Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

06 жовтня 2011 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» збитків завданих злочином в сумі 273187,95 грн. В подальшому позивачем позовні вимоги були уточненні та остаточно просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість в сумі 241 915.82 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 10 вересня 2008 р. між [PERSON] та ВАТ «Родовід Банк» назву якого відповідно до Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-4 «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] банк зобов'язувався видати кредитну лінію на загальну суму 24 981,61 грн. терміном до 10 вересня 2010 року включно з відсотковою ставкою 7% річних. Умови договору порушені позичальником [PERSON] порушені., зобов'язання не виконується, чим завдано матеріальної шкоди банку. В зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Крім того зазначає, що 07 червня 2011 року Галицьким районним судом м. Львова було винесено постанову про застосування відносно [PERSON], Закону України «Про амністію» за використання нею завідомо підробленого документу - довідки про доходи для отримання нею кредиту в розмірі 24 981.61 грн. у відділенні «Родовід Банк» 10 вересня 2008 року. Вважає, що [PERSON] вчинено злочин , внаслідок якого банку заподіяна шкода в розмірі 241 915.82 грн. Також зазначає, що відповідачка частково сплатила заборгованість за кредитним договором № Ск-20-000751/9-2008 від 10.09.2008 року та станом на 01.06.2012 року становить 241 915 грн. 82 коп. - нарахована пеня. Представник позивача - Дутко Т.Б. згідно довіреності копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справи в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини викладені у позові. Просив позов задовольнити. Представник відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, покликаючись на заперечення котрі долучені до матеріалів справи. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2008 р. між [PERSON], та ВАТ «Родовід Банк» назву якого відповідно до Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-4 «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] банк зобов'язувався видати кредитну лінію на загальну суму 24 981,61 грн. терміном до 10 вересня 2010 року включно з відсотковою ставкою 7% річних. Прийняті на себе зобов'язання ПАТ «Родовід Банк» виконав, що підтверджується випискою по рахунку від 10 вересня 2008 року. Також, встановлено, що заборгованість [PERSON] перед АТ «РОДОВІД Банком» за кредитним договором № Ск-20-000751/9-2008 від 10.09.2008 року згідно довідки АТ «Родовід Банк» становить 241 915 грн. 82 коп., з яких: - 0,00 грн. - кредит; - 0,00 грн. - відсотки; - 0,00 грн. - плата за управління кредитом; - 241 915 грн. 82 грн. - нарахована пеня. Згідно п. 6.1.4 Кредитного Договору в випадку непогашення заборгованості за кредитним договором у строки, визначені в п.п. 4.1.8, 4.1.9 цього Договору,Держатель гарантує її погашення всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, а також сплачує Банку пеню, розмір якої встановлено Тарифами та/або цим Договором. Згідно п. 4.1.8 Кредитного Договору держатель зобов'язується щомісяця погашати овердрафт за Кредитним Договором, нараховані Банком проценти за користування овердрафтом за КР та/або КЛ за КР у строк включно до 15 (п'ятнадцять) числа місяця, наступного за звітним. У випадку непогашення такої заборгованості у встановлений термін, вона вважається простроченою. Згідно п. 4.1.9 Кредитного Договору держатель зобов'язується щомісяця погашати заборгованість за СК згідно з Графіком (Додаток № 1 до цього Договору), а також остаточно погасити заборгованість за СК в строк остаточного погашення, зазначеного в п. 1.1.5 цього Договору. У випадку непогашення заборгованості у встановлені терміни, вона вважається простроченою. У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, а сплив такої позовної давності є підставою для відмови у позові. Як роз'яснюється у п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки із спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна даність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно наявного в матеріалах цивільної справи розрахунку заборгованості пеня почалась нараховуватись з 01.11.2008 року. Оскільки сплив строк позовної давності та враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed