Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

07.09.2015 року ПрАТ «СК «ВУСО»» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення франшизи. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21.11.2014 року на перехресті пр. Петровського та вул. Орловської в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Рено», р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «Хюндай», р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] На момент ДТП між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування від 29.10.2012 року та додаткові угоди від 28.10.2014 року та від 16.12.2014 року. Позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 17070,82 грн. Особою винною в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. Позивачем було отримано поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий ПрАТ «СК «Дніпроінмед», який покриває збитки позивача в розмірі 16070,82 грн., однак полісом не покривається франшиза в розмірі 1000,00 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача франшизу в розмірі 1000,00 грн. та судові витрати. Вказана справа перебувала в провадженні судді Федченка В.М. На підставі розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 222 від 06.09.2017 року та рішення зборів суддів від 09.08.2017 року в порядку повторного автоматизованого розподілу заяву передано судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Басовій Н.В. Ухвалою судді Басової Н.В. від 07.09.2017 року справу прийнято до провадження. У клопотанні від 01.07.2016 року представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО»» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 076165-02-04-01 від 29.10.2012 року, додаткову угоду № 4 від 28.10.2014 року та додаткову угоду № 5 від 16.12.2014 року, предметом яких є страхування транспортного засобу «Хюндай», р/н [NUMBER] (а.с. 29-34). 21.11.2014 року о 10-15 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Рено», р/н [NUMBER], з напівпричепом «Шварцмюлер», р/н [NUMBER], на перехресті пр. Петровського та вул. Орловської в м. Дніпрі, перед початком руху праворуч, не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався праворуч в попутному напрямку (а.с. 35-38). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 37-38). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі заяви потерпілого від 24.11.2014 року, страхового акту від 03.12.2014 року та звіту від 28.11.2014 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 17070,82 грн. (а.с. 39-48). Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на підставі полісу АС/8974661 від 28.04.2014 року (а.с. 57). ПрАТ «СК «Дніпроінмед» було виплачено позивачу страхове відшкодування за вирахуванням франшизи (1000,00 грн.) в розмірі 16070,82 грн.: 17070,82 грн. 1000,00 грн. = 16070,82 грн. 08.06.2015 року відповідачу було направлено вимогу про досудове врегулювання спору (а.с. 58-59). Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «ВУСО»» законні, повністю доведені та обґрунтовані, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути франшизу в розмірі 1000,00 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с. 6), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved