Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

06.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Заяву мотивовано тим, що, він [PERSON] , народився [INFO] в с. Сергіївка Казанківського району Миколаївської області. З 1962-1994 рік постійно проживав в с. Сергіївка Казанківського району Миколаївської області. В 1994 році переїхав до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. У лютому 2020 року переїхав до с. Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області, де проживає і на даний час. В квітні 2020 року, після втрати паспорта зразка СРСР, для отримання паспорта громадянина України він звернувся до Казанківського РС УДМС України в Миколаївській області, де була проведена процедура встановлення особи, якою його особу було встановлено, але не встановлено його належність до громадянства України, у зв`язку з чим йому було відмовлено у видачі паспорта та рекомендовано звернутися до суду для підтвердження факту постійного проживання на території України. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та пояснив, що на момент проголошення незалежності України, тобто станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживав на території України, а саме з дня народження по 1994 рік в с. Сергіївка Казанківського району Миколаївської області. 29.11.1994 року знявся з реєстрації та переїхав до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на даний час проживає в с. Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області. Зазначив, що після втрати паспорта зразка СРСР іншого способу встановити факт його постійного проживання на території України, крім як в судовому порядку не існує, тому просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Казанківського районного сектору УДМС України в Миколаївській області Назаров С.А., який діє на підставі довіреності від 03.01.2020 року, у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухав доводи заявника, думку представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Сергіївка Казанківського району Миколаївської області УССР, про що в книзі реєстрації актів про народження 10 квітня 1962 року зроблено запис за №20, його батьками є : в графі батько прочерк та мати [PERSON] , національність українка, що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] виданим повторно Казанківським відділом ЗАГС від 24 липня 1980 року (а.с.7). З довідки Казанківської селищної ради Миколаївської області №123 від 15.04.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав по [ADDRESS] з дня народження до [INFO] , знявся з реєстраційного обліку у зв`язку з вибуттям в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, згідно запису в погосподарській книзі №2 особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.9). Згідно витягу з погосподарської книги Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (с. Сергіївка) №2 за період з 1992 року по 1995 року, по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що з 1962 року по 29.11.1994 року [PERSON] , [INFO] , проживав в с. Сергіївка Казанківського району Миколаївської області та працював водієм в колгоспі «Дімітрова». 29.11.1994 року знявся з реєстраційного обліку у зв`язку з вибуттям в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (копія) (а.с.22, 38-40). Відповідно до довідки виданої виконкомом Казанківської селищної ради за вих. №124 від 15.04.2020 року [PERSON] , [INFO] , проживає по [ADDRESS] з лютого 2020 року по теперішній час (а.с.8). Заявник [PERSON] звертався до Казанківського районного сектору УДМС України в Миколаївській області, із заявою щодо оформлення паспорта замість втраченого, але за результатами перевірок встановило його особу, та не встановило його належності до громадянства будь-якої держави (а.с.6). Казанківським районним сектором УДМС України в Миколаївській області листом від 08.04.2020 року [PERSON] рекомендовано звернутися до суду, для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (а.с.10). Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Згідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 18 січня 2001 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з, - 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 вищевказаного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подав заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Згідно п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Отже, реалізація права на набуття заявником [PERSON] громадянства України залежить від встановлення судом факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має для нього юридичне значення та в подальшому дасть змогу отримати паспорт громадянина України. Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимог про встановлення факту постійного проживання на території України, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують той факт, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та іншого місця проживання у нього не було. Відповідно до вимог ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати, понесені заявником у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: approved