overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

06 березня 2015 року [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 12 липня 2013 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивачка вважає, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження родини є неможливим. Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи. У зв'язку з неявкою відповідача - [PERSON], не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 12 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 14, 12 липня 2013 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - [PERSON] (а.с.13). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.12). Спір про сумісно нажите майно та місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини фактично припинені, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісно нажите майно на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Зважаючи на те, що між сторонами сімейні відносини припинені, позивач і відповідач проживають окремо, жодних дій з боку подружжя, спрямованих на примирення та збереження сім'ї не здійснюється, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

06 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 14.02.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №60. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 14.02.2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №60. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. . В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя, з січня 2015 року позивач проживає в Росії з батьками. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

06 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що вона проживає та є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. У вищевказаному житлі вона зареєструвала постійне місце проживання свого внука [PERSON] Відповідач у спірному житлі з 2001 року не проживає, особистих речей в ньому немає. Просить постановити рішення, яким визнати, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним житлом - квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], як такий, що більше одного року не проживає без поважних причин в вищевказаному житлі, що належить їй на праві приватної власності. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задоволити (а.с.20). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд позов задоволює і визнає [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

06 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 квітня 2014 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу тому просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/8 частини доходу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, серії [NUMBER] за актовим записом № 67 (а.с. 10). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, серії [NUMBER] за актовим записом № 37 (а.с. 11). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Конвенцією «Про права дитини» (ч. 1 ст. 3), ратифікованою постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню iнтересiв дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

06 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 14 липня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №180. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2007 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу має дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, в них різні погляди на сімейне життя та несумісні характери. Тривалий час вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету, сім'я фактично розпалася і існує лише формально, а тому примирення та збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. (а.с.14). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій просить справу слухати за його відсутності, позов визнає повністю, просить шлюб розірвати (а.с.15). Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 243,60 грн. судового збору, сплаченого останньою при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

06 березня 2015 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 12 квітня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у [ADDRESS], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі не меншому ніж 25 відсотків від грошового утримання відповідача. В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що 12 квітня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем та проживала з ним до 08 березня 2014 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], ученицю 6-Г класу спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи №81 ім. П.Сагайдачного м.Львова, яка проживає разом з нею. Вказує, що шлюб повністю розпався, та з 08 березня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач має постійний заробіток та спроможний утримувати їхню спільну дитину. У зв»язку з викладеним, просить розірвати їхній шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з'явились та подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2003 року та від подружнього життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи сторони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства, стали проживати окремо та відповідач [PERSON] перестав надавати кошти позивачу [PERSON] на утримання дитини. Дитина проживають з разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, працює та має постійний заробіток. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей та утриманців. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання дитини починаючи з 06 березня 2015 року щомісячно в розмірі по 1\\4 частини усіх видів доходів, на дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

06 березня 2015 року в с.Медведівці Бучацького району померла мати позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Нагірянка,17 в с.Медведівці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Медведівської сільської ради Бучацького району в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 06 березня 2015 року в с.Медведівці Бучацького району померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилась за законом; Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Окрім позивачки, осіб, які одержували б право на спадкування за законом, не має. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

06 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1936 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.03.2015р. о 13 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.03.2015р. о 13 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Брандзе Т.В. лікарні ДЦРЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований в місці, часі, вважає що він на Краснопартизанській шахті. Рідних не впізнає, пам'ять знижена, інтелект знижений, анамнестичні дані не дає. Рідні звернулись до лікарні тому що хворий взяв мотузку і збирався вішатись. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - деменція складного ґенезу (атеросклеротичний, дісметаболічний) з іншими змішаними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

06 березня 2015 року позивач звернувсь до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01 квітня 2008 року. В заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01 квітня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач зобов'язань за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 31 січня 2015 року має заборгованість 12709 гривень 51 копійка, яка складається з: - 6301 гривня 50 копійок - заборгованість за кредитом; - 5226 гривень 60 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 100 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 581 гривня 41 копійка - штраф (процентна складова). Позивач прохає стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором № б/н від 01 квітня 2008 року у розмірі 12709 гривень 51 копійка. В судовому засіданні представник позивача був відсутній, проте надав до суду заяву відповідно до змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутній, але до суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутністю, позов визнав в повному об'ємі. Вивчивши докази, що є у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно змісту якого, відповідач отримав від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується власноручним підписом відповідача в заяві про укладення договору. ( а.с.12) Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 січня 2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 12709 гривень 51 копійка, яка складається з: - 6301 гривня 50 копійок - заборгованість за кредитом; - 5226 гривень 60 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 100 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 581 гривня 41 копійка - штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . З огляду на вище наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором у розмірі 12709 гривень 51 копійка. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved