Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

06 жовтня 2014 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, зазначивши що 15 квітня 2013 року між КС «МДН» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 54/13, відповідно до якого останньому було надано кредитні кошти в розмірі 550 грн. строком користування до 15 квітня 2014 року. Також 17 червня 2013 року між КС «МДН» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 62/13, відповідно до якого 17 червня 2013 року останньому було надано кредитні кошти в розмірі 6000 грн. строком користування до 17 червня 2014 року зі сплатою 50% річних за користування кредитом. З метою забезпечення повернення суми кредиту, одночасно з укладанням договору про надання споживчого кредиту було укладено договір поруки від 17 червня 2013 року з поручителем [PERSON] № 62/13. Позивач свої зобов'язання за договорами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити у розмірі, встановленому договорами. Натомість відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали. У зв'язку з цим станом на 03 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором № 54/13 від 15 квітня 2013 року складає 1208,19 грн., з яких 550 грн. - основного боргу, 658,19 грн. - відсотків за його користування; за договором споживчого кредиту № 62/13 від 17 червня 2013 року заборгованість складає 7297,85 грн., з яких 3257,57 грн. - основного боргу, 4040,28 грн. - відсотків за його користування. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 54/13 від 15 квітня 2013 року у розмірі 1208,19 грн., а також солідарно з відповідачів заборгованість за договором споживчого кредиту № 62/13 від 17 червня 2013 року у розмірі 7297,85 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява КС «МДН» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року між КС «МДН» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 54/13, відповідно до якого 15 квітня 2013 року останньому було надано кредитні кошти в розмірі 550 грн. строком користування до 15 квітня 2014 року. Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику короткострокові кредити в сумі від 10 до 550 грн. на строк від 1 до 4 тижнів на весь строк дії договору. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору плата за користування кредитом встановлюється потижнево та залишається незмінною на весь термін дії Кредитного договору згідно додаткового договору до нього. Згідно з додатком до кредитного договору відсоток за користування мікрокредитом визначається правлінням КС «МДН». На день укладання договору, згідно рішення правління (протокол № 6 від 31 березня 2002 року), відсоток за користування мікрокредитом складає в день: за 28 днів - 0,33%, за 21 день - 0,36%, за 14 днів - 0,39%, за 7 днів - 0,43%. Згідно розрахунку суми боргу станом на 03 жовтня 2014 року за кредитним договором № 54/13 від 15 квітня 2013 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 1208,19 грн., з яких 550 грн. - основного боргу, 658,19 грн. - відсотків за його користування. Крім того, відповідач [PERSON] 17 червня 2013 року звернувся до позивача із заявою про надання кредиту в розмірі 6000 грн. на споживчі потреби. Того ж дня між КС «МДН» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 62/13, відповідно до якого 17 червня 2013 року останньому було надано кредитні кошти в розмірі 6000 грн. строком користування 12 місяців до 17 червня 2014 року зі сплатою 50% річних за користування кредитом. Пунктом 4.2 договору споживчого кредиту № 62/13 від 17 червня 2013 року визначено розмір щомісячного платежу у сумі 650 грн. Останній платіж мав би відбутись 17 червня 2014 року і його розмір становив би 585,83 грн. Одночасно було укладено договір поруки № 62/13 від 17 червня 2013 року, відповідно до якого поручитель [PERSON] взяв на себе відповідальність по зобов'язанням позичальника [PERSON] за договором кредиту. Статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.3.2 договору поруки, поручитель [PERSON] та боржник [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язанням боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредитору, виплату відсотків за його користування, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитором невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. Відповідно до п.9.1 кредитного договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Відповідно до п.9.2 кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом становитиме 100 % річних за весь період неналежного користування кредитом. У зв'язку із невиконанням боржником [PERSON] зобов'язань по сплаті суми кредиту та відсотків на користування кредитом, станом на 03 жовтня 2014 року утворилась заборгованість за договором споживчого кредиту № 62/13 від 17 червня 2013 року у розмірі 7297,85 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 3257,57 грн., відсотків за його користування у розмірі 4040,28 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження наданими суду доказами. Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved