Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

05 лютого 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, уточнивши який 15.03.2018 року, просив стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 квітня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. У звязку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, заслухавши надані сторонами пояснення та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06 липня 2017 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва,шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Центром розвитку сім»ї 25 квітня 2010 року, актовий запис № 523, розірвано (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК №575187 виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 5). Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює в Управлінні забезпечення Оперативно рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій та має стабільний заробіток, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.31). Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини відповідно до ст. 183 СК України з визначенням його розміру у частці від доходу. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. Інших осіб на утриманні відповідача немає. В частині 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проти вказаного розміру аліментів не заперечує і сам відповідач. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.\~ Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 05.02.2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved