Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 82.00 кв.м/торговий павільйон/ та нежитлову будівлю лі. «Б» загальною площею 10.00 кв.м/торговий кіоск/, що розташований за адресою Харківська область Дергачівський район смт. Пересічне вул. Радянська-4. 22.01.2015 року [PERSON] змінив свої позовні вимоги і звернувся з позовом в Дергачівський районний суд Харківської області до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності і визнання права власності на ? частину нежилої будівлі. В підтвердження позову [PERSON] посилається на те, що 21 жовтня 2002 року він з [PERSON] уклав договір про спільне використання приміщення «Торгівельний павільйон»,що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район смт. Пересічне, вул. Радянська, 4. За умовами договору про спільну діяльність, предметом якого було об'єднання спільних зусиль, майна і коштів для будівництва вищенаведеного нежитлового приміщення, сторони зобов'язались спільно використовувати побудовану за спільні кошти нежитлову будівлю за вказаною адресою та діяти спільно без створення юридичної особи для досягнення взаємної мети - підприємницької діяльності. Строк дії договору необмежений. Як вбачається з договору про спільну діяльність сторони здійснили будівництво нерухомого обєкту за належні їм кошти в рівних частинах. Будівництво обєкту нерухомості було здійснено на земельній ділянці що належить [PERSON] на праві постійного користування земельною ділянкою згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІV-ХР 037648 від 15.12.2000 р. для підприємницької діяльності. Спірний обєкт нерухомості був побудований та зданий у експлуатацію у 2000 р. про що було видано акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва обєкта від 09.10.2000 р. Після закінчення будівництва було видане Свідоцтво про право приватної власності на спірний обєкт № 31 від 12.02.2002 р. на імя [PERSON] В липні місяці 2014 року [PERSON] виявив бажання розірвати договір про спільне використання приміщення «Торгівельний павільйон» за адресою: Харківська область Дергачівський район смт. Пересічне вул. Радянська - 4 про що в усній, а потім в письмовій формі повідомив про це [PERSON] У звязку з тим, що він вирішив розірвати договір про спільну діяльність, [PERSON] вважає спірний обєкт таким що належить їм на праві спільної часткової власності та має бути поділений між ними в рівних частинах. З вказаного часу [PERSON] вважає що його права порушуються і він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні [PERSON] просить визнати частково недійсним Свідоцтво про право власності на торговий павільйон з пивбаром від 12.02.2002 року видане Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, визнати за ним право власності на ? частини нежитлової будівлі літера «А1» загальною площею 82.00 кв.м. /торговий павільйон з пивбаром/ та визнати право власності на ? частини нежитлової будівлі літера «Б» загальною площею 10.00 кв.м. /торговий кіоск/, що розташовані за адресою: Харківська область Дергачівський район смт. Пересічне вул. Радянська-4. Відповідач [PERSON],заперечує проти задоволення позову. Вказує, що на підставі рішення виконкому Пересічанської селищної ради від 12.02.2002 р. за № 31, Пересічанською селищною радою було видано свідоцтво про право власності від 12.02.2002 р. на торговий павільйон з пивбаром загальною площею 82,4 кв.м. за адресою смт. Пересічне вул. Радянська, 4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно . Вищевказаний торговий павільйон з пивбаром розташований на земельній ділянці, яка згідно державного акту на право постійного користування землею IV- ХР № 037648 видана йому в користування. 01.09.2002 р. між ним В.П. та [PERSON] був укладений договір оренди торгового павільйона з пивним баром площею 76.4 м2 по вул. Радянській -4, який належать [PERSON], про що зазначено в самій назві цього договору. В розділі І цього договору «Предмет договору» вказано, що саме власник, тобто [PERSON], надає майно в оренду. П. 2.4 цього договору вказує на те, що утримання приміщень, їх поточний ремонт є платою орендатору, тобто [PERSON], за використання орендуємого майна. Вказує,що вказані нежитлові приміщенні були побудовані за його кошти і його будівельні матеріали. Не заперечує, що будівництвом вкащаних будівель займався [PERSON] Крім того вважає, що строк позовної даності для предявленні позову сплинув 01.09.2005 року, який рахується з часу укладення договору оренди , тобто з 01.09.2002 року, тому в позові необхідно відмовити. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши представлені докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що що 21 жовтня 2002 року [PERSON] з [PERSON] уклав договір про спільне використання приміщення «Торгівельний павільйон»,що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район смт. Пересічне вул. Радянська - 4. За умовами договору про спільну діяльність, предметом якого було об'єднання спільних зусиль, майна і коштів для будівництва вищенаведеного нежитлового приміщення і сторони зобов'язались спільно використовувати побудовану за спільні кошти нежитлову будівлю за вказаною адресою та діяти спільно без створення юридичної особи для досягнення взаємної мети - підприємницької діяльності. Строк дії договору необмежений. Як вбачається з договору про спільну діяльність сторони здійснили будівництво нерухомого обєкту за належні їм кошти в рівних частинах. Будівництво обєкту нерухомості було здійснено на земельній ділянці що належить [PERSON] на праві постійного користування земельну ділянку згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ІV-ХР 037648 від 15.12.2000 р. для підприємницької діяльності. Про те що вказаний будівлі побудовані на власні кошти сторін /позивача і відповідача/ і за спільною згодою сторін, підтвердили в судовому засіданні допитані свідки : [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON] Крім того, надані суду сторонами квитанції, товарні чеки і накладні на імя їх свідчать про те , що сторони на власні кошти здійснювали будівництво вказаного нерухомого майна. Спірний обєкт нерухомості був побудований та зданий у експлуатацію у 2000 р. про що було видано акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва обєкта від 09.10.2000 р. Після закінчення будівництва було видане Свідоцтво про право приватної власності на спірний обєкт № 31 від 12.02.2002 р. на імя [PERSON] У липні місяці 2014 року [PERSON] вирішив розірвати договір про спільну діяльність. 02.07.2014 року [PERSON] отримав лист від [PERSON] про розірвання договору оренди , тому вважає, що його право порушено, так як вважає, що спірний обєкт належить їм на праві спільної часткової власності та має бути поділений між ними в рівних частинах. З вказаного часу [PERSON] вважає що його право порушуються і він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. При таких обставинах суд вважає, що право позивача порушено в липні місяці, коли він отримав листа від відповідача про розірвання договору оренди, тобто лист він отримав 02.07.2014 року. Суд вважає, що з вказаного часу необхідно рахувати строк позовної давності. Враховуючи вказане суд вважає , що [PERSON] звернувся з позовом, у звязку з порушенням його права, у встановлений Законом строк. Згідно ч.І ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Відповідно до ч.2 ст.1130 ЦК України спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Згідно ч.І ст.1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Відповідно ч.2 ст.1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно ч.І ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Відповідно до ч.І ст.1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Згідно ч. 1 ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Відповідно до ч. 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved