Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

04 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 грудня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір №2002033866 про надання споживчого кредиту. Відповідно до вказаного договору [PERSON] було надано кредит в сумі 19 942 грн. 00 коп. Однак, в порушення умов договору, [PERSON], погашення кредиту не здійснював і станом на 27 грудня 2016 року має заборгованість по кредитним договорам у розмірі 20 476 грн. 79 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Представник позивача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Крім того, зазначив про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомивши. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір №2002033866 про надання споживчого кредиту. Відповідно до вказаного договору [PERSON] було надано кредит в сумі 19 942 грн. 00 коп. Однак, в порушення умов договору, [PERSON], погашення кредиту не здійснював і станом на 27 грудня 2016 року має заборгованість по кредитним договорам у розмірі 20 476 грн. 79 коп. Згідно п. 1.4.4 кредитного договору передбачено, що [PERSON] за обслуговування кредиту має сплачувати комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору. Згідно з розрахунком, кошти на погашення кредиту від [PERSON] не надходили, внаслідок чого станом на 24 грудня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 20 476 грн. 79 коп., за договором № 2002033866 від 27 грудня 2016 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 551 грн. 12 коп., відсотків за користування кредитом у розмірі 1 458 грн. 19 коп., сума комісії - 5 467 грн. 48 коп. Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, а тому позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved