Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

06 липня 2015 року позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 21 лютого 1999 року, у Деснянській селищній раді Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, сімейні відносини повністю припинились. За час спільного життя між ними виникали сварки та скандали, так як мають різні характери, погляди на життя та виховання доньки. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подружні стосунки не підтримують. Зазначає, що з 2014 року проживають окремо. Вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе, в зв'язку з чим вона звернулася із даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно наданої заяви просить розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився, в порядку ст. 76 ЦПК України був завчасно повідомленими належним чином про час та місце судового засідання. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судоми встановлено, що 21 лютого 1999 року сторони зареєстрували у Деснянській селищній раді Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.4). Причинами розпаду сім'ї, є відсутність між сторонами взаєморозуміння, взаємоповаги, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, ведення спільного господарства. З 2014 року сторони проживають окремо та подружні стосунки не підтримують, в зв'язку з чим позивач прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Стаття 4 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини справи визнані сторонами, а також те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, спільне проживання сторін у шлюбі буде негативно впливати на їх відносини та на виховання і розвиток їхньої дитини, тому суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, так як спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved