Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

07.05.2014р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначено, що на підставі розпорядження Заводської районної адміністрації м.Запоріжжя № 908 від 13.07.1999 року позивачці передано у власність квартиру [ADDRESS], на підставі якого бую видане свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру. 23 грудня 1999 року на Запорізькій товарній біржі «Титан-Інвест» [PERSON] від імені позивачки був укладений договір купівлі-продажу квартири з [PERSON], договір було зареєстровано на товарній біржі за р.№ Н-3167. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2011 року по справі № 22-3915/2011 зазначений договір купівлі-продажу визнано недійсним. Позивачка звернулась до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції для внесення відповідних змін до Реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Але в проведенні реєстрації позивачці було відмовлено з тих підстав, що вищезазначене рішення суду не є документом про встановлення її права власності на квартиру. Надати ж в Реєстраційну службу свідоцтво про право власності на квартиру, яке було отримане позивачкою в 1999 році, вона не має можливості, так як воно було втрачено. Неможливим є і отримання дублікату свідоцтва, оскільки органу, яким було видано свідоцтво про право власності, на теперішній час не існує. Враховуючи, що реєстраційною службою не визнається право власності, на підставі ст.392 ЦК України просить визнати право власності на спірну квартиру. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, представник позивача [PERSON] надала суду письмові пояснення до позову і заяву з проханням розглядати справу без неї, проти заочного розгляду справи не заперечувала, позов у заяві підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання на 11.09.2014р. не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. В судовому засіданні 13.05.14р. представник відповідача Кохановська О.І. проти позову заперечувала з тих мотивів, що спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, надала суду письмові заперечення (а.с.29-30). Представник ЗМР Салата Н.П. в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву з проханням розглянути справу без них, в заяві зазначила, що з позовними вимогами згодна. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі розпорядження Заводської районної адміністрації м.Запоріжжя № 908 від 13.07.1999 року позивачці було передано у власність квартиру [ADDRESS] в порядку безоплатної приватизації, на підставі якого було видане свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру. 23 грудня 1999 року на Запорізькій товарній біржі «Титан-Інвест» [PERSON] від імені позивачки був укладений договір купівлі-продажу квартири з [PERSON], договір було зареєстровано на товарній біржі за р.№ Н-3167. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2011 року по справі № 22-3915/2011 зазначений договір купівлі-продажу визнано недійсним. В рішенні зазначено також про скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. здійснений на підставі біржового договору купівлі-продажу від 23 грудня 1999 року. Позивачка звернулась до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції для внесення відповідних змін до Реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Але в проведенні реєстрації позивачці відмовлено з тих підстав, що вищезазначене рішення суду не є документом про встановлення права власності на квартиру. Надати ж в Реєстраційну службу свідоцтво про право власності на квартиру, яке було отримане позивачкою в 1999 році, позивачка не має можливості, так як воно було втрачено. Неможливим є і отримання дублікату свідоцтва, оскільки органу, яким було видано свідоцтво про право власності, на теперішній час не існує . Згідно з рішенням Запорізької міської ради від 18.02.2011 р. № 6 «Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради» районні адміністрації було ліквідовано. Крім того, згідно наявного у позивачки технічного паспорту на квартиру адреса спірної квартири зазначена по іншому, ніж в рішенні суду: в технічному паспорті зазначено «квартира [ADDRESS]», в рішенні суду - «квартира [ADDRESS]». Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що зазначений спір не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Із заявлених [PERSON] позовних вимог вбачається, що нею не оскаржуються дії Реєстраційної служби або державного реєстратора щодо відмови в реєстрації права власності. Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на ст.392 ЦК України та стосуються визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, який є житловим приміщенням. Таким чином, має місце спір про цивільне право, що є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від статусу відповідача. У відповідності до ст.. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно чинного Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, органами державної реєстрації прав є Укрдержреєстр та структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. Таким органом по місту Запоріжжю є Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується наказом Міністерства юстиції України № 198/5 від 02.02.2012 року «Про затвердження переліку реєстраційних служб територіальних органів юстиції». Таким чином, саме Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції є особою, яка не визнає права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючих документів на зазначену квартиру, тому цей орган є належним відповідачем за позовом [PERSON] Доказами наявності у [PERSON] права власності на спірну квартиру є отримані в районній адміністрації по Заводському району м.Запоріжжя і завірені належним чином копія розпорядження Заводської районної адміністрації М.Запоріжжя № 908 від 13.07.1999 року про передачу у власність [PERSON] квартири [ADDRESS], в порядку безоплатної приватизації, та копія свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру № 3204, видане Заводською районною адміністрацією на підставі вищезазначеного розпорядження, а також рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.05.2011 року, рішення апеляційного суду Запорізької області від 13.07.2011 року, ухвала про виправлення описки від 17.07.2014 року та технічний паспорт, в якому повноважним на час звернення [PERSON] органом - ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» внесено зміни щодо скасування запису про право власності на квартиру [PERSON] від 20.12.2012 року. З 01.01.2013 року набув чинності новий Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що позбавило [PERSON] можливості вирішити питання про внесення запису про реєстрацію її права власності в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень у зв'язку з відсутністю у [PERSON] оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. В той же час підстави для оскарження дій Реєстраційної служби в порядку адміністративного судочинства відсутні, оскільки відмова в реєстрації права власності [PERSON] базується на нормах чинного Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, позивачка позбавлена можливості іншими способами захистити свої права та визнати право власності на належну їй на праві власності квартиру, окрім як в судовому порядку. Враховуючі викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved