Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

06.12.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Із позову вбачається, що згідно договору № б/н від 10.03.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, банк в будь-який момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У добровільному порядку відповідач не виконує зобов'язання за договором, через що станом на 31.10.2017 року за ним утворилась заборгованість в сумі 57 152,52 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3 302,31 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 47 102,68 грн, заборгованість за пенею - 3 549,79 грн.; фіксована частина штрафу - 500,00 грн.; процентна складова частини штрафу - 2 697,74 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитом у розмірі 57 152,52 грн., а також понесені позивачем судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1 600,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що відповідно до правил користування платіжною картою, строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 05.2016 року, (довідка про зміну умов кредитування додається), а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 31.05.2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом 06.12.2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснила, що договір з банком нею був укладений 10.03.2010 року, карткою вона користувалась до січня 2014 року та, оскільки з того часу вже минув строк позовної давності, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.03.2010 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний кредитний договір складається із: Умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою і Тарифів банку та складає між банком та позичальником договір про надання послуг. Про згоду [PERSON] на укладання договору саме в такій формі свідчить підпис відповідача на Заяві. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит відповідачу зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але Відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання за кредитним договором не виконала. Клопотання відповідача щодо застосування до виниклих правовідносин позовної давності суд вважає безпідставним виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що картрахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, платіжна картка - це спеціальний платіжній засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду карточки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника або відповідно банківського рахунку з метою оплати вартості товару або послуг. Згідно вказаних Умов та Правил, для надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 10.03.2010 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинення. У свою чергу, відповідач [PERSON] не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком. Водночас, із Правил користування платіжною картою вбачається, що строк дії кредитного договору, кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Згідно з пунктом п. 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою, картка дійсна до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні карти включно. Згідно п 2.1.1.12.5. Правил користування платіжною картою встановлено, що погашення по кредиту процентів відбувається щомісячно за попередній місяць, а тіла кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH). Таким чином, договором передбачено погашення щомісячними періодичними платежами відсотків за користування кредитом та в повному обсязі кредитного ліміту не пізніше закінчення строку дії кредитної картки. У правовій позиції Верхового Суду України, викладеній у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Під час розгляду справи встановлено, що строк дії перевипущеної картки до останнього дня травня 2016 року, про що свідчить довідка про зміну умов кредитування. Згідно п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг у разі закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії, а тому перевипуск картки не являється укладенням нового кредитного договору . Тобто, термін виконання зобов'язання по сплаті кредиту визначено останнім днем місяця терміну дії платіжної картки - 31 травня 2016 року. Згідно із ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, а тому з 01 червня 2016 року розпочався строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Останнє автоматичне погашення простроченої заборгованості було здійснено банком 11 серпня 2015 року в межах строку дії платіжної картки. Позов подано до суду 06 грудня 2017 року, тобто банк звернувся з позовом до [PERSON] в межах встановленого законом строку позовної давності. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Із пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідача відповідно довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 31.10.2017 року становить 57 152,52 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3 302,31 грн., заборгованість за процентами - 47 102,68 грн., нарахована пеня - 3 549,79 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 3 197,74 грн. 14.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Краматорськ Донецької області. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м. Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняють його від обов'язку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України. З огляду на вказане, у позовних вимогах про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» нарахованої пені в сумі 3 549,79 грн. та штрафів (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., (процентна складова) в сумі 2 697,74 грн., слід відмовити. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 10.03.2010 року у розмірі 3 302,31 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом - 47 102,68 грн., а разом 50 404,99 грн. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати позивачеві понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 411,10 грн. (1600 грн. Х 50 404,99 грн. / 57 152,52 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial