Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

06.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів у частці. Ухвалою судді від 27.11.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 26.12.2018р. В підготовче судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, з заявою про слухання справи за його відсутністю не звертався. Ухвалою суду від 30.01.2019 року справа призначена до розгляду на 19.02.2019 року та 05.03.2019 року. У судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився двічі, причину відсутності суду не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлень щодо причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. У відповідності до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2\~ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю, а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина знаходиться на утриманні матері та мешкає спільно з [PERSON] за адресою: м.Запоріжжя, бул.Будівельників 13 кв.38. Згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.08.2017 р. у справі №2/337/654/2017р. відповідач зобовязаний\~сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи з 10.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.ст.\~141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тобто такий обов'язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~(із змінами, внесеними згідно із\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до вимог ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3.\~ст.\~181\~СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за № 143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). Суд вважає,\~що позовні\~вимоги,\~заявлені позивачкою\~в\~частині розміру\~аліментів шляхом\~зміни способу\~присудження аліментів\~з твердої\~суми на\~частку від\~заробітку є\~законні та\~обґрунтовані,\~обумовленими\~інфляційними процесами\~в\~державі та\~значним підвищенням\~вартості життя,у\~зв'язку\~з чим\~розмір аліментів,\~визначений рішенням\~суду (900\~грн.)\~не може\~забезпечити належний\~рівень матеріального\~утримання дитини\~на теперішній\~час,\~а тому\~приходить до\~висновку щодо\~можливості стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивачки на\~утримання доньки\~[PERSON] аліментів\~у розмірі\~1/4\~частки від\~заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved