Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

06 грудня 2018 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 916661765 від 30 грудня 2014 року у розмірі 33 540 грн 69 коп, яка складається з наступного: - 11 722 грн 18 коп - основна сума боргу, - 3111 грн 60 коп - відсотки, - 10 306 грн 91 коп - плата за управління кредитом, - 8400 грн - пеня. Позивач посилається на те, що зазначений кредитний договір був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого він позов не визнає, оскільки на його думку ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не може бути належним правонаступником кредитодавця, оскільки не є банком у розумінні Закону України «Про банки та банківську діяльність», не є фінансовою установою, не має відповідної ліцензії на право надання фінансових послуг. Крім того умова кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом на його думку є нікчемною, оскільки суперечить п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому немає підстав для стягнення плати за управління кредитом у сумі 10 306 грн 91 коп. Також розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків банку за порушення зобов'язання, заборгованість виникла через те, що відповідач переніс складну операцію та має на утриманні батька, тому в частині стягнення пені позов також не підлягає задоволенню. У судове засідання представник позивача не з'явився, надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.38). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що утворив заборгованість за кредитним договором у зв'язку з хворобою та тривалим лікуванням, просив зменшити розмір нарахованої пені. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 30 грудня 2014 року між кредитодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позичальником [PERSON] укладений кредитний договір № 916661765, за умовами якого позичальник отримав у кредит грошові кошти в сумі 16 800 грн строком на 24 місяці з річною відсотковою ставкою 11,99% річних. За умовами кредитного договору щомісячна плата за кредитом - 2,3% від суми кредиту, що становить 386 грн 40 коп. Пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань складає 0,3% від суми прострочення за кожен день прострочення, сплачується позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом. Пунктом 6 кредитного договору передбачено, що до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). Підписанням кредитного договору позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів - в якості невід'ємних умов цього договору (пункт 7). Крім того пункт 11 кредитного договору визначає, що підписанням цього договору позичальник надав згоду на заміну кредитодавця на нового кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав (відступлення всіх прав вимоги) та перехід всіх обов'язків (переведення всіх боргів) кредитодавця до іншої особи. Як визначено ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач згідно поданого заперечення вважає недійсною умову кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом, посилаючись на положення ЗУ «Про захист прав споживачів». Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, однак [PERSON] не звертався до суду з відповідним позовом. Згідно з договором відступлення прав вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передав (відступив) новому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі право вимоги до боржника [PERSON] числі за договором № 916661765 (а.с.16-19). Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (пункт 2) передбачено, що предметом діяльності Товариства є надання фінансових послуг, Товариство має право надавати такі фінансові послуги: факторинг, фінансовий лізинг, надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, надання гарантій та поручительств (а.с.20-22). Згідно з Додатком до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ», виданого 28 лютого 2012 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, фінансова компанія має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів послуги факторингу (а.с.24). 23 березня 2017 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) було видано ТОВ «ФК «ЄАПБ» ліцензію на продовження господарської діяльності з надання фінансових послуг, про що є інформація на офіційному сайті Нацкомфінпослуг. Сума заборгованості за кредитним договором, заявлена позивачем до стягнення відповідає сумі заборгованості, зазначеній у реєстрі боржників до договору відступлення права вимоги (а.с.19) та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13). Відповідачу 21 липня 2017 року направлялись повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та вимога про сплату заборгованості із зазначенням реквізитів (а.с.14-15), однак заборгованість до цього часу не сплачена. Відповідно до вимог ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином сума заборгованості за тілом кредиту, відсотками та платою за управління кредитом підлягає стягненню з відповідача. Як передбачено ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з умовами кредитного договору, відповідачу нарахована пеня у розмірі 8400 грн. Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно документів, доданих відповідачем до заперечення на позов, він у 2015 році переніс хірургічну операцію, перебуваючи на лікуванні у приватній клініці «Гарвис» з діагнозом: гонартроз, пошкодження внутрішнього меніска. Загальна вартість медичних послуг склала 7475 грн (а.с.45-49). Згідно виписного епікризу у січня 2015 року [PERSON] виписався з клініки у задовільному стані, однак залишався тимчасово непрацездатним, потребував реабілітації в амбулаторних умовах. Враховуючи зазначені обставини, а також розмір процентів за користування кредитом, який сума нарахованої пені значно перевищує, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені до 3000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн згідно платіжного доручення від 22 листопада 2018 року (а.с.1).

Outcome: partial