Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

05.06.2018 позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, обґрунтовуючи позов тим, що на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 08.04.2016 у цивільній справі № 367/3646/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 700,00 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до її повноліття, тобто з 08.06.2015 до 20.04.2023. На даний час відповідач є особою працездатного віку, ніяких протипоказань до праці не має, працює офіційно, має постійний дохід, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати більший розмір аліментів, тому позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на дитину у розмірі 2\~000,00 гривень, щомісячно починаючи з часу звернення до суду до досягнення дитиною повноліття з урахуванням щомісячної індексації. Ухвалою судді від 13.06.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 05.07.2018 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, копію якого з додатками [PERSON] одночасно направив позивачу (квитанція ПАТ «Укрпошта» від 02.07.2018, а.с.72). [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначивши, що\~сплачує аліменти згідно рішення суду, отримує мінімальну заробітну плату, яка з урахуванням відрахувань податку на доходи, військового збору та інших обовязкових платежів становить до виплати у розмірі 2\~997,00 грн. та виходячи з майнового стану згоден сплачувати мінімальний розмір аліментів у сумі 972,00 гривень. В поданій позивачем відповіді на відзив остання вказує, що вона не заперечує сам факт отримання від відповідача аліментів на утримання сина, однак, сплачуваного розміру аліментів відповідачем не достатньо для належного утримання дитини, з врахуванням стану здоров'я останньої. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.04.2015 шлюб між ними\~ розірвано (а.с.8). Згідно копії Свідоцтва про народження від 16.05.2005 серії І-БВ № 002065, виданого Маківською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області, [PERSON] є батьком\~ [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до рішення Радомишльським районним судом Житомирської області від 08.04.2016 у цивільній справі № 367/3646/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON], стягуються аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 700,00 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до її повноліття, тобто з 08.06.2015 (а.с.9). Відповідно до довідки від 17.05.2018 № 279, виданої виконкомом Білокриницької селищної ради Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] проживає в [INFO] разом із сином [PERSON] (а.с.12). З наданої позивачем медичної документації вбачається, що [PERSON] хворіє протягом тривалого часу (а.с.13-35). Як вбачається з доказів доданих відповідачем до відзиву, [PERSON] працює в ФОП [PERSON] з 01.04.2011 на посаді водія-експедитора, та отримує заробітну плату в розмірі відповідно довідки від 05.07.2018 № 4 (а.с.56) та сплачує кошти в рахунок погашення аліментів (а.с.58-65). З відзиву відповідача судом встановлено, що відповідач є працездатним, має нормальний стан здоров'я, офіційно працює та не має інших утриманців, тому має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини, проте, вважає, що заявлена позивачем сума аліментів у розмірі 2 000,00 грн. є непосильною для відповідача, оскільки останній отримує мінімальну заробітну плату. Як вбачається з перерахунку розрахунку заборгованості по аліментам Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, станом на 01.05.2018 заборгованість [PERSON] по аліментах становить 1\~150,00 грн. (а.с.57). Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України,\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3\~ст. 181 СК України,\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-143цс13. Зі змісту\~ст. 182 СК України\~вбачається, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017\~внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину було збільшено з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч. 2 ст. 182 СК України\~(в редакції\~Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), регламентовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує положення статті 27 Конвенції «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.199 та набула чинності для України 27.09.1991, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями\~ст. 141 СК України\~та зазначеної Конвенції з прав дитини, передбачено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров'я дитини, її вік, здатність батька до праці і його сімейний стан, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань, з урахуванням матеріального стану обох батьків, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн., оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов'язку батьків утримувати дитину зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини та не буде порушувати права відповідача. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів у збільшеному розмірі починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом, то підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, оскільки, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти виплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial