Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

05.12.2017 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №326. Позов аргументувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Під час шлюбу між нею та відповідачем виникали сварки та непорозуміння із-за різних поглядів на сімейне життя, що призвело до припинення сімейних відносин, близько дев'яти місяців разом не проживають та не підтримують сімейних відносин, збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який залишиться проживати разом з позивачем. Спору про поділ майна та проживання дитини між ними немає. 14.12.2017 ухвалою суду відкрито провадження в справі. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченим цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Суд продовжив розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 12.02.2018 позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. Не заперечувала проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.20) в судове засідання не з'явився, клопотання про розгляд справи у його відсутність, відкладення розгляду справи не надав, позов не оспорив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно із ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно із ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 10 ст.130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сімї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обовязок повідомити суд про причини неявки у судове засідання не виконав. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачається. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене за умов існування усіх підставі суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаю чи на таке. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії I ЖД № 184909, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 20 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №326 (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії I АМ № 277194, позивач та відповідач від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як стверджує позивач у позовній заяві, він та відповідач як одна сімя не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При задоволенні позовних вимог позивача судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази в суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, що суперечить інтересам позивача. Відповідач не надав будь-яких заперечень з цього приводу, тобто повністю погодився із позовом і не заперечував викладені в ньому обставини та не наполягав на їх доведенні згідно вимог ст. 81 ЦПК України З урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved