Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

07.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі Районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради про встановлення факту належності заповіту, визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [PERSON], що померла 23.03.2009 року, 21.04.2004 р. заповідала на його користь квартиру за адресою: [ADDRESS], на яку він має право в порядку спадкування. В позові зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 14046 від 13.01.2004 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, [PERSON] на праві власності, належала [ADDRESS]. 21 квітня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] всю належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. 23.03.2009 року [PERSON] померла. За заявою позивача від 19.09.2009 року в Восьмій Запорізькій державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу. Можливість реалізації позивачем своїх спадкових прав, а саме оформлення спадщини після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі відсутня. Постановою нотаріуса від 26.01.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Можливість оформлення позивачем спадкових прав в нотаріальній конторі після смерті [PERSON] відсутня також і у звязку з тим, що прізвище позивача в паспорті громадянина України зазначена «Десятерік», а в заповіті «Десятерик», тому факт належності заповіту позивачу по справі потребує визнання в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, за визнанням своїх спадкових прав позивач вимушений звернутися до суду. Вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 1218, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України має право на спадкування належної [PERSON] квартири після її смерті. Ухвалою суду від 09.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження по справі, встановлено відповідачу 15денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче судове засідання призначено на 06 березня 2018 року на 09-00 год. За клопотанням позивача [PERSON] ухвалою суду про відкриття провадження по справі витребувано в Восьмій Запорізькій державній нотаріальній конторі Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], в районній адміністрації по Хортицькому району ЗМР копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в ТОВ ЗМБТІ належним чином засвідчені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Судом витребувано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (а.с.73). Клопотань від інших учасників справи до суду не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи сторони та треті особи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористалась, надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провадити без її участі, вирішити справу на розсуд суду. Від представника третьої особи: Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до змісту ст. 43 ч. 1 п. 2, ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Судом встановлено, що 13.01.2004 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно № 14046 від 13.01.2004 року, видане Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, що підтверджується копією свідоцтва, витребуваного судом. Право власності на підставі даного свідоцтва було нею зареєстроване у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, а саме - реєстрації права власності в ТОВ ЗМБТІ, реєстраційний номер майна 4866996, дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 25.02.2004 року, що підтверджується даними інформаційної довідки, витребуваної судом. 21 квітня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 671, номер у спадковому реєстрі 8576192, яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON], [INFO], всю належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. 23.03.2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖС № 388766, виданим 13.07.2017 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. За заявою позивача від 19.09.2009 року в Восьмій Запорізькій державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 607 (48128174) після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса від 26.01.2018 року № 145/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ч. 1, ч. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спосіб прийняття спадщини залежить від проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ч.1 ЦК України). Враховуючи, що протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору, не заявив про відмову від спадщини, у відповідності до вимог ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, позивач є особою, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина після смерті [PERSON], а саме [ADDRESS], належить позивачу по справі [PERSON] з моменту відкриття спадщини, а саме з 23.03.2009 року. Відповідно до ст.ст. 293-294, 315 ЦПК України встановлення фактів що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, зокрема встановлення фату належності правовстановлюючого документа особі, провадиться в судовому порядку. Якщо вирішення питання про встановлення факту, що має юридичне значення. взаємоповязане зі спором про право, вирішення провадиться судом в порядку позовного провадження (ст. 294 ч.6 ЦПК України). Таким чином, вирішення питання про право на спадкування, у звязку з тим, що написання прізвища позивача в паспорті громадянина України та в заповіті не збігаються, залежить від вирішення питання про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа - заповіту. В заповіті прізвище позивача зазначена «Десятерик». На час складання заповіту, а саме 21 квітня 2004 року позивач був неповнолітній, тому для посвідчення заповіту надав нотаріусу свідоцтво про народження, де прізвище позивача зазначено російською мовою «Десятерик», переклад українською відсутній. Нотаріусом на власний розсуд при посвідченні заповіту було здійснено переклад фамілії на українську мову і в заповіті зазначено українською - «Десятерик». Жодних невідповідностей нотаріусом допущено не було, так як іншого документа, що посвідчує особу позивача, написаного на українській мові, нотаріусу не предявлялося внаслідок наявності у позивача на той час лише свідоцтва про народження російською мовою. В паспорті громадянина України прізвище позивача зазначено російською мовою у відповідності до свідоцтва про народження «Десятерик», переклад на українську мову і зазначення фамілії позивача на українській мові при заповненні паспорту посадовою особою здійснено як «Десятерік». Таким чином, невідповідності в написанні фамілії позивача українською мовою в паспорті громадянина України та в заповіті, які фактично не змінюють сприйняття прізвища, і не змінюють його написання на російській мові, сталися можливими не внаслідок помилки, а внаслідок різного перекладу фамілії позивача нотаріусом та посадовою особою при заповненні паспорту на українську мову. Вирішити питання щодо усунення невідповідності написання прізвища позивача в заповіті з написанням його в паспорті громадянина України іншим шляхом, окрім звернення до суду, неможливо, внаслідок смерті заповідача і таким чином неможливості внесення змін в заповіт. У звязку з тим, що всі інші дані позивача, зазначені в паспорті громадянина України і в заповіті, а саме імя та по-батькові, дата народження повністю збігаються, розбіжності в написанні прізвищі не є суттєвими, а на російській мові взагалі відсутні, долучені до позовної заяви документи підтверджують родинний звязок між позивачем та спадкодавцем, є підстави для встановлення факту належності позивачу по справі [PERSON] заповіту, складеного на імя [PERSON] Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом, при доведеності неможливості реалізації спадкових прав в нотаріальному порядку внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, відповідає нормам матеріального та процесуального права. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивачем вимоги про стягнення судових витрат не заявлялися, суд залишає судові витрати за позивачем.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved