Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

07.02.2020 представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив: - визнати незаконним розрахунок заборгованості по аліментам від 15 квітня 2019 року Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області під час виконання виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-816 від 08.11.2006 виданого Городоцьким районним судом про стягнення аліментів в розмірі ј частини заробітку щомісячно з [PERSON] , по здійсненню розрахунку заборгованості за аліментами, згідно якого станом на 15.04.2019 нараховано аліментів 209\~556.30 грн., з них сплачено 40512.43 грн., заборгованість боржника становить 169\~043.87 грн. - зобов`язати Городоцький районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити вимогу [PERSON] . та усунути порушення або іншим шляхом поновити порушені права, свободи позивача, оскільки державним виконавцем був складений розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментам 382\~093.29 грн. - покласти на відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги мотивував тим, що станом на 20.11.2018 державним виконавцем по виконавчому провадженню згідно виконавчого листа № 2-816 від 08.11.2006 проведено перерахунок заборгованості по аліментах (лист № П-197/2/4-19 від 09 жовтня 2019). До сплати аліментів нараховано заборгованість [PERSON] ) по виконавчому листу в сумі 209566.30 грн. з них сплачено 40\~512.43 грн., заборгованість боржника становить 169\~043.87 грн. Вважає, що розрахунок заборгованості по аліментах (що є предметом оскарження) здійснений на замовлення боржника [PERSON] . Позивачка та він як представник зверталися до начальника управління відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області з заявою про видачу належних розрахунків по заборгованості зі сплати аліментів, однак оригіналу такого розрахунку не отримали, з наявним висновками розрахунку заборгованості не погоджуються, не зрозуміло їм яким чином розрахована сума заборгованості. Позивачка та її представник просили розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. 12.02.2020 позовну заяву було залишено без руху, а 21.02.2020 повернуто з огляду на те, що у встановлені строки не були усунуті недоліки позовної заяви. 23.04.2020 ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 21 лютого 2020 скасовано Львівським апеляційним судом, справу направлено для продовження розгляду. 07.05.2020 ухвалою Городоцького районного суду позивачці надано відстрочку сплати судових витрат та відкрито провадження у справі за даним позовом. В судове засідання представник позивачки подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача надав письмові пояснення та просив розглядати справу у відсутності представника, в позові просив відмовити. Справа розглядається в порядку ст.279 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Законодавець у ч.1\~ст.16 ЦК України\~встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. Частиною другою\~ст.16 ЦК України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. ЦК України\~та інші закони можуть встановлювати для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. Відповідно до ч.5\~ст.124 Конституції України,\~ст.18 ЦПК України\~судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд, та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Одним з засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який згідно ст.ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та\~розділом VІІ ЦПК України\~обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.1,3,4 ч.1, п.7, п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»\~при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями\~ст.55 Конституції України\~(\~254к/96-ВР\~), ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 4 листопада 1950 р. (\~995_004\~); ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР\~(\~475/97-ВР\~),\~Законом України «про виконавче провадження» із змінами та доповненнями, положеннями ЦПК. Скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями\~ЦПК\~ та містити відомості, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», Розділом VII ЦПК України, встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, та встановлено, що належним способом захисту прав є звернення зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання рішень. Судом встановлено, що на виконанні у Городоцькому районному відділі ДВС на тепер ЗМУ МЮ (м.Львів) перебуває виконавчий лист № 2-816 від 08.11.2006 виданий Городоцьким районним судом Львівської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам від 15.04.2019 Відповідно до копії розрахунку заборгованості (з відміткою згідно з оригіналом) при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-816 від 08.11.2006 виданого Городоцьким районним судом Львівської області ВП № 45053132 складеної державним виконавцем Городоцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області нараховано заборгованість боржника 209\~556.30 грн., з них сплачено 49512.43 грн., заборгованість боржника становить 169\~043.87 грн. Суд проаналізувавши положення вищевказаного законодавства та враховуючи наведені розяснення\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р. зазначає, що право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню й меті судового розгляду є обов`язком суду, який має ухвалювати рішення у справі в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручі до уваги, як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього) так і необхідність подальшого виконання ухваленого судом рішення. Оскільки ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та\~розділ VІІ ЦПК України\~встановлюють для захисту прав при проведенні виконавчих дій спеціальні способи захисту прав, це означає, що належним способом захисту прав у такому разі є звернення зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання рішення, а не звернення з позовом до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, як до юридичної особи. Крім того, вимоги позивача суперечать вказаному вище законодавству, яке не передбачає такого способу захисту прав позивача, на що вказують також наведені в п.7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р., про те, що суд не вправі зобов`язувати до вчинення тих дій, які згідно з\~Законом України\~«Про виконавче\~провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем, або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Таким чином, обраний позивачкою [PERSON] та її представником спосіб захисту своїх інтересів не передбачений нормами чинного законодавства, і є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~у разі відмови в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved