Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

06.04.2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 09.06.2011 року уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, подружні стосунки припинено з березня 2017 року, сторони проживають окремо, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки неповнолітня дитина проживає разом з нею, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумів розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а не в частці позивач обґрунтовує тим, що відповідач офіційно не працює, виїздить на заробітки за кордон, зокрема в Польщу, має нерегулярний мінливий дохід. Розмір аліментів 2000 грн. позивач обґрунтовує тим, що вона несе наступні щомісячні витрати на дитину: на дитячий садок 200 грн., на школу раннього розвитку «Малюк» 150 грн.. Крім того, дитина часто хворіє, потребує лікування, вітамінів та особливого харчування, так як є алергіком, тому ці витрати на утримання сина в місяць становлять не менше 1500 грн. Також позивач несе обов'язкові щомісячні витрати на придбання одягу, їжі, сплату комунальних платежів, витрати на оплату послуг няню близько 1600 грн. на місяць, оскільки графік роботи позивача доба через три доби. 12.07.2017 року позивач подала письмову заяву про зміну позовних вимог в частині визначення способу стягнення аліментів, та просила стягнути з відповідача аліменти не у твердій грошовій сумі, а у частці в розмірі 1/3 частина від доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позов про розірвання шлюбу підтримує, просить розглядати справу без її участі. 12.07.2017 року відповідач подав письмову заяву, в якій визнав змінені позовні вимоги та вказав, що згоден сплачувати аліменти у частці в розмірі 1/3 частина від заробітку, також згоден на розірвання шлюбу, просить розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 09.06.2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №43, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, вбачається, що батьком неповнолітньої дитини є [PERSON], про що зроблено актовий запис про народження № 2196 (а.с.9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається з позовної заяви, спочатку позивач просила визначити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, однак 12.07.2017 року подала письмову заяву, в якій зазначила, що бажає, щоб аліменти стягувались в частці від заробітку відповідача в розмірі 1/3, тобто фактично позивач змінила свої позовні вимоги щодо способу стягнення аліментів, і вибрала інший спосіб стягнення аліментів - у частці від заробітку. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] працює офіційно, отримує стабільний щомісячний дохід (а.с.32, 33). За вказаних обставин, є підстави для визнання аліментів саме в частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна; інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, і з відповідача за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22.08.2008 року вже стягнуто аліменти у розмірі 300 грн. на утримання іншої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.34, 35). При визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] є малолітньою дитиною, батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення. Однак, визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне провести розмежування між аліментами на утримання дітей та додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України, до яких слід віднести витрати на дітей, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо). Зокрема, витрати позивача на школу раннього розвитку, а також витрати на лікування дитини, пов'язані з її хворобою, є додатковими витратами на дитину, і позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину. Суд також враховує, що відповідач визнав змінені позовні вимоги та вказав у письмовій заяві, що він згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частина від заробітку (а.с.31). За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 06.04.2017 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved