Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

05.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], реєстр номера заборони №7 від 18.02.2000 року, який накладений ухвалою Красноградського районного суду Харківської області 17.02.2000 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 04.11.2017 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у незареєстрованому шлюбі близько 16 років. [PERSON] заповідав їй свою квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця, вона у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Красноградського нотаріального округу Головного територіального управління в Харківській області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що квартира знаходиться під арештом відповідно до ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 17.02.2018 року. Після звернення позивача до архіву Красноградського районного суду Харківської області їй стало відомо, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 20.09.1997 року було визнано дійсним договір міни, за яким [PERSON] передав [PERSON] належну йому на праві приватної власності [ADDRESS], а [PERSON] відповідно передала [PERSON] належну їй ? частину квартири [ADDRESS]. Крім того судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості обмінюваних жилих приміщень в сумі 1306,00 грн., в іншій частині позову [PERSON] відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили. Так як арешт спадкового майна у виді квартири [ADDRESS] позбавляє позивача права оформити спадщину і в подальшому розпоряджатися майном, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. 10.10.2018 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову, так як позивач не надала доказів прийняття нею спадщини, а також звернула увагу, що арешт на майно, накладений відповідно до ухвали Красноградського районного суду Харківської області 384 від 17.02.2000 року, за адресою: [ADDRESS], а в позові позивач посилається на ухвалу від 16.02.2000 року та арешт майна за іншою адресою: [ADDRESS]. Справу просить розглянути без її участі. Представник позивача адвокат [PERSON], яка діє за договором №1319 від 30.09.2018 року, подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №606898 04.11.2017 року помер [PERSON] (а.с.6) За заповітом від 05.05.2006 року [PERSON] заповідав позивачу [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право (а.с.14). [PERSON] померла 10 серпня 2007 року, що підтверджується копією її свідоцтва про смерть (а.с.15). Представник [PERSON] по довіреності [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Красноградського нотаріального округу Головного територіального управління в Харківській області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини [PERSON], як єдиною спадкоємицею за заповітом після померлого [PERSON], на спадкове майно у виді ? частки квартири за адресою: [ADDRESS]. Але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що квартира знаходиться під арештом відповідно до ухвали Красноградського районного суду Харківської області (а.с.13). Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 22.05.2018 року арешт нерухомого майна-квартири за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], був накладений на підставі ухвали 384 17.02.2000 року Красноградським районним судом Харківської області (а.с.7). В той час відповідно до ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 16.02.2000 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору міни квартири, була накладена заборона на здійснення якої-небудь угоди у відношенні квартири [ADDRESS] (а.с.9). Копія вказаної ухвали була направлена на виконання державному нотаріусу Красноградського району [PERSON] та приватному нотаріусу Красноградського нотаріального округу [PERSON] за вихідним №384 від 17.02.2000 року (а.с.8). Тобто в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна помилково при перенесенні відомостей з Єдиного реєстру заборон №07 від 18.02.2000 року було вказано номер і дату вихідної кореспонденції 384 від 17.02.2000 року, а не дата ухвали 16.02.2000 року. Будь-які інші ухвали про накладення арешту на майно [PERSON] за адресою: [ADDRESS] або [ADDRESS] Красноградським районним судом Харківської області не постановлялись. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 22.04.2002 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни недійсним було частково задоволено, а саме визнано недійсним п.4 договору міни 1/8 частки жилого будинку на 3/20 частки жилого будинку №114 по вул. Щучки м. Краснограда Харківської області від 20.09.1997 року, де вказано, що обмін здійснився без грошової доплати та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості житлових приміщень, що обмінюються, з урахуванням індексації у сумі 1306,00 грн., а в іншій частині позову відмовлено. Також представником позивачка надано до суду копію квитанції про перерахування відповідачу грошових коштів у сумі 1306,00 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як спір на підставі якого був накладений арешт на майно, вирішений 22.04.2002 року, рішення суду набрало законної сили, тобто відпали підстави для арешту майна. Заперечення відповідача по суті стосуються лише розбіжностей в даті постановлення ухвали про накладення арешту 16.02.2000 року і датою, що зазначена в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 17.02.2000 року, що фактично є технічною помилкою, інших підстав для відмови в задоволенні позову відповідачка не зазначила. Позивачка є єдиною спадкоємицею померлого, інші спадкоємці за заповітом і законом відсутні, і наявність арешту на спадкове майно позбавляє її законного права на оформлення спадщини і розпорядження в подальшому спадковим майном. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved