Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

04 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась представник КП «Харківводоканал» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 13 477, 74 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі по справі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] , за відповідачами за період з 01.06.2009 року по 31.01.2019 року утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 13 477, 74 гривень. Позивач вказує, що несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Представник позивача, Прядко Ю.С., яка діє на підставі довіреності від 07.06.2019 року № 01.01-23/3577-19, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд застосувати до вимог КП «Харківводоканал» строк позовної давності. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , квартира не приватизована, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2019 року № 182128170. (а.с. 35) Згідно Розрахунку суми заборгованості за адресою: [ADDRESS] , відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER] . (а.с. 5-10) За даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.06.2009 року по 31.01.2019 року в розмірі 8 111, 01 грн. та за послуги з водовідведення з 01.09.2011 року по 31.01.2019 року в розмірі 3 849, 66 грн. (а.с. 5-10) З матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, відповідачі отримуючи послуги з центрального водопостачання їх не оплачують, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість в сумі 11 960, 67 грн. Крім того, представник позивача просила суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1 200, 40грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 316, 67грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. (а.с. 11-12). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] надала суду заяву у якій просила суд застосувати до вимог КП «Харківводоканал» строк позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Отже, суд розглядає період заборгованості з 01.07.2016 року по 31.01.2019 року. Таким чином, заборгованість по сплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, з урахування строку позовної давності, становить 7 454, 00 грн., з яких заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.07.2016 року по 31.01.2019 року в розмірі 4 646, 49 грн., заборгованість за послуги з водовідведення з 01.07.2016 року по 31.01.2019 року в розмірі 1 849, 28 грн., інфляційні витрати - 754, 58 грн.; 3% річних від простроченої суми - 203, 65 грн. (а.с. 44-48). Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківводоканал» підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 13 477, 74 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог - 7 454, 00 грн. = 55, 30 %; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 1921, 00 грн. = 100, 00%, сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача 55, 30% = 1 062, 31 грн., по 265, 58 грн. з кожного з відповідачів) На підставі викладеного і

Outcome: partial