Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

05.04.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивовано тим, що рішенням [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 25 вересня 2007 року № 191 [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0945 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Закарпатська обл., Виноградівський р-н, смт. Королево, вул. Вокзальна, 28 «Б». На підставі зазначеного рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 460104 від 10 листопада 2008 року за кадастровим номером: 2121255600:00:004:0065. На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 038989 від 07 лютого 2008 року. Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за кадастровим номером: 2121255600:00:004:0065, розташовану за адресою: Закарпатська обл., Виноградівський р-н, смт. Королево, вул. Вокзальна, 28 «Б» (кадастрового плану земельної ділянки, збірного кадастрового плану земельної ділянки) землі від літери «А» до літери «Б» є землями загального користування (двором). З державного акта [PERSON] вбачається, що згідно плану меж земельної ділянки за кадастровим номером: 2121255600:00:004:0065 землі від літери «А» до літери «Б» є землями загального користування (двором). Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, землі від літери «А» до літери «Б», які згідно державного акта [PERSON] межують з земельною ділянкою за кадастровим номером: 2121255600:00:004:0065, є землями загального користування населеного пункту смт. Королево. Однак, попри вищенаведене, [PERSON] селищна рада Виноградівського району Закарпатської області рішенням від 04 березня 2014 року № 383 надала [PERSON] та [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтованою площею 0,0630 га для обслуговування кафе «Леанка», що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Виноградівський р-н, смт. Королево, вул. Вокзальна, б/н, включаючи вищевказані землі загального користування. Дізнавшись про це, позивачка звернулася до [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, яка листом від 15 липня 2016 року № 02-08/851 повідомила їй, що землі, які межують з її земельною ділянкою, в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №460104 від 10 листопада 2008 року були зазначені як землі загального користування у зв'язку з відсутністю на той час суміжного землекористувача. В цьому ж листі позивачці було запропоновано демонтувати належний їй кіоск (який був збудований на вищевказаній земельній ділянці ще за радянських часів), щоб зробити доступ до її земельної ділянки безпосередньо з вулиці Вокзальної, а не через двір (землі загального користування), який був незаконно наданий в оренду [PERSON] та [PERSON] Згодом позивачка довідалася, що 28 лютого 2014 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 282, [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕТ-КОМПАС») кафе «Леанка», що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Виноградівський р-н, смт. Королево, вул. Вокзальна, б/н. Згідно цього договору кафе «Леанка» одночасно знаходиться на двох земельних ділянках: земельній ділянці площею 0,0521 га за кадастровим номером:2121255600:03:004:0012; земельній ділянці площею 0,0109 га за кадастровим номером 2121255600:03:004:0013. В подальшому, [PERSON] селищна рада Виноградівського району Закарпатської області вже згаданим вище рішенням від 04 березня 2014 року № 383 надала [PERSON] та [PERSON] дозвіл на об'єднання вищевказаний земельних ділянок за кадастровими номерами: 2121255600:03:004:0012 та 2121255600:03:004:0013. При цьому з'ясувалося, що цільовепризначення земельних ділянок закадастровими номерами: 2121255600:03:004:0012та 2121255600:03:004:0013, які булинадані в оренду [PERSON] та [PERSON], - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, [PERSON] селищна рада Виноградівського району Закарпатської області в порушення вимог земельного законодавства надала в оренду для здійснення комерційної діяльності земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зміни їх цільового призначення. Позивач вважає, що [PERSON] селищна рада Виноградівського району Закарпатської області не мала права надавати в оренду [PERSON] та [PERSON] зазначені в державному акті [PERSON] (на плані меж земельної ділянки за кадастровим номером: 2121255600:00:004:0065) землі від літери «А» до літери «Б», які є землями загального користування (двором). У 2013 році при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за кадастровим номером: 2121255600:03:004:0012 в натурі (на місцевості) в акті погодження зовнішніх меж вказаної земельної ділянки було підроблено підпис суміжного землевласника - позивачки, що в подальшому уможливило надання в оренду [PERSON] та [PERSON] земель загального користування (двору) (зазначені в державному акті [PERSON] - на плані меж земельної ділянки за кадастровим номером: 2121255600:00:004:0065 землі від літери «А» до літери «Б») без згоди суміжного землевласника - позивачки. Вищенаведене призвело до порушення прав позивачки, зокрема права користування вищевказаними землями загального користування (двору), які є єдиним заїздом до внутрішнього двору домоволодіння позивачки. Товариство з обмеженою відповідальність «ГЕО - СП» всупереч вимогам закону не повідомило [PERSON] про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки за кадастровим номером:2121255600:03:004:0012 та провело їх без участі позивачки. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 04 березня 2014 року № 383. У судове засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась за невідомими суду обставинами, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином своєчасно. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області до судового засідання не зявився, проте надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, проте надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України, визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону питання з приводу земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської ради. Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановленні повноваження сільської ради у сфері регулювання земельних відносин. Аналогічне право щодо повноважень сільської ради з приводу вирішення земельних спорів закріплено в п. «й» ст. 12 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України позивач має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до п.«г» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключних повноважень ради віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. А згідно ст. 158 Земельного кодексу України сільські ради наділені повноваженнями щодо вирішення земельних спорів. Відповідно до ст.158 ЗК України земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян вирішуються судами. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками. Межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Межовий знак - спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Кожний межовий знак має номер, що не повторюється на всій території України, та складається з десяти символів. Процедура встановлення та відновлення меж земельних ділянок регламентується ст. 55 Закону України «Про землеустрій», а також Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 № 376, та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 № 43. Безпосередньо встановлення та відновлення меж покладається на землевпорядні організації, які мають ліцензію на здійснення такого виду діяльності. Види межових знаків та їх конфігурація визначені у наказі Держкомзему «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» від 18 травня 2010 № 376. В залежності від виду поверхневого покрову земельної ділянки та наявних на межі споруд та інших об'єктів такі межі позначаються одним з трьох встановлених видів межових знаків (п. 3.1). Відновлення меж земельних ділянок здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок на підставі Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 № 43. Замовником робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може бути орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник(користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах. У відповідності до вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключних повноважень ради віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. А згідно ст. 158 Земельного кодексу України сільські ради наділені повноваженнями щодо вирішення земельних спорів. Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686. Відповідно до п. 3.12 вказаної Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. За таких обставин закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №460101 виданого на підставі рішення [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 25 вересня 2007 року №191, десятої сесії пятого скликання [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0945 га, що розташована за адресою: вул. Вокзальна, 28-б, смт. Королево, Виноградівського району, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель (а.с.11). Рішенням двадцять шостої сесії шостого скликання [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 04 березня 2014 року за №383 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», сесія [PERSON] селищної ради вирішила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки гр. [PERSON], мешканці смт. Королево, вул. Коцюбинського, 38, та [PERSON], мешканці с. Черна, вул. Шевченка, 8, для обслуговування кафе «Леанка» за адресою: смт. Королево, вул. Вокзальна, б/н. орієнтовною площею 0,0630 га. Виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подати на розгляд та затвердження сесії [PERSON] селищної ради відповідно до норм чинного законодавства. Контроль за виконанням цього рішення покласти на землевпорядника селищної ради [PERSON] та постійну комісію з питань землекористування, екології та раціонального використання природних ресурсів (а.с.15). Окрім того, в матеріалах справи також мається інше за змістом рішенням двадцять шостої сесії шостого скликання [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 04 березня 2014 року за №383 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», сесія [PERSON] селищної ради вирішила надати дозвіл гр. [PERSON], мешканці смт. Королево, вул. Коцюбинського, 38, та [PERSON], мешканці с. Черна, вул.. Шевченка, 8, на обєднання земельних ділянок за кадастровим номером 2121255600:03:004:0012 площею 0,0521 га та кадастровим номером 2121255600:03:004:0013 площею 0,0109 га. Надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки гр. [PERSON], мешканці смт. Королево, вул. Коцюбинського, 38, та [PERSON], мешканці с. Черна, вул. Шевченка, 8, для обслуговування кафе «Леанка» за адресою: смт. Королево, вул. Вокзальна, б/н. орієнтовною площею 0,0630 га. Виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подати на розгляд та затвердження сесії [PERSON] селищної ради відповідно до норм чинного законодавства. Контроль за виконанням цього рішення покласти на землевпорядника селищної ради [PERSON] та постійну комісію з питань землекористування, екології та раціонального використання природних ресурсів. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки від 14-18 квітня 2017 року №16.5-02/13, складеним державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах, містах Берегове та [PERSON] області [PERSON], у результаті перевірки встановлено, що з наданих для проведення перевірки документів встановлено, що гр. [PERSON] являється власницею земельної ділянки, розташованої в селищі Королево, Виноградівського району, вул. Вокзальна, 28/б, площею 0,0945 га (к.н. 2121255600:00:004:0065), переданої на підставі рішення 10 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради від 25.09.2007року№191, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Дане рішення стало підставою для затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та виготовлення державного акту на право власності на землю серії ЯЕ№160104. Акт зареєстровано в Книзі записів Реєстрації державних актів на право власності на землю за №2121255600-0108070300207 від 20.11.2008 року. Відповідно до інформації, що міститься на кадастровому плані даної технічної документації зазначається опис меж суміжних землекористувань, позначеними буквами «А» і «Б», як землі загального користування, двір. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про благоустрій населенихпунктів» землі загального користування забезпечують належне функціонування населених пунктів. Вони використовуються з урахуванням планів земельно-господарського устрою конкретного населеного пункту. До складу цих територій входять земельні ділянки, що використовуються як шляхи сполучення (дороги, вулиці, проїзди, площі, набережні), для задоволення культурно-побутових потреб населення (парки, сквери, бульвари, лісопарки та ін.), а також землі комунально-побутового призначення (кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Землі загального користування перебувають у віданні місцевих рад. Як правило, вони знаходяться тільки в державній або комунальній власності й не можуть передаватися у приватну чи колективну власність. На таких землях дозволяється будівництво капітальних будівель і споруд відповідно до цільового призначення цих земель, а також тимчасових споруд легкого типу без шкоди для цільового призначення земель. В основному землі загального користування населених пунктів вільно і безкоштовно використовуються для задоволення потреб усього населення. Експлуатація цих земель здійснюється необмеженим колом суб'єктів у встановленому порядку. Таке використання доступне для всіх без винятку осіб, коло яких не обмежується і які не пов'язані між собою взаємними правами та обов'язками. Згідно ст. 14 цього ж таки Закону об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством. Законодавством України передбачено можливість обмеження права користування зазначеними землями (зокрема, при проведенні будівельних або інших робіт) шляхом закриття проїздів, перекриття вулиць та ін. [PERSON] для цього необхідне рішення уповноваженого державного органу або органу місцевого самоврядування. Благоустрій земель загального користування здійснюють органи комунального господарства місцевих рад і підпорядковані їм організації та установи. Вони ж несуть відповідальність за належну експлуатацію цих земель. Відповідно до вимог підпунктів а) та б) ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо), землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту. 05.03.2013 року до Державного земельного кадастру внесено відомості, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянкив натурі (на місцевості) ВАТ «Сведбанк», розробленої TOB «Гео-СП». Згідно даних документацій ВАТ «Сведбанк», як власник нерухомого майна будівлі магазину, замовило комплекс геодезичних робіт по встановленню зовнішніх меж та площі землекористування, з метою присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів. В результаті проведених робіт ВАТ «Сведбанк» під об'єктами нерухомості комерційного призначення отримало кадастрові номери земельних ділянок №2121255600:03:004:0012 (0,0521 га) та №2121255600:03:004:0013 (0,0109 га), що фактично призвело до їх сформованості та визначення цільового призначення, як «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що в свою чергу суперечить вимогам ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України, а саме формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до вимог ч.1 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. У своїй скарзі гр. [PERSON] стверджує, що при розробці технічної документації на земельну ділянку за к.н. 2121255600:03:004:0012, вона як суміжний землекористувач не підписувала акт встановлення (поновлення) на місцевості (в натурі) та погодження меж земельної ділянки, а підпис навпроти її прізвища є підробленим, що в свою чергу суперечить вимогам ст. 198 Земельного кодексу України (чинної редакції) в цілому та п. 3.12 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держкомзему № 376 від 18.05.2010 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010р. за № 391/17686, а саме закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Крім того заявницею під час проведення перевірки надано два різні за текстом рішення 26 сесії 6 скликання [PERSON] селищної ради від 04.03.2014р. № 383 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», котрим громадянкам [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0630 га, для обслуговування кафе «Леанка», в минулому нерухоме майно ВАТ «Сведбанк». Відповідно до вимог ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт. Ст. 19 Конституції України зазначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 ст. 158 Земельного кодексу України зазначено, щовиключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, Районів та областей. Статтею 70 Закону України визначено, що спори, що виникають при здійсненні землеустрою, вирішуються судом (а.с.61-65). Відповідно до акту встановлення (поновлення) на місцевості (в натурі) та погодження меж земельної ділянки за адресою: Виноградівський район, смт. Королево, вул. Вокзальна, б/н (без дати) в присутності представників суміжних землекористувачів встановлено та погоджено межі земельної ділянки за вказаною адресою. Претензій з боку суміжних землекористувачів щодо меж земельної ділянки не заявлено. Достовірність підписів сусідніх землекористувачів (землевласників) забезпечує громадянин, чи представник якому надається земельна ділянка. Розміри та місцеположення земельної ділянки вказані на плані: від А до Б землі гр. [PERSON] (підпис), від Б до В землі загального користування вул. Вокзальна (підпис), від В до Г землі АТ «Сведбанк» (підпис відсутній), від Г до Д землі гр. [PERSON] (підпис), від Д до Е землі гр. [PERSON] (підпис), від Е до А землі гр. [PERSON] (підпис) (а.с.13). Відповідно до правової позиції постанови Пленуму Верховного Суду України у справі №6-35цс14 від 14.05.2014 року відповідно до змісту ст. 20 ЗК України надання (передача) земельної ділянки громадянам та юридичним особам відбувається згідно з їх цільовим призначенням. У випадку передачі громадянам у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обовязковим є розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України). Суд, аналізуючи акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14-18 квітня 2017 року, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах, містах Берегове та [PERSON] області [PERSON], яким зазначено, що при розробці технічної документації на земельну ділянку порушено ст. 198 ЗК України та п.3.12 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держкомзему №376 від 18.05.2010 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686, дійшов висновку про порушення законодавства відповідачем [PERSON] селищної радою Виноградівського району Закарпатської області при прийнятті оскаржуваного рішення. Про наявність порушень зазначив і представник [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області в судовому засіданні. Відповідно до пункту «а» частини четвертої статті 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Отже, виходячи з вищенаведеного, [PERSON] селищна рада Виноградівського району Закарпатської області не мала права надавати в оренду [PERSON] та [PERSON] зазначені в державному акті [PERSON] (на плані меж земельної ділянки за кадастровим номером: 2121255600:00:004:0065) землі від літери «А» до літери «Б», які є землями загального користування (двором), а отже і на надання дозволу на розробку проекту землеустрою по ній. Крім цього, розгляд спору проводився з порушенням Інструкції, оскільки проводився без участі всіх користувачів земельних ділянок. Суд констатує, що наявність оспорюваного рішення [PERSON] селищної ради Виноградівського району Закарпатської області №383 від 04 березня 2014 року в двох різних по змісту редакціях є самостійною обставиною для скасування даного рішення. З огляду на зазначене, рішення, винесене з порушенням норм законодавства України, порушує права та законні інтереси позивача [PERSON], а відтак підлягає скасуванню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося, а відтак суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved