Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

05 вересня 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач [PERSON] із вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті та визнання права власності на квартиру в порядку успадкування за заповітом. Позовні вимоги позивачем [PERSON] вмотивовано тим, що 18 березня 2016 року померла її рідна сестра, - [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [INFO] (на теперішній час, - [PERSON]), буд.№51, кв.№32. За життя її сестрою було складено заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 07 вересня 2015 року за реєстром №1701, відповідно до якого [PERSON] заповіла їй все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося. Спадкове майно на день смерті [PERSON] складалося із цілої квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 22-го Партзїзду (на теперішній час, - [PERSON]), буд.№51, кв.№32, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 04 лютого 2003 року за реєстром №556, та витягом про його реєстрацію від 10 березня 2003 року №136059. Вказує на те, що 30 серпня 2017 року, вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення спадкових прав після смерті сестри. Однак, листом від 30 серпня 2017 року №1198/02-47/02-17, нотаріусом їй було відмовлено, так як у встановлений законодавством термін із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори вона не звернулася, а також не надала рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту постійного проживання разом із померлою. Зазначає, що в 2014 році її сестра, - [PERSON] захворіла на рак, ні дітей, ні чоловіка в неї не було, вона теж проживала сама, на її прохання в січні 2015 року вона переїхала постійно мешкати до неї, і мешкала з нею постійно до самої її смерті, - 18 березня 2016 року, що підтверджується наданими до позову доказами. На підставі викладеного позивач [PERSON] просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Присутні у судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] (довіреність від 18 жовтня 2017 року, термін дії, до 18 жовтня 2020 року (а.с.60), кожна окремо надали пояснення по суті справи, підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача, - Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON], кожна окремо надали пояснення по суті справи, та підтвердили обставини, викладені позивачем в позовній заяві, в частині її проживання разом зі своєю сестрою [PERSON] з січня 2015 року по день смерті останньої, а саме, - 18 березня 2016 року. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, її представника, свідків, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що 18 березня 2016 року померла рідна сестра позивача [PERSON] (а.с.17), - [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №673737, виданого 18 березня 2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №264 (а.с.6). Факт родинних відносин між позивачем та померлою підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ИЕ №464925, видане 09 травня 1958 року с/р ім. Мухтадир Хачмаського району Азербайджан, в якому батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ИЕ №580765, видане 04 травня 1960 року с/р ім. Мухтадир Хачмаського району Азербайджан, в якому батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8); свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], укладеного 26 квітня 1980 року, серії І-КИ №299792, виданого повторно виконавчим комітетом Лозуватської сільради Криворізького району 25 березня 2015 року (а.с.9); свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON], серії ІІ-КИ №264138, видане Дзержинським ЗАГС м. Кривого Рогу 17 березня 1978 року (а.с.10); свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON], серії ІІ-КИ №399939, видане Довгинцівським ЗАГС м. Кривого Рогу 15 лютого 1985 року (а.с.11). За життя [PERSON] було складено заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 07 вересня 2015 року за реєстром №1701, відповідно до якого остання заповіла позивачеві [PERSON] все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося (а.с.12), копія котрого міститься в матеріалах справи, та котрий на сьогоднішній день є чинним (а.с.18, 19-21). Спадкове майно на день смерті [PERSON] складалося із цілої квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 22-го Партзїзду (на теперішній час, - [PERSON]), буд.№51, кв.№32, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 04 лютого 2003 року за реєстром №556, та витягом про його реєстрацію від 10 березня 2003 року №136059 (а.с.13, 14). 30 серпня 2017 року позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] для оформлення спадкових прав після смерті сестри. Однак, листом від 30 серпня 2017 року №1198/02-47/02-17, нотаріусом їй було відмовлено, так як у встановлений законодавством термін із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори вона не звернулася, а також не надала рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту постійного проживання разом із померлою (а.с.15). Факт проживання позивача разом із сестрою на час смерті останньої підтверджується також наявним в матеріалах справи актом мешканців будинку №51 по вулиці Віталія Матусевича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.16). Згідно звіту про оцінку майна №AG170901-003 від 01 вересня 2017 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 112410,00 гривень (а.с.22-45). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування, відповідно до ст.1217, ч.1 ст.1220, ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї сестри [PERSON], оскільки проживала з нею на день її смерті за одною адресою, але не оформила своїх спадкових прав після смерті сестри. Відповідно до п.23 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, позов подається на загальних підставах. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини і вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки упродовж встановленого шестимісячного строку прийняття спадщини, визначеного ст.1270 ЦК України, від спадщини не відмовлялася. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.3, 15 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним встановити факт постійного проживання позивача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла 18 березня 2016 року у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у квартирі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича (раніше 22-го Партзїзду), буд.№51, кв.№32, з січня 2015 року до дня її смерті, та визнати за [PERSON] право власності в порядку успадкування за заповітом на спадкове майно, що складається з квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича (раніше 22-го Партзїзду), буд.№51, кв.№32, загальною площею 57,95кв.м., житловою, - 43,58кв.м., яке залишилося після смерті [PERSON], яка померла 18 березня 2016 року у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved