overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

04 січня 2015 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява, в якій заявниця вказала, що вона проживала зі своїм чоловіком [PERSON] та під час шлюбу у них народилась дитина [PERSON] [INFO], в подальшому вони переїхали на постійне проживання на територію України. У вересні 2011 року її чоловік [PERSON] пішов з місця проживання та місце його знаходження не відоме, а тому заявниця просить визнати Кім безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву. Представник зацікавленої особи Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не зявився, просять розглянути справу в їх відсутність, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Так судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO] разом з [PERSON], [INFO], з яким знаходиться у шлюбі, постійно проживає та зареєстрована за адресою: [INFO]. Під час шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження ( а.с. 6,7), який навчається в Овідіопольський НВК м. Овідіополь. З вересня 2011 року [PERSON] з місця постійного проживання вийшов. Після зникнення [PERSON], заявниця звернулась до правоохоронних установ належним чином. Позитивних висновків, щодо пошуку особи не знайшлось, що підтверджується висновком від 18.12.2015 року та матеріалами перевірки ( а.с.13). До адміністративної та кримінальної відповідальності [PERSON] не притягувався, виконавчого провадження відносно даної особи не відкривалось. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що протягом року з місця постійного проживання відомостей про проживання (перебування ) відносно [PERSON] не має, а тому суд приходить до висновку, що дана фізична особа є безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

04 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 07 вересня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 529. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені понад рік, через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 07 вересня 2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 529 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені понад рік через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

04 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). У відподвідності до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~04 січня 2016 року в с.Новосілка Бучацького району Тернопільської області померла мати позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Середня,22 в с.Новосілка Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документа, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~04 січня 2016 року в с.Новосілка Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві приватної власності; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Відповідач від своєї частки в спадковому майні відмовився на користь позивачки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

04 січня 2016 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивував заяву тим, що він є спадкоємцем першої черги після померлої 08.07.2013 року матері [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO]. Для оформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори, але йому було відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують його родинний звязок з померлою [PERSON] Просив суд встановити юридичний факт про те, що померла 08 липня 2013 року [PERSON], [INFO], уродженка села Угля, Тячівського району, Закарпатської області, яка до дня своєї смерті проживала за адресою: м.Полтава, площа Павленківська[ADDRESS], є його матірю. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання свого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд,заслухавши думку заявника [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що свідоцтво про народження серії 1-ФМ №290637, яке видано 26.11.1934 року Углівською сільською радою Тячівського району Закарпатської області видано на імя [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серії VII№1020668 від 08.12.1968 року матірю [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-КЕ № 300515, виданого Глобинським районним ЗАГС Полтавської області 31.08.1977 року, [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ №243595 від 09.07.2013 року [PERSON] померла 08.07.2013 року (а.с.5). Крім того, судом встановлено, про що також свідчить довідка №4087, видана 03.06.2015 року [PERSON], [INFO] з 02.04.2008 року була зареєстрована за адресою: [INFO], де проживала разом з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до 08.07.2013 року (а.с.12). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є одна і таж особа, а тому є рідною матірю [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки, факт родинних відносин необхідно встановити для оформлення спадкових справ, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, а саме те, що померла 08 липня 2013 року [PERSON], [INFO], уродженка села Угля, Тячівського району, Закарпатської області, яка до дня своєї смерті проживала за адресою: м.Полтава, площа Павленківська[ADDRESS], є матірю [PERSON], [INFO], уродженця [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

04 січня 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати недієздатним [PERSON] та встановити над ним опіку, призначивши [PERSON] його опікуном. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є двоюрідним братом заявника і членом його сімї. [PERSON] є інвалідом дитинства. На даний час він залишився сиротою, його матір [PERSON] померла 10.11.2013 року, і з того часу заявник доглядає [PERSON] і піклується про нього. Внаслідок захворювання, [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, навіть не може самостійно купувати продукти, сплачувати комунальні платежі. Опікуючись братом, заявник бажає, щоб у нього були законні підстави захищати права та законні інтереси [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву з викладених у ній підстав, пояснив, що з 2013 року [PERSON] проживає разом з ним, в силу психічного захворювання з дитинства [PERSON] потребує постійного догляду. Приазовська селищна рада в судове засідання представника не направила, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заперечень проти заяви не надала. Вислухавши заявника, дослідивши наявні докази, суд вважає, що заява про визнання [PERSON] недієздатним підлягає задоволенню на наступних підставах. Судом встановлено, що згідно довідки ЛТЕК № 034353 від 13.06.1990 року [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи з дитинства, безстроково. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], його матірю є [PERSON], яка померла 10.11.2013 року (свідоцтво про смерть І-ЖС № 275331 від 12.11.2013 року). Згідно з довідкою Приазовської селищної ради від 13.01.2016 року № 496, [PERSON] проживає разом з братом [PERSON] Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 56 від 05.02.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки помірної розумової відсталості у ступені неглибокої імбецильності, з порушеннями поведінки, епісиндром у анамнезі, в силу чого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. На підставі подання Приазовської селищної ради, затвердженого рішенням Виконкому Приазовської селищної ради від 18.03.2016 року № 1, орган опіки та піклування пропонує призначити [PERSON] опікуном над [PERSON]. Статтею 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно\~зі статтею 39 ЦК України,\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, у звязку з підтвердженням наявності у [PERSON] захворювання, внаслідок якого він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, заяву слід задовольнити, визнати [PERSON] недієздатним, встановити опіку над [PERSON] і з урахуванням подання органу опіки та піклування призначити заявника опікуном над [PERSON]\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

04 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. Батумська, 8/40. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 03.01.2016р. о 18 год. 05 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 03.01.2016р. о 18 год. 05 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатром лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, настрій знижений, інструкції не виконує. Не осмислює запитання. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку важкого генезу (пухлина правої лобової частки, ПНК). Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

04 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул.. С.Ковалевської, 73/12. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.12.2015р. о 12 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.12.2015р. о 12 год. 01 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КУ „ДНД ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого порушення сну, неспання, відсутність концентрації, навязливі ідеї, періодичні прояви неадекватності з проявами агресії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

04 січня 2016 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй реєстраційного посвідчення, виданого Чернігівським обласним виробничим обєднанням технічної інвентаризації та записаного в реєстрову книгу № 145, реєстраційний 155669, 20.12.1991, на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Заявникові встановлення даного факту необхідно для розпорядження своє власністю. Заявник та представник заінтересованої особи до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, у поданих до початку судового засідання письмових заявах просили справу розглядати без їх участі, заявник просила заяву задовольнити, представник заінтересованої особи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення за [PERSON] зареєстровано на праві особистої власності квартира [ADDRESS]. Проте, згідно паспорта прізвище заявника [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки № 4117 від 17.12.2015 КП «Чернігівське МБТІ» за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення від 20.12.1991 (а.с. 6). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, щореєстраційне посвідчення виданого Чернігівським обласним виробничим обєднанням технічної інвентаризації та записаного в реєстрову книгу № 145, реєстраційний 155669, 20.12.1991, на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належить власнику [PERSON], проте в ньому помилково зазначено її прізвище «Арефьєва». Встановлення зазначеного у заяві факту заявникові необхідно для розпорядження належною квартирою, а тому суд знаходить можливим заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

04 січня 2016 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 10 серпня 2003 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 44. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов, розглядати справу без її участі, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує та просила не надавати термін для примирення. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 10 серпня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 44 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] (а.с.7) та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначив, що між сторонами відсутні спільні інтереси, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved