Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

06.10.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. 12.03.1998 року шлюб між ними розірвано. Дочка [PERSON], [INFO], на даний час повнолітня та навчається на 1 курсі магістратури денної форми навчання спеціальності «економічна кібернетика» економічного факультету Київського національного університету імені [PERSON], 4 рівня акредитації. З довідки №040/368 від 18.09.2017 року, виданої Київським національним університетом ім. Т.Шевченка вбачається, що період навчання [PERSON] становить з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року. Відповідач на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання матеріальної допомоги не надає, а вона сама не в змозі самостійно утримувати дочку. Просить позов задоволити, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до 30.06.2019 року, тобто до закінчення нею навчання, а також стягнути з відповідача в її користь 500 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав в повному обсязі, просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечує проти стягнення з нього аліментів на повнолітню дочку, оскільки вона створила свою сімю, вважає, що вона сама повинна оплачувати своє навчання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. 12.03.1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом РАГС Надвірнянської райдержадміністрації. Копія свідоцтва долучена до матеріалів справи. На даний час, дочка сторін по справі - [PERSON], [INFO], повнолітня та є студенткою 1 курсу магістратури денної форми навчання спеціальності «економічна кібернетика» економічного факультету Київського національного університету імені [PERSON], четвертого рівня акредитації, період її навчання становить з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року, про що свідчить довідка №040/368 від 18.09.2017 року, видана Київським національним університетом ім. Т.Шевченка. За словами представника позивача, відповідач працює, отримує доходи, однак матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання не надає. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі [PERSON] працює у відділі освіти Надвірнянської РДА та займає позаду «вчитель іноземної мови», отримує заробітну плату, однак матеріальної допомоги на навчання дочки [PERSON] не надає. А тому, оцінюючи всі наявні докази, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також вік та стан здоровя останнього, суд вважає, що він взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2019 року, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не більше як до досягнення дитиною віку 23 років. Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. судових витрат по справі та судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved