Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~06 квітня 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 10 лютого 2010 року з [PERSON] було укладено договір б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 1200.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. З умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомлений, що підтверджується підписом. Підпис [PERSON] свідчить про те, що останній підтвердив згоду на умови надання кредиту, які складають договір. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобовязанням, відповідач неналежно виконувала умови договору. Станом на 31 січня 2018 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 161872,20 гривень, з яких: 6302,12 гривень заборгованість за кредитом, 154355,61 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1214,47 гривень заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка складала 12224,74 гривень, з яких: 6302,12 гривень заборгованість за кредитом, 4102,39 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1000,00 гривень заборгованість по комісії та пені, 250,00 гривень штраф (фіксована частина), 570,23 гривень штраф (процентна складова), різниця становить 150467,69 гривень. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець може вимагати на свій розсуд від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином заборгованість до стягнення становить 116637,14 гривень, яка складається з наступного: 116637,14 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, нарахованими за період з 30.06.2016 по 31.01.2018 рр. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та судові витрати. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду на 24 травня 2018 року о 11.00 годин. 24 травня 2018 року судове засідання у справі було відкладено на 07 червня 2018 року у звязку з неявкою відповідача. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.Також відповідач не скористався правом на відзив та не надав до суду відзив на позовну заяву. В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підтвердження домовленості між сторонами мається підписана відповідачем заява №0511101400138348114 від 10 лютого 2010 року про виявлення бажання оформити на своє ім'я кредит, з умовами і правилами надання банківських послуг порушення істотних умов яких, зі сторони [PERSON], у судовому засіданні достовірно встановлено. 10 лютого 2010 року з [PERSON] було укладено договір б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 1200.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За розрахунком заборгованості за договором б/н 10 лютого 2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], вбачається, що останній станом на 31 січня 2018 року має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 161872,20 гривень, з яких: 6302,12 гривень заборгованість за кредитом, 154355,61 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1214,47 гривень заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2015 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка складала 12224,74 гривень, з яких: 6302,12 гривень заборгованість за кредитом, 4102,39 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1000,00 гривень заборгованість по комісії та пені, 250,00 гривень штраф (фіксована частина), 570,23 гривень штраф (процентна складова), різниця становить 150467,69 гривень. У судовому засіданні встановлено, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, отже кредитодавець може вимагати на свій розсуд від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином відповідно до наданих суду розрахунків заборгованість до стягнення становить 116637,14 гривень, яка складається з наступного: 116637,14 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, нарахованими за період з 30.06.2016 по 31.01.2018 рр. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~У відповідність\~ст.509 ЦК України\~- в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідність\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, зводиться до того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій та процентів, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже, кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитом та пеню після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved