Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

05.02.2019р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду \~м. Дніпропетровська із позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення \~ аліментів на утримання дитини (а.с.№2-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.02.2019р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначений розгляд справи порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№13). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 10.09.2005р., від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2018р. шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає разом із позивачкою. З травня 2018р. відповідач перестав допомагати позивачці утримувати дитину. Відповідач працездатна особа, інших дітей на утриманні не має, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 2000грн. В судове засідання 26.06.2019р. представник позивачки Самко О.І. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.05.2019р.(а.с.№33-36)) надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив\~ їх задовольнити, справу просив розглядати за його відсутності (а.с.№41). Відповідач [PERSON] в наданому суду 26.06.2019р. відзиві, заперечував проти заявлених позивачкою вимог, оскільки він належно виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини, на підтвердження чого надав копії квитанції та платіжних документі щодо понесених ним витрат на утримання дитини. Просив розглянути справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№42). Враховуючи положення ст. 223, до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд розглянув справу 26.06.2019р. за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. З огляду на те, що відповідачем надано відзив щодо заявлених позовних вимог, підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відносно них, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.05.2011р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. № 7). Малолітній син мешкає зі своєю матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою №15 наданою Квартальним комітетом №5 (а.с. № 8). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019р.» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2019р. - 2027грн., з 01.07.2019р. - 2118грн., з 01.12.2019р.- 2218грн. При розгляді справи судом проаналізовані заперечення відповідача, які він виклав у відзиві від 26.06.2019р. (а.с. № 42). Суд приймає до уваги надані відповідачем квитанції про понесені ним витрати на утримання дитини (а.с. № 43-69), проте зауважує на тому, що матеріальне забезпечення (яке відповідач здійснює час від часу та в розмірах на власний розсуд) по відношенню до його малолітнього сина, який перебуває на постійному утриманні позивачки, є обов`язком, а не правом відповідача, а регулярне отримання аліментів є гарантованим правом позивачки, а відтак суд не може відмовити в задоволенні позову лише з цих підстав. Позивачка має право отримувати регулярно суми аліментів у чітко встановленому розмірі, розраховуючи свій бюджет, як на суму аліментів, так і на дату їх надходження. Крім того, слід звернути увагу на те, що стягнення аліментів на утримання малолітнього сина за цим рішенням з відповідача буде відбуватися з дня пред,явлення позову, отже допомога сину (речами, іграшками, оплата занять та ін.), яку відповідач здійснював раніше, для правильного вирішення спору значення не має. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років на 2019р. встановлено у вищезазначених розмірах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, в розмірі 1200 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 06.02.2019р. Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції від 17.05.2017р.),а також з розміром прожиткового мінімуму для дитини 8/ми років, який на 2019р. складає з 01.01.2019р. - 2027грн., з 01.07.2019р. - 2118грн., з 01.12.2019р.- 2218грн. Отже, сума, яка дорівнює 1200грн., не буде меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму, як на кінець 2019р., так і протягом усього 2020р. Також при прийнятті даного рішення, судом враховано положення ч. 1 ст. 140 СК України, про те, що позивачка має такі ж обов`язки щодо утримання дитини, як і відповідач. Варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, які передбачені цим кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. На підставі викладеного,

Outcome: partial