Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

06.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого 20.12.1995 року [PERSON], посилаючись на те, що після смерті діда [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (пай), позивач вчасно до нотаріальної контори з приводу успадкування спадкового майна не звернувся, оскільки йому потрібно було доглядати за своєю бабусею [PERSON] та своєю матірю [PERSON], які хворіли на хронічно - психічні захворювання. На початку 2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 4,04 га, яка знаходиться на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування після смерті померлого 20.12.1995 року [PERSON], але нотаріусом йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у звязку з пропущенням терміну на прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов уточнили та прохали визнати поважною причину пропуску для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 20 грудня 1995 року та надати додатковий строк три місяці після набуття рішення законної сили для подання заяви до нотаріальної контори. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов та уточнюючу позовну заяву підтримав та прохав задовольнити, оскільки строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, так як його рідна мати [PERSON] забороняла прийняти йому спадщину після померлого рідного діда [PERSON], а також у звязку тим, що його рідна мати [PERSON] тривалий час хворіла. Також, надав пояснення, що він приблизно в 1992 році останній раз спілкувався з дідусем [PERSON] На час смерті дідуся, йому було 24 роки. Приблизно в 1996 році, він дізнався від рідної іншої бабусі про смерть [PERSON] На даний час, він має фінансові труднощі, оскільки існують боргові зобовязання, а тому прохає поновити йому строк для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] позов та уточнюючу позовну заяву позивача підтримав та прохав задовольнити, оскільки вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але направив заяву про розгляд справи без участі представника Бреусівської сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа в судове засідання не зявилася, але направила листа про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, оскільки нотаріальна контора немає самостійних вимог по справі, щодо предмету спору, а також заперечень проти позову. Суд, вислухавши позивача, представника позивача та вивчивши письмові докази по справі встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.12.1995 року помер [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, що знаходиться на території Бреусівської сільської ради, Козельщинського району Полтавської області. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2003р.) вбачається, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 548, 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріусом повідомлено позивача про неможливість оформлення спадкових прав після померлого спадкодавця [PERSON], оскільки позивачем пропущений термін для прийняття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що 12.03.2016 року Козельщинською держнотконторою заведена спадкова справа після померлого 20 грудня 1995 року [PERSON]. Заповіти від імені спадкодавця не посвідчувалися. Частиною 1\~ст. 550 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 р.) передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений\~статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду\~при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців,які прийняли спадщину. На підтвердження поважності пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою протягом 6 місяців про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, позивач у судовому засіданні посилався на наявність у його матері [PERSON] та у його бабусі [PERSON] психічного захворювання (а.с.15,16), що позбавляло його можливість звернутися вчасно з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, постійний догляд за хворою та тривалий час намагання оформити опіку над померлою 08.11.2015 року мамою [PERSON], а також заборона матері приймати спадщину після померлого спадкодавця. За змістом п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року,вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому,необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно до ст. 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищевказані позивачем причини, на думку суду, не повязані з обєктивними та істотними труднощами для позивача на вчинення дій протягом 21 року з дня смерті спадкодавця для подання заяви про прийняття спадщини та не можуть бути визнані судом поважними для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Не може бути також визнана поважною причиною хвороба матері позивача, оскільки як пояснив у судовому засіданні позивач, він в період хвороби матері постійно працював на різних роботах та не був позбавлений можливість виїжджати за межі м. Дніпро, окрім нього у матері є інші дорослі діти (а.с.14). На момент відкриття спадщини позивачу було 24 роки, що згідно із нормами законодавства є віком дієздатної та працездатної особи, а отже доводи позивача що йому мати забороняла приймати спадщину після померлого [PERSON] не приймаються до уваги і є безпідставними. Отже, суд оцінюючи надані позивачем письмові докази, приходить до висновку про відсутність поважних причин, які дійсно унеможливили своєчасне прийняття спадщини позивачем, а тому позов позивача не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed