Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

06.11.2018позивач через представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на нерухоме майно, до складу якої входить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача спадкоємцем за законом є мати спадкодавця [PERSON] , яка від спадщини відмовилась, інші спадкоємці відсутні. Позивач звернувся з письмовою заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок до приватного нотаріуса Чуднівського районного нотаріального округу, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права не може після смерті батька. В судове засідання сторони не з`явились. В тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Від представника відповідача селищного голови Маркова І.А. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради, у якій одночасно зазначено, що селищна рада позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.2006, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, батьком позивача значиться [PERSON] (а.с.31). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області від 11.07.2017 (а.с.30). Відповідно до довідки №3253/02-23, виданої виконавчим комітетом Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З метою отримання відомостей про реєстрацію спірного житлового будинку за померлим [PERSON] , позивач звернувся до Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, і йому було повідомлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровані (а.с. 10). Судом встановлено, що позивач звертався з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок до приватного нотаріуса Чуднівського районного нотаріального округу Журбея В.Л., однак приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, мати спадкодавця [PERSON] від спадщини відмовилась, подавши письмову заяву приватному нотаріусу (а.с.6-7). Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатi за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, спірний будинок побудований в 1994 році (а.с.11-14). Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Матеріали справи не містятьзаписів у погосподарських книгах на підтвердження права власності спадкодавця на будинок, тому будинок не входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed