Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

04 серпня 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідачки відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4500 гривень та моральну шкоду у розмірі 1500 гривень. Свої вимоги мотивували тим, що 01 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] сталася сварка, внаслідок якої було пошкоджено мобільний телефон, вартість ремонту якого складає 4500 гривень. Крім матеріальних збитків позивачі просять стягнути з відповідача також спричинену моральну шкоду, яку вони оцінюють у 1500 гривень. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Вислухавши сторін, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі вказують на те, що 01 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] сталася сварка, внаслідок якої було пошкоджено мобільний телефон. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2017 року [PERSON] звернулась до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою, в якій просила прийняти міри правового характеру до гр. [PERSON], яка 01.07.2017 року знаходячись на розі вулиць Черняховського Маршала Говорова в результаті сварки розбила телефон марки Samsung Galaxy. Згідно акту технічного огляду № 28553, виконаного інженером сервісного центру ТОВ «2С» встановлено, що вартість ремонту мобільного телефону Samsung, модель J510H White,S/N: RF1HA035STFR, IMEI_358161072787599 з заміною дисплею станом на 04.07.2017 року складає 2\~800 гривень, а вартість заміни корпуса складає 1200 гривень. Також судом встановлено, що 03 липня 2017 року відповідачка [PERSON] до СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі з заявою, в якій просила вжити заходів правового характеру до гр.. [PERSON] [INFO], яка 01.07.2017 року приблизно о 01 год. 40 хв. перебуваючи за адресою м. Одеса, вул. Черняховського кут. вул. Маршала Говорова, в ході конфліктної ситуації завдала їй легких тілесних ушкоджень. Таким чином знайшли своє підтвердження доводи позивачів про те, що між [PERSON] та [PERSON] 01 липня 2017 року виникла сварка, однак матеріли справи не містять доказів встановленої вини будь-якого з них. З клопотаннями про витребування з відділу поліції матеріалів ЖЕО позивачі не звертались, як і не звертались з будь-якими іншими клопотаннями, у звязку з чим суд розглядає справу за наявними в ній документами. У відповідності до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в)причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Таким чином, суд вважає недоведеним причинний зв'язок між пошкодженням телефону та діями відповідача, так як жодної з перелічених підстав у даному випадку немає, а від так в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити в повному обсязі. Також, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. На теперішній час вмотивованого рішення суду, або постанови слідства про визнання КуценкоГанни Іванівни винною в пошкодженні телефону марки Samsung немає, та не встановлено, ким саме було здійснено дане пошкодження. Такі факти свідчать про відсутність правових підстав вважати, що саме з вини [PERSON] сталося пошкодження вищевказаного телефону, в результаті чого було завдано позивачу матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Крім матеріальних збитків, позивачПасенко С.І. вважає, що відповідач [PERSON] своїми неправомірними діями спричинила їй моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 1500 гривень. Згідно ж пункту 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пп. 2, 3 пункту 2 вищезазначеної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини його фізичних та душевних страждань, повязаних з противоправною поведінкою щодо нього та страждань у звязку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду. У п. 9 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди звернув увагу, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Складовими елементами шкоди є: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди; вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного з наведених складових елементів шкоди виключає склад цивільного правопорушення, і, як наслідок, настання юридичної відповідальності. Матеріалами справи доведено відсутність причинного зв'язку між існуючими пошкодженнями майна позивача (настанням шкоди) та протиправною поведінкою відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми завданої моральної шкоди в розмірі 1500 гривень, оскільки вину відповідача не встановлено і існування такої шкоди не доведено. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, слід відмовити в повному обсязі, так як матеріалами справи доведено відсутність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача. Більш того залишилось не зрозумілим, яке порушене право захищає позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема,\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача Реалізуючи передбачене\~ст. 64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.\~\~ Крім того відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених під час розгляду справи.

Outcome: dismissed