Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

04 червня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Селянське фермерське господарство «Канівець» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та Селянське фермерське господарство «Канівець» 15.10.2007 року уклали кредитний договір № 106131. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати третій особі кредит у розмірі 15000,00 грн. на термін до 13.10.2009 року, а третя особа зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати третя особа повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. За користування кредитом третя особа щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі 29,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав третій особі кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Третя особа не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором третя особа станом на 13.05.2015 року має заборгованість 10432,46 грн., яка складається з наступного: -1294,95 грн. заборгованість за кредитом; -5350,85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3051,78 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -484,88 грн. штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за договором № 106131 від 15.10.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали договори поруки. Просять суд стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 10432,46 грн. за кредитним договором № 106131 від 15.10.2007 року та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність та письмові пояснення. На задоволенні позову наполягає. В судове засідання представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність та заперечення на позовну заяву, в якому посилається на пропуск строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 27, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно положень ч.2 ст. 260 ЦК України порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. Судом встановлено, що 15.10.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та Селянським фермерським господарством «Канівець» було укладено кредитний договір № 106131, відповідно до умов якого фермерське господарство отримало грошові кошти в сумі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на термін до 13.10.2009 року (а.с.4-6). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 13.05.2015 року Селянське фермерське господарство «Канівець» має заборгованість за кредитним договором № 106131 у сумі 10432,46 грн., яка складається з наступного: -1294,95 грн. заборгованість за кредитом; -5350,85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3051,78 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -484,88 грн. штраф (процентна складова) (а.с.13-15). В забезпечення виконання зобовязання за договором № 106131 від 15.10.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали договори поруки. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч.1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Встановлено, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до Селянського фермерського господарства «Канівець», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 12051,93 грн. (справа № 2-169/2010 р.). Згідно копії постанови ВДВС Межівського РУЮ від 29.05.2012 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-169/2010, виданого 04.06.2010 року Межівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно із Селянського фермерського господарства «Канівець», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 12051,93 грн. закінчено в звязку з повним фактичним виконанням вимог виконавчого документа (а.с.35). Прострочена заборгованість за вказаним договором виникла 29.05.2012 року, а з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 04.06.2015 року, тобто з пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 106131 від 15.10.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду 04.06.2015 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів пропуску строку з поважних причин, позивачем суду не надано. На застосуванні строку позовної давності відповідачі [PERSON] та [PERSON], в інтересах яких діє представник [PERSON], наполягають, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). В звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» у відшкодуванні понесених ним судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed