Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

05.08.2019 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою про розірвання трудового договору. Позивачка позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 липня 2004 року між нею і Фізичною-особою підприємцем [PERSON] укладений безстроковий трудовий договір, згідно умов якого прийнята на посаду продавця-консультанта. Запевнивши у вищевикладеному, починаючи з 2005 року між позивачем та відповідачем фактично припинилися трудові відносини, які існували в рамках укладеного між ними договору. В грудні 2004 року за усною домовленістю позивач та відповідач домовилися припинити трудові відносини в рамках договору. В червні 2019 року, при звернені до Одеського міського центру зайнятості з метою стати на облік по безробіттю, позивачу стало відомо про те, що договір не було знято з реєстрації до сьогоднішнього дня, що перешкоджає позивачу стати на облік по безробіттю та в подальшому працевлаштуватися на законних підставах, тим самим порушуючи її законні трудові права та інтереси, гарантовані законодавством України. Судовий розгляд цивільної справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, відповідно до якого, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 30 липня 2004 року [PERSON] , уклала з Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця № [NUMBER]) безстроковий трудовий договір № 7791. Відповідно до пунктів 2 та 3 зазначеного трудового договору позивач як працівник зобов`язувалася виконувати продаж товарів тривалого використання, а відповідач зобов`язувався оплачувати працю в 205 грн. на місяць та забезпечувати безпечні та нешкідливі умови праці для виконання прийнятих позивачем зобов`язань. На виконання вимог, зазначених у пункті 2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 № 260 та у пункті 9 Договору, 30 липня 2004 року Відповідач здійснив реєстрацію Договору в Центрі зайнятості Київського району міста Одеси, про що зазначено у пункті 16 Договору. Таким чином, з 30 липня 2004 року між позивачем та відповідачем виникли трудові правовідносини в рамках укладеного між ними договору. Позивач як робітник здійснював продаж належних відповідачу товарів тривалого використання тим самим належним чином виконуючи покладені на нього обов`язки за договором. В свою чергу, відповідач здійснював оплату праці в розмірі, обумовленому сторонами у договорі та виконував інші покладені на нього обов`язки за цим договором. Виходячи з положень пункту 1 частини 1 статті 14 та пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, що існувала на момент виникнення та існування спірних правовідносин), відповідач по відношенню до позивача вважається його страхувальником та на відповідача було покладено обов`язок щодо нарахування, обчислення і сплати страхових внесків за позивача. З огляду на це відповідач виконував зазначений обов`язок, нараховуючи та сплачуючи відповідні страхові внести за позивача, що підтверджується витягом щодо Позивача в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. В грудні 2004 року за усною домовленістю позивач та відповідач домовилися припинити трудові відносини в рамках договору. Відповідач запевнив про те, що в найближчий час він як роботодавець здійснить всі необхідні дії, пов`язані оформленням припинення трудових відносин між ними. Зокрема, відповідач зазначив про те, що він здійснить припинення договору шляхом внесення до нього запису про припинення з посиланням на відповідну статтю Кодексу законів про працю України та в подальшому звернеться до центру зайнятості Київського районну міста Одеси з метою проведення зняття з реєстрації договору. Починаючи з 2005 року між позивачем та відповідачем фактично припинилися трудові відносини, які існували в рамках укладеного між ними договору. Як вбачається з копій трудової книжки позивача та вже зазначеного витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з 01.07.2005 року до 30.11.2006 року позивач працювала у Фізичної особи-підприємця Ісмаілова Р.В. (свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця серія [NUMBER] ) в рамках укладеного між ними трудового договору №9928 від 01.07.2005, з 01.06.2007 року до 13.11.2007 року - у Фізичної особи-підприємця [PERSON] . (свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця № [NUMBER]) на підставі укладеного трудового договору №1522 від 01.06.2007 року, з 25.05.2011 до 26.05.2019 працювала менеджером (управителем) в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами в магазині «FREY Wille» в місті Одесі. Таким чином, починаючи з січня 2005 року до 26.05.2019 року у позивача юридично та фактично складалися трудові правовідносини з іншими, вказаними вище роботодавцями, що тим самим підтверджує фактичне припинення трудових відносин з відповідачем в рамках договору. В червні 2019 року, при звернені до Одеського міського центру зайнятості з метою стати на облік по безробіттю, позивачу стало відомо про те, що договір не було знято з реєстрації до сьогоднішнього дня, що перешкоджає позивачу стати на облік по безробіттю та в подальшому працевлаштуватися на законних підставах, тим самим порушуючи її законні трудові права та інтереси, гарантовані законодавством України. Згідно з положеннями Порядку від 08.06.2001 року. Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації та зняття з реєстрації трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Окремо варто звернути увагу на те, що зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин, а у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2012 року по справі № 1570/7403/2012, яка набрала законної сили 15.01.2013 року, підприємницька діяльність відповідача як фізичної особи-підприємця була припинена. На виконання вказаної постанови від 18 грудня 2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.08.2014 року за номером 25560100003020093 було внесено відповідний запис за номером 25560100003020093 про припинення діяльності Відповідача як фізичної особи-підприємця. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Дослідивши надані позивачем [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Одеський міський центр зайнятості, про розірвання трудового договору задоволенню. Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У силу ст. 24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з ч.ч. 1 і 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Оскільки позивач фактично позбавлена можливості розірвати трудовий договір, укладений 30 липня 2004 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення позову. Розірвання вказаного трудового договору є підставою для його зняття із реєстрації у Одеському міському центрі зайнятості.

Outcome: approved