Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

06.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Болградської міської ради Одеської області, Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, та просить \~визнати за нею\~\~право\~\~власності на\~\~житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] і складається з: А-1Ж житлового будинку загальною площею 101,1 кв.м., житловою 39,7 кв.м., допоміжною 61,4 кв.м., літ. «а,а-1 тамбур, літ. «Б,В» - сарай, літ. «Г,Є» - гараж, літ. «Д» - навіс, літ. «Е» - кухня, літ. «Ж, З» - погріб, №1-4 дворові споруди. При цьому вона посилається на те, що їй та її чоловікові, який помер, належав вищезазначений будинок, як членам робочого двору. Після смерті чоловіка вона є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Однак постановою приватного нотаріуса їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Також вона звернулася до державного реєстратора з метою оформити свою частину в житловому будинку, але рішенням державного реєстратора їй також відмовлено у державній реєстрації, тому вона вимушена звернутися до суду.\~\~ Позивачка [PERSON] , до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с.71). Представник відповідача Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області староста села Наумова О.М. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, заперечень щодо позову немає. Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто було спільним майном подружжя: голова домогосподарства [PERSON] та [PERSON] (позивачка по справі), що підтверджується довідкою № 100/02-76 від 11.03.2021 року, виданою старостою с.Виноградівка Болградської міської територіальної громади про склад і тип двору (а.с.11). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. \~Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. Тому кожному члену робочого двору належить по 1/2 частині житлового будинку. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 57231346 від 23.03.2021 року позивачці відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок через відсутність документу, який підтверджує її право власності на цей житловий будинок (а.с.35). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так судом було встановлено, що позивачці на праві власності належить 1/2 частина у вищезазначеному житловому будинку, то в цій частині позовні вимоги доведено в повному обсязі та підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.09.2020 року, виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а/з №584,\~ [PERSON] \~ помер [INFO] (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Спадкоємцем померлого є його дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15.02.1976 року). Вона є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до\~ст. 1261 ЦК України, яка прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою № 100/02-76 від 11.03.2021 року, виданою старостою с.Виноградівка Болградської міської територіальної громади про склад і тип двору (а.с.11). Інший спадкоємець після смерті [PERSON] його син [PERSON] , який на момент смерті проживав з померлим в одному будинку, надав до нотаріальної контори у встановлені законодавством строки заяву про відмову від прийнятті спадщини (заява від 19.02.2021 року), що підтверджується матеріалами спадкової справи №179/2020 року, заведеною після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І., з якої також вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася тільки позивач по справі, яка на деяке майно вже отримала відповідне свідоцтво (а.с.44-70). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. \~№174/02.31 від 10.03.2021 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, якій підтверджував би належність будинку спадкодавцеві (а.с.36). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved