Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

07.02.2014року [PERSON] звернувся до суду до відповідача про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 14.10.2010року по 29.11.2013 року працював головним інженером в КП «Сніжнеміськспецтранс». Звільнений був за власним бажанням в зв*язку з несвоєчасною сплатою заробітної плати відповідно ст.38 КЗпП України. Однак відповідач до теперішнього часу не сплатив йому вихідну допомогу відповідно до ст.44 КЗпП України, чим порушив вимоги ст.116 КЗпП України , стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку передбачено ст.117 КЗпП України . Окрім того через неправомірні дії відповідача позивач відчуває душевні страждання,потребує додаткові зусилля для організації життя, йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 5000грн. Просить стягнути вихідну допомогу при звільненні в розмірі трьохмісячної середньої заробітної плати,середній заробіток за час затримки повного розрахунку, стягнути моральну шкоду в сумі 5000грн. Представник позивача прохав справу розглянути без участі, позов підтримав. Представник відповідача прохав справу розглянути без його участі, позов не визнає. Судом фактично встановлено, що [PERSON] з 14.10.2010року по 29.11.2013 року працював головним інженером в КП «Сніжнеміськспецтранс». Відповідно до записів у трудовій книжці 29.11.2013 року позивач звільнений з підприємства за власним бажанням в зв*язку з несвоєчасною сплатою заробітної плати за ст.38 КЗпП України на підставі наказу від 29.11.2013 року №88-к. За ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю,умови колективного чи трудового договору. Ст. 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі,передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Позивач звільнений за власним бажанням через несвоєчасну виплату заробітної плати. Розмір вихідної допомоги становить згідно розрахункового листа за листопад 2013року -18887,88грн. Таким чином відповідач при звільненні [PERSON] нарахував але не сплатив вихідну допомогу,чим порушив вимог ст.116 КЗпП України . При затримки розрахунку відповідач відповідно до положення ст.117КЗпП України зобов'язаний виплатити середній заробіток за весь період затримки . Виходячи з даних розрахункових листків за жовтень та листопад 2013 року, середній заробіток за час затримки повного розрахунку за період з 30.11.2013 року до теперішнього часу складе 3853,65+4823,62 : 30 р.д.= 289,24грн.х 74р.д.= 21403,76грн. з урахування обов'язкових відрахувань. Однак суд враховує, що при визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми ,істотності цієї частини порівняно із середнім заробітком працівника та інших обставин п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».Враховуючи що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені- 21403,76грн. при розмірі невиплаченої вихідної допомоги 18887,88грн., підлягає стягненню 18000 грн. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як то передбачено ст.237-1 КЗпП України. З врахуванням обставин справи, порушення конституційного права позивача на отримання винагороди за працю, суми заборгованості та періоду тривалості порушення, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5000грн. підлягають частковому задоволенню, в сумі 1000грн.

Outcome: approved