Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

07.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , зазначивши третьою особою [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу р№1029 від 29.07.2003 року належить 1/2 житлової квартири [ADDRESS] . Також 1/2 житлової квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р№1029 від 29.07.2003 року, при цьому [PERSON] не заперечує проти подання цього позову про визнання [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням. [PERSON] , [INFO] , жодного дня не мешкав у зазначеній квартирі без поважних на те причин, про що складено Акт від 27.01.2019 року про непроживання особи за місцем реєстрації за участю сусідів. Відповідач є сином знайомої позивача з якою, вона вже довгий час як втратила зв`язок. У 2014 році вона попросила допомогти шляхом реєстрації її сина у квартирі позивача на декілька місяців. Але відповідач жодного дня так і не проживав у вказаній квартирі, перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинила, його особистих речей там немає, він не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, тому [PERSON] , як співвласник житла, змушена звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном і вважає, що відповідач [PERSON] , [INFO] , втратив право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено судове засідання. 14.05.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача [PERSON] про виклик свідків задоволено, викликані в судове засідання свідки [PERSON] , [PERSON] , від допиту інших свідків позивач відмовилась, просила розглянути справу без їх допиту. В судове засідання 06.09.2019 року позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.09.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Судом, на підставі досліджених письмових доказів та показів свідків встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісною І.В. за р№1029, належить в рівних частинах кожному квартира [ADDRESS] . (а.с.7). Згідно з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова та довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку КП «Жилкомсервіс» дільниця №45 від 14.05.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 10). Зазначені дані про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , відповідають інформаційній довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації, наданої на запит суду (а.с.13). Відповідно до копії акту про не проживання особи від 27.01.2019 року сусіди позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджують те, що [PERSON] , 1982 року народження, фактично за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживає близько 4-х років та ніколи не проживав (а.с.9). Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] , [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] , 1982 року народження фактично за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживає та вони його ніколи не бачили. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч. 1, 4\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної\~статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами\~статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 321 вказаного кодексу\~визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» \~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом на підставі досліджених письмових доказів та показів свідків встановлено, що власник частини житлової квартири [ADDRESS] позивач [PERSON] має певні перешкоди у здійсненні нею права користування належною їй власністю, її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] за даною адресою тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання квартири. При цьому відповідач [PERSON] з реєстрації не знятий та не має права власності на вищевказану квартиру, не є членом родини позивача або іншого власника квартири, в квартирі більше року не проживає, в судове засідання не з`явився та протилежного не довів, відзив на позов не подавав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про\~позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с. 2). На підставі викладеного і

Outcome: approved