Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що після смерті її рідного дядька [PERSON], відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,44 га, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №056886, виданий 30 грудня 2003року. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачеві було відмовлено в цьому по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на імя померлого. З означених підстав позивач звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві (а.с. 2, 3). Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація проти заявленого позову не заперечував, надіслав до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника (а.с. 117). Відповідач [PERSON] вимоги позивача не визнала, просила в позові відмовити повністю, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, як донька спадкодавця, подала у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, доглядала батька, у неї знаходиться оригінал державного акту на вказану у позовній заяві земельну ділянку, щодо заповіту зазначала, що заповіт її батько не підписував, а тому відсутні законні підстави визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Третя особа по справі - Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не прибула, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала, просила суд розглянути справу за відсутності її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 46). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2010 року в селі Сидорівщина Великобагачанського району Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8), внаслідок чого згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. За життя [PERSON] набув у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,44 га, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, на підтвердження чого, йому було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №056886, виданий 30 грудня 2003 року (а.с. 10). При встановленні даного факту, суд спирається на експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 27 жовтня 2015 року №056/883-d (а.с. 19). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в порядку, що не суперечить закону, при своєму житті набув права власності на зазначене вище майно. Позивачка [PERSON] є племінницею спадкодавця (а.с. 14, 15, 16, 17, 18). Даний факт не заперечується відповідачами по справі. Другий відповідач по справі [PERSON] є рідною донько спадкодавця (а.с. 39). Даний факт не заперечується представником позивача. Після смерті спадкодавця, позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] у строк, встановлений законом, подали заяви до органів нотаріату про прийняття спадщини після померлого. Перша про прийняття спадщини на підставі заповіту, друга про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець першої черги (а.с. 37-40). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо спадкодавця [PERSON] у спадковому реєстрі значиться два заповіти, а саме: 1) посвідчений 29 січня 1997 року, місце зберігання Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, номер 23; 2) посвідчений 04 вересня 2008 року, місце зберігання Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, номер 442 (а.с. 93). Відповідно до вимог ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Власник майна за життя має право вільно та самостійно розпоряджатися своєю власністю. У разі складання кількох заповітів щодо розпорядження одним і тим же майном (множинність заповітів) слід враховувати, що відповідно до частин 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 ЦК України. Відповідно до заповіту, який посвідчений [PERSON] сільським головою виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області 04 вересня 2008 року, зареєстрованого у реєстрі № 442, який охоплює всю спадщину після померлого [PERSON], єдиним спадкоємцем визначено позивачку по справі [PERSON] (а.с. 12). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 08 вересня 2015 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку після смерті спадкодавця (а.с. 13). Судом не приймається до уваги пояснення другого відповідача по справі [PERSON], що саме позивачка [PERSON] передала відповідачу оригінали державних актів на земельні ділянки, тим самим відмовившись від спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідна відмова від спадщини здійснюється у відповідній формі при написанні заяви, яка подається до органів нотаріату, крім того, як зясовано у судовому засіданні, позивачка прийняла спадщину подавши відповідну заяву у визначений законом строк, а пояснення відповідача лише підтверджує відсутність у позивача відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Суд не приймає до уваги пояснення другого відповідача по справі [PERSON], що вона доглядала спадкодавця перед його смертю, надавала гроші на лікування, є його рідною дочкою, а тому є спадкоємицею першої черги за законом, і саме вона повинна успадкувати все спадкове майно, так як заповіт спадкоємець особисто не підписував та не повідомляв її про його існування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Між тим, другим відповідачем по справі [PERSON] не надано суду жодного доказу, що вказують на недійсність заповіту чи його нікчемність. Щодо того, що спадкодавець не підписував заповіт особисто, то даний заповіт підписаний відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, а саме, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Заповіт підписаний відповідно до вимог статті. Доказів того, що другий відповідач по справі [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України, до суду не надано. Відповідно до ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем на земельну ділянку, на яку мала право померла особа, в порядку спадкування за заповітом, вчинив відповідні дії по прийняттю спадщини після смерті спадкодавця, відсутні підстави для визнання недійсним заповіту, заповіт охоплює всю спадщину, у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що позбавляє його можливості оформити це спадкове майно на себе через нотаріальну контору, тому за позивачем слід визнати право власності на вказану вище земельну ділянку. З огляду на вище викладене, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved