Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

05.04.2018 Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 11506,58 грн. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 28.12.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 26.10.2015 року позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON], що підтверджується копіями паспортів. У порушення умов договору позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому станом на дату смерті заборгованість позичальника за кредитним договором перед банком склала 11506,58 грн. Позивачем до спадкоємця було направлено лист-претензію, однак жодних дій не було виконано, у звязку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 28.12.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. 26 жовтня 2015 року позичальник [PERSON] помер. Позичальник [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2012 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 11506,58 грн. Згідно\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.\~1218, ч. 3 ст.\~1231 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обовязок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки, [PERSON] помер, то відповідати перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст.\~1281,\~1282 ЦК України\~за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні розяснення надані в абз.2 пункту 32\~Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення\~статті 1282 ЦК\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобовязаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] в порядку ч.3\~ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: м. Миколаїв, вул. 2-а Слобідська, буд.68. Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину. З відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 03 травня 2017 року вбачається, що ними отримано претензію кредитора, але з наданих документів неможливо встановити місце відкриття спадщини для належного заведення спадкової справи. Також за даними Алфавітних книг обліку спадкових справ за 2015-2017 роки Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою не заводилась спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 25.10.2015 року. Однак, зазначена відповідь не дає можливості встановити ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Будь-якої іншої відповіді нотаріальної контори стосовно спадкової справи та спадкоємців померлого позивачем суду не надано. Частиною 6\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем, після смерті померлого [PERSON], прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, а також часток прийнятого спадкового майна кожним спадкоємцем, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги, оскільки зобовязання спадкоємців перед кредитором не є солідарними. Враховуючи викладене, у звязку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed