Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

05.04.2013 року до Краматорського міського суду з позовом звернулось ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Справа неодноразово розглядалась місцевим та апеляційним судами. Із позову вбачається, що між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № ktxrRX13776548 від 25.08.2007 року. Згідно договору відповідач отримав кредит у розмірі 2148,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням виконання умов кредитного договору у відповідача станом на 15 березня 2013 року виникла заборгованість в сумі 38852 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 1 652,65 грн заборгованість за кредитом; 10 920,82 грн \~заборгованість з процентів за користування кредитом; 631,56 грн заборгованість з комісії за користування кредитом, 23 321,52 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн штраф; 1 826,33 грн штраф. Сторони встановили термін повернення кредиту по 25 серпня 2008 року включно. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість у розмірі 38852,88грн., судові витрати у розмірі 388,53грн. У судовому засіданні представник позивача позивні вимоги уточнив, просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 48059,07 грн. станом на 15.11.2016 р. Відповідачем, згідно з випискою розрахунків за кредитним договором було перервано строк позовної давності сплатою ним заборгованості за кредитним зобовязанням 28 вересня 2010 року у розмірі 495,35 грн. Разом з тим не може пояснити у якому відділенні банку або через який банкомат ( адреса його розташування) був проведений платіж, меморіальний ордер вказаного платежу не може надати. Крім того відповідно Угоди установлено позовну давність тривалістю у 5 років. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, так як вважає, що сплив строк позовної давності. Він підтвердив, що на підставі заяви він отримав споживчий кредит у розмірі 2148 грн., який повинен був повернути та сплатити проценти за користування коштами до 25 серпня 2008 р. У звязку з скрутним матеріальним становищем він не зміг погасити кредит та не здійснив жодного платежу до цього часу в тому числі і суму 495,35 грн. він не сплачував. З Умовами надання кредиту фізичним особам (Розстрочку) (Стандарт) він не знайомився, так як відповідач не надав йому даний документ. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.08.2007 року що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № кгхгКХ 13776548. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2148,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Згідно з положеннями ст. 530 ЦК України, якшо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Між тим , відповідач [PERSON] у порушення вимог ст.ст. 526 , 530 ЦК України зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував і у зв'язку із порушенням ним виконання зобов'язання станом на 15.11.2016 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 48059,07 грн. яка складається з наступного: 1 652,65 грн заборгованість за кредитом; 22453,34 грн \~заборгованість по процентам за користування кредитом; 631,56 грн заборгованість з комісії за користування кредитом, 23 321,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором станом на 15.03.2013 року. Судом встановлено, що у звязку з порушенням виконання умов кредитного договору у відповідача станом на 15 листопада 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 48059,07 грн. яка складається з наступного: 1 652,65 грн заборгованість за кредитом; 22453,34 грн \~заборгованість по процентам за користування кредитом; 631,56 грн заборгованість з комісії за користування кредитом, 23 321,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором станом на 15.03.2013 року. Сторони встановили термін повернення кредиту до 26 серпня 2008 року включно. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 243 гривні 64 копійки з 15 по 20 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, згідно з Заявою позичальника.(а.с.-7) Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення їх сплати. Умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки\~\~(стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-757цс15, які згідно зі ст.\~360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. У судовому засіданні встановлено, що 25.08.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» видав [PERSON], а останній отримав кредит у розмірі 2148,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник відповідно умов кредитного договору зобовязаний у вересні 2007 р. з 15 по 20 число, здійснити платіж для погашення заборгованості за кредитом у розмірі 243 гривні 64 копійки. Однак відповідач не виконав свої зобовязання по погашенню заборгованості. При таких обставинах відповідач мав право звернутись до суду з позовом до позивача про захист своїх цивільних прав, в даному випадку з даними вимогами, до 21 вересня 2010 р., тобто в період трирічного строку, передбаченого статтею 257 ЦК України. Крім того позивач не надав суду докази, що 28 вересня 2010 року відповідач здійснив погашення кредиту у розмірі 495, 35 грн. Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором на а.с.-4, така сума погашення відсутня. Суд не бере до уваги виписку по кредитному договору в якій вказана сума 495,35 грн.- нібито як така, що внесена відповідачем, але надана суду після винесення трьох судових рішень та з якої не видно яка посадова особа підписала даний документ. Представник позивача не змогла пояснити суду в якому місці та яким способом був здійснений платіж ( через банкомат або внесення готівкою), не надала меморіальний ордер.а.с.-191-192, та яким чином був ідентифікований платник даного платежу . Як вбачається з матеріалів справи, п.п. 5 Умов установлено позовну давність тривалістю у 5 років\~(а. с. 8 15). Представник позивача посилається на те, що відповідач підтвердив своїм підписом, що підписана заява разом з Умовами складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Разом з тим, з такою думкою суд погодитись не може, оскільки Умови підписані тільки головою ЗАТ КБ «ПриватБанк», однак не містять підпису позичальника, реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису, а також не має жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невідємності від конкретної заяви позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін. Т При таких обставинах позовні вимоги ПАТ комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed