Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

06.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «КЗРК»), про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював на шахті «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» за різними професіями - слюсарем по ремонту обладнання, гірничим робітником, бурильником. Правонаступником є акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». За актом розслідування професійного захворювання комісією встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є тривала робота [PERSON] в умовах тяжкої фізичної праці, вібрації, несприятливого мікроклімату. [PERSON] 13.05.1995 року первинно пройшов огляд ВТЕК та йому було встановлено 15% втрати професійної працездатності. В подальшому позивач неодноразово проходив медичне обстеження та позивачеві було збільшено розмір втрати професійної працездатност до 20%, безстроково. В позовній заяві позивач зазначив, що в результаті втрати здоров`я стан якого погіршується щороку він зазнає фізичних та моральних страждань. Через професійне захворювання позивач постійно відчуває болі. Змушений постійно приймати медикаментозне лікування, обмежуватись у фізичних навантаженнях. Загалом через стан здоров`я змінився його життєвий уклад, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. Ухвалою суду від 01.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 29.06.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача. Ухвалою суду від 16.08.2021 року розгляд справи призначено з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у позові з підстав недоведеності позовних вимог та розміру моральної шкоди. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, вказує, що відповідно до наданої до матеріалів справи трудової книжки [PERSON] працював з 1988 року по 19.03.1998 року на шахті «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» за різними професіями звільнений згідно ст. п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 10-13). По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві ш. «Первомайська» ВО «Кривбасруда», про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.03.1995 року, де вказано, що причиною професійного захворювання є тривала робота, в умовах тяжкої фізичної праці, вібрації, несприятливого мікроклімату (а.с.19-21). Висновком ВТЕК від 12.05.1995 [PERSON] первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності. В подальшому позивач неодноразово проходив медичне обстеження. За висновком ВТЕК від 07.05.2001 року позивачеві було встановлено 20% втрати професійної працездатності, безстроково (а.с.16). Вирішуючи спір, що склався між сторонами, суд виходить із законодавства, що діяло на момент первинного встановлення позивачу втрати працездатності в 1995 році, а саме ст.12 Закону України « Про охорону праці» в первинній редакції від 14.10.1992 року, згідно якої відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.38 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 №492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правил) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу й потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії в трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно з ст.440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менш ніж 5 мінімальних розмірів заробітної плати. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Внаслідок професійного захворювання вібраційної хвороби позивач позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, він постійно відчуває болі при незначному фізичному навантаженні. Зазначені обставини наступили у позивача у зв`язку із професійним захворюванням призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності що встановлено судом, а тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Твердження представника відповідача про те, що АТ «Криворізький залізорудний комбінат» не є належним відповідачем, оскільки не є правонаступником прав та обов`язків шахтах «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» суд відхиляє, оскільки Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 червня 2020 року у справі №212/3404/17 (провадження № 61-37529ск18) сформовано правовий висновок про те, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є правонаступником прав та обов`язків вказаних шахт, а отже вказані обставини, відповідно до приписів ч.3 ст. 82 ЦПК України, визнані судом загальновідомими та такими, що не потребують доказування. Так, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що усі структурні одиниці ВО «Кривбасруда» не мали статусу самостійних юридичних осіб, були створені як структурні підрозділи без права юридичної особи, оскільки питання про їх відокремлення зі складу юридичної особи із визначенням правонаступників в передбаченому законодавством порядку не вирішувалось. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, нещасним випадком та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 15%, 20% відповідно, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, які не дають покращення в стані здоров`я, крім того, відчуває біль та слабкость. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст.ст. 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 р. №6-207цс14, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 6000 гривень. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у позивача втрати працездатності, стажу його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів,розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2021 рік, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з АТ «КЗРК», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 35000 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 908,00 гривень.

Outcome: partial