Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

05.03.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника Мішину Ольгу Адамівну звернувся позивач ПАТ «Кредобанк» із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначено, що 28.01.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 5575737, згідно якого відповідачу було встановлено ліміт кредитування, тобто надано кредит в сумі 1 411.57 грн., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку. Кредитні кошти надавались відповідачу у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. За користування кредитом відповідач мав сплачувати відсотки у розмірі 30.00% річних, що відповідає вимогам п. 1.16. Договору. Відповідач не виконує зобов'язань за вказаним договором, тому станом на 27.12.2017 року має заборгованість перед позивачем у сумі 1 937.86 грн., яка складається із наступного: 1 411.57 грн. - неповернута сума кредиту; 185.42 грн. - прострочені відсотки, 34.00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 65.87 грн. - нараховані відсотки; 241.00 - пеня. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості за договором № 5575737 від 28.01.2016 року та судові витрати по справі, у сумі 1 762.00 грн. В ухвалі суду про відкриття провадження було постановлено розгляд цієї справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримав в повному обсязі, наполягає на його задоволенні, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи без його участі, відкладення судового засідання або про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін,до суду не надходило. У визначений в ухвалі про відкриття провадження строк, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене вище та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачем не надано, також не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28.01.2016 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 5575737, згідно умов якого відповідачу було встановлено ліміт кредитування в сумі 1 411.57 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. За користування кредитом, отриманим по цьому договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця наступного за місяцем нарахування процентів, що передбачено п. 1.16. договору про встановлення ліміту кредитування. Згідно п. 1.18. договору про встановлення ліміту кредитування, клієнт зобов'язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в термін, передбачений цим договором. Відповідно до п. 1.30. договору про встановлення ліміту кредитування, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитними правовідносинами клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.16 цього договору, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Шляхом підписання договору № 5575737 про встановлення ліміту кредитування, клієнт підтвердив, що ознайомлений з правилами, умовами кредитування, діючими тарифами Банку та загальною вартістю кредиту (п. 1.32. договору про встановлення ліміту кредитування) Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 27.12.2017 року має заборгованість перед позивачем у сумі 1 937.86 грн., яка складається із наступного: 1 411.57 грн. - неповернута сума кредиту; 185.42 грн. - прострочені відсотки, 34.00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 65.87 грн. - нараховані відсотки; 241.00 - пеня. Зазначене підтверджено доданими до позову розрахунками, випискою руху коштів по рахунку. Позивачем 27.10.2017 року було надіслано на адресу відповідача претензію щодо порушення умов кредитного договору, яка останнім була залишена без уваги. За вимогами статей 527,530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 5575737 від 28.01.2016 року, яка виникла станом на 27.12.2017 року і становить 1 937.86 грн., та включає в себе: 1 411.57 грн. - неповернута сума кредиту; 185.42 грн. - прострочені відсотки, 34.00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 65.87 грн. - нараховані відсотки; 241.00 - пеня. Відповідно до платіжного доручення № 5281133 від 31.01.2018 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 762.00 грн. за подання до суду даного позову. Вирішуючи питання про судовий збір суд застосовує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 762.00 грн.

Outcome: approved