Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

05.04.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 26.11.2009 року. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. З цього часу відповідач участі у вихованні і утриманні неповнолітньої дитини не приймає, не цікавиться її навчанням і здоров'ям, з дочкою не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач повністю утримує дочку, дбає про її здоров'я, духовний розвиток, піклується про неї. Вказує, що дочка навіть не знає свого батька. Відповідач не цікавиться дитиною взагалі, не контактує з дитиною, перешкод для їхнього спілкування позивач не чинила. Вказує, що відповідач повністю самоухилився від виховання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], не бере ніякої участі в житті дитини, повністю ігнорує свої обов'язки. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Також вказала, що рішенням Старовижівського районого суду Волинської області від 26.11.2009 року було видано виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 240 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що суттєво збільшився рівень інфляції, відповідно витрати на дитину значно зросли. Вважає, розмір аліментів стягуваних за рішенням суду в сумі 240 гривень незначним, цих коштів не вистачає для нормального існування дитини. Тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 1000 гривень щомісяця, відповідно до позовних вимог в редакції 03.08.2018 року, та стягнути в її користь судові витрати по справі в розмірі 3000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав наведених у позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через судовий виклик на веб-сайті суду. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про достатність підстав, передбачених ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.3) та для зміни розміру аліментів, які стягуються рішенням Старовижівським районним судом Волинської області від 26.11.2009 року. Шлюб між сторонами розірваний 02.08.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.4). Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 26.11.2009 року (а.с.6) присуджено до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 240 гривень щомісячно з індексацією відповідно дозакону, починаючи з 17 вересня 2009 року до досягнення повноліття дитини. Відповідно до постанов головного державного виконавця Локачинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області Пельц А.М. від 21.02.2018 року [PERSON] обмежено у праві виїзду за межі України та обмежено у прваі користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, обмежено у праві полювання та у праві керування транспортними засобвами (а.с.9-12). Як вбачається з висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради №73 від 22.02.2018 року (а.с.13,14), що беручи до уваги, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, перебування його в статусі юридичного батьківства, суперечить інтересам дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] самоухилився від виконання батьківських обов'язків стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, вихованням дитини не займається, будучи здоровим та працездатним, матеріально її не утримує, і така його винна поведінка свідчить про наявність законних підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом даної норми закону, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, При цьому зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування своїми обов'язками. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитини не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини. Позбавлення батьківських прав як спосіб впливу на батьків, не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи наведені норми і роз'яснення, суд повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи і проаналізувавши їх в сукупності, виходячи виключно з інтересів неповнолітньої дитини, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від обов'язку по вихованню неповнолітньої дочки, неналежно ставиться до виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, матеріально не утримує дитину, будучи працездатною особою. Вказані обставини, не дають суду підстави зробити висновок про належне ставлення батька [PERSON] до своєї неповнолітньої дочки, а навпаки свідчать про винну поведінку відповідача і умисне ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Така поведінка відповідача шкодить правам та інтересам їх дитини, негативно впливає на її психологічний стан. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище наведене, суд позов задовольняє і позбавляє [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 26.11.2009 року (а.с.6) присуджено до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 240 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 17 вересня 2009 року до досягнення повноліття дитини. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 26.11.2009 року народження, та стягувати з [PERSON] в користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 240 грн. щомісячно на 1000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття . Ухвалою Нововолинського міського суду від 05.04.2018 року (а.с.21) позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 1409,60 грн. судового збору та на користь позивача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджеється документально (а.с.57-59).

Outcome: approved