Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

05.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловою кімнатою 1 з приміщеннями загального користування, розташованими за адресою: [ADDRESS].Встановити порядок виконання рішення суду, зазначивши, що воно є підставою для зняття [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Позивач стверджує, що разом з нею на спірній житловій площі зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] - колишні власники частини квартири. Позивач вказує на те, що факт перебування відповідачів на реєстраційному обліку за даною адресою перешкоджає їй як власникові у здійсненні права власності у повному обсязі, крім того вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюються з кількості зареєстрованих за адресою осіб. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що по вині відповідачів вона вимушена нести додаткові витрати по утриманню житла, тому реєстрація відповідачів по її адресі створює додаткові незручності. Матеріально позивачу дуже важко утримувати квартиру і сплачувати комунальні послуги за людей, які в ній не проживають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 142/1000 частин квартири під [ADDRESS], квартира складається в цілому з п'яти житлових кімнат та підсобних приміщень житловою площею 62, 0 кв.м., загальною площею 94,7 кв.м., 142/1000 частки квартири складаються з: житлової - 1, 142/1000 кухні - 2, 142/1000 комори - 6, 142/1000 коридору - 8, 142/1000 туалету - 9, 142/1000 ванної- 10, житловою площею - 8,8 кв.м. Вищевказане підтверджується договором дарування від 03 квітня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 222. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №107 від 03.04.2014 року, та відповіді адресно-довідкового бюро вбачається, що в квартирі [ADDRESS] належній позивачці з 2002 року зареєстровані також [PERSON], 1978 року народження та [PERSON], 1959 року народження. У судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідачі [PERSON], 1978 року народження та [PERSON], 1959 року народження є незнайомими їй людьми та в квартирі фактично не проживають. Жодних інших домовленостей або інших угод, передбачених законом, між позивачем та відповідачами не укладалося. Судом достовірно встановлено, що відповідачі не несуть ніяких обов'язків по оплаті житла, так як в ньому не проживають, проте за комунальні послуги (воду, тепло, каналізацію і т.д.) позивачу нараховують із розрахунку на всіх осіб, зареєстрованих по даній адресі. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна відповідачі створюють перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, а також позивач несе додаткові витрати із власного бюджету. Також суд бере до уваги акт про не проживання від 10.02.2015 року, посвідчений виконуючим обов'язки начальника ЖКС «Хмельницький» [PERSON], з якого вбачається, що відповідачі по спірній адресі не проживають з 2002 року, їх речі там відсутні. Крім того, суд вважає, що відсутні будь-які правові підстави для перебування відповідачів на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу нерухомого майна. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При викладених обставинах суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, тому що інтереси позивача порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом, а також по теперішній час несе збитки по сплаті житлово-комунальних послуг за відповідачів, які не мешкають тривалий час у даному житлі. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved