Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

05 червня 2014 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 3-5) 06 червня 2014 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначена позовна заява була залишена без руху та позивачу було надано строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків. (а.с. 34) Позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що 15 січня 2014 року о 14:30 год. в м. Дніпропетровську на перехресті нерівнозначних доріг вулиць [PERSON] – пл. Десантників, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки Джилі, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки Мітсубісі, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Дана ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] вимог правил дорожнього руху України. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 31.01.2014 року розмір матеріального збитку, завданий автомобілю марки Мітсубісі, державний номер [NUMBER] складає 91 660 грн. 11 коп., з яких 83 657 грн. 64 коп. – матеріальний збиток та 8 002 грн. 47 коп. – втрата товарної вартості колісного транспортного засобу. Також, позивач понесла трати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн. Станом на час подання позовної заяви транспортний засіб позивача не відремонтовано. Позивач письмово повідомила [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» про настання страхового випадку, надавала заяву на виплату страхового відшкодування, надіслала усі передбачені Законом документи для виплати страхового відшкодування, та надала для огляду представнику страхової компанії пошкоджений автомобіль марки Мітсубісі, державний номер [NUMBER]. Однак, страхова компанія у встановлений законодавством строк не здійснила страхове відшкодування в лімітах встановлених Законом в розмірі 50 000 грн. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що на момент складання автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку визначалась з прив’язкою до курсу іноземної валюти, яка на день дослідження складала: 1 євро = 10 грн. 90 коп., однак на день подачі позову до суду офіційний курс гривні щодо іноземної валюти складав: 1 євро = 16 грн., тому позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу матеріальний збиток у розмірі 130 393 грн. 75 коп. Крім того, позивач посилалась на те, що їй була спричинена моральна шкода, яка виразилась у тому, що на момент скоєння ДТП та після нього позивач перебувала у відпустці за доглядом за дитиною віком до 3-х років, та потребувала у власному автомобілі для нормального та комфортного пересування з дитиною з дому до лікаря, а також інших потреб, які виникали при повсякденному користуванні автомобілем. Окрім цього, від постійних думок щодо ремонту автомобіля та необхідності коштів для відновлювального ремонту у позивача виникли проблеми зі здоров’ям, позивач була змушена позичати гроші у друзів та знайомих, що морально її гнітило та принижувало. Позивач також посилалась на те, що вона багато часу витратила на оформлення, складання документів, участь у судовому розгляді адміністративної справи та інших дії, що відобразилися на зменшенні особистого часу позивача для здійснення своїх функціональних обов’язків як матері, домашніх справ та призвело до конфліктних ситуацій із сім’єю, що кардинально змінило звичайний уклад життя позивача, враховуючи зазначені обставини, позивач вважає, що їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінила у сумі 10 000 грн. З огляду на вищевикладене, позивач звернулась до суду та просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь у рахунок відшкодування матеріальних збитків суму у розмірі 80 393 грн. 75 коп., а з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» суму у рахунок відшкодування матеріальних збитків у розмірі 50 000 грн., також позивач просила суд стягнути з [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10 000 грн., та всі судові витрати покласти на відповідачів. (а.с. 41-45) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. (а.с. 94-95) Представник відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» у судове засідання не з’явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надіслав на адресу суду клопотання в якому просив суд розглянути дану справу за відсутності свого представника. (а.с. 54, 58-59, 59б, 68-69, 73, 76, 82-86) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с. 55, 65-66, 67, 82) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2014 року близько о 14-30 год. в м. Дніпропетровську на перехресті нерівнозначних доріг по вул. Н.Леніна – пл. Десантників з вини водія [PERSON], який рухався по другорядній дорозі, не надавши дорогу іншому транспортному засобу скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON], за наслідками даної ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим була заподіяна матеріальна шкода, що підтверджується матеріалами справи. Встановлено, що 19 лютого 2014 року відповідач [PERSON] був визнаний винний у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн., що підтверджується копією постанови Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2014 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 7) Також, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Mitsubishi Pajero Sport», державний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ та листом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21.07.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 6, 56) Відповідно до висновку судового експерта-автотоварознавця по визначенню матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ від 31.01.2014 року розмір вартості ремонту транспортного засобу марки Mitsubishi Pajero Sport, державний номер АЕ 1717АК складає 91 660 грн. 11 коп., відповідно до курсу іноземної валюти, яка на день дослідження складала: 1 євро = 10 грн. 90 коп., також позивачем були понесені витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 800 грн., що підтверджується копією висновку від 31.01.2014 року та копіями додатків, які становлять невід’ємну частину експертного дослідження автотоварознавця, наявними в матеріалах справи. (а.с. 8-32) Як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб марки «GEELY МК 1.5L», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], належить на підставі свідоцтва про реєстрацію САО525967 від 27.12.2012 року [PERSON], що підтверджується листом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21.07.2014 року, наявним в матеріалах справи. (а.с. 56) Встановлено, що між відповідачами по справі було укладено договір (поліс) обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9487878, предметом якого виступають майнові інтереси страхувальника, що пов’язані із відшкодуванням шкоди, яка може бути заподіяна життю, здоров’ю або майну потерпілих, внаслідок експлуатації забезпеченого полісом транспортного засобу, тобто автомобіля марки «GEELY», державний номер АЕ 5828ЕС, який перебував у користуванні відповідача [PERSON], що підтверджується копією полісу страхування № АС/9487878, наявною в матеріалах справи. (а.с. 48) Встановлено, що 14.03.2014 року позивач звертався до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про отримання страхового відшкодування внаслідок страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.01.2014 року, однак на момент звернення до суду позивач не отримав відповідно до укладеного між відповідачами полісу суми страхового відшкодування, що підтверджується поясненнями представника позивача у судовому засіданні, копією заяви від 14.03.2014 року та копією листа [PERSON] «УТСК» від 09.10.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 46-47, 86) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з п. 1,3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договір та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 ст. 11 ЦК України також передбачено, цивільні права та обов’язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зі змісту ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Спеціальний законом, який регулює відносини у сфері обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (надалі - Закон). Відповідно до ст. 2 Закону встановлено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров’ю та/або майну потерпілого. Статтею 1.3. Закону визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується у разі настання події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із п.22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 36.2. Закону виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та документів зазначених у ст. 35 цього Закону. Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв’язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов’язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.5, 36.6 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд при розгляді позовних вимог приймає до уваги, що відносини, які виникли між сторонами регулюються спеціальним Законом України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, позивачем були надані всі необхідні документи передбачені ст. 35 цього Закону для виплати страхового відшкодування, внаслідок ДТП, яка мала місце 15.01.2014 року, однак відповідач [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» не виконала свої зобов’язання за договором страхування належним чином та в повному обсязі, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, тому суд враховуючи встановлений максимальний ліміт виплати страхового відшкодування, який дорівнює 50 000 грн., а також з огляду на встановлений договором розмір франшизи у сумі 1 000 грн. на яку повинно бути зменшено страхове відшкодування, приходить до висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 49 000 грн. Суд вирішуючи вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення на свою користь матеріальних збитків та розміру франшизи, враховує встановлений розмір франшизи полісом страхування № АС/9487878, який складає 1 000 грн., приймає до уваги, що на момент складання автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку визначалась з прив’язкою до курсу іноземної валюти, яка на день дослідження складала: 1 євро = 10 грн. 90 коп., однак на день подачі позову до суду офіційний курс гривні щодо іноземної валюти складав: 1 євро = 16 грн., тому з огляду на різницю відновлювального ремонту транспортного засобу, який належить позивачу, який перевищує ліміт страхової виплати на суму 80 393 грн. 75 коп., а тому повинний бути компенсований винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 15.01.2014 року, якою є відповідач [PERSON], тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріального збитку суму у розмірі 80 393 грн. 75 коп. та франшизу у розмірі 1 000 грн., а разом 81 393 грн. 75 коп. Також суд вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, приймає до уваги, що на час ремонту автомобіля після ДТП позивач перебувала у декретній відпустці за доглядом за дитиною, віком до 3-х років, оскільки дитина постійно потребує перевірки та профілактики стану здоров’я, необхідного діагностування, щеплень, консультацій у лікарів, позивач була позбавлена нормального та комфортного пересування з дитиною з дому до лікарні, а також інших потреб, які виникали при повсякденному користуванні автомобілем. Окрім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем було змінено звичайний уклад свого життя, що виразилося у втраті часу на оформлення та складання документів, прийнятті участі у судовому розгляді, проведенні експертизи, за наслідками зазначених дій у позивача значно зменшився час, як на здійснення своїх функціональних обов’язків як матері, домашніх справ, що призвело до конфліктних ситуацій із сім’єю, так і відобразилось на проведенні вільного часу з сім’єю та друзями, вихованні дитини, а тому суд враховуючи вимоги ст. 1167 та ч. 2 ст. 1193 ЦК України, приймає до уваги ступень вини водія транспортного засобу [PERSON], заявлений позивачем розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, а також доводи представника позивача щодо характеру та обсягу завданих їй моральних і душевних страждань, внаслідок ДТП, яка мала місце 15.01.2014 року, характер немайнових витрат, їх тривалість й можливість відновлення, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, порушення нормальних життєвих зв’язків і стосунків з оточуючими людьми, та вважає за необхідне позовні вимоги в даній частині задовольнити частково шляхом зменшення розміру моральної шкоди до 1 000 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховує результат вирішення справи, розмір понесених позивачем судових витрат та кількість заявлених позовних вимог (а.с. 1-2, 87), та вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати покласти на відповідачів, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування судових витрат суму у розмірі 1 182 грн. 53 коп., яка складається з 813 грн. 93 коп. (судовий збір за позов майнового характеру відповідно до задоволеної частини матеріального збитку), 243 грн. 60 коп. (судовий збір за позов немайнового характеру) та 125 грн. (витрати, пов’язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача). Також, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування судових витрат суму у розмірі 615 грн., яка складається з 490 грн. (судовий збір за позов майнового характеру відповідно до задоволеної частини матеріального збитку) та 125 грн. (витрати, пов’язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача). На підставі викладеного,

Outcome: approved