Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

06 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 15 вересня 2001 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, та подальше окреме проживання. Шлюб існує формально, підстави для примирення відсутні. Відповідач покохав іншу жінку та проживати з позивачем однією сім'єю не бажає. Дітей від шлюбу не мають. Спір про майно відсутній. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище ««[PERSON]». Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв Позивач позов підтримує з наведених у ньому підстав, Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу /ас.20,27/. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень частини другої статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2001 року виконавчим комітетом Самотоївською сільською радою Краснопільського районуСумської області, актовий запис за № 10 /копія ас.4/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21, 24, 56, 110 - 113, 115 Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Так, відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що у суді знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Спір про майно відсутній. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи, що позивач змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу бажає його відновлення, відповідно до статті 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу, суд відновлює [PERSON] дошлюбне прізвище «[PERSON]». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за подання позовної заяви

Outcome: approved