Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

06.05.2019 року [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу дитину - [PERSON] залишити з нею. Залишити їй прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.. Мотивуючи тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка на даний час проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час сторони разом не проживають. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися. На даний час між ними відсутнє розуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. У відповідача власні погляди на життя, будь-яких дій, які свідчили б про бажання відповідача повернутися до сім`ї та стати на шлях виправлення, останній не робить. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Ухвалою суду від 20 червня 2019 року було зупинено провадження по справі у зв`язку з перебуванням відповідача у відрядженні за кордоном. Позивач просить справу розглядати без її участі. Відповідач надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає, щодо його задоволення не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07 липня 2016 року серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 січня 2017 року (а.с.4,5) Згідно довідки виданої комунального підприємства ''Гарне Місто'' Овруцької міської ради Житомирської області від 04.02.2019 року №975. [PERSON] , 2017 року народження проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , 1995 року народження (а.с.6). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, суд вирішує питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей виходячи з наступного. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, що відповідає приписам ч. 1 ст. 161 СК України. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стаття 141 СК України передбачає рівні права та обов`язки батьків щодо дитини (дітей). Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, то спір між ними вирішується судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. За вказаних обставин, з урахуванням норм чинного законодавства та факту визнання позову відповідачем, суд вважає, що малолітню [PERSON] , [INFO] , слід залишити на проживання з матір`ю - [PERSON]. Крім того, що стосується вимоги позивача в частині залишення їй прізвища '' [PERSON] '', адже ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тобто це право позивача визначене законом та не потребує додаткового визнання вказаного права за позивачем. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved