Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

06 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , в якому просить ииключити запис про його батьківство дитини - [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 12 від 11 січня [INFO] року про народження дитини в Самарському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати (а.с.2-5). І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 06 вересня 2008 року він уклав шлюб із відповідачкою. Шлюб між нами офіційно не розірваний, але він 21.01.2019 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про його розірвання. Причиною розірвання шлюбу є поведінка відповідачки, яка в період спільного проживання вчиняла сварки, не працювала, вживала наркотичні засоби та проявляла не повагу до сімейний відносин, у зв`язку з цим він з 23 червня 2016 року фактично припинив з нию шлюбні стосунки та перестав вести спільне господарство. Під час спільного проживання з відповідачкою у них народилися дитина: [PERSON] , [INFO] , яка є його рідною біологічною донькою. Однак, після фактичного припинення шлюбних стосунків були епізодичні статеві стосунки і [INFO] відповідачка народила дитину - [PERSON] . Батьком народженої дитини був записаний він, оскільки шлюб між ним та відповідачкою не був офіційно розірваний, при цьому він достовірно не знав про біологічне батьківство дитини під час реєстрації народження дитини [INFO] . Приблизно в квітні 2018 року відповідачка, будучи в стані алкогольного оп`яніння, стала відкрито заявляти на подвір`ї будинку [ADDRESS] по місцю їх мешкання, що він не є біологічним батьком [PERSON] , але буде сплачувати аліменти на цю дитину та на утримання відповідачки, до досягнення дитиною трьох річного віку. В подальшому відповідачка виконала свої наміри і за її заявою Самарський районний суд м. Дніпропетровська видав судовий наказ від 13.06.2018 про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку на користь відповідачки на двох дітей: [PERSON] , [PERSON] . Також, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2018 з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх його видів заробітку на утримання відповідачки, до досягненням [PERSON] трьох річного віку. 20.12.2018 він звернувся до медичного закладу «Medical genomis» в м. Дніпрі для підтвердження його сумнівів щодо біологічного батьківства [PERSON] і фахівець цього медичного закладу під час досліджень прийшов до висновку, що вірогідність його кровного батьківства [PERSON] рівна нулю. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просив задовольнити. У відповідності з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 19.03.2019 року ухвалою судді по даній справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання (а.с.24). 17.04.2019р. від позивача надійшло клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи (а.с.26). Ухвалою судді від 17 квітня 2019 року клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено. Призначено по цивільній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення експертизи доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР (площа Соборна, 14, м. Дніпро, 49005). На вирішення експерта поставлені наступні питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ? Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с.28). 09 липня 2019 року від КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» до суду надійшов висновок експерта (а.с.34). У зв`язку з чим, ухвалою від 09.07.2019 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання (а.с.38). Під час розгляду справи судом заслухано позивача, відповідача, досліджені письмові докази, що містятьсяв матеріалах справи. 16.09.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 06 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2008р. (а.с.6). [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 491, виданого повторно 23 січня 2019 року (а.с.8). [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 12, виданого повторно 23 січня 2019 року (а.с.8). З довідки про грошове забезпечення виданої [PERSON] видно, що останній працює у державній установі «Ігренський виправний центр (№133)» на посаді молодшого інспектора нагляду та безпеки, загальна сума грошового забезпечення за період 01.09.2018р.-31.12.2018р. за винятком аліментів становить 14867,69грн., сплачені аліменти по виконавчому листу № 2н/206/113/18 - 9618,19грн., сплачено заборгованості по виконавчому провадженню від 27.07.2018р. № 56731907 - 4808,13грн. (а.с.15). Відповідно до висновку експерта № 416 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 26.06.2019р. [PERSON] , [INFO] , не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] , [INFO] . Батьківство [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , виключається (а.с.35-36). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 1, 5 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення по виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, враховуючи вказані вимоги закону, надані позивачем докази, висновок експерта, суд вважає доведеним факт відсутності кровного споріднення між дитиною [PERSON] , [INFO] року та позивачем [PERSON] . Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових втрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи задоволення позову та визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 384,20грн. (а.с.1) та витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (а.с.31) в розмірі 6599,64грн. Також підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 384,20грн.

Outcome: approved