Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

06.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначила, що з листопада 2011 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, до цього вони спільно проживали з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу однією сімєю. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], народжений 02.02.2009 року, якого відповідач визнав своїм, а вже у шлюбі - дочка [PERSON], народжена 12.06.2014 року. Однак, подружнє життя з відповідачем склалося невдало, і вони з червня 2014 року стали проживати окремо один від одного. Посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання вищевказаних малолітніх дітей, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання цих дітей, що проживають з нею, до досягнення останніми повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, при цьому заяв про розгляд справи за його відсутності до суду також не направляв. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 1ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтвах про народження (копіях) серії 1-ФП № 096627 від 12.02.2009 року та серії 1-ФП № 207148 від 19.06.2014 року, позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої виконкомом Новобузької міської ради Миколаївської області за № 2558 від 28.04.2015 року, на утриманні громадянки [PERSON], яка проживає [INFO], перебувають неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дослідженні матеріали справи, вказують на те, що з червня 2014 року відповідач у справі [PERSON] - батько малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], проживає окремо від дітей, майнової чи грошової допомоги на їх утримання не надає, позивач самостійно утримує дітей, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо їх утримання жодним способом. Як встановлено в судовому засіданні з відповідача аліменти на утримання інших осіб не стягуються. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому ухвалює рішення про задоволення позову про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved