Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

06.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі 3 000,00 грн. з моменту подачі позову до суду до досягнення повноліття дитини; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, а також прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної дитини аліменти за минулий час, а саме з 01.07.2017 р. по 30.09.2018 р. у розмірі 6 807,00 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2009 року, який між ними було розірвано за рішенням суду від 21.03.2011 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] Позивачем зазначено, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Батько ухиляється від сплати аліментів у добровільному порядку, не зважаючи на вжиті нею заходи щодо одержання аліментів. Враховуючи викладене, позивач прохала призначити з відповідача аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. на місяць, оскільки відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець та має мінливий дохід, та вказана сума буде необхідною та достатньою для утримання дитини, а також прохала суд стягнути аліменти за минулий час. Позивач [PERSON] 21.12.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі повторно у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи заяв до суду від останнього не надходило. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено про здійснення заочного розгляду справи, про що постановлена ухвала. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували з 04.02.2009 року у зареєстрованому шлюбу, якій між ними розірвано на підставі заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.03.2011 р. № 2-1113/11, яке набрало законної сили. Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони маються спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], актовий запис про народження № 810. Відповідно до вищевказаного рішення суду доньку після розірвання шлюбу залишено проживати разом із матір'ю - [PERSON] Згідно з Довідкою про реєстрацію місяця проживання встановлено, що дитина зареєстрована за адресою реєстрації матері - [ADDRESS]. Позивач вказувала, що дитина навчається у четвертому класі середньої школи, проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні (харчування, забезпечення одягом, забезпечення розвитку дитини у суспільному житті); батько дитини не здійснює утримання дитини, не сплачує необхідного для дитини розміру аліментів на утримання дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 вказаної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює свою діяльність у сфері роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, ремонтом автомобілів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 11 вище вказаного Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Враховуючи вищевикладене, встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач має змогу забезпечувати утримання дитини, є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність. Можливість призначення аліментів у твердій грошовій сумі судом пов'язана з тим, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Положенням ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня - 2027 грн. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, сприяючи якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Обставини, які б підтверджували неможливість сплати відповідачем такої суми аліментів, відсутні. Щодо стягнення аліментів за минулий час суд виходить з наступного. Чинним законодавством передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч. 1, 2 ст. 191 СК України). Позивач вказувала, що відповідач надавав кошти на утримання дитини у розмірі меншому, ніж мінімальний розмір для дитини відповідного віку, встановлений законом. Сплачувані відповідачем кошти у розмірі 500,00 грн. враховані при розрахунку аліментів за минулий період. Розрахунок здійснено з урахуванням 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (6-18 років), встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на 2017, 2018 рік: 2017 рік: -з 1 травня 2017 р. прожитковий мінімум на дитину від 6 до 14 років становив - 1777,00 грн. -з 1 грудня 2017 р. - 1860,00 грн. 2018 рік: -з 1 січня 2018 р. - 1860,00 грн. -з 1 липня 2018 р. - 1944,00 грн. -з 1 грудня 2018 р. - 2027,00 грн. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період з 01 липня 2017 року по 30 вересня 2018 року нараховано суму аліментів у розмірі 6 807,00 грн., з яких: Липень 2017 - 388,50 грн. (888,50 грн. (50 % прожиткового мінімуму на дитину) - 500,00 грн. (сплачених відповідачем). Серпень 2017 - 388,50 грн. Вересень 2017 -388,50 грн. Жовтень 2017 - 388,50 грн. Листопад 2017 - 388,50 грн. Грудень - 430 грн. (930 (50 % прожиткового мінімуму на дитину) - 500,00 грн. (сплачених відповідачем). Січень 2018 - 430,00 грн. Лютий 2018 - 430,00 грн. Березень 2018 - 430,00 грн. Квітень 2018 - 430,00 грн. Травень 2018 - 430,00 грн. Червень 2018 - 430,00 грн. Липень 2018 - 472,00 грн. (972 (50 % прожиткового мінімуму на дитину) - 500,00 грн. (сплачених відповідачем). Серпень 2018 - 472,00 грн. Вересень 2018 - 472,00 грн. Таким чином, враховуючи те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів у необхідному для дитини розмірі, не залежно від вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час. Щодо стягнення судового збору суд виходить з наступного. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачем судовий збір не сплачувався з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред'явлення позову до суду, та складав - 704,80 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved