Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

07.05.2021 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вимогою щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідачка [PERSON] за станом здоров`я, внаслідок тривалої хвороби не має змоги виконувати батьківські обов`язки відносно доньки [PERSON] оскільки перебувала на лікуванні в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» з 29.09.202о року. Раніше цієї дати, а саме 16.09.2020 року малолітню дитину [PERSON] було доставлено до закладу охорони здоров`я до КНП «Криворізька містка клінічна лікарня № 8» згідно акту органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину й рішенням виконкому покровської районної умісті ради від 07.10.2020 року №421 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини ДОР» де дитина перебуває на повному державному утриманні та з 12.10.2020 року , тобто за весь час її перебування у закладі ніхто з родичів не цікавився нею. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Раніше, рішенням суду від 24.01. 2017 року вже вирішувалось питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її інших дітей які перебувають під опікою громадян. На підставі зазначеного представник позивача просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 14 частини від заробітку щомісячно до повноліття дитини на користь майбутнього опікуна та передати малолітню [PERSON] органу опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради для подальшого її влаштування. Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання на 24.09.2021, через неявку відповідача відкладено на 19.10.2021 року. Ухвалою суду від 19.10.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 17.11.2021 року. Представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті ради - Масолова І.В. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги за обставинами, що викладені у позові. Просила суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала . Представник третьої особи - Комунального Закладу «КРИВОРІЗЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ» Дніпропетровської обласної ради Кондрат О.С. не заперечував проти задоволення вимог позивача та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки . Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачка у справі [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження дитини у якому батьками записані: мати [PERSON] , батько - [PERSON] (актовий запис про народження № 759 від 05.07.2018 року). Згідно довідки, що міститься в матеріалах справи малолітня дитина [PERSON] є зареєстрована за адресою [ADDRESS] й за цією адресою 16.09.2020 року сумісно зі службою у справах дітей був здійснений вихід за повідомленням про те, що в квартирі перебуває дитина без нагляду у зв`язку із чим малолітню [PERSON] було влаштовано до міської лікарні № 8 про що міститься відповідне повідомлення. Цього ж дня, 16.09.2020 року Покровським ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області складено сумісний акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Довідкою служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради міститься інформація про те, що [PERSON] знаходиться в КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини » ДОР на повному державному утриманні з 12.10.2020 року на підставі рішення виконавчого комітету Покровської райради № 421 від 07.10.2020 й мати дитину не відвідувала, долею та станом здоров`я не цікавиться , у вихованні та утриманні участі не приймає, матеріальної допомоги не надавала та не виявляла бажання забрати дитину. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] про що міститься свідоцтво про смерть , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , актовий запис № 1818. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2017 у цивільній справі № 212/5485/16ц за позовом Виконкому Жовтневої районної у місті ради [PERSON] позбавлено батьківських праві відносно малолітніх дітей : [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 06 лютого 2017 року і тому обставини, що встановлені під час розгляду цієї справи додатковому доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідно до Довідки про перебування дитини у закладі від 17 листопада 2021 року №1199/01-04, що видана КОМУНАЛЬНИМ ЗАКЛАДДМ «КРИВОРІЗЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ» Дніпропетровської обласної ради, дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться у закладі з 12 жовтня 2021 року та за весь час перебування дитини, ніхто не цікавився долею дитини. Виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 3 цієї статті передбачено, що б атьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 8 Закону України «Про охоронудитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 Сімейного кодексу України. Згідно до цієї статті мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 165 Сімейного кодексу України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей , його свідоме нехтування своїми обов`язками як матері, її небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України», при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved