overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

06.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 14.01.2006 року. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку до повноліття дитини. Позивачка згідно довідки Октябрської сільської ради № 390 від 30.05.2016 року ніде не працює, трудової книжки не має тому потребує додаткової матеріальної допомоги, тому просить суд стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини його заробітку на її утримання до досягнення її сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позивачка у судове засідання не з, явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, оскільки відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 « Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» пересилання судової повістки до м. Донецьк є неможливим. Відповідач будь-яких заперечень до суду не надав, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з копій свідоцтва про народження дітей, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, а відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітної плати та інших доходів. Крім його позивачка ніде не працює, трудової книжку не має, що підтверджується довідкою № 390 від 30.05.2016 року, яку видано Октябрською сільською радою, та потребує матеріальної допомоги на її утримання у розмірі 1/4 частини частини його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України. На підставі ст. ст.ст. 180, 183 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

06.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі з 10.11.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням від 16.11.2010 р. шлюб з відповідачем було розірвано, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі ? частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 10.11.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а.с. - 4, рішенням від 16.11.2010 р. шлюб між сторонами розірвано, а.с. - 5, відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, сина [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 7. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, що підтверджується Довідкою, а.с. - 8. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

06.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування вказує, що їй належить на праві власності 1/3 частина гаража №196, що знаходиться в міській громадській організації «Гаражному кооперативі «Автолюбитель», за адресою: м.Житомир, вулиця Східна,145-А. Вищевказане майно належить їй на підставі про право на спадщину за законом, посвідчений Першою Житомирською державною нотаріальною конторою 13.09.1996 року за номером № 2-7720, додаток № 2. Інша частина нерухомого майна, а саме: 2/3 частини гаража №196, належить відповідачці [PERSON], про що зазначено в довідці № 10 виданій міською громадською організацією «Гаражний кооператив «Автолюбитель» 28.01.2010 року, додаток № 3. Вище вказаний гараж вони успадкували після смерті [PERSON], який помер 05.03.1996 року. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13.10.2014 року, справа № 296/3598/14-ц, встановлено, що [PERSON] більше 19 років не проживає за місцем реєстрації, вийшла заміж за кордоном, має дітей, і її місце проживання не відоме, і з 1996 року в Україні не зявлялась. Позивачка постійно з 1996 року володіє чужим майном, а саме: 2/3 частиною гаража № 196, сплачує внески за охорону гаража, також за період з 01.01.1996 року по 30.04.2016 рік повністю внесла плату за гараж, здійснює поточний ремонт. Просить Визнати за нею право власності на 2/3 частини гаража № 196. Позивачка в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, на підставі ст.ст.319, 328 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

06.05.2016 року, а уточнивши вимоги 17.10.2016 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та просить: -«Визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]» (а.с.а.с.1-3,48-50) Свою вимогу мотивує тим, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані вона, відповідач та треті особи по справі. У вищевказаній квартирі, більше шести місяців, відповідач не проживає, витрат по сплаті житлово - комунальних послуг не несе, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивачки - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його та позивачки участі, при цьому позов він підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.95) Від [PERSON] та [PERSON] також надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому вважають позов обґрунтованим.(а.с.а.с.65,102) Відповідач також не з»явився в попередні судові засідання, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявами, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

06.05.2016 року до суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності її померлій матері [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) від 04 жовтня 1996 року серії ЧН № 0228072, розміром 5,76 га, виданий на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 29.07.1996 року № 330 в КСГП ім. Фрунзе. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила суд встановити факт належності її померлій матері сертифікату на земельну частку (пай), оскільки при його видачі було допущено помилку, яку на даний час неможливо виправити у звязку із смертю матері . Встановлення даного факту заявнику потрібно для прийняття спадщини. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, надавши заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. В судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 1996 року було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН № 0228072, розміром 5,76 га, на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 29.07.1996 року № 330 в КСГП ім. Фрунзе на імя «Авдієнко Любові Антонівни» члену колективногго сільськогосподарського підприємства (а.с. 4). Помилково в сертифікаті було зазначено прізвище «Авдієнко» замість «Авдєєнко». Зазначену помилку було виявлено при оформленні документів для прийняття спадщини. [PERSON] померла 09.07.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Заявник є донькою померлої [PERSON] ., що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження (а.с. 38). Із заявою про прийнття спадщини після смерті [PERSON] звернулась її дочка [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 680/2015 (а.с. 36-38). Свідок [PERSON] пояснила, що помрела [PERSON] була мамою заявника та в сертифікаті було зроблено помилку у її прізвищі. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] належить сертифікат на земельну частку (пай) від 04 жовтня 1996 року серії ЧН № 0228072, розміром 5,76 га, виданий на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 29.07.1996 року № 330 в КСГП ім. Фрунзе. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 538874 грн. 34 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.12.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26252035160076/980, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 250000,00 грн. строком на два роки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і підвищеною процентною ставкою в розмірі 54% річних, яка нараховується на суму заборгованості за несанкціонованим овердрафтом, починаючи з дня його виникнення до дня погашення такої заборгованості. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14.04.2016 року становить 538874 грн. 34 коп., та складається з: 250000,00 грн. - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками - 215509,91 грн., 72969, 76 грн. - заборгованості за пенею 250,00 грн. несанкціонованого овердрафту, 0,50 грн. - процентів за несанкціонований овердрафт та 144,17 грн. процентів за простроченим несанкціонованим овердрафтом, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25 вересня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. В період шлюбу у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Розірвати шлюб в органах ВРАЦС відповідачка не згодна. Життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Підставою для розірвання шлюбу є втрата між позивачем та відповідачкою почуття взаємної поваги та любові, фактичне припинення шлюбних відносин. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе в зв'язку з чим шлюб між ними повинен бути розірваний, тому просить на підставі вищевказаного позов задовольнити в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила справу слухати у його відсутності. У судове засідання відповідачка не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.1999 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 26 (а.с. 7). Зі свідоцтва про народження № 0366505 від 20.10.1999 року встановлено, що 05.10.1999 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Зі свідоцтва про народження № 148163 від 10.01.2008 року встановлено, що 04.01.2008 року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Основною причиною для розірвання шлюбу стала втрата почуття взаємної поваги та любові. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відновлення сімейних стосунків між позивачем та відповідачкою неможливе, сімейні відносини між сторонами припинені. Звідповідачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь позивача, який було ним сплачено при подачі позовної заяви до суду. На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25.04.2015р., мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтв про шлюб та про народження (а.с.6,7). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, працює, щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід. Інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу не вистачає коштів, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У звязку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, телефонограмою повідомив суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2011 року. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.08.2015року шлюб розірвано (а.с.3,4) Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, працює, щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід. Інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу не вистачає коштів, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що 04.08.2012 року вона з відповідачем у Відділі РАЦС Балтського РУЮ Одеської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 68. Від шлюбу з відповідачем є син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги не надає на утримання дитини. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття сином. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них 17 липня 2014 року народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що він народився 17 липня 2014 року, і його батьком є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved