Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

05 квітня 2019 року до суду поштою надійшла позовна заява [PERSON] до ПП «Дружа 6», в якій він вказує, що його батьку [PERSON] на праві власності належали три земельні ділянки площею 3,105 га, 0,777 га та 0,039 га, розташовані на території Луциківської сільської ради Білопільського району, про що було видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . 17 лютого 2007 року його батько уклав з Луциківською філією ПП «Дружба 6» договір оренди вказаної земельної ділянки площею 3,105 га строком на 20 років. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька він успадкував зазначену земельну ділянку та 18 березня 2019 року відповідно до умов договору оренди звернувся до орендаря з вимогою про розірвання договору та повернення земельної ділянки у зв`язку з переходом права власності на землю до нього. Однак, до цього часу відповідач земельної ділянки не повернув та орендну плату не сплатив. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просив розірвати договір оренди землі від 17 лютого 2007 року №95, укладений між [PERSON] та Луциківською філією ПП «Дружба 6». Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 08 квітня 2019 року відкрито провадження в справі. 26 квітня 2019 року розгляд справи було відкладено, оскільки ні позивач, ні його представник не отримали відзив на позовну заяву. 14 травня 2019 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача, у зв`язку з його занятістю в іншому судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник - адвокат Василець С.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ПП «Дружба 6» - адвокат Литвиненко Д.Г. просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки підстава розірвання договору в односторонньому порядку зазначена в п. 39 спірного договору - це несвоєчасна сплата орендної плати та не зрозуміло звідки взялася коса риска в п. 40, яка перекреслює слово «не». Крім того, вважала неспівмірними витрати на правову допомогу зі складністю справи. Представник третьої особи - Відділу в Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 76). Про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 07 квітня 2001 року [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 3,937 га, з яких: 3,105 га - рілля, 0,832 га - кормові угіддя, розташовану на території Луциківської сільської ради та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що 29 серпня 2001 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а. с. 7). 17 лютого 2007 року між [PERSON] і Луциківською філією ПП «Дружба 6» було укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого [PERSON] передав підприємству в оренду земельну ділянку загальною площею 3,105 га. Договір укладено строком на 20 років по 01 січня 2027 року. Цього ж дня було складено та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а. с. 8-9). 03 квітня 2007 року вказаний договір зареєстровано в Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель зроблено запис за №1292. Відповідно до п. 40 договору оренди дослівно: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Слово «не» у вказаному пункті договору закреслено. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача у [PERSON] не було оригіналу спірного договору, у зв`язку з чим для отримання його копії він звертався до Держгеокадастру. Саме цю копію він і приклав до позовної заяви, чого представник відповідача не заперечувала. Питання про витребування оригіналу договору з Держгеокадастру жодна зі сторін не ставила, відповідність копії оригіналу не заперечували. Суд же за своєю ініціативою не має права збирати жодних матеріалів і доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року справа №127/13957/16-ц. При цьому представник відповідача визнала, що екземпляр ПП «Дружба 6» повністю ідентичний тому, що наданий позивачем, і в ньому в п. 40 також закреслено слово «не». [INFO] [PERSON] помер (а. с. 10). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 вересня 2018 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І., [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкував земельну ділянку площею 3,1048 га, розташовану на території Луциківської сільської ради Білопільського району, яку остання успадкувала, але за життя не оформила після смерті свого чоловіка [PERSON] , право власності останнього на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29 серпня 2001 року (а. с. 11). 18 березня 2019 року [PERSON] направив ПП «Дружба 6» лист з вимогою в семиденний термін з моменту отримання даної вимоги підписати додаткову угоду до договору оренди землі №95 від 17 лютого 2007 року про його розірвання у зв`язку з переходом права власності на землю до нього та сплатити нараховану, але не виплачену орендну плату (а. с. 12, 13). Зазначений лист одержаний відповідачем 19 березня 2019 року (а. с. 14, 15, 16). До цього часу договір оренди землі не розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на момент укладення спірного договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року справа №587/755/17, від 27 березня 2019 року справа №190/949/17, від 23 травня 2018 року №647/1460/17. Таким чином, враховуючи, що примірник договору, який зберігається в Держгеокадастрі, а також який є у відповідача, ідентичні, в обох договорах у п. 40 закреслено слово «не», суд приходить до висновку, що при укладенні спірного договору його сторони у пункті 40 погодили таку підставу його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. З огляду на викладене, враховуючи, що до позивача як до спадкоємця орендодавця перейшло право власності на орендовану відповідачем земельну ділянку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та розірвати договір оренди земельної ділянки від 17 лютого 2007 року №95, укладений між [PERSON] та Луциківським філіалом «ПП Дружба 6». Доводи відповідача про те, що сторони не засвідчили в п. 40 договору оренди землі вірність закреслення слова «не», суд вважає безпідставними, оскільки як визнала в судовому засіданні представник відповідача в їх примірнику договору оренди, а також в екземплярі, який зберігається в Держгеокадастрі, слово «не» у п. 40 також закреслене. Доказів того, що слово «не» в п. 40 спірного договору було закреслено представником позивача після державної реєстрації, оскільки він певний період працював у ПП «Дружба 6» і мав таку можливість, суду надано не було. При цьому суд враховує, що екземпляри підприємства і Держгеокадастра ідентичні, що представник відповідача визнала в судовому засіданні. Посилання на те, що виправлення на першій сторінці договору вносилися шляхом закреслення слів горизонтальною лінією, а в п. 40 - вертикальною, також не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 березня 2019 року справа №190/949/17, як на підставу для постановлення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, також є безпідставними, оскільки в зазначеній справі Верховним Судом було встановлено, що в договорі оренди не було закреслене потрібне в словосполученні «є (не є)», у зв`язку з чим пункт договору не містив однозначного погодження сторонами такої підстави розірвання договору, як перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи. У даному ж випадку сторони однозначно погодили підставу розірвання договору - перехід права власності до другої особи, закресливши слово «не» у п. 40 спірного договору. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 768 грн. 40 коп. понесеного і документально підтвердженого судового збору. Відповідно до прибуткового касового ордеру [PERSON] сплатив адвокату Васильцю С.О. 5000 грн. гонорару згідно з договором про надання правової допомоги від 25 березня 2019 року №25/03/19-Н2. На підтвердження здійсненної правової допомоги суду також був наданий розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої в справі. Даний розрахунок відображає вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вивчення наданих документів, підготовку позовної заяви, а також відповіді на відзив. Суд вважає, що витрати в сумі 5000 грн. є співмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. А всього 5768 грн. 40 коп. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved