overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором овердрафту від 07.12.2015 року в сумі 9652 грн 21 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою повідомила про згоду на заочний розгляд справи в разі неявки відповідача; відповідач про причини своєїб неявки не повідомив, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 07.12.2015 року сторони уклали договір овердрафту відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді дозволеного овердрафту із сумою ліміту 8000 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних, строком до 06.12.2017 року (далі по тексту - Договір, а.с. 8-19). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 13.09.2017 року становить 9652 грн 21 коп., зокрема: заборгованість по овердрафту - 7999 грн 50 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 1652 грн 71 коп., Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 22), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернувся з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 1995 року, від якого неповнолітніх дітей не має. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, несумісність характерів, внаслідок чого стали байдужими один до одного. Стверджує, що з відповідачем шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, оскільки створена сімя з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання сторони не з'явилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності (а.с. 20,21), відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 18 серпня 1995 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблений запис за № 240, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ОК № 223793(а.с.6). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судові витрати по сплаті судового збору (а.с.20) позивач залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 липня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом раєстрації актів цивільного стану Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 767. Від шлюбу у них народилися син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні погляди на сімейні обов'язки та відносини. Між ними не існує взаєморозуміння, поваги та довіри. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 18.01.2018 року позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач у своїй заяві від 18.01.2018 року позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти задоволення позову. Просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 липня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом раєстрації актів цивільного стану Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 767 (а.с. 4). Від шлюбу у них народилися син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Подружнє життя сторін не склалося. Відповідач на підготовчому судовому засіданні визнав позов, про що подав заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

06.12.2017 року Позивач звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 29.06.2013 року вона зареєструвала з відповідачем по справі в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 361. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2016 року . Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, у звязку з чим просила шлюб розірвати . Позивачем до суду подана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 29.06.2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 361, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії І-БП № 207695 від 29.06.2013 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сімя розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини між ними припинені. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у звязку з чим позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що вона з 03.08.2002 року і до 13.11.2017 року перебувала у шлюбі з [PERSON] 01.12.2003 року у них народився син. Зазначає, що сама не взмозі забезпечити належний рівень життя дитині. Батько дитини здоровий, інших утриманців немає, тому спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22.12.2017 року відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не зявилися, однак надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтв про народження дітей (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обовязку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обовязки щодо утримання дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю. Домовленість між батьками щодо матеріального утримання дитини відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2017 року і до досягненням дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 27.08.2016 року та зареєстровано Андрушівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 45. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сімейне життя з відповідачем не склалося, взаємні почуття охолонули, подружні стосунки не підтримуються. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22.12.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не зявилася, подав до суду заяву про визнання позовних вимог (а.с. 16). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 27.08.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 139705, виданим Андрушівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 45 (а.с. 3). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного ст.ст. 4, 10,76, 141, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. Позов мотивується тим, що відповідач є батьком дитини, яка мешкає разом із позивачем. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, є особою працездатного віку, який може матеріально утримувати дитину. Інших осіб на утриманні не має. Позивач надала заяву, просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви чи клопотання про перенос справи суду не надав. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. .При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини згідно ст. 182 СК України. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини а.з. № 519 від 08.10.2010 р. (а.с. 4). Дитина проживає разом з матірю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні (довідка з місця проживання (а.с. 6). Відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, який може матеріально утримувати дитину. Інших осіб на утриманні не має. Таким чином, зважаючи на те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком матері і батька, а відповідач добровільно таку допомогу не надає, то з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки для утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

06.12.2017 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що для отримання банківських послуг відповідач звернувся до позивача та підписав заяву № б/н від 19 листопада 2012 року. Відповідно до укладеного договору № б/н від 19 листопада 2012 року, [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок. Згідно п. 2.1.1.5.7 Договору власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. Відповідач порушила умови договору, в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 06 листопада 2017 року становить 16979 гривень 10 коп. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26.12.2017 року по даній справі на 23.01.2018 року призначено підготовче судове засідання. Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відстуності, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Разом з тим, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

06.12.2017 року представник позивача ПАТ «[PERSON] КРЕДИТ» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], про стягнення боргу за договором кредиту у розмірі 25155,74 грн., посилаючись на порушення умов договору з\~ боку відповідача. Ухвалою судді від 19.01.2018 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні на 15.02.2017 року о 11-00 год. без повідомлення сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений 15- денний строк з дня отримання ухвали суду на подання відзиву на позовну заяву . Рекомендований лист не отримано відповідачем та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання. У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у законом порядку , якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України не надано, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «[PERSON] КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] був укладений договір від 02.12.2013 року на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 01.12.2014 року включно з лімітом кредитування у розмірі не більше 11800 грн. Відповідач в обумовлені правочином строки свої зобовязання не виконував, станом на 28.11.2017 року згідно наданого позивачем розрахунку у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 25155,74 грн., яка складається з наступного: 10058,99 грн. заборгованість за кредитом, 446,45 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 14650,30 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими в строк процентами. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в сумі 25155,74 грн. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1600 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved