Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

05 травня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 14 липня 2020 року позивач був звільнений з посади. На час звільнення позивача, відповідачем не було проведено повного розрахунку, не було сплачено заборгованість по заробітній платі. У зв`язку із цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 46 737,80 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 15 липня 2020 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 81 004,02 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 05 травня 2021 року по день постановлення судового рішення із розрахунку середньої заробітної плати 401,01 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 2 837,90 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.1-11) Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 травня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі, та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.47-48). Одночасно було задоволено клопотання позивача про витребування та витребувано від Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» довідку про заборгованість, яка містить відомості щодо суми, що підлягала виплаті [PERSON] на момент його звільнення на 14 липня 2020 року, дати та суми проведених [PERSON] виплат за період з 14 липня 2020 року і до цього часу, суми заборгованості перед [PERSON] на даний час; офіційно підтвердженні відомості щодо кількості відпрацьованих [PERSON] годин у травні та червні 2020 року; відомості про нараховану [PERSON] заробітну плату за травень та червень 2020 року із зазначенням загально суми нарахування та суми, що підлягає утриманню на сплату податків і зборів. Розгляд справи проведено Кіровським районним судом міста Дніпропетровська на підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача, яке знаходиться у Центральному районі міста Дніпро (а.с. а.с.1, 15). Судове засідання 07 червня 2021 року було відкладено на іншу дату для повторного виклику відповідача. (а.с.55) 09 червня 2021 року від відповідача надійшли витребуванні судом документи, а саме лист щодо заборгованості перед позивачем по заробітній платі, інформація щодо відпрацьованих [PERSON] годин у травні 2020 року, у червні 2020 року та нарахованої заробітної плати за ці місяці. (а.с.59) Судове засідання призначене на 30 червня 2021 року було перенесено на іншу дату. (а.с. 61) В судовому засіданні 03 серпня 2021 року за участю позивача та його представника було проведено розгляд справи по суті. (а.с.64-65) Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з мотивів вказаних у позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу та електрону адресу судових повісток. Суд враховує, що відповідач обізнаний про розгляд даної справи, що підтверджується його листом про надання інформації по справі від 09 червня 2021 року. (а.с. 59) Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позивач був прийнятий на роботу до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» 05 листопада 1993 року, що підтверджується копією трудової книжки, оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні. (а.с. 17-19) 14 липня 2020 року позивача було звільнено з посади сторожа-прибиральника на підставі ст. 38 КЗпП України, заяви за власним бажанням, що підтверджується копією наказу №131-0. (а.с. 22) При звільненні, відповідач не провів повного розрахунку із позивачем по заробітній платі, що підтверджується копіями розрахункових листків. (а.с.23-24) Факт несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати також був підтверджений самим відповідачем у його листі щодо надання інформації від 09 червня 2021 року. (а.с.59) Згідно інформації відповідача, станом на 01 червня 2021 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 46 737,80 грн. (а.с.59) Щодо стягнення заробітної плати суд виходить з наступного. Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормою ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ст. 47 КЗпП України передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. В свою чергу, нормою ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості з нарахованої але не виплаченої заробітної плати підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивач підлягає стягненню документальна підтверджена заборгованість по заробітній платі в розмірі 46 737 грн. 80 коп. Щодо середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні суд виходить з наступного. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями). Згідно абз. 4 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, а якщо працівник на працював ці 2 місяці та попередні 2 місяці - виходячи з посадового окладу працівника. Згідно копій розрахункових листів та листа Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» від 09 червня 2021 року, наявних в матеріалах справи, заробітна плата позивача у травні 2020 року становила 8 597,28 грн., у червні 2020 року - 7 292,59 грн. При цьому у травні 2020 року відпрацьовано 159 годин, а у червні 2020 року - 158 годин, отже середньогодинна заробітна плата становить - 50,13 грн., середньоденна заробітна плата в розрахунку на 1 восьмигодинний день становить 401,01 грн. (а.с. а.с.24 , 59). Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні в період з 15 липня 2020 року (наступний день після звільнення) по 03 серпня 2021 року (день винесення рішення судом) становить 264 дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 401 грн. 01 коп. (середньоденна заробітна плата за два місяці, які передують звільненню) * 264 робочі дні (за які здійснюється виплата середньої заробітної плати) = 105 866 грн. 64 коп. При таких обставинах, враховуючи, що відповідачем було порушено строки виплати заробітної плати, у позивача наявне право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який становить 105 866 грн. 64 коп. і має бути стягнутий в судовому порядку. Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати суд виходить з наступного. Знецінення нарахованої але не виплаченої заробітної плати підлягає захисту за механізмом, визначеним ст. 34 Закону України №108/95-ВР від 24 березня 1995 року «Про оплату праці», згідно з якою компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством (Закон України №2050-111 від 19 жовтня 2000 року «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Так, згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). У відповідності до вимог ст.ст. 2-3 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Згідно ст. 4 зазначеного Закону, виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 р. №1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 р. №692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. У разі якщо індекс споживчих цін наростаючим підсумком не перевищує 100 %, компенсація не нараховується. Таким чином, несвоєчасно виплачена позивачу сума заробітної плати підлягає компенсації відповідачем, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку. Виходячи з приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відповідач зобов`язаний компенсувати позивачеві втрату частини доходу, в зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, незалежно від наявності між ними трудових відносин на час виплати заборгованості із заробітної плати. Крім того, суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати є складовою заробітної плати, а не відповідальністю роботодавця. А тому стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не є підставою для не нарахування та не виплати роботодавцем зазначеної компенсації за період невиплати заборгованості із заробітної плати. Загальна сума компенсації втрати частини доходів, в зв`язку з порушенням строків виплати за жовтень 2020 року - березень 2021 року становить 2 837,90 грн., що складається із сум за жовтень 2020 року 472,05 грн. (46 737,80 * 1,01/100), листопад 2020 року 473,45 грн. (46 737,80 *1,013/100), грудень 2020 року 471,58 грн. (46 737,80 *1,009/100), за січень 2021 року 473,45 грн. (46 737,80 *1,013/100), лютий 2021 року 472, 05 грн. (46 737,80 *1,01/100), березень 2021 року 475,32 грн. (46 737,80 *1,017/100). При таких обставинах, враховуючи, що відповідачем було порушено строки виплати заробітної плати, позовні вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 2 837,90 грн. підлягають задоволенню. Щодо моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно завданої моральної шкоди, яка полягає у тому, що затримка виплати заробітної плати призвела до скрутного матеріального становища позивача, який був змушений економити на речах першої потреби, організовувати якось своє життя за відсутності даних коштів, які є немалими для нього, оскільки він є інвалідом другої групи, змінити свій звичайним ритм життя. Виходячи із принципів розумності та справедливості та приймаючи до уваги доведеність провини відповідача у заборгованості по заробітній платі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн., задовольнивши таким чином позов в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. за вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та моральної шкоди, також враховуючи факт звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Окрім цього, 03 серпня 2021 року позивачем було збільшено позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, при цьому доказів доплати судового збору позивачем до справи надано не було. Відповідно до п.28 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо факт недоплати судового збору з`ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору. З урахування того, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні були задоволені в повному обсязі, недоплачена сума судового збору в розмірі 1137,05 грн. підлягає стягненню з відповідача на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved