Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

05.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визначити за кожним з співвласників квартири №133, що знаходиться за адресою: місто Житомир, площа Польова, №7 - [PERSON], [PERSON] та померлим 26.08.2016 року [PERSON] по 1/3 частці у праві власності на вказану квартиру. В обґрунтування вимог позивач пояснив, що 26 серпня 2017 року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина до складу якої увійшла частина квартири №133 за адресою м. Житомир, площа Польова, 7. За життя батьком складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 11.04.2016 року. Згідно даного заповіту, частину квартири №133 за адресою: м. Житомир, площа Польова, 7 [PERSON] заповів на позивача. На протязі визначеного законодавством строку позивач прийняв спадщину. Однак, 27 серпня 2018 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] винесена постанова про відмову позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири №133 за адресою м. Житомир, площа Польова, 7 після смерті батька [PERSON] Підставою відмови стала неможливість визначити частку померлого у праві спільної власності на квартиру №133, що знаходиться за адресою: місто Житомир, площа Польова, будинок №7, згідно наданих документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Зазначає, що власниками квартири №133, що знаходиться за адресою м. Житомир, площа Польова, 7, є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Частки кожного із власників у праві спільної власності не визначені. Посилаючись на те, що на даний час оформити право власності на частину квартири №133 за адресою м. Житомир, площа Польова, 7, після смерті батька [PERSON] 26.08.2017 року неможливо, звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою судді від 26.09.2018 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Справу призначено у підготовче засідання на 25 жовтня 2018 року (а.с.22-23). Ухвалою судді від 27.09.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.24-25). Ухвалою судді від 20.11.2018 року позов [PERSON] в частині вимог до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради залишено без розгляду (а.с.51-52). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та просила задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~За правилами ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2017 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №316860 (а.с.10). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON],\~\~згідно копії свідоцтва про народження серії І-ТП №451698 (а.с.6). За життя [PERSON] залишив заповіт, що був посвідчений 11.04.2016 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого належну йому частину квартири №133, що знаходиться у м. Житомирі по площі Польовій, 7 він заповідав сину [PERSON] (а.с.11). На звернення позивача до приватного нотаріуса Житомирского міського нотаріального округу [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], постановою нотаріуса від 27.08.2018 року останньому відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з неможливістю визначити частку померлого у праві спільної власності на квартиру №133, по площі Польовій №7, в м.Житомирі (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва №63817 про право власності на житло, виданого управлінням житлового господарства Житомирської міської ради 11.09.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власниками квартири №133, що знаходиться за адресою: м. Житомир площа Польова,7 є [PERSON], [PERSON], [PERSON] і частки кожного з співвласників не визначені (а.с.12,13). Згідно зі\~ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором між ними, законом, або рішенням суду. Згідно зі ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. У пункті 3.4 листа від 16.05.2013 р., №24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки у судовому засіданні відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved