в 9 класі. Стан здоров'я дитини та позивача в загальному задовільний. З пояснень відповідача вбачається, що він в певній мірі приймає участь в матеріальному забезпеченні сина, зокрема, він купує йому деякий одяг, поповнює рахунок на мобільному телефоні, оплачує сину підготовчі курси для вступу у коледж та заняття сина у спортивному залі, влітку разом з сином відпочивав за кордоном. Вказані обставини представником позивача не заперечувались. Проте суд вважає, що така допомога батька в утриманні сина не забезпечує в повній мірі потреб дитини, тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі задоволенню не підлягають оскільки з копії трудової книжки та довідки про доходи відповідача вбачається, що він працює заступником директора ТОВ «Техпак», має постійний заробіток. За таких обставин, а також враховуючи розмір заробітної плати відповідача (близько 900 грн. на місяць) суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісчяно, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Також з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. На підставі ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial