Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

06 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на особисте утримання дружини, посилаючись на наступні обставини. 09 грудня 2016 року між нею, [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1531. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому потребує матеріальної допомоги на особисте утримання. Відповідач молода, фізично здорова людина, працездатний, не сплачує аліменти на користь інших осіб і має можливість сплачувати кошти на її особисте утримання до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. Просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягненням донькою трьохрічного віку, тобто до [INFO] (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 03 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16-17). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, отримана судом 18.11.2020 року за вх. № 44531, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення коштів на особисте утримання дружини розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 11.11.2020 року за вх. № 43473, в якій просив справу за позовом [PERSON] до нього про стягнення коштів на особисте утримання дружини розглянути за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі (а.с. 19). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення коштів на особисте утримання дружини, підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2016 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1531 (а.с. 5). Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано в м. Осло, Норвегія від 01 листопада 2019 року вбачається, що батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З наявної у матеріалах справи довідки, яка видана ОСББ «Білий Дім 17-А» 29.09.2020 року за вих. № 4, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживає позивач [PERSON] та її неповнолітні діти син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З наявної у матеріалах справи довідки, яка видана [PERSON] 05.10.2020 року за вих. № 1615/10 Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та отримує державну допомогу при народженні дитини на доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 860,00 грн., щомісячно (а.с. 8). Отже, встановлено, що позивач [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , до досягнення донькою 3-х річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Визначаючи розмір стягуваних коштів на особисте утримання, суд врахував, що позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні досліджена заява відповідача [PERSON] , отримана судом 11.11.2020 року за вх. № 43473, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення коштів на утримання дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягнула трьох років, кошти на утримання позивача не надає, є фізично здоровим і не має інших утриманців, працездатний, то суд вважає, що позивач [PERSON] правомірно вимагає стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач [PERSON] при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved