Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

05 березня 2020 року позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, про встановлення факту родинних відносин, та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог посилається\~на те,\~що [INFO] померла її свекруха - [PERSON] , яка залишила спадкове майно у виді житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . За життя [PERSON] (рос. [PERSON] ) склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області від 18 травня 1991 року, зареєстрований в реєстрі за номером № 10, яким заповіла своєму синові [PERSON] (рос. [PERSON] ), житловий будинок, що розташований у с. Спасько-Михайлівка, Олександрівського району Донецької області. Після її смерті спадщину прийняв син - [PERSON] (чоловік позивача), який звернувся до Олександрівської державної нотаріальної контори із заявою, проте, оформити свідоцтво про право на спадщину не встиг, оскільки помер [INFO] . Наразі, крім неї, спадкоємцями першої черги, після смерті чоловіка - [PERSON] , є діти: [PERSON] , та [PERSON] , які не зверталися до нотаріуса із заявою, про прийняття спадщини. Скориставшись своїм правом на прийняття спадщини за законом, позивач звернулась до Олександрівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, проте, постановою нотаріуса від 02.04.2019 року їй було відмовлено у свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, не підтверджено факт родинних відносин, а також, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тому, просить суд встановити факт того, що померлі [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , за життя були рідними матір`ю та сином. А також, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] . Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 02 квітня 2020 року. 02.04.2020 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 15 квітня 2020 року. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, надав до суду\~заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, та проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до таких висновків Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 липня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №54. Також, [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 травня 2017, виданого Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №43. Родинні зв`язки між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як матері та сина, підтверджуються: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.1955 року, відповідно до якого матір`ю [PERSON] значиться « [PERSON] » - російською мовою; копією військового квитка серії [NUMBER] , копією трудової книжки серії [NUMBER] від 05.05.1980 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22.07.1978 року, в яких прізвище зазначено, також, « [PERSON] , що співпадає з [PERSON] російській мові померлої [PERSON] [PERSON] ( а.с. 11, 12, 13-14,15-16). Враховуючи надані позивачем документи, суд вважає за можливе, відповідно до ст.ст.\~315-316,\~318-319 ЦПК України, встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , доводилась матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки, різниця в написанні їх прізвищ, могла бути викликана різними варіантами перекладу з російської мови на українську мову прізвища « [PERSON] » - з різницею написання російської літери «и» українськими літерами - «і» та «и». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у т.ч. на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , яку прийняв її син, а чоловік позивачки [PERSON] . Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину він не встиг, оскільки помер [INFO] . Після смерті чоловіка позивач є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки діти: син [PERSON] , та донька - [PERSON] , не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 25 грудня 2015 року була заведена спадкова справа за №182/2015 за заявою [PERSON] , після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину він не встиг, оскільки помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори від 02.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оригіналів правовстановлюючих документів, на вказане спадкове майно (а.с. 27). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, після смерті чоловіка - [PERSON] , позивач обґрунтовано звернулась до суду. Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на житловий будинок з надвірними побудовами та господарськими спорудами у порядку спадкування за законом, суд виходить з такого. Згідно з копіями погосподарських книг за періоди 2011-2015 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), власником домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , значиться саме спадкодавець [PERSON] ( а.с. 25). Згідно довідки Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області №465/02-29 від 19.08.2019 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого 10.09.2019 року, за замовленням [PERSON] , та інформаційної довідки Олександрівського районного КП «Олександрівське БТІ», житловий будинок [ADDRESS] , є одноповерховим будинком, загальною площею будинку «А-1» - 44,1 кв.м, житловою площею 26,1 кв.м, побудований будинок у 1961 році (а.с. 18-23). Відповідно до довідки-характеристики комунального підприємства «Олександрівське БТІ» №84 від 20.02.2020 року, при обстеженні 10.09.2019 року житлового будинку [ADDRESS] , самовільні будівлі та споруди не виявлені, технічні показники житлового будинку - не змінилися, а саме: загальна площа будинку «А-1» 44,1 кв.м, житлова площа 26,1 кв.м; площа сіней «а» - 6,7 кв.м., площа тамбура «а1» - 1,1 кв.м. Згідно з даними інвентаризації, розташовані наступні будівлі та споруди: «А-І» - житловий будинок (1961 рік побудови), літ. «а» - сіни (1961 рік побудови), літ. «а1» - тамбур (1991 рік побудови), літ. «Б» - навіс (1994 рік побудови), літ. «К» -колодязь, №1,2 огорожа. Інвентаризаційна вартість будинку, станом на 14.07.2015 року, становить 79382,00 гривень ( а.с. 24). Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-137цс13 від 18.12.2013 року, право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Так, ст. 41 Конституції України\~визначено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.\~2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.\~3\~цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5, в якому зокрема роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 №449, якою встановлено порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є - висновок про технічний стан будинків (будівлі), що складається БТІ. Відповідно до абз. 60 п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Об`єкти, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року №449, встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, де одним із документів - є висновок про технічний стан будинку (будівні), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримувати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Таким чином, враховуючи що спірний будинок, та господарські споруди, було збудовано у 1961 році, то наявність технічного паспорту свідчить, що вказаний будинок було прийнято в експлуатацію. Отже. вказані обставини свідчать про те, що за життя [PERSON] мала право власності на спірний житловий будинок. За таких обставин, зважаючи на наявність в матеріалах справи необхідних доказів, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , доказів належності померлій [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , а також те, що позивач є спадкоємицею після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та який прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутність у позивача можливості у нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті свого чоловіка, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне встановити факт того, що [PERSON] був сином [PERSON] , та визнати за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved