Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

06 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що від спільного проживання із [PERSON] в них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області справа № 156/1186/13-ц з відповідача на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Зазначає, що власних доходів та отриманих з відповідача аліментів їй не достатньо для утримання сина, оскільки він виріс та зросли його потреби. Позивач самостійно несе усі витрати на утримання, оздоровлення, лікування, навчання дитини. В той же час сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг, підручники і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дитини. Крім цього, син хворіє та на ліки у місяць вона витрачає близько 600 грн. На даний час вона є інвалідом третьої групи та отримує соціальну допомогу у розмірі 1769 грн. щомісячно. У зв`язку з незадовільним станом здоров`я не має можливості працевлаштуватись. Відповідач є здоровою, працездатною особою, однак своїй дитині допомагає не в достатній мірі. Оскільки власних коштів на утримання сина їй не вистачає, змушена звернутися до суду та просити збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів із 600 гривень до 2500 гривень. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві, просить позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за місцем свого проживання та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних права обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч.3 ст 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно акту обстеження факту проживання жителів Іваничівської ОТГ від 19 квітня 2021 року, позивач разом із сином проживають в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] безробітна, інвалід дитинства 3 групи (а.с.9). Копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 листопада 2013 року стверджується, що на виконанні у ВДВС Турійського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 156/1186/13-ц, виданий 24 жовтня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з 19 вересня 2013 року до досягнення ним повноліття (а.с. 11). Згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання дитини відповідно до рішення Іваничівського районного суду на підставі якого видано виконавчий лист 24 жовтня 2013 року № 156/1186/13-ц є недостатнім для задоволення потреб малолітньої дитини. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і розмір коштів, які позивач отримує у зв`язку з інвалідністю не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини, оскільки син підріс, в зв`язку з чим закономірно, збільшилися витрати на його утримання (одяг, харчування (т.зв. «продуктовий кошик»), кишенькові витрати, лікування, навчання, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років). Протягом зазначеного часу дитина виховується позивачем самостійно. Відповідач, крім сплати аліментів, не надає матеріальну допомогу синові та іншої участі в його утриманні не бере. Таким чином, з об`єктивних причин позивач витрачає значно більше коштів на утримання своєї дитини, ніж відповідач, а тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду, є недостатньою для утримання дитини, що суттєво також погіршує матеріальне становище позивача. Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак розмір аліментів визначається судом з врахуванням всіх обставин справи. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком. Інших доказів з приводу наявності об`єктивних причин, які б не дозволяли відповідачу працювати, а відтак і заробляти кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини ним до суду не надано. В судове засідання не з`явився, відзив стосовно позовних вимог поданий не був. У відповідності до ч.1 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Разом з тим відповідач є батьком, який у відповідності до Закону зобов`язаний утримувати свою малолітню дитину та повинен самостійно визначати необхідність та достатність своїх доходів, які мають бути еквівалентними та в повній мірі кореспондуватися із обов`язковими витратами, до яких в даному випадку відносяться аліменти на утримання неповнолітніх дітей. При вирішенні питання про розмір аліментів суд першочергово враховує життєвонеобхідні потреби дитини, матеріальне ставище позивача, яка самостійно не здатна забезпечити їй необхідний рівень проживання та розвитку. Проводячи аналіз з приводу встановлення справедливого балансу для визначення розміру участі кожного з батьків в утриманні дітей, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини необхідно визначити в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісячно. Визначений розмір аліментів на думку суду забезпечить дитині належне утримання, відповідно до її життєвих потреб з урахуванням її віку та батьком дитини буде виконаний обов`язок щодо її утримання, який кореспондується із статтею 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Посилання позивача на те, що дитина хворіє у зв`язку з чим потребує додаткових коштів на її лікування, а тому просить стягувати аліменти в розмірі 2500 грн. в основу рішення судом не береться, оскільки позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що передбачено ст. 185 СК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу вище вказаних вимог закону, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 653,76 грн.

Outcome: approved