Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

06.07.2009 року [PERSON], [PERSON] звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав в обґрунтування якого зазначили, що [PERSON], громадянка України проживала у цивільному шлюбі з громадянином Республіки Кіпр [PERSON]. [INFO] у них народилась донька [PERSON]. [PERSON] зареєстрована громадянкою України. [PERSON] є донькою [PERSON]. З 2005 року [PERSON] - онука [PERSON] піддавалась сексуальному насиллю з боку свого батька та [PERSON]. Дитина розповідала про те, що батько заводив її в туалет та змушував вступати в статеві стосунки оральним способом, робив боляче горлу половим членом та багато іншого. [PERSON] прикладала багато зусиль, щоб ізолювати відповідача від дитини, але повністю це зробити на Кіпрі їй не вдавалось. 13 березня 2007 року, [PERSON], після довгих вмовлянь про велике бажання побачити родину, отримала дозвіл у відповідача на поїздку в Україну до батьків, 29 березня 2007 року вона з донькою повинні були повернутись на Кіпр. Після прибуття до України [PERSON] надала доручення [PERSON] на право догляду за [PERSON]. 29 березня 2007 року [PERSON] позивача поїхала на Кіпр, а онука залишилась на піклуванні [PERSON] Відповідач на протязі тривалого часу піддавав [PERSON] сексуальним знущанням, схибленому вихованню, розпусним діям, що порушило псиихіку дитину та визвало психічний розлад. У малолітньому віці дитина не розуміючи, чи добре те, що з нею відбувається, чи ні, ділилась своїми враженнями та переживаннями з оточуючими її людьми, а іноді, вчиняла розпусні вчинки по відношенню до інших чоловіків, вважаючи, що це гарно. Суд ні в якому разі не повинен допускати повторення насильства по відношенню до дитини, тому повинен позбавляти батьківських прав матір, батька, які жорстоко поводяться зі своїми дітьми. Враховуючи те, що відповідач проявляє жорстокість у вигляді сексуального насильства до [PERSON], з метою захисту та створення нормальних умов для психічного, фізичного та морального розвитку дитини, є необхідність позбавити відповідача батьківських прав. З огляду на викладене, з посиланням на ст.ст.164, 165 СК України вони просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] до дитини [PERSON]. 20.05.2010 року представник відповідача за звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації про усунення перешкод в участі у вихованні дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.05.2010 року зустрічну позовну заяву об'єднано в одне провадження з первісним позовом. 12.07.2013 року представник відповідача звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з уточненою зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації про встановлення юридичного факту, усунення перешкод в участі у вихованні дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, в обґрунтування якої зазначив, що на виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області от 3 вересня 2010 р. Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області надала документи, на підставі яких 22.03.2007 г. було прийнято рішення виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 3 про призначення опікуна над малолітньою [PERSON]. Ніяких інших рішень з даного питання не приймалося. Вивчення даних документів вказує на то, що і прийняття рішення про встановлення опіки, і його виконання у вигляді існуючого опікунства грубо порушують чинне законодавство України. Маючи на руках свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER] від 30.01.2004 р. в якому вказаний батько дитини [PERSON] і паспорт Республіки Кіпр на ім'я [PERSON], виконком Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області у своєму рішенні безпідставно вказав, що батько дитини записаний зі слів матері. Тим самим фактично не визнав батьківство [PERSON] і грубо порушив права батька дитини та чинне законодавство України, а саме норми СК України. Рішення про призначення опіки над малолітньою [PERSON] приймалося на основі заяви матері дитини, [PERSON] у зв'язку з її виїздом за кордон. Це відповідає положенням ст.243 СК України і ст.58 ЦК України, відповідно до яких опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Тобто на час відсутності батьків малолітній дитині призначається опікун. При ньому законодавчо встановлюється умова припинення опіки. Згідно зі ст.250 Сімейного кодексу України і ст.76 ЦК України опіка припиняється у разі передачі малолітньої особи батькам (усиновлювачам). 26.04.2008 р. [PERSON] повернулася в Україну додому і з нього моменту рішення виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 3 про призначення опікуна над малолітньою [PERSON] втратило законну силу. Ніяких інших рішень з питання встановлення опіки над малолітньою [PERSON] органом опіки та піклування не приймалося. З мстою встановлення правомірності рішення виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 3 про призначення опікуна над малолітньою [PERSON] від 22.03.2007 р. представники батька доньки звернулися зі зверненням до Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, в якому просили провести перевірку законності винесення вищевказаного рішення. 01.10.2010 року було отримано відповідь зі Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації в якому було зазначено, що рішення виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 3 про призначення опікуна над малолітньою [PERSON] від 22.03.2007 р. не має законної сили. Між тим, виконавчій комітет Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області продовжує вважати своє рішення № 3 від 22.03.2007 р. дійсним, що заслуговує окремої правової оцінки судом. Мати дитини, [PERSON], у зв'язку з встановленням інвалідності 1 групи, відповідно висновку медико-соціальної експертизи та у зв'язку із зазначенням в ній, що вона потребує стороннього догляду, не може виконувати материнські обов'язки. А батько доньки, [PERSON], проживає за кордоном, може і хоче забрати дитину до себе і виконувати батьківські обов'язки, але цьому перешкоджає мати [PERSON]. Таким чином, фактично склалася ситуація, що малолітня [PERSON] осталась позбавлена батьківського піклування і опіки. Права та обов'язки [PERSON] щодо виховання та спілкування з донькою [PERSON] закріплені і гарантовані законом, що підтверджується і ухвалою Верховного Суду України від 27.01.2010 р. № 8038654, згідно з якої [PERSON] не позбавлений права на спілкування з дочкою і законодавство України сприяє цьому. Однак під час попереднього приїзду [PERSON] в Україну для побачення і спілкування з дочкою [PERSON] мати дитини, [PERSON], і бабуся, [PERSON], яка вважає себе опікуном, всіляко перешкоджали зустрічам батька і доньки, ховали і не пускали дитини до батька. Це підтверджується письмовим зверненням [PERSON] до [PERSON] про можливість спілкування з дочкою [PERSON] від 21.02.2010 р. з відмовою матері, та актом, складеним і підписаним [PERSON] від 22.02.2010 р, чим грубо порушили права [PERSON]. Просить суд врахувати, що батько доньки, [PERSON], проживає на Кіпре, постійно перебувати на території України не може, а під час приїздів до України знаходиться тут обмежений час, який хоче повністю присвятити спілкуванню з дитиною. На підставі вищевикладеного, з посиланням на ст.ст. 7, 14, 15, 18, 141, 157, 159, 243, 250 СК України, ст.ст.58, 76 ЦК України, просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] до дитини [PERSON] відмовити; встановити юридичний факт відсутності опіки над малолітньою [PERSON]; усунути перешкоди в вихованні та спілкуванні з донькою шляхом зобов'язання мати [PERSON], бабі [PERSON] не чинити перешкоди батьку дитини [PERSON] в прийнятті участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON]; встановити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] з урахуванням відвідування дитиною школи: по приїзду батька, не частіше одного разу на три місяці, на строк не більше 1 5 днів: в період навчання щодня з 16:00 до 21:00, у вихідні та святкові дні з 1 1:00 до 21:00 з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; під час шкільних канікул щодня з 11:00 до 21:00 з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; під час літніх шкільних канікул 15 днів цілодобово з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька. Позивач за первісним позовом [PERSON]. та представник позивачів за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просять суд його задовольнити, зустрічний позов не визнали, просять суд в його задоволенні відмовити в повному обсязі, а також просять суд не приймати до уваги висновки органу опіки та піклування, висновок заочної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи № 6504 від 05.08.2014 року. Крім того, просять суд винести окрему ухвалу про притягнення до кримінальної відповідальності експертів [PERSON] та [PERSON] за надання завідомо неправдивого висновку експерта. Представники відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечують, просять суд у його задоволенні відмовити, свій зустрічний позов підтримали, просять суд, з урахуванням уточнень від 12.07.2013 року, його задовольнити в повному обсязі, вважають, що підстав для винесення окремої ухвали у суду не має. Представник третьої особи Драганенко О.Ф. в судовому засіданні підтримала висновки органу опіки та піклування № 01/01-25/4432 від 30.12.2014 року про не доцільність позбавлення батьківських прав, № 01/01-25/433 від30.12.2014 року про визначення порядку спілкування батька з малолітньою дитиною. Просить суд вирішити справу з урахуванням наданих висновків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає первісний позов таким, що задоволенню не підлягає, а зустрічний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Як вибачається з матеріалів справи батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є громадянка України [PERSON], [INFO] та громадянин Республіки Кіпр [PERSON], [INFO] (т.1, а.с.8). Відповідно до довідки № 7 від 02.02.2007 року посольства України в Республіці Кіпр [PERSON], [INFO], зареєстрована громадянином України (т.1, а.с.11). Рішенням Виконкому Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 3 від 22.03.2007 року, в зв'язку з виїздом матері [PERSON] на роботу за кордон (т.1, а.с.160), з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, опікуном над малолітньою [PERSON], піклувальником над її житлом та майном, була призначена її бабуся [PERSON] та визначено місце постійного проживання малолітньої за місцем проживання опікуна (т.1, а.с.9). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОВ № 092314 від 21.07.2008 року [PERSON] встановлена перша група інвалідності (т.1, а.с.13). Підставою для позбавлення батьківських прав батька неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], позивачами відповідно до позову та пояснень в судовому засіданні заявлена жорстокість у вигляді сексуального насильства до [PERSON]. Як зазначено у ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичних або юридичних осіб, поданому відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлює вичерпний перелік підстав для позбавлення судом батьківських прав мати або батько, а саме: якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного Кодексу України. Стороною позивачів за первісним позовом не надано суду жодного належного доказу жорстокість у вигляді сексуального насильства з боку батька [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON]. Навпаки, згідно з висновком спеціаліста № 4, судово-психіатричного експерта 1-шої категорії, лікаря психіатра вищої категорії [PERSON] від 22.09.2010 року встановлено, що у [PERSON], 2003 року народження є ознаки «органічного емоційно-лабільного розладу», без вказівки на причинно-наслідковий зв'язок цього захворювання з можливими розпусними діями з боку її батька, якщо такі і будуть доведені в ході судового засідання, також не має аргументованих відомостей на користь наявності у дитини, в теперішній час, психічних розладів, пов'язаних з насильницькими діями відносно до неї з боку батька (т.1, а.с.223-229). Відповідно до висновку судової-психологічної експертизи від 24.01.2011 року у період проведення експертизи психічний стан [PERSON], [INFO], характеризувалося ясною свідомістю, всебічно правильною орієнтацією, позитивним тлом настрою, ініціативністю, що співробітничає позицією. Допустити спілкування [PERSON] з її батьком [PERSON] можливо після психологічного обстеження [PERSON], спеціальної психокорекціної роботи з [PERSON] з метою усунення негативного відношення до батька, обумовленого, судячи з поводження випробуваної, впливом значимих близьких дорослих людей, у першу чергу, імовірно, [PERSON]. і [PERSON] Рівень психічного розвитку [PERSON] відповідає її віку. У [PERSON] немає ознак відставання в психічному розвитку, що не пов'язане із психічним захворюванням. У [PERSON] є ознаки підвищеної сугестивності й схильності до фантазування, що властиво нормальним дітям її вікової групи. У [PERSON] спогади про батька - [PERSON] викликає, принаймні, у присутності [PERSON]., негативні переживання, оскільки, за її словами, «він мамі спину зламав» (т.1, а.с.213-222). Як зазначено у висновку заочної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи № 6504 від 05.08.2014 року зі стійких психічних, особистісних рис [PERSON] варто вказати досить високий рівень інтелектуального розвитку, перевага соціально схвалюваним формам поводження (гіперсоціальні установки), низький рівень фізичної агресії, терпіння й стриманість в умовах провокуючих конфліктне поводження, високу стабільність системи значимих особистісних цінностей і установок. Стійкі психічні, особистісні риси [PERSON] не містять яких-небудь похилостей, які були б неприпустимі при спілкуванні з дітьми. У [PERSON] немає ознак схильності до педофілії (т.1, а.с.319-328). Згідно зі свідоцтвом про несудимість від 19.09.2008 року [PERSON] не має ніякого попереднього осудження (т.1, а.с.137). У відповідності до висновку № 01/01-25/4432 від 30.12.2014 року органу опіки та піклування - Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про не доцільність позбавлення батьківських прав громадянина Республіки Кіпр [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], з метою соціального захисту інтересів малолітньої [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали, які були додані, взявши до уваги вимоги чинного цивільного законодавства, та врахувавши, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а також те, що є недоведеним факт вчинення [PERSON] розпусних дій по відношенню до доньки, орган опіки та піклування - Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської області вирішила, що не доцільно позбавляти батьківських прав громадянина Республіки Кіпр [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає інтересам дитини (т.2, а.с.28-30). З урахуванням викладеного, а також з урахуванням недоведеності позовних вимог за первісним позовом, суд вважає, що відсутні жодні передбачені Законом підстави для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] до дитини [PERSON], в зв'язку з чим відмовляє в задоволенні первісного позову. Що стосується зустрічного позову, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Як вже зазначав суд, рішенням Виконкому Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 3 від 22.03.2007 року, в зв'язку з виїздом матері [PERSON] на роботу за кордон (т.1, а.с.160), з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, опікуном над малолітньою [PERSON], піклувальником над її житлом та майном, була призначена її бабуся [PERSON] та визначено місце постійного проживання малолітньої за місцем проживання опікуна (т.1, а.с.9). Зазначене рішення Виконкому Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області ніким не визнавалося незаконним, ніким не було скасовано, не є предметом оскарження в цьому цивільному процесі, так як позовних вимог про визнання рішення незаконним та його скасування представниками позивача за зустрічним позовом не заявлялось, отже рішення є чинним і тому жодних правових підстав для задоволення позовної вимоги за зустрічним позовом про встановлення юридичного факту відсутності опіки над малолітньою [PERSON] не має, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні цієї позовної вимоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контактом з дитиною є реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, а саме: «Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини». Положеннями ст.ст.14, 15 СК України підкреслено, що сімейні права та обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Таким чином, права та обов'язки [PERSON] щодо виховання та спілкування з донькою [PERSON] закріплені і гарантовані Законом,. Отже, перешкоди з зустрічам батька і доньки з боку мати дитини, [PERSON], і бабусі, [PERSON] є порушенням права [PERSON], зокрема ч.3 ст.157 СК України, відповідно до якої той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, а також ст.16 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для возз'єднання сім'ї мають право на вільний в'їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батька, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними. Згідно з ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога за зустрічним позовом про усунення перешкод в вихованні та спілкуванні з донькою шляхом зобов'язання мати [PERSON], бабі [PERSON] не чинити перешкоди батьку дитини [PERSON] в прийнятті участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, у зустрічному позові заявлена позовна вимога про встановлення наступного способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] з урахуванням відвідування дитиною школи: по приїзду батька, не частіше одного разу на три місяці, на строк не більше 1 5 днів: в період навчання щодня з 16:00 до 21:00, у вихідні та святкові дні з 11:00 до 21:00 з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; під час шкільних канікул щодня з 11:00 до 21:00 з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька; під час літніх шкільних канікул 15 днів цілодобово з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька. У відповідності до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Слід зазначити, що згідно до висновку № 01/01-25/4433 від 30.12.2014 року органу опіки та піклування - Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про визначення порядку спілкування батька [PERSON], громадянина Республіки Кіпр, з малолітньою донькою [PERSON], взявши до уваги вікові потреби, інтереси малолітньої доньки, та її особисте бажання щодо спілкування з батьком, орган опіки та піклування вирішив встановити такий порядок спілкування батька з донькою: лише за бажанням доньки, по приїзду батька на територію України щороку протягом 15 днів з понеділка по п'ятницю з 16:00 до 19:00; та в суботу з 11:00 до 16:00 батько забирає дитину за місцем його тимчасового проживання на території України та у визначений час повертає її за місцем проживання матері. Суд погоджується з зазначеним висновком органу опіки та піклування щодо встановлення визначеного у висновку порядку спілкування батька з донькою, оскільки при небажанні [PERSON] спілкуватись з батьком ні хто не може заставити її спілкуватись насильно, в зв'язку з чим частково задовольняє відповідну позовну вимогу за зустрічним позовом та встановлює запропонований органом опіки та піклування порядок спілкування батька з донькою.

Outcome: partial