Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

05.11.2019 року [PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що 01.02.2019 року між ним та відповідачами було досягнуто згоди з купівлі-продажу двокімнатної увартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та підписано договір в простій письмовій формі, згідно якого відповідачі зобов`язалися здійснити переоформлення квартири у строк до 01.03.2019 року. У вказаний строк відповідачі переоформлення майна не здійснили, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області вказаний договір купівлі-продажу було визнано дійсним та за [PERSON] визнано право власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Водночас, відповідачі, які є колишніми власниками квартири, у вказаній квартирі зареєстровані з 12.11.1986, але не мешкають з липня 2014 року. В добровільному порядку відповідачі знятися з реєстрації не бажають, так як перебувають аз межами країни у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 07.11.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання, позивач не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі. Станом на 20 листопада 2019 року відзив на позов від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі були належним чином повідомлені, заперечень на позов не подали. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З копії рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 02 травня 2019 року по справі № 237/2042/19 вбачається, що договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] визнано дійсним, за [PERSON] визнано право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 56,6 кв.м., в тому числі житловою 30,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Копією витягу за № 172733919 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - рішення Мар`їнського районного суду Донецької області № 237/2042/19 від 02 травня 2019 року. Копією будинкової книги для прописки громадян підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з листа підтвердження від 24.10.2019 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , останні підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] дійсно з липня 2014 року не проживають в [ADDRESS] . Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у вказаної особи та членів його сім`ї. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідачі втратили право власності на квартиру згідно договору купівлі-продажу, що був укладений між позивачем та відповідачами та вказаний договір купівлі-продажу визнаний дійсним згідно рішення суду, приймаючи до уваги, що відповідачі не є членами сім`ї нинішнього власника житла, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved