Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

05 січня 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивач звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на балансі управління знаходиться котельня, яка забезпечує теплом населення, що мешкає в будинку по [ADDRESS]. Розрахунок проводиться згідно технічного звіту. Якість теплоносія визначається згідно температурних графіків роботи котлів. При наявності послуг з постачання теплової енергії визначення обсягів наданих послуг здійснюється згідно Інструкції з нормування витрат тепла і палива для стаціонарних установок залізничного транспорту, затверджених наказом Укрзалізниці 117-ц від 25.04.2003 та Міжгалузевих норм витрат палива для опалювальних котлів, які експлуатуються в Україні, затверджених наказом Держкомітету України з енергозбереження № 46 від 07.05.2001. Так, котельня виробляє теплопостачання для мешканців квартири [ADDRESS]. Відповідачі, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] являються споживачами послуг з постачання теплової енергії, що надаються підприємством позивача, та використовують такі послуги. На відповідача [PERSON] було відкрито особовий рахунок [NUMBER] для проведення обліку наданих послуг та їх оплати. Позивачем були надані відповідачам послуги з централізованого постачання теплової енергії, за які в порушення норм діючого законодавства відповідачі не виконували своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2014 складає 1890 грн. 10 коп. Розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання становить 6,69 грн. за 1 кв.м. Протягом періоду, під час якого склалася заборгованість, відповідачі мешкали в квартирі [ADDRESS]. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 1890 грн. 10 коп. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу з особового рахунку [NUMBER] [PERSON] мешкає по [ADDRESS] та на її ім'я відкрито особовий рахунок (а.с. 8). Довідкою виданою КП «ЖГСР» ДМР РЕД № 2 підтверджується, що [PERSON], [INFO], чоловік - [PERSON], [INFO], діти: [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до п. 3.2.3 Положення Предметом господарської діяльності управління є надання житлово-комунальних послуг, у тому числі централізоване водопостачання та водовідведення, виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (а.с. 12-13). Розмір щомісячної плати за надані послуги споживання згідно з Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 08.10.2009 № 2633 становить 6,69 грн. за 1 кв.м. (а.с. 17-18). 26.05.2014 року позивач звертався до Самарського районного суду м. Дніпропетровська в наказному провадженні із заявою про видачу судового наказу (а.с. 19-20). 29.05.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за користування послугами з теплопостачання у розмірі 8232,77 грн. на користь Відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Придніпровська залізниця» (а.с. 21). 05.12.2014 року ухвалою суду судовий наказ від 29.05.2014 року скасовано на підставі заяви [PERSON] (а.с. 22). Дані спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату комунальні послуги. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни на тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний позов про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачанняпідлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved