Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

06.08.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування(а.с.4-7). Ухвалою судді від 09.08.2019 позовну заяву було залишено без руху(а.с.20-21). 30.08.2019 позивач надала уточнену позовну заяву до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування(а.с.24-27). Ухвалою судді від 02.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання(а.с.47-48). Ухвалою суду від 07.10.2019 залучено до участі у цивільній справі у якості співвідповідача [PERSON] (а.с.65-66). В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі(а.с.139). Представник відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 121-122). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не прибув про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Третя особа [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не прибула про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула. Третя особа [PERSON] належним чином\~повідомлена про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~цивільної справи,\~в судове\~засідання не\~прибула, просить справу розглянути без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала відповідну заяву(а.с.142). Ухвалою суду від 20.02.2020 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи, у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] в с. Діброва, Лиманського району, Донецької області, померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2018, актовий запис №1045(а.с.11). Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається зокрема з земельної ділянки, площею 4,0000га, кадастровий № 1423085400:09:000:0619, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Лиманської міської ради(колишня Тернівська селищна рада, Краснолиманського району), Лиманського району, Донецької області, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ДН №159550, виданий 16.08.2002 Тернівською сільською радою народних депутатів(а.с.15). Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 18.03.2008 за реєстровим № 1488. Цим заповітом все майно, яке на день смерті їй належало, заповідала [PERSON] , відповідачу по справі, на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 21.10.19 (а.с.89-92). Крім того, за життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 12.04.2018 за реєстровим № 944. Цим заповітом зазначену земельну ділянку заповідала [PERSON] , позивачу по справі, на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 21.10.19 (а.с.12,91-92). Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадщину в установленому законом порядку на підставі ст. ч.1 ст.1269 ЦК України прийняли діти спадкодавця: позивач [PERSON] спадкоємець за заповітом, та [PERSON] , спадкоємець за заповітом, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 13.09.2019(а.с.56). Однак постановою від 02.08.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на майно було відмовлено з тих підстав, що нотаріусу не надані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім`я померлого(а.с.17-18). Тобто на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно. Відповідно до п. 4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно до ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1297\~ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Так відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1218 до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 та ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1\~статті 1297 ЦК України\~передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Так, згідно із ст. ст.\~41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст. 9 Конституції України, ратифікована\~Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved