Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

06.11.2018 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] від 30.10.2018 року, яку було надіслано нею поштою 02.11.2018 року. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Син навчається на денному відділенні ДНЗ «Криворізький національний університет». Строк навчання до 30.06.2019 р.. Син проживає разом з нею, тому тягар його утримання покладається повністю на неї. Стипендію син не отримує, будь які інші доходу у нього відсутні. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на утримання сина у звязку із навчанням до закінчення навчання 30.06.2019 р.. Головуючим у справі шляхом автоматизованого розподілу визначено суддю Красюк К.І.. Ухвалою від 07.11.2018 р. зазначена позовна заява була залишена без руху, так як подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України. Ухвалу від 07.11.2018 отримано позивачем 28.11.2018 р.. 11.12.2018 р. до суду на виконання ухвали від 07.11.2018 р. надійшла уточнена позовна заява із додатками, що була направлена позивачем поштою 07.12.2018 р.. З метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України, 12.12.2018 р. було зроблено запит до відділу адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Відповідь надійшла до суду 09.01.2019 р.. 21.01.2019 р. на підставі розпорядження №63 керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у звязку з відпусткою по вагітності та пологам судді Красюк К.І. з 20 грудня 2018 року, відповідно до наказу від 20 грудня 2018 року № 369-к та не допущення порушення строків розгляду справи, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної цивільної справи, в результаті чого головуючим у справі призначено суддю Науменко Я.О.. Ухвалою від 04.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. Судове засідання, призначене на 06.03.2019 р. відкладалось на 08.04.2019 р. в звязку з неявкою сторін. 08.04.2019 р. позивач у судове засідання не зявилась, 18.03.2019 р. до суду надійшла заява, в якій позивач просить розглядати справу у її відсутності, та надала згоду на заочний розгляд справи. 08.04.2019 р. відповідач у судове засідання повторно не з'явився, відзиву на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з'явившись до органів пошти за її отриманням, про що свідчать довідки поштового відділення про причини невручення судових повісток: за закінченням терміну зберігання. Згідно з ч. 9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~у разі\~неявки у\~судове засідання\~відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю та продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет» за денною формою навчання. Строк навчання з01.09.2015 р. по 30.06.2019 р. (довідка від 02.10.2018 р. №21-530, а.с. 5,16). Відповідач [PERSON] є батьком дитини (копія свідоцтва про народження серії І-КИ №002040, видане 15 квітня 1998 року, а.с. 5, 16). За нормами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з'ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що повнолітній син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки заперечень з цього приводу не надав. З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з від дня пред'явлення позову 06.11.2018 р. і до закінчення навчання, тобто по 30 червня 2019 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Згідно зі ст. 133, ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову.

Outcome: approved