Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

06.07.2018 року [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та просить суд розірвати шлюб, який 23.06.2016 року зареєстрований між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №7. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини припинилисяв продовж останніх 6-ти місяців, подружніх стосунків не підтримують, а тому просить розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них дітей немає, сім'я розпалася, вони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Ухвалою від 18.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 15.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у будучи в суді позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати та пояснила, що більш як 6 місяців спільно не проживають, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач судове засідання повторно не прибув, належним чином був повідомлений про судове засідання рекомендованим поштовим повідомленням, яке повернулося до суду за закінченням встановленого строку зберігання, причини не прибуття суду не повідомив, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, а тому за згодою позивача, на підставі ст.280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, 23.06.2016 року зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №7 /а.с.5/. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що впродовж останніх шести місяців сімейне життя подружжя з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, сторони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім'ю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не відбулося. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення.

Outcome: approved