Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

05 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог зазначила, з 27 жовтня 2007 року по 01 грудня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON] - [INFO]. З липня 2014 року вона з дітьми проживає у Львівській області, а з травня 2015 року у м. Львові, за адресою [ADDRESS]. Донька навчається в середній загальноосвітній школі № 68, а син навчається у дошкільному навчальному закладі №139 «Перлинка». Батько дітей проживає на тимчасово окупованій території України у м. Горлівці Донецької області і не підтримує з ними жодних контактів. [PERSON] не телефонує до дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, потребами і навчанням. Жодних коштів на утримання дітей не надає. 12 серпня 2016 року органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації м. Львова було складено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку із наведеним, позивачка просила суд ухвалити рішення яким позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав у відношенні його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження Серія: [NUMBER], видане Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис 230, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження Серія: [NUMBER], видане Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис 796. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та перебування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно роз'яснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», відповідно розпорядження КМУ від 16 грудня 2015 року №1333-р. Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації м. Львова, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, на адресу суду було подано заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника органу. Органом опіки та піклування надані висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON] та [PERSON]. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив такі обставини. Судовим розглядом встановлено, що з 27 жовтня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 01 грудня 2014 року, рішенням Золочівського районного суду Львівської області шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], та рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року у справі №445/2408/14-ц (а.с.17, 18,18 з.б.). Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON] - [INFO], що стверджується відповідними свідоцтвами про народження: Серія: [NUMBER], видане Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис 230, та Серія: [NUMBER], видане Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис 796. Батьками у свідоцтва х про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 6). Згідно із довідкою Середньої ЗОШ № 68 м. Львова №53 від 15 липня 2016 року, [PERSON] навчається у 3-Б класі середньої ЗОШ № 68 м. Львова (а.с. 19). Відповідно заяви в.о. директора ЗОШ № 68 м. Львова Ягодинської В.Р. від 18 липня 2016 року, [PERSON] відвідує школу з 14 травня 2015 року і по теперішній час. Протягом цього періоду, батько дитини - [PERSON] до школи не з'являвся, дитиною не цікавився, у вихованні доньки участі не приймав (а.с. 20). Згідно із довідками ДНЗ №136 м. Львова, [PERSON] з 01 серпня 2015 року відвідує середню групу ДНЗ №136. Протягом цього часу, батько дитини - [PERSON] до дитячого садочка не з'являється, дитин6ою не цікавиться та у вихованні сина участі не приймає (а.с. 21,22). Відповідно положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями Закону та роз'ясненнями, даними у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»( зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Згідно із статтею 12 Закону України « Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно частини 1 статті 12 Закону України « Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства України та судової практики, процес виховання дитини передбачає перш за все активну поведінку батьків щодо участі в цьому процесі. Норми ст. 164 СК України передбачають сімейно-правову відповідальність, яка настає при винній поведінці батьків(одного з батьків) зокрема за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. У судовому засіданні досліджені письмові докази. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність відомостей наведених у письмових документах, оскільки вони узгоджуються між собою та не містять внутрішніх протиріч. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні комісії Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації м. Львова, за наслідками якого комісією було прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітніх дітей. Згідно із висновком органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації м. Львова, [PERSON] відвідує ДНЗ з 01 серпня 2015 року, протягом цього часу батько дитини в садок не з'являвся, дитиною не цікавився, у вихованні [PERSON] участі не приймав. [PERSON] відвідує СЗШ №68 м. Львова з 14 травня 2015 року і по теперішній час. Протягом цього періоду батько дитини, [PERSON] до школи не з'являвся, дитиною не цікавився, у вихованні доньки участі не приймав. Сім'я [PERSON] відвідує церкву протягом 1,5 року. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - на непідконтрольній Україні території.

Outcome: approved