overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

07.06.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом. Позивач в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує. Зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено що [PERSON] являється матірю [PERSON], та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8,9). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.12.2015 року [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню [PERSON], [PERSON] Відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області № 191 від 25.03.2016 року [PERSON] призначена опікуном малолітнього [PERSON] ( а.с.6). Відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області № 192 від 25.03.2016 року [PERSON] призначена опікуном малолітнього [PERSON] ( а.с.7). Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

07.06.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх доходів, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує. Зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

07.06.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 10.10.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають двох синів - неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, з кінця листопада 2015 року вони проживають окремо та ведуть роздільне господарство. Таким чином, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду, через свого представника, нотаріально засвідчену заяву від 26.09.2016 року, згідно якої надав свою згоду на розірвання шлюбу, розгляд справи просив провести у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 10 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають двох синів - неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони з кінця листопада 2015 року проживають окремо та ведуть роздільне господарство, шлюб носить формальний характер. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

07.06.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає, їй самій важко забезпечувати дітей всім необхідним. Позивач [PERSON], в звязку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує і просить їх задоволити. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням про вручення по зареєстрованому місцю проживання, також не зявився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, згідно предявлених копій свідоцтв про народження, сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дітей не досягнуто. Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який у передбаченому порядку непрацездатним не визнаний, відсутність у відповідача на даний час інших утриманців, матеріальне становище позивачки, розмір середньомісячної 2 заробітної плати по району на даний час, встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

07.06.2016 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з 30.12.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З 12.05.2016 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживаю окремо. Донька проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 187128 від 30.12.2011 року (а.с. 2), та мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO](а.с. 3), що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON]. Неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.10). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини зобовязаний до її утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення донькою повноліття. Виходячи з положень\~\~ст. 79 СК України\~\~ час з якого слід присудити аліменти\~\~визначається\~\~ з дня\~\~пред'явлення\~\~позову,\~\~тобто з\~\~07.06.2016\~року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

07.06.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.04.2002 року їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі з 21.09.2013 року зареєстрована, але з березня 2014 року фактично не проживає відповідач [PERSON] У зв'язку із тим, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік, позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, заперечень проти позову суду не надала, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.04.2002 року належить на праві приватної власності [PERSON], з 21.09.2013 року зареєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою № 1943 від 26.05.2016 року, виданю КЖЕП № 24. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в спірному житлі понад один рік, не виконує передбачені ст. ст. 64, 66 та 67 ЖК УРСР обов'язки по утриманню житла. Факт непроживання [PERSON] в квартирі понад 1 рік підтверджується письмовими поясненнями сусідів [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем доведено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в спірному житлі понад один рік, а тому на підставі ст. 405 ЦК України визнається такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

07.06.2016року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 14.11.2012року він відповідно до кредитного договору № 11899/12-Ф2 надав відповідачеві кредит в сумі 4000,00 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) кредитної спілки. Згідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно погашати кредит, сплачуючи кожні тридцять календарних днів плату за користування кредитом із розрахунку 0,13% від залишку кредиту за кожен день користування. Відповідач зобовязання належним чином не виконав і станом на 24.05.2016р. має заборгованість за кредитом 7758,69грн. та судовий збір в сумі 1378грн., які просив стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача до судового засідання не зявився, але надала заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що 14.11.2012року позивач відповідно до кредитного договору № 11899/12-Ф2 надав [PERSON] кредит в сумі 4000,00 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) кредитної спілки. Згідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно погашати кредит, сплачуючи кожні тридцять календарних днів плату за користування кредитом із розрахунку 0,13% від залишку кредиту за кожен день користування. За час користування кредитом [PERSON] зробила наступні платежі:16.01.2013року 640грн., 19.02.2013року 320грн., 12.04.2013року 640грн. Більше платежів не було. Залишок про кредиту складає 3129,26грн. Відповідач зобовязання належним чином не виконав і станом на 24.05.2016р. має заборгованість за кредитом 7758,69грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість перед позивачем у розмірі 7758,69грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1378грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

07.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де прохає: визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 3,00 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новосанжарського району, яку передано для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту виданого 25.12.2002 року, серія та номер І-ПЛ № 038958, як за спадкоємцем за заповітом після померлої бабусі [PERSON] Позивач, в судове засідання не зявився, надав до суду електронне повідомлення про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву № 05-09/120 від 12.07.2016 року про розгляд справи за його відсутності, позов визнають повністю. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву № 1127/01-16 від 29.06.2016 року про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву № 9-1620-99.4-1846/25-16 від 15.06.2016 року про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні питання покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 274388, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 26.06.2014 року, актовий запис № 9, [PERSON] померла 26.06.2014 року (а.с. 4). Згідно заповіту складеного 02.11.2011 року в с. Судівка, Новосанжарського району Полтавської області, [PERSON], на випадок смерті зробила розпорядження: все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належитеме їй на день смерті і на що вона матиме за законом право, заповіла своєму онукові [PERSON]. За обліковими даними [PERSON] сільської ради Новосанжарського району Полтавської області станом на 16.05.2016 року цей заповіт незмінено та не відмінено (а.с.5). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 038958 [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,00 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [PERSON] сільської ради Новосанжарського району, для ведення особистого селянського господарства (а.с.8). Згідно повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 1121/01-16 від 29.06.2016 року, після померлої 26.06.2014 року [PERSON] заведена спадкова справа № 349/2014 від 24.12.2014 року. Спадкоємцем згідно поданої заяви про прийняття спадщини є: [PERSON], а також надійшла заява про відмову від спадщини від [PERSON] 07.06.2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] на приватизовану земельну ділянку площею 2,8100 га.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

07.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач позов визнала, при цьому повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 20.07.1991 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З червня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved