Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

06.09.2016 заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи. В заяві заявниця зазначає, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], [INFO], народилася в м. Алчевськ, Луганської області і похований на Западному кладовищі в м. Алчевськ, Луганської області. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 5 від 12 серпня 2016 року виданого «Алчевським онкологічним диспансером», причиною смерті стали множинні метастази в печінці і лімфовузли в корні легеня, злоякісне новоутворення бронху правого легеня. Заявниця звернулася до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення державної реєстрації факту смерті, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть видане на території яка не підконтрольна України і не відповідає вимогам діючого законодавства. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання оформлення права на спадщину. Заявниця не з'явилася, а подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши письмові докази, вважає можливим розгляд справи у відсутність заявниці - [PERSON] та у відсутність представника заінтересованої особи - Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Заслухавши свідчення свідка, дослідивши додані письмові докази до справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Допитаний в судовому засіданні свідок - [PERSON] суду свідчив, що заявницю знає з юнацьких років, а її чоловіка - [PERSON] з дня укладення шлюбу тобто з 1988 року. Родина мешкала в м. Алчевськ, Луганської області. Достовірно суду свідчив, що [PERSON] помер [INFO] і похований на цвинтарі м. Алчевськ, Луганської області. Не довіряти свідченням свідка у суду підстав не має. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.02.1988 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 132, шлюб зареєстровано ВРАЦС м. Комунарськ, Ворошиловградської області, що є наявним у справі. З лікарського свідоцтва про смерть № 5 від 12.08.2016 року, що є наявним у справі вбачається, що видано «Алчевським онкологічним диспансером». Причиною смерті стали множинні метастази в печінці і лімфовузли в корні легеня, злоякісне новоутворення бронху правого легеня, та підтверджено протоколом патологоанатомічного дослідження № 3 від 12.08.2016 року, що також є наявним у справі. Про те, що [PERSON] поховано на Западному цвинтарі в м. Алчевськ, Луганської області, вбачається з свідоцтва про поховання № 512 від 17.08.2016 року, та фото таблицями на яких є надпис де зазначено, прізвище ім'я та по батькові час народження і смерті [PERSON], що є в матеріалах справи. Доводи заявниці, що вона зверталася до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається з відповіді № 03.2-25/4043 від 06.09.2016 року, що є наявною у справі і заявниці запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Алчевськ, Луганської області на території якого помер та похований [PERSON] Відповідно, документи про смерть видані на тимчасово окупованій території, до складу яких входить медичне свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових наслідків. Одночасно, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на оформлення спадщини не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть чоловіка в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт його смерті є недійсними через те, що видані незаконними органами. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved