Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

05 вересня 2014 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 28.10.2006 року, від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Життя подружжя припинено, з червня 2014 року припинені шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, різні погляди на життя. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, строку для примирення просить не надавати (а.с.22). Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Виклик в судове заcідання відповідачу був направлений за адресою, зазначеною в позовній заяві, який повернувся на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання», інших відомостей про місце проживання (перебування) та місце роботи [PERSON] суду не відомі (а.с. 14, 26-28). За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутності, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.10.2006 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 28.10.2006 року (а.с. 3). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області 22.05.2007 року, відповідно до якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до заяви [PERSON] між нею та відповідачем [PERSON] припинені шлюбні стосунки з червня 2014 року (а.с.1). Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з червня 2014 року. Позивач та відповідач не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає, що враховуючі вищезазначені обставини, вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним, неефективним, та таким, що буде суперечити волі й інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред'явлення позову протягом вагітності дружини та наявності дитини віком до одного року, з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім'ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Згідно заяви від 02.10.2014 року позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved