Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

04 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 серпня 2013 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу, не надав переваги в русі транспортному засобу під його керуванням, а саме мотоциклу марки «Сузукі», реєстраційний номер [NUMBER], не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху. В результаті цього відбулось зіткнення транспортних засобів, що призвело до їх механічних пошкоджень. Крім того внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження. Відповідач [PERSON] порушив вимоги п.п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху. Постановою апеляційного суду Волинської області від 27 листопада 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, однак провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Згідно звіту № 2013/2084 від 25 вересня 2013 року було встановлено, що ремонт мотоцикла марки «Сузукі» є економічно необґрунтованим, так як даний транспортний засіб вважається знищеним, вартість матеріальних збитків становить 25847,76 грн. Діями відповідача, крім матеріальної шкоди, йому заподіяно значну моральну шкоду, яка виразилась в тому, що він переніс моральні страждання, переживання та нервовий стрес, які виникли у зв'язку із знищенням його транспортного засобу та отриманням тілесних ушкоджень. Крім того, було порушено його звичний спосіб життя через неможливість користування мотоциклом. Моральні страждання посилились і через те, що відповідач відмовився відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду в добровільному порядку, а отже позивач був позбавлений можливості придбати інший транспортний засіб. Ухвалою Нововолинського міського суду від 25 листопада 2014 року згідно поданої позивачем заяви заявлені вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в сумі 25847,76 грн. та про стягнення судових витрат, пов'язаних із експертним автотоварознавчим дослідженням в сумі 500 грн. залишені без розгляду. Позивач залишив свої позовні вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення на свою користь 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати понесені по справі, а також з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення на свою користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов не визнали та пояснили, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважають розмір страхового відшкодування в сумі 5000 грн., який повинен виплатити страховик достатнім. Тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат у зв'язку із необґрунтованістю заявлених вимог. Відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмове заперечення, просить відмовити в задоволенні позову. На обгрунтування заперечень посилається на те, що відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2034325 від 16 серпня 2012 року, за яким застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] Згідно ст.26-1 цього Закону страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Разом з тим, вказує, що страховою виплатою вважається грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Так як позивач не звертався до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою та відповідними документами про виплату страхового відшкодування у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час ДТП, що мало місце 03 серпня 2013 року, через що виплата страхового відшкодування не проводилась, у зв'язку з цим виплата моральної шкоди є неможливою. Просить відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових виплат з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково в зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON], якого постановою апеляційного суду Волинської області від 27 листопада 2013 року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, однак провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.6-8). З копії виписного епікризу з історії хвороби слідує, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 03 серпня 2013 року по 08 серпня 2013 року внаслідок отриманої травми через падіння з мотоцикла, з діагнозом забій лівого колінного суглобу, осадження шкіри в ділянці лівого колінного суглобу, виражений больовий синдром (а.с.9). Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного вищезазначеним Законом. Як вбачається з копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2034325 від 16 серпня 2012 року, страхова сума (ліміт відповідальності) страхувальника [PERSON] визначена в розмірі 100000 грн. (а.с.36). Тому розмір моральної шкоди, яку страховик зобов'язаний відшкодувати позивачу [PERSON] із врахуванням норм Закону, визначається в сумі 5000 грн. Сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати. Відповідно до ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України «Про стахування» від 07.03.1996 року №85/96-ВР за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, відповідно до зазначених норм Закону у разі, коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Таким чином, закон пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Зокрема, відсутність заяви позивача [PERSON] та відповідних документів про виплату страхового відшкодування не є підставою для відмови у відшкодуванні. Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи вказані норми матеріального права, суд вважає, що відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має нести відповідальність перед позивачем по відшкодуванню моральної шкоди. Таким чином, до стягнення з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в користь [PERSON] підлягає 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП, тобто в межах ліміту відповідальності. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє, оскільки визначений розмір моральної шкоди відповідає глибині фізичних страждань потерпілого - позивача [PERSON], завданих ушкодженням його здоров'я, а також вимогам розумності і справедливості. До стягнення з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в користь позивача підлягають понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 600 грн. витрат понесених на правову допомогу, пропорційно до задоволених вимог (а.с.20).

Outcome: approved