Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

06 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 лютого 2011 року вони із відповідачкою зареєстрували шлюб у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Однак спільне життя між подружжям не склалося у звязку із відмінністю поглядів на сімейне життя, та з 2014 року шлюбні відносини між ними припинені. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають, спір з приводу поділу майна між ними відсутній. Переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу із відповідачкою є неможливим, у звязку із чим, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб зареєстрований між ними 26 лютого 2011 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 45. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, за участю його представника [PERSON] (а.с. 8). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордера, серія: ДН № 017789 (а.с. 9), в судове засідання не прибув, подав заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету\~Міністрів\~України\~від 07\~листопада\~2014\~року\~№\~1085-р\~«Про\~затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на\~території\~яких органи\~державної\~влади\~тимчасово не\~здійснюють\~або здійснюють\~не\~в повному\~обсязі\~свої\~повноваження» та\~Указу Президента\~від 14\~листопада 2014\~року №\~875/2014\~про введення\~в дію\~рішення РНБО\~«Про невідкладні\~заходи щодо\~стабілізації соціально-економічної\~ситуації в\~Донецькій та\~Луганській областях»,\~пересилання пошти\~не здійснюється,\~зокрема,\~до м.\~Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У звязку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, [PERSON], будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявилась у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду\~на викладене,\~враховуючи,\~що відповідачка,\~будучи повідомленою\~належним чином про дату, час і місце розгляду справи не зявилась без повідомлення причин неявки, не подала відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 лютого 2011 року. Шлюб між ними зареєстрований у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 45, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія: І-НО № 499012 (а.с. 7). Спільне життя між подружжям не склалося у звязку із відмінністю поглядів на сімейне життя, та з 2014 року шлюбні відносини між ними припинені. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають, спір з приводу поділу майна між ними відсутній. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (\~ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України,\~відповідно до\~яких цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідачка у судове засідання не зявилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до положень статті 51\~Конституції\~України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розвязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає\~розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи,\~що позов\~судом задоволений\~у повному\~обсязі,\~суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. який був сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved