overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07 лютого 1989 року. Від спільного життя мають двох повнолітніх доньок. Подружнє життя не склалося, так як в сім'ї тривають постійні супуречки, немає взаєморозуміння та поваги один до одного. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, направив заяву про проведення судового засідання без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причин свого неприбуття не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справу у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07 лютого 1989 року уклали шлюб у виконкомі Верхосульської сільської радти Білопільського району Сумської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 6). [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Позивач у позовній заяві зазначив, що подружнє життя між ним та [PERSON] припинено. Вони з відповідачем втратили один до одного почуття кохання, взаємоповаги, на даний час не мають спільних інтересів, позивач бажає створити сім'ю з іншою жінкою. Відповідач своєї думки з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловила. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при звереннні з позовом до суду судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 28.05.2013 року помер її батько [PERSON]. У встановлений законом строк вона не звернулась до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька, так як фактично вступила в володіння спадковим майном земельною ділянкою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька їй відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку подачі заяви. Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Радковецької сільської ради в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву в якій зазначив, що просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2013 року помер батько позивача [PERSON] і позивач пропустила строк подачі заяви нотаріусу для прийняття спадщини після смерті батька, з поважних причин. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача серії НВ 280526; копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-БВ №209956 від 29.05.2013р.; копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0087027 від 25.02.1997р.; даними довідки виконкому №921 від 21.11.2016р.; №504 від 25.11.2009р.; даними листа відмови Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 01.12.2016р. № 4468/01-16, Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк 3 місяців з дня набрання рішенням законної сили,\~\~для подання нею до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті\~[PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, за актовим записом № 171, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖД № 057446. У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ЖД №236410 за актовим записом №120, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області; [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ЖД №403229 за актовим записом 533, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.12.2016 року сторонам було надано строк на примирення. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулась\~ до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з [PERSON], посилаючись в обґрунтування своїх вимог на ті обставини, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з січня 2016 року, з цього ж періоду не ведеться спільне господарство, між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу на думку позивача є неможливим. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи\~ повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції , заяв про розгляд справи за його\~ відсутності до суду не надходило. \~\~\~\~\~\~ Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 30.01.1993 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Київським відділом РАЦС м. Харкова зроблено актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії IV- ВЛ№ 278128. (а.с. 6)\~\~\~\~\~\~ \~ Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується паспортом серії МТ 082481.( а.с.5) Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуття любові та поваги один до одного,\~ у звязку із чим фактично припинилось у січні 2016 року, спільного господарства\~ не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не предявлялись. Таким чином, \~ з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 07 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 23 (а. с. 4), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою. Посилалася на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого залишилася земельна частка (пай) розміром 6,94 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективні власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна». Вказала, що нотаріусом відмовлено їй в успадкуванні майна батька, оскільки у її свідоцтві про народження, у графі батько записано «[PERSON]», а не «[PERSON]». Стверджує, що у її свідоцтві про народження батька було записано за прізвищем матері [PERSON], яка у шлюбі не перебувала. Просила встановити факт про те, що [PERSON] за життя був її батьком. У судове засідання заявник не з'явилася, але вона та її представник надали суду письмові заяви, в якій просили вимоги задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності. Заінтересована особа - (сільська рада) у судове засідання представника не надіслали, але та надала суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог заявника. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що заявник [PERSON] народилася [INFO] у селищі Щербанівське Вознесенського району Миколаївської області. У свідоцтві про народження заявника, у графі батько записаний «[PERSON], а у графі мати «[PERSON]». 22 березня 2006 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй присвоєно прізвище «[PERSON]». [INFO] мати заявника - [PERSON] померла у селі Щербанівське Вознесенського району Миколаївської області. Заявник стверджує, що її батьком був [PERSON], який проживав разом з матір'ю. Судом з'ясовано, що [PERSON] помер [INFO] у селі Щербанівське Вознесенського району Миколаївської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть видана виконавчим комітетом Мічурінської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Зі змісту довідок Мічурінської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та копії по господарської книги цієї сільської ради випливає, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом однією сім'єю без укладення шлюбу у одному господарстві, за однією адресою, з 1976 року і по день смерті [PERSON], тобто [INFO] Разом з ними проживала і [PERSON], тобто заявник. За своє життя [PERSON] шлюбів не укладала, а отже прізвища не змінювала, що підтверджується листом Вознесенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. За такого, ураховуючи, що у свідоцтві про народження заявника у графі мати записана [PERSON], а у графі батько ім'я та по батькові співпадають з іменем та по батькові спадкодавця, які за життя, до та у період народження заявника і в подальшому проживали разом, слід зробити висновок, що померлий [PERSON] є біологічним батьком [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання трьох їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що діти перебувають на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням розгляду справи за її відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи, в судове засідання не зявився, пояснень причин неявки не вказав. Справа розглянута заочно та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільних із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася 26 травня 2000 року, доньки [PERSON], яка народилася 14 лютого 2006 року, та сина [PERSON], який народився 11 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-БВ №086029, виданим Кунчанською сільською Радою Теофіпольського району Хмельницької області 15 червня 2000 року, серії 1-БВ №024559, виданим Святецькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області 07 березня 2006 року та серії І-БВ №231361, виданим Виконавчим комітетом Святецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області 21 серпня 2014 року. Діти утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання Святецькою сільською радою від 30 листопада 2016 р. № 1462. Відповідно до довідки Теофіпольської ЦРЛ від 28 листопада 2016 р. [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в окуліста, потребує диспансерного нагляду та лікування. Відповідно до довідок Теофіпольської ЦРЛ від 28 листопада 2016 р. та 02 грудня 2016 року діти [PERSON] та [PERSON] - здорові, на диспансерному обліку не перебувають. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоровя, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дітей мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] через представника, який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини терміном два місяці, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла 04 травня 2010 року, мотивуючи свої вимоги тим, що він у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори, оскільки перебував у пригніченому та тяжкому моральному стані, важко хворів. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заявлених вимог. Представник відповідача Територіальної громади в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району та області в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть, - [PERSON] померла 04 травня 2010 року, про що Виконкомом Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблений актовий запис за № 15 (а.с. 4). У відповідності до довідки Анисівської сільської ради Чернігівського району та області № 13 від 05.01.2017 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна. За повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори № 5259/01-16 від 22.12.2016 спадкова справа після померлої 04 травня 2010 року [PERSON] не відкривалась. Позивач є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с.7) З наданої виписки - епікризу № 8303 з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в 2015 році. ( а.с.9-10) Батько позивача [PERSON] помер 31 травня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. ( а.с.6) До спадкового майна належить житловий будинок, що розташований в с.Лукашівка по вул.Урожайна,9. ( а.с.11-13) В судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, враховуючи викладене, а також те, що спір про спадщину відсутній, суд дійшов висновку, що позивачу має бути встановлений додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

05 грудня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7» в особі головного лікаря [PERSON], завідуючої відділенням № 6 [PERSON] та завідуючої відділенням № 9 [PERSON] про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу у примусовому порядку. У заяві зазначено, що 02 грудня 2016 року за направленням лікаря психіатра міста Вугледар у відділення № 6 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» госпіталізована [PERSON], [INFO], інвалід ІІ групи з дитинства безстроково. Знаходиться на обліку з дитячого віку, рішенням Вугледарського міського суду Донецької області визнана недієздатною, опікуном призначена мати [PERSON]. У зв'язку з тим, що хвора не може самостійно задовольняти свої життєві потреби, комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що хвора потребує примусової госпіталізації для лікування. У судовому засіданні представник КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» - лікар [PERSON], яка діє на підставі довіреності, доводи заяви підтримала у повному обсязі, дала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просить заяву задовольнити, оскільки остання не в змозі самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, що забезпечить її життєдіяльність. Законний представник [PERSON] у судове засідання не зявилася, за телефонним звязком просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву, тому як вона не може прибути до міста Маріуполя з міста Вугледар за станом свого здоровя. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів у складі: завідуючої відділенням № 6 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7» [PERSON] та завідуючої відділенням № 9 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7» [PERSON], складеного за результатами комісійного огляду, [PERSON], [INFO], має діагноз: помірна розумова відсталість (неглибока імбецильність), що вимагає лікувальних заходів. За своїм психічним станом [PERSON] потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні у примусовому порядку, оскільки неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. На підставі викладеного,

Outcome: approved