Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

06 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, 06 квітня 2005 року помер його брат [PERSON]. На підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1979 року, який посвідчений Піщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 21, зареєстрованого в Новомосковському бюро технічної інвентаризації за № 1019-4, [PERSON] був власником жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Самарська, №8. На підставі зазначеного договору, [PERSON] був власником будинку з 1979 року, будинок був зареєстрований за ним в період з 1979 по 15.06.2006 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач зазначив, що після смерті брата він у визначений законодавством шестимісячний строк звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 03.02.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], який помер 06 квітня 2005 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Самарська, №8, з тих підстав, що право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду дніпропетровської області від 15 червня 2006 року. Позивач зазначив в заяві, що у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2006 року, [PERSON] придбав спірний будинок за домашньою угодою, укладеною 15.05.2005 року з [PERSON] та [PERSON], які в свою чергу, отримали будинок у [PERSON] за біржовою угодою, зареєстрованою Новомосковською товарною біржею 30.08.2001р. За життя [PERSON] оспорив біржову угоду, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 02.02.2004р. договір купівлі-продажу будинку №8 по вул. Самарській в с.Піщанка Новомосковського району, укладений між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], що був зареєстрований 30.08.2001року Новомосковською товарною біржею, визнано недійсним. Крім того, визнане недійсним свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок, видане [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з чим, на момент смерті [PERSON] був власником будинку. Таким чином, на момент укладення письмової угоди - 15.05.2005 року, яка укладена між [PERSON], [PERSON], як продавцями, та [PERSON], як покупцем, продавці не були власниками будинку та не мали права ним розпоряджатися, а сама форма домашньої угоди не повідає вимогам ст..203 ЦК України. 22 березня 2017 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської власті було скасоване заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2006 року у справі за позовом [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу, визнання зава власності на будинок №8 по вул. Самарській с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач посилався на те. що реєстрація прав власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] перешкоджає оформленню його спадкових прав, в звязку з чим, він змушений звернутися до суду. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON], посилаючись на вимоги ст.ст. 1216, 1218, 1296 ЦК України, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Самарська, №8, в порядку спадкування за законом після брата - [PERSON], який помер 06 квітня 2005 року. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач до [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 квітня 2005 року помер брат позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно спадкової справи, заведеної Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], який помер 06 квітня 2005 року, звернувся брат спадкодавця [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 03.02.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], який помер 06 квітня 2005 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Самарська, №8, з тих підстав, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 79561732 від 93.02.2017 року, право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2006 року. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1979 року, який посвідчений Піщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 21, зареєстрованого в Новомосковському бюро технічної інвентаризації за № 1019-4, був власником жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Самарська, №8. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2006 року встановлено, що [PERSON] придбав спірний будинок за домашньою угодою, укладеною 15.05.2005 року з [PERSON] та [PERSON], які в свою чергу, отримали будинок у [PERSON] за біржовою угодою, зареєстрованою Новомосковською товарною біржею 30.08.2001р. В той же час, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 02.02.2004р. договір купівлі-продажу будинку №8 по вул. Самарській в с.Піщанка Новомосковського району, який укладений між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], що був зареєстрований 30.08.2001року Новомосковською товарною біржею, визнано недійсним, визнане недійсним свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок, видане [PERSON] та [PERSON]. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що на момент смерті, [PERSON], який помер 05.04.2005 року. був власником будинку та на час укладення письмової угоди 15.05.2005 року між [PERSON], [PERSON], як продавцями, та [PERSON], як покупцем, [PERSON] та [PERSON] не були власниками будинку та не мали права ним розпоряджатися. Встановлено, що 22 березня 2017 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської власті скасоване заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2006 року у справі за позовом [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу, визнання зава власності на будинок №8 по вул. Самарській с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. На підставі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки судом не встановлено наявності спадкоємців першої черги за законом, позивач є спадкоємцем другої черги за законом після [PERSON], який помер 06 квітня 2005 року, прийняв спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved