Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

06.10.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що 11.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанком» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за яким відповідач отримав кредит в розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідачем порушувалися умови договору, в звязку з чим у нього станом на 31.08.2017 року виникла заборгованість в сумі 49250,40 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 1798,49 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 40578,46 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 4052 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 2321,45 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанку» 49250,40 грн. заборгованості за кредитним договором та 1600 грн. судових витрат. В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанку» не зявився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.21). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду за яву про розгляд справи у його відсутності. Зі змісту заяви вбачається, що позов ним визнається частково. Не заперечуючи отримання кредиту відповідач зазначає, що спочатку ним виконувалися умови договору, а потім по субєктивним підставам він не зміг сплачувати внески. Позов визнає лише на суму 16416 грн., оскільки по його підрахункам сума боргу не може бути більшою. Просить суд врахувати строки позовної давності до позовних вимог позивача, справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 11.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанком» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с.7-14). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. Відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору, внаслідок чого він має прострочену заборгованість за підрахунками позивача в сумі 49250,40 грн.( а.с. 4-6). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову не надано суду жодних обґрунтувань, зокрема квитанцій та чеків на які він посилається в своїх запереченнях, не долучено відповідачем і власного розрахунку суми боргу, що ним визнається - 16416 грн., що позбавляє суд можливості провести власні розрахунки. Зважаючи на викладене, суд погоджується з розрахунком боргу проведеним позивачем. Підстави для застосування строків позовної давності до вимог ПАТ «ПриватБанк» у суду відсутні, оскільки відповідачем, як вбачається з розрахунку наданого банком цей строк постійно переривався, проведенням окремих платежів (а.с.4-6). В той же час, суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанку» слід відмовити в стягненні штрафів передбачених п. 8.6. Кредитного договору виходячи з наступних обґрунтувань. Відповідно до Кредитного договору,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Позовна вимога про стягнення штрафів не підлягає до задоволення виходячи з правової позиції Верховного Суду України по справі №6-2003цс15, яка є обовязковою для всіх судів та трактувань положень ст.549 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення У той самий час, згідно з пунктом 8.6 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на викладене, суд відмовляє у стягненні штрафів. Таким чином, позов ПАТ КБ «Приват Банк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial