Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

06.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває з 02 грудня 2006 року у зареєстрованому шлюбі Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. В період шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із батьком [PERSON] , зі згоди відповідача, за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час позивач стверджує, що сімейне життя з [PERSON] не склалося. Подружжя з 2012 року не проживає разом, кожен із них має різне уявлення про шлюбно-сімейні відносини, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них відсутні в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, зареєстрований 02 грудня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №1124. Позивач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив судовий збір не стягувати з відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але до початку його проведення надала суду заяву про визнання позову [PERSON] , просила прізвище не змінювати. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 02 грудня 2006 року, зареєстрованих Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №1124, підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.10). Наявність у сторін малолітньої дитини [PERSON] , 2007 року народження, зумовлює розгляд даної категорії справи про розірвання шлюбу, виключно в судовому порядку. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved