Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

05.03.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON]І.О.. з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2018 року відкрите провадження по справі . Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 03.05.2018 року. Відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк протягом 2-х місяців, з моменту набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 09 липня 2017 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 09.07.2017 року помер гр. [PERSON], Після смерті [PERSON], залишилась спадщина, що складається з земельної ділянки (паю16), розташованої на території [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Кадастровий номер 1221081800:01:001:0016, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯЖ № 133685 від 23 липня 2008 року . При житті [PERSON], склав заповіт згідно якого заповідав йому дану земельну ділянку. 09.02.2018 року він звернувся до Державного нотаріуса Верхньодніпровської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва після смерті [PERSON] Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 09.02.2018 року йому в цьому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, які повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач, Боровкіська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відзив на позовну заяву не надала, але подала заяву про визнання позову . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, 09.07.2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON], залишилась спадщина, в тому числі і на земельну ділянку (паю 16), розташованої на території [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Кадастровий номер 1221081800:01:001:0016, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯЖ № 133685 від 23 липня 2008 року . При житті [PERSON], склав заповіт згідно якого все своє майно заповідав позивачу, що підтверджується копією заповіту . 09.02.2018 року позивач звернувся до Державного нотаріуса Першої Кам'янської державної нотаріальної контори, в.о. Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Кам'янської державної нотаріальної контори, в.о. Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 09.02.2018 позивачу в цьому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса від 09.02.2018 року. Таким чином судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений ст. 16 ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що померлий останнім часом проживав на території Російської Федрації, а позивач не був членом сім'ї та родичем померлого, і не знав про смерть [PERSON], який помер на території іншої держави. За таких обставин, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважними та позивачу потрібно визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в два місяців з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини позивача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved