Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на п'ять земельних ділянок. Позов обґрунтований тим, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в обсяг якої входять п'ять земельних ділянок, а позивач є спадкоємцем після померлої за законом, у зв'язку із чим вона звернулася до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в оформленні права власності на земельні ділянки, так як оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, видані померлій [PERSON] втрачені, а тому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадкове майно. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8) [PERSON] померла [INFO] року. Померла [PERSON] мала у власності земельну ділянку загальною площею 5.16 га, з якої рілля - площею 3.66 га, сіножать - площею 1.50 га, які були надані для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Батуринської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області, право на які підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.13) та земельні ділянки площею 0.10 га, 0.18 га та 0.07 га, які були надані для обслуговування будинку, ведення селянського господарства та розташовані на території Батуринської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області, право на які підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Крім того, довідками Відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області за №№ 29-28-99.3-1070/2-16, 29-28-99.3-1071/2-16 від 24 березня 2016 (а.с.15-16), 29-28-99.2-1257/2-16, 29-28-99.2-1258/2-16 та 29-28-99.2-1259/2-16 від 12 квітня 2016 (а.с.17-19) підтверджується вартість вказаних земельних ділянок і їх належність померлій. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 січня 2016 року (а.с.9-11) встановлено, що позивач є рідною тіткою померлої [PERSON] А рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 січня 2016 року (а.с.12) позивачу визначено додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] Державні акти, що підтверджували право померлої [PERSON] на земельні ділянки, були втрачені, що підтверджується оголошеннями в газеті «Порадник» № 15 (520) від 15 квітня 2016 року (а.с.21) та № 16 (521) від 22 квітня 2016 року (а.с.22). У зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено в оформлені її права, що підтверджується листом державного нотаріуса Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 1021/02-14 від 25 квітня 2016 року(а.с.23). З встановленого випливають наступні висновки. Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту «г» статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216; 1217; 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що виникнення права власності в даному випадку пов'язується з правом спадкування, суд вважає, що позивач набула його після смерті [PERSON] Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А стаття 392 ЦК дозволяє визнавати право власності у разі відсутності документа, що його засвідчує. За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлої [INFO] року [PERSON], але оформити своє право на спірні земельні ділянки не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved