Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

04 лютого 2019 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 березня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського управління юстиції Одеської області про що було зроблено відповідний актовий запис № 12. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З початку 2012 року шлюбні відносини фактично припинились, їх подружнє життя з відповідачем не склалося, так я між ними втрачено почуття поваги та любові, вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникали сварки. Спільного господарства вони не ведуть, суперечок про розподіл спільного майна немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб зареєстрований 13 березня 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 12. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, строк на примирення не потрібен, майновий спір не вирішено. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівского районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з початку 2012 року, і однією сім`єю на даний час не проживають, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя не вирішено. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved