Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

05 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], де зареєстрована його колишня дружина - відповідач [PERSON] Остання не проживає в квартирі без поважних причин з липня 2013 року, на теперішній час мешкає в РФ. Відповідач в добровільному порядку з квартири не виписується, а позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. У ході судового засідання встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2006 року. З 15.07.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Словянського міськрайонного суду від 05.07.2013 року. Відповідач, [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданою 27 грудня 2015 року ОСББ «Конєва 8». Судом встановлено, що відповідач вибула з даної квартири в липні 2013 року після розірвання шлюбу за власним бажанням. [PERSON] не проживає в спірній квартирі з липня 2013 року, що підтверджується актом ОСББ «Конєва 8». Перепон у користуванні житлом їй ніхто не чинив. За приписами ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Проте відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами сторін , пояснили, що в зазначеній квартирі [PERSON] не мешкає з липня 2013 року. Квартиру залишила добровільно після розірвання шлюбу з позивачем, забрала майно та особисті речі, позивач не чинив їй перешкод в користуванні квартирою. Судом встановлено, що [PERSON] не мешкає без поважних причин в квартирі [ADDRESS] з липня 2013 року, тобто понад два роки, в добровільному порядку виписатися з вказаної квартири не бажає. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Позивач не ставить питання щодо відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved