Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

05.08.2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради Мартиненка І.М. (надалі - відповідач) про визнання незаконним та скасування наказу директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради від 05.05.2020 року № 63/01-02 «Про застосування до заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани». Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що з 2016 року позивач перебував на посадізаступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради. Оскаржуваним наказом йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що виявилося у перевищенні компетенції при підписанні наказу «Про встановлення надбавки працівникам інтернату» від 30.03.2020 року №39/01-02. Позивач вважає, що наказ від 05.05.2020 року № 63/01-02 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки факти порушення ним трудової дисципліни відсутні. При цьому позивач зазначає, що згідно п.2.10 посадової інструкції в період відсутності директора, він мав право підписувати наказ від 30.03.2020 року №39/01-02, оскільки на час підписання вказаного наказу директор [PERSON] перебував на території карантину відповідно до наказу від 25.03.2020 року № 30/01-02. Позивач стверджує , що вказані обставини були розцінені ним як відсутність директора і саме тому, його дії щодо підписання наказу від 30.03.2020 року №39/01-02 є правомірними. Крім того, позивач стверджує, що відповідачем було порушено, передбачений законом порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема від нього не було витребувано письмових пояснень. Відповідачем відзиву на позов не надано. На підтвердження дотримання порядку застосування дисциплінарного стягнення відповідачем надано відомості щодо відмови позивача від надання пояснень та акт про відмову останнього від ознайомлення з наказом від 05.05.2020 року № 63/01-02. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З наказу від 25.03.2020 року № 30/01-02, що на виконання Постанови КМ України від 13.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19» Мокрокалигірський психоневрологічний інтернат Черкаської обласної ради працює в новому режимі роботи:позмінно, не покидаючи територію інтернату, залишаються працювати на своїх посадових місцях, ряд працівників інтернату, у тому числі директор інтернату [PERSON] (а.с.11) З наказу від 30.03.2020 року № 39/01-02 «Про встановлення надбавки працівникам інтернату» вбачається, що його підписано заступником директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради [PERSON] і згідно вказаного наказу встановлено надбавку за складність, напруженість у роботі в розмірі 50 відсотків посадового окладу за березень 2020 року.(а.с.9) З наказу від 05.05.2020 року № 63/01-02 «Про застосування до заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани» вбачається, що підставою для застосування до останнього дисциплінарного стягнення стало підписання [PERSON] наказу від 30.03.2020 року № 39/01-02 «Про встановлення надбавки працівникам інтернату». При цьому зазначено, що у [PERSON] були відсутні повноваження на підписання спірного наказу і останньому було достовірно відомо про те, що вказані надбавки встановлюються лише наказом керівника закладу, який (директор інтернату [PERSON] ) перебуває на території інтернату і продовжує виконувати свої обов`язки.(а.с.7-8) З посадової інструкції заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради вбачається, що згідно п. 2.10 останній здійснює керівництво інтернатом при тимчасовій відсутності директора (відрядження, відпустка, тимчасова непрацездатність через хворобу та інші підстави відсутності).(а.с.17) З повідомлення уповноважених працівників інтернату [PERSON] та [PERSON] на ім`я директора інтернату [PERSON] від 30.04.2020 року вбачається, що заступник директора інтернату [PERSON] відмовився надавати пояснення на підставі ст.. 63 Конституції України.(а.с.27) З акту від 07.05.2020 року вбачається, що заступник директора інтернату [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом від 05.05.2020 року № 63/01-02 «Про застосування до заступника директора Мокрокалигірського психоневрологічного інтернату Черкаської обласної ради [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани».(а.с.28) Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана. Згідно ч. 1 ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина особи як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини, а так само за відсутності будь-якої зі складових елементів дисциплінарного проступку, працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У трудовому законодавстві визначено певну процедуру притягнення фізичної особи до дисциплінарної відповідальності як одного з видів юридичної відповідальності, дотримання якої є передумовою правомірності застосованих до працівника заходів. У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним умисно або з необережності. Оголошення працівнику догани є формою притягнення до юридичної відповідальності, а тому такі дії роботодавця мають бути обґрунтованими, вмотивованими та об`єктивно зрозумілими, матеріали дисциплінарного провадження повинні містити вичерпні та беззаперечні докази вини працівника у здійсненому проступку, а також наявності інших обов`язкових елементів притягнення особи до такого виду юридичної відповідальності. Відповідно до п. 1.6. Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.10.2005 р. за № 1209/11489 конкретні розміри доплат, надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок і в межах фонду заробітної плати та відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначене правило діє, якщо в нормах матеріального права не має вказівки про перерозподіл обов`язків доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч.ч. 1,2,3,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Судом не встановлено об`єктивних перешкод у поданні відповідачем усіх необхідних доказів на підтвердження поважності пропуску, передбаченого ч. 1 ст. 148 КЗпП України місячного строку для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. При цьому суд враховує, що з наданих відповідачем доказів вбачається намагання останнього дотримати вимог закону в частині відібрання від позивача пояснень та ознайомлення останнього із змістом наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Отже, твердження позивача про порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України в частині не відібрання пояснень перед застосуванням дисциплінарного стягнення є недостовірними. Крім того, суд визнає, що перебування директора інтернату на території інтернату, де здійснюються карантинні заходи не може вважатися відсутністю останнього у розумінні п. 2.10 посадової інструкції, якою позивача уповноважено здійснювати обов`язки керівника лише за відсутності директора. Отже, підписання позивачем наказу від 30.03.2020 року № 39/01-02 «Про встановлення надбавки працівникам інтернату» є незаконним. Вказані дії позивача правомірно розцінено відповідачем як винне, умисне порушення трудових обов`язків, що є правовою підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани. В той же час, з досліджених судом матеріалів вбачається, що порушення трудових обов`язків позивачем відбулося 30.03.2020 року, а наказ про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності видано відповідачем лише 05.05.2020 року, тобто з пропущенням, передбаченого ч. 1 ст. 148 КЗпП України місячного строку для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Саме ця обставина є вирішальною для вирішення даного спору, оскільки застосування дисциплінарного стягнення за межами, передбаченого законом строку є незаконним, незважаючи на наявність у діях позивача складу трудового правопорушення. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд визнає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення за межами, передбаченого законом строку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору від сплати якого позивача звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved