Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

05.08.2015 р. позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON] житлового господарства [PERSON] міської ради, КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківблагоустрій», в якому просила: змінити статус та узаконити самовільне переобладнання: нежитлових приміщень першого поверху №№14, 15 на житлові приміщення першого поверху №№ 14, 15, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38; нежитлових приміщень №№ 13, 17, 19, 20 на підсобні приміщення першого поверху №№13, 17, 19, 20, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38; визнати нежитлові приміщення першого поверху №№14, 15 жилими приміщення першого поверху № 14 житлова кімната, площею 14,3 кв.м, №15 житлова кімната площею 21,3 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38; визнати нежитлові приміщення першого поверху №№ 13, 17, 19, 20 підсобними приміщення першого поверху №13 коридор, площею 8,6 кв.м, №17 кухня, площею 29,1 кв.м, №19 ванна, площею 4,7 кв.м, №20 уборна, площею 2,3 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38. Також позивачка просить визнання за нею та її сім'єю: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування приміщення першого поверху, загальною площею 80,3 кв.м, що складаються з: житлових приміщень № 14 житлова кімната, площею 14,3 кв.м, №15 житлова кімната, площею 21,3 кв.м, загальною площею 35,6 кв.м; підсобних приміщень №13 коридор, площею 8,6 кв.м, №17 кухня, площею 29,1 кв.м, №19 ванна, площею 4,7 кв.м, №20 уборна, площею 2, 3 кв.м, загальною площею 44,7 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38. [PERSON] просить визнати її основним наймачем приміщень першого поверху, загальною площею 80, 3 кв.м, що складаються з: житлових приміщень № 14 житлова кімната, площею 14,3 кв.м, №15 житлова кімната, площею 21,3 кв.м, загальною площею 35,6 кв.м; підсобних приміщень №13 коридор, площею 8,6 кв.м, №17 кухня, площею 29,1 кв.м, №19 ванна, площею 4,7 кв.м, №20 уборна, площею 2,3 кв.м, загальною площею 44,7 кв.м, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38, зі складом сім'ї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з 01.09.2004 р. працювала двірником у Дзержинському районному виробничому житлово-експлуатаційному підприємстві №22 в м. Харкові. Була звільнена 31.03.2007 р. в зв'язку з переводом в КП «Харківблагоустрій». 02.04.2007 р. прийнята за переводом двірником дільниці №10 філії Дзержинського району. 01.05.2007 р. була переведена на дільницю №3 філії Дзержинського району. З 01.01.2012 р. переведена знов на дільницю №10 філії Дзержинського району, де працює і до теперішнього часу. [PERSON] вказує, що в зв'язку з тим, що вона не має власного житла, з 2004 р., ще працюючи у ЖЕУ №22, вона перебувала в списках працівників підприємства, що потребують отримання службового житла, оскільки в зв'язку з характером трудових відносин їй необхідно було проживати за місцем роботи або поблизу нього. Оскільки, зі слів керівництва, вільних службових квартир не було, у вересні 2004 р. позивачу було запропоновано заселитися до приміщень першого поверху №№13, 14, 15, 17, 19, 20 житлового будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38 (колишня адреса: вул. Заводу «Комсомолець», 20). На підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради в м. Харкові V скликання від 21.10.2008 р. №377/1 про упорядкування поштової адреси житлових будинків, розташованих у мікрорайоні Заводу «Комсомолець», житловому будинку літ. «А-2» м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 20 було надано нову поштову адресу, а саме: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38. Оскільки позивач іншого житла не мала, а працювати було необхідно, вона погодилась і у вересні 2004 р. за рішенням та зі згоди керівництва підприємства на якому працювала, заселилася до приміщень. При вселенні позивача з родиною до приміщень були присутні: працівники ЖЕУ №22: начальник [PERSON], майстер [PERSON], бригадири [PERSON] Позивачка зазначає, що для можливості вселення у приміщення підприємством їй було надано ордер. Після заселення зазначений ордер було передано [PERSON], яка працювала в Дзержинському районному виробничому житловому ремонтно-виробничому підприємстві і займалася житловими та профспілковими питаннями. Після вселення паспортистом було заведено форму 2, в якій зазначалося, що позивач та члени її сім'ї мешкають в зазначених приміщеннях. До зазначених приміщень позивач заселилась з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON]. В приміщеннях позивачем разом з родиною за власні кошті та власними силами було зроблено ремонт: замінено вікна, двері, підлогу, проведено опалення до зазначених приміщень та встановлено радіатори, повністю зроблено нову проводку, встановлено лічильники, облаштовано ванну та туалет, оштукатурено стіни та наклеєно шпалери, та виконано інші необхідні роботи для можливості проживання в указаних приміщеннях. В результаті проведених робіт приміщення стали придатними для проживання. Окрім того, позивач вже більше 10-ти років за власних рахунок робить поточний ремонт в указаних приміщеннях. Позивачка вказує, що 14.01.2006 р. нею було укладено договір про користування електричною енергією. Оплату за споживання електричної енергії вона здійснює своєчасно та в повному обсязі. [PERSON] вказує, що в серпні 2013 р. помер її чоловік [PERSON] На час подання позову вона мешкає у приміщеннях разом з донькою [PERSON] (прізвище змінено після реєстрації шлюбу), її чоловіком [PERSON] і онукою [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що їй тривалий час обіцяли, що нададуть повноцінну квартиру, оскільки вона належним чином виконує свою роботу та працює двірником тривалий час. Однак в 2007 р. ЖЕУ №22 припинило свою діяльність і позивача було переведено до КП «Харківблагоустрій», де позивач також знаходиться в списку працівників, які потребують службового житла. Однак, не дивлячись на обіцянки, окрему квартиру позивачу надано так і не було. В зв'язку з викладеним [PERSON] вирішила, що необхідно оформити належним чином документи на приміщення, в яких вона з родиною мешкає вже більше 10 років, оскільки договір найму з нею не укладався. [PERSON] зазначає, що в 2010 р. вона звернулась до підприємства, на якому працює, з проханням закріпити за нею приміщення, в яких вона мешкає. Однак з'ясувалось, що всі документи щодо її вселення, які зберігались в ЖЕУ №22, загубились. Позивач намагалась пройти всю процедуру надання приміщень з початку. Тривалий час вона збирала необхідні документи, довідки, зверталась із заявами, надавала додаткові документи. Однак кожного разу отримувала листи, в яких зазначалось про необхідність надання додаткових документів. В процесі збору та підготовки документів з'ясувалось, що приміщення, в яких позивач мешкає з родиною більше 10 років, взагалі відносяться до нежитлових. 27.02.2012 р., вказує позивач, було складено акт, затверджений начальником Дзержинської філії КП «Харківблагоустрій», в якому зазначалось, що приміщення знаходяться в належному стані та відповідають санітарним та технічним нормам, та є такими, в яких можна мешкати. Тривалий час велась переписка між позивачем, КП «Харківблагоустрій» та [PERSON] житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради. [PERSON] зазначає, що керівництво підприємства, на якому вона працює, всілякими засобами намагалось допомогти, направляло необхідні документи, просило сприяти в наданні їй приміщень. КП «Жилкомсервіс» також надавало і напрявляло всі необхідні документи для вирішення питання закріплення за позивачем приміщень, в яких вона мешкає. Однак зазначені зусилля не дали ніякого результату. 28.08.2014 р. позивач отримала відповідь від управління обліку та розподілу жилої площі [PERSON] житлового господарства ХМР, в якому зазначалось, що для більш детального розгляду питання позивачу необхідно надати рішення про узаконення самовільного перевлаштування приміщень з нежитлового фонду в житловий, оскільки листом від 02.11.2012 р. №1690254 КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що приміщення першого поверху №№ 13, 14, 15, 17, 19, 20 заінвентаризовані як нежитлові. При обстеженні 03.10.2012 р. встановлено, що вищевказані приміщення переобладнані в житлові: №14 житловою площею 14,3 кв.м, №15 житловою площею 21,3 кв.м., а приміщення №№17, 19, 20 в підсобні. Позивач зазначає, що вона не знала, що приміщення, в яких вона з родиною мешкає вже більше 10 років, є нежитловими. Тобто позивачем фактично було переобладнано нежитлові приміщення у житлові. [PERSON] наголошує на тому, що таке переобладнання було зроблено виключно з метою покращення житлово-побутових умов. Для цього було проведено холодне та гаряче водопостачання, облаштовано кухню, ванну і туалет. Тобто виконано всі необхідні роботи для забезпечення умов для проживання в них. Окремо позивач зазначає, що всі роботи по переобладнанню були виконані у відповідності з Державними будівельними нормами. Фактично таке переобладнання не порушує права власників (користувачів) інших жилих приміщень будинку. 16.04.2015 р. позивачем було укладено Договір №16.04.-15 на обстеження та технічний висновок з ТОВ «Макрокап Дизайн Компані». За результатами обстеження вказаних приміщень було складено технічний висновок, відповідно до якого приміщення повністю відповідають нормативним вимогам для житлових приміщень, використання приміщень у якості житлових - можливо, технічний стан інженерних мереж приміщень знаходиться в нормальному стані, і вони є належними для подальшої експлуатації, фактично обстежені приміщення відповідають нормам двокімнатної квартири, визначеним ДБН В2.2.-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення». Позивач також посилалася на положення ст. 47 Конституції України, якою передбачено право кожного на житло. Іншого житла окрім вказаних приміщень позивач не має. Тому, оскільки права позивача щодо визнання права користування приміщеннями відповідачами не визнаються, вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Позивач вказує, що для можливості належного оформлення документів щодо користування приміщеннями у позивача виникла необхідність змінити статус нежитлових приміщень першого поверху №14, 15 на житлові приміщення, а нежитлових приміщень №№13, 17, 19, 20 на підсобні, тобто узаконити переобладнання приміщень. А у зв'язку з втратою документів щодо вселення її у приміщення, також виникла необхідність визнання її наймачем у судовому порядку. 29.11.2016 р. [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій в якості третьої особи вказала [PERSON] і просила визнати за [PERSON] і її сімєю: дочкою [PERSON] і малолітньою онукою [PERSON] право користування квартирою №14/15 в будинку №38, вул. Букова в м. Харкові, загальною площею 80,3 кв.м, житловою 35,6 кв.м (площа підсобних приміщень 44,7 кв.м), яка складається з: житлова кімната площею 14,3 кв.м (№14), житлова кімната площею 21,3 кв.м (№15), коридор площею 8,6 кв.м (№13), кухня площею 29,1 кв.м (№17), ванна площею 4,7 кв.м (№19), уборна площею 2,3 кв.м (№20); визнати [PERSON] основним наймачем зі складом сімї три особи: дочка [PERSON] та малолітня онука [PERSON], квартири №14/15 в будинку №38, вул. Букова в м. Харкові, загальною площею 80,3 кв.м, житловою 35,6 кв.м (площа підсобних приміщень 44,7 кв.м), яка складається з: житлова кімната площею 14,3 кв.м (№14), житлова кімната площею 21,3 кв.м (№15), коридор площею 8,6 кв.м (№13), кухня площею 29,1 кв.м (№17), ванна площею 4,7 кв.м (№19), уборна площею 2,3 кв.м (№20). Обґрунтовуючи зроблені уточнення позивач вказала, що розпорядженням [PERSON] міського голови від 02.02.2016 р. №7 «Про перейменування обєктів топоніміки м. Харкова» вулицю Завода Комсомолець перейменовано на вулицю Букова. Позивач зазначає, що відповідно до п. 4.1 Технічного висновку ТОВ «Макрокап Дизайн Компані», приміщення №14 переобладнано під спальню. Площа приміщення 14,3 кв.м. В приміщенні є вікно. Приміщення №15 переобладнано під загальну кімнату. Площа приміщення 21,3 кв.м. В приміщенні є 2 вікна. Приміщення прохідне, через нього здійснюється вхід в приміщення №14 (спальня). В приміщенні є 2 вікна. Приміщення №17 переобладнано під кухню. Площа приміщення 29,1 кв.м. В приміщенні є 3 вікна. Приміщення №13 переобладнано в коридор. Площа приміщення 8,6 кв.м. З цього приміщення здійснюється вхід в приміщення №№15, 17, 19. Приміщення №19 переобладнано в ванну. Площа приміщення 4,7 кв.м. Приміщення прохідне, з нього здійснюється вхід в приміщення №20 (туалет). Приміщення №20 переобладнано під туалет. Площа приміщення 2,3 кв.м. Висота всіх приміщень від підлоги до стелі 2,84 кв.м. Всі двері в приміщення відкриваються в сторону виходу з приміщень. На теперішній день приміщення обєднані в одну квартиру загальною площею 80,3 кв.м. Позивач наводить п. 5.2 Технічного висновку ТОВ «Макрокап Дизайн Компані», яким визначено, що відповідно вимогам ДБН В.2.2.-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення» та санітарним правилам і нормам для житлових приміщень, в двокімнатній квартирі повинні бути передбачені: ванна не менше 3,3 кв.м, туалет не менше 1,5 кв.м. Також для двокімнатної квартири цими ж нормами встановлено розміри мінімальних площ загальної кімнати 17 кв.м, спальні на двох осіб 14 кв.м, кухня 8 кв.м. Висота приміщень від підлоги до стелі не повинна бути менше, ніж 2,5 м. Наводячи таблицю 1 «Порівняння існуючих норм приміщень з нормативними», приведену в п. 5.2 Технічного висновку ТОВ «Макрокап Дизайн Компані», позивач вказує, що переобладнана квартира повністю відповідає нормативам Державних будівельних норм і санітарним правилам нормам для житлових приміщень, і відповідає нормам двокімнатної квартири. Нумерація приміщень повністю відповідає викопіюванню поверхового плану і експлікації квартири. Крім того, зазначає позивач, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 р. було розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], отже на даний час [PERSON] не є членом сімї [PERSON] і він вже не проживає разом з позивачкою і її сімєю в приміщеннях першого поверху №№ 13, 14, 15, 17, 19 за адресою: вул. Букова, 38 в м. Харкові. В судове засідання позивач [PERSON] не зявились, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі; проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується штампом Відділу з питань звернень юридичних осіб [PERSON] діловодства [PERSON] міської ради на розписці про вручення судової повістки від 08.12.2016 р. з підписом уповноваженої особи. Представник відповідача [PERSON] житлового господарства [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується штампом [PERSON] на розписці про вручення судової повістки від 08.12.2016 р. з підписом уповноваженої особи. Представник відповідача КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується штампом підприємства на розписці про вручення судової повістки за підписом уповноваженої особи. Представник відповідача КП «Харківблагоустрій» в судове засідання не з'явився. Під час судового розгляду надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Вказав, що КП «Харківблагоустрій» підтримує позовну заяву [PERSON] і просив суд її задовольнити. Третьою особою [PERSON] до суду було подано клопотання про слухання справи за її відсутності; проти позовних вимог не заперечувала, підтримала їх в повному обсязі і просила задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. В позовній заяві [PERSON] вказує, що в вересні 2004 р. за рішенням та зі згоди керівництва підприємства, на якому працювала позивач, її разом з сім'єю було заселено до приміщень №№13, 14, 15, 17, 19, 20 житлового будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 20. З довідки №210 від 19.02.2008 р., виданої дільницею №10 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс» вбачається, що [PERSON], [INFO], зі складом сімї 3 особи проживає за адресою [INFO] без реєстрації з 10.09.2004 р. З довідки від 22.12.2006 р., виданої Виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Житлово-експлуатаційна дільниця №22 Виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Харкова вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою [INFO] без реєстрації з жовтня 2005 р. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради в м. Харкові V скликання від 21.10.2008 р. №377/1 про упорядкування поштової адреси житлових будинків, розташованих у мікрорайоні Заводу «Комсомолець», житловому будинку літ. «А-2» м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 20 було надано нову поштову адресу, а саме: м. Харків, вул. Заводу «Комсомолець», 38. З копії трудової книжки [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що з 01.09.2004 р. вона була прийнята двірником до Дзержинського районного виробничого житлово-експлуатаційного підприємства №22 (ЖЕУ-22) на підставі наказу №144-к від 01.09.2004 р.; 01.07.2006 р. переведена двірником того самого ЖЕУ на підставі наказу №75-к від 30.06.2006 р.; 01.02.2007 р. переведена двірником ЖЕУ-27 на підставі наказу №14 від 24.01.2007 р.; 31.03.2007 р. звільнена за переводом до КП «Харківблагоустрій» по п. 5 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №64-к від 31.03.2007 р.; 02.04.2007 р. прийнята по переводу двірником дільниці №10 філії Дзержинського району на підставі наказу №10 від 02.04.2007 р.; 01.05.2007 р. переведена двірником дільниці №3 філії Дзержинського району на підставі наказу №17-к від 03.05.2007 р.; 01.01.2012 р. переведена двірником дільниці №10 філії Дзержинської філії на підставі наказу №162-к від 30.12.2011 р. З довідки КП «Харківблагоустрій» від 02.06.2015 р. вбачається, що [PERSON] працює двірником на дільниці №10 філії Дзержинського району КП «Харківблагоустрій» з 02.04.2007 р. (наказ №10-к від 02.04.2007 р.) і по теперішній час. Перебуває в списках працівників підприємства, що потребують отримання службової житлової площі. [PERSON] Дзержинського району КП «Харківблагоустрій» до КП «[PERSON] МіськБТІ» було заявлено клопотання про переведення з нежитлових (кімнати 12, 13, 14, 15, 19, 20) в житлові приміщення по вул. Заводу Комсомолець, 20 за рахунок [PERSON] Листом №517 від 17.01.2014 р. КП «Харківблагоустрій» звернулось до КП «Жилкомсервіс» з проханням посприяти в наданні двірнику дільниці №10 філіалу Дзержинського району [PERSON] права користування фактично займаним нею приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] або в визнанні її наймачем вказаного приміщення. З листа КП «Жилкомсервіс» на звернення КП «Харківблагоустрій» вбачається, що КП «Жилкомсервіс» підготовлений і направлений пакет документів до управління обліку та розподілу житлової площі для розгляду питання закріплення квартири за адресою: [ADDRESS] за КП «Харківлагоустрій» як службової з метою визнання права користування двірника дільниці №10 Дзержинського філіалу КП «Харківблагоустрій» [PERSON] фактично займаного нею приміщення. Суд вважає, що викладене свідчить на користь позивачки, підтверджуючи її посилання на те, що фактично адміністрацією підприємства, на якому вона працювала на той час, оспорювані приміщення було надано їй в користування, однак відповідних документів надано не було, як не укладено і договір найму. 08.08.2016 р. в якості свідка в судовому засіданні була допитана [PERSON], яка на момент вселення позивача у приміщення, працювала бригадиром у Дзержинському районному виробничому житлово-експлуатаційному підприємстві №22 в м. Харкові. Вона підтвердила обставини, викладені [PERSON] в позовній заяві, і вказала, що була присутня при вселенні позивача в приміщення. [PERSON] вказує, що після вселення в зазначені в позові приміщення нею за власні кошті та власними силами було зроблено ремонт: замінено вікна, двері, підлогу, проведено опалення і встановлено радіатори, повністю зроблено нову проводку, встановлено лічильники, облаштовано ванну та туалет, оштукатурено стіни та наклеєно шпалери, та виконано інші роботи, необхідні для проживання. Позивач зазначає, що в результаті проведених її родиною робіт приміщення стали придатними для проживання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказане посилання позивача також є обґрунтованим, з наступних підстав. Відповідно до повідомлення КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» №1690254 від 02.11.2012 р., при первинній інвентаризації за адресою №38 (колишній №20) по вул. Заводу Комсомолець житловий будинок мав статус гуртожитку. Приміщення 1-го поверху №№13, 14, 15, 17, 19, 20 заінвентаризовані як нежитлові. При обстеженні 03.10.2012 р. встановлено, що зазначені приміщення переобладнані в житлові: №14 житловою площею 14,3 кв.м, №15 житловою площею 21,3 кв.м, а приміщення №№17, 19, 20 в підсобні. Відповідно до акту від 27.02.2012 р., складеного начальником дільниці №10 Дзержинського філіалу КП «Харківблагоустрій», інженером Дзержинського філіалу КП «Харківблагоустрій», мастером дільниці №10, затвердженого начальником філіалу Дзержинського району КП «Харківблагоустрій», квартира №14 по вул. Заводу «Комсомолець», 38 знаходиться в задовільному технічному стані. Віконні і дверні заповнення деревяні в задовільному стані. В зазначеній квартирі є холодне і гаряче водопостачання, сантехнічні прилади в задовільному стані. Квартира №14 по вул. Заводу «Комсомолець», 38 відповідає санітарно-технічним нормам і придатна для житла. 14.01.2006 р. між [PERSON] і АК «Харківобленерго» укладено договір про користування електричною енергією №1634502. На підтвердження своєчасної і в повному обсязі оплати за споживання електричної енергії позивач надала до суду копії квитанцій про оплату. 16.04.2015 р. між [PERSON] («Замовник») і ТОВ «Макрокап Дизайн Компані» («Виконавець») було укладено Договір №16.04-15 на обстеження та технічний висновок. За результатами обстеження вказаних приміщень експертом [PERSON], було складено технічний висновок про стан несучих і огороджувальних конструкцій і інженерних систем нежитлових приміщень №№13, 14, 15, 17, 19, 0 будинку №38 (колишній №20) по вул. Заводу «Комсомолець» в м. Харкові. Відповідно розділу 6 «Висновки і рекомендації» вказаного висновку: «1. Технічний стан несучих та огороджувальних конструкцій нежитлових приміщень №№13, 14, 15, 17, 19, 20 знаходиться в нормальному стані та відноситься до 1 категорії технічного стану конструкцій, так як тріщини або будь-які інші видимі серйозні дефекти відсутні, і вони придатні для подальшої експлуатації. 2. Технічний стан інженерних мереж нежитлових приміщень №№13, 14, 15, 17, 19, 20 знаходиться в нормальному стані, і вони придатні для подальшої експлуатації. 3. Нежитлові приміщення №№13, 14, 15, 17, 19, 20 повністю відповідають нормативним вимогам для житлових приміщень. 4. Використання в якості житлових та для проживання нежитлові приміщення №№13, 14, 15, 17, 19, 20 можливо. 5. Переведення із нежитлових в житлові нежитлових приміщень №№13, 14, 15, 17, 19, 20 можливе». З даних, викладених у Технічному висновку (п. 4.1 розділу 4), вбачається, що: - приміщення №14 переобладнано під спальню. Площа приміщення 14, 3 кв.м. В приміщенні є вікно; - приміщення №15 переобладнано під загальну кімнату. Площа приміщення 21, 3 кв.м. В приміщенні є 2 вікна. Приміщення прохідне, через нього здійснюється вхід в приміщення №14 (спальня); - приміщення №17 переобладнано під кухню. Площа приміщення 29, 1 кв.м. В приміщенні є 3 вікна; - приміщення №13 переобладнано в коридор. Площа приміщення 8,6 кв.м. З цього приміщення здійснюється вхід в приміщення №№15, 17, 19; - приміщення №19 переобладнано в ванну. Площа приміщення 4,7 кв.м. Приміщення прохідне, через нього здійснюється вхід в приміщення №20 (туалет); - приміщення №20 переобладнано під туалет. Площа приміщення 2,3 кв.м.» З п. 5.2 вказаного технічного висновку вбачається, що фактично обстежені приміщення відповідають нормам двокімнатної квартири, визначеним ДБН В2.2.-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення». Отже, всі роботи по переобладнанню були виконані у відповідності з Державними будівельними нормами. Відповідно до розпорядження [PERSON] міського голови від 02.02.2016 р. №7 «Про перейменування обєктів топоніміки м. Харкова», вулицю «Завода Комсомолець» перейменовано на вулицю «Букова». Таким чином, суд приходить до висновку, що можна вважати переобладнання нежитлових приміщень першого поверху №№14,15 в житлові приміщення першого поверху №№14, 15, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Букова, 38, та нежитлових приміщень №№13, 17, 19, 20 в підсобні приміщення першого поверху №№13, 17, 19, 20, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Букова, 38, такими, що фактично відбулися і не порушують права власників (користувачів) інших жилих приміщень житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Букова, 38. Щодо втрати документів, на підставі яких [PERSON] була вселена до вищевказаних приміщень, суд приходить до висновку, що втрата документів не є підставою для позбавлення позивача права користування приміщеннями. В листі від 01.08.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «[PERSON] судової практики застосування ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» щодо норми ЖК зазначається: «При вирішенні деяких справ, відсутність спеціального ордера на вселення у житлове приміщення гуртожитку не було підставою для виселення громадян з гуртожитків без надання іншого житлового приміщення. Суди враховували, що житлове приміщення в гуртожитку надавалося за спільним рішенням адміністрації підприємства і профкому, відповідачі перебували у трудових відносинах із підприємством та (або) припинили роботу з підстав, визначених ч. 3 ст. 132 ЖК УРСР, зареєстровані відповідно до закону та не мають іншого житла. Таку позицію можна вважати правильною оскільки спеціальний ордер на вселення у житлове приміщення в гуртожитку видається адміністрацією підприємства, установи, організації, які не завжди добросовісно виконували покладені на них обов'язки. Тобто вселення у гуртожиток і користування житловою площею у гуртожитку відбулося на законних підставах на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, а отримання спеціального ордера є формалізованим підтвердженням наявності такого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку не можна вважати вселення позивачки самовільним та безпідставним, оскільки її вселення було здійснено на підставі рішення підприємства, з дозволу керівництва, та у присутності відповідних посадових осіб підприємства, та працівника правоохоронних органів (дільничого інспектора). Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 27.08.2013 р., серія І-ВЛ №412046, чоловік позивача [PERSON] помер в серпні 2013 р. З уточненої позовної заяви вбачається, що на даний час [PERSON] мешкає в оспорюваних приміщеннях разом з донькою [PERSON] і онукою [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №362930 від 19.08.2014 р.). Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. На підтвердження проживання у зазначених приміщеннях позивачем було надано до матеріалів справи довідку №210 від 19.02.08.р. видану Дзержинською філією КП «Жилкомсервіс», якою підтверджено, що позивач проживає за адресою: [INFO]Комсомолець», 20 без реєстрації з 10.09.2004 року зі складом родини: 3 особи. Окрім того 22.12.2006р. дочці позивача [PERSON] надавалася довідка, згідно якої вона проживає у приміщеннях з жовтня 2005 р., без реєстрації. У відповідності до ч. 1 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЖК УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування в установленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Статтею 63 ЖК УРСР встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно положень ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З матеріалів справи вбачається, що з дня отримання у користування приміщень першого поверху №№13, 14, 15, 17, 19, 20 за адресою: м. Харків, вул. Букова, 38, позивач виконує обов'язки з утримання в належному стані приміщень, несе витрати з оплати за житло, користується зі своєю родиною вищевказаними приміщеннями згідно норм діючого законодавства. Позивач має права і несе обов'язки наймача житлового приміщення, тобто фактично має статус наймача житла у приміщеннях першого поверху №№13, 14, 15, 17, 19, 20 за вказаною адресою. Таким чином суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved