Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

06 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - [PERSON]. Спадщину прийняла, оскільки постійно, в тому числі і на день смерті, проживала в будинку разом з матір'ю. Крім неї, в будинку, на день смерті були зареєстровані і проживали її діти, онуки спадкодавця, - [PERSON] та [PERSON], проте вони не претендують на частку у даному майні. Інших спадкоємців немає. Оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов підтримує повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, кожен зокрема, про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що вони не заперечують щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті останньої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно як донька спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], свідоцтвом про народження [NUMBER], архівною довідкою №143/01-44 від 09.02.2016 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища(а.с.6-9). З довідки Любомльської міської ради Волинської області №1475 від 28.03.2016 року вбачається, що на день смерті [PERSON], її донька [PERSON], проживала разом з нею по [ADDRESS]. З технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON], житловий будинок побудований у 1940 році. З матеріалів спадкової справи №20/2016 вбачається, що інших спадкоємців немає. [PERSON] фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON]. Проте постановою приватного нотаріуса Семенюк Н.М. від 14.03.2016 року №71/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] останній було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідачі у своїх заявах до суду позов визнали, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS].

Outcome: approved