Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

06.12.2013 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 6200 грн., з яких 4000 грн. заборгованості за договором позики та 2200 грн. пені, а також сплачені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.08.2013 р. відповідач згідно з договором безпроцентної позики грошей позичив у неї 4000 грн., які зобов'язувався повертати рівними частинами по 1000 грн. щомісячно з кінцевим терміном повернення 16.12.2013 р. Договором передбачено сплату пені за прострочення виконання зобов'язань пені у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Вона неодноразово пред'являла відповідачу вимоги щодо повернення заборгованості, на що останній не відреагував. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися; представник позивача подав суду клопотання, в якому справу просить слухати у його відсутності та відсутності його довірителя, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином - під розписку був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Тому, згідно зі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних матеріалів, проти чого представник позивача у поданому клопотанні не заперечив. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних мотивів. У відповідності до ст.11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Так, з договору безпроцентної позики грошей та оригіналу розписки вбачається, що відповідач [PERSON] (позичальник) позичив у позивача [PERSON] (позикодавець) 4000 грн., які зобов'язувався повертати рівними частинами по 1000 грн. щомісячно з кінцевим терміном повернення 16.12.2013 р. Договором також передбачено, що за прострочення виконання зобов'язань сплачується пеня у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, що згідно із ст.ст.546, 549 ЦК України є видом забезпечення виконання зобовґязання. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк, а за умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. За умовами ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилася (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відтак, враховуючи настання дати повернення суми позики та відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач всупереч ст.128 ЦПК України письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, не надав, а тому з нього на користь позивача слід стягнути 4000 грн. боргу за договором позики. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею у неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст..ст.549, 551 ЦК України). Так, згідно з договором безпроцентної позики грошей, укладеним між сторонами, розмір пені становить 1% від простроченої суми за кожен день прострочення та відповідно до розрахунку позивача, який відповідачем не оспорено, сума пені станом на 06.12.2013 р. складає 2200 грн., що і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 грн. заборгованості за договором безпроцентної позики грошей та пеню в сумі 2200 грн., а всього 6200 грн., задоволивши позов в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 229,40 грн. судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду та документально підтверджених. На підставі ст.ст.11, 16, 526, 530, 545, 549-552, 625, 1046-1050 ЦК України та

Outcome: approved