Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

06 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов обґрунтував тим, що 27 червня 2015 року він під розписку позичив [PERSON]К грошові кошти у сумі 700 гривень. Станом на день звернення до суду, кошти не повернуті. Тому просить стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, що становить загальну суму 775,08 гривень, судові витрати у розмірі 551,20 гривень та витрати за надання правової допомоги. Позивач та представник позивача в судовому засіданні, кожний окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про слухання справи у його відсутність не подавав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд відповідно до положень\~ст. 224 ЦПК України\~вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.\~ Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та такі , що підлягають задоволенню виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічна норма права закріплена і в ст.3 ЦПК України.\~\~\~\~ Судом встановлено, що 27.06.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений в письмовій формі договір позики на суму 700 гривень. Договір позики укладений терміном до 05 липня 2015 року, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно відповідачем. Дані правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов'язань, що виникли між сторонами та відповідні їм фактичні обставини справи. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В свою чергу Верховним Судом України у своїй постанові від 18.09.2013 у цивільній справі №6-63цс13 висловлена правова позиція, відповідно до змісту якої письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 1048 ЦК України встановлено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки в порушення наведених вище умов Договору та закону відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, а тому з відповідача відповідно підлягають стягненню: сума позики в розмірі 700 гривень, сума інфляційних виплат та три проценти річних. Так , як вбачається із довідки управління статистики у Тростянецькому районі індекс споживчих цін по Україні з сервня2015 року по травень 2016 року складає : в 2015 році - за червень -100,4, липень - 99,0; серпень -99,2, вересень 102,3, жовтень 98,7, листопад - 102,0, грудень 100,7 ; в 2016 році січень - 100,9, лютий -99,6 ; березень -101,0; квітень - 103,5 ; травень -100,1 (а.с.5). Таким чином сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції буде становити за весь час прострочення\~ 752, 52 гривні. \~\~\~ Сума 3% (трьох відсотків річних) за договором позики від 27.06.2015 року становить 22,56 гривень. \~\~\~\~\~\~ Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем по договору позики від 27.06.2015 року становить 775 грн. 05 коп. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що позов на користь позивача задовольняється в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. та за надання юридичної допомоги у розмірі 500 грн.

Outcome: approved