Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

05.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що після смерті її батька [PERSON], померлого 17.02.2012 року, від-крилася спадщина, до складу якої входить ? частина квартири №68, розташованої в житловому будинку №1, по проспекту Європейському (колишня назва Ворошилова), в м. Каховка Херсонської області та при-міщення гаражу №11, розташованого в гаражному товаристві «Сигнал» в м. Каховка, Чаплинське шо-се 1а. Позивачка вказувала, що вона своєчасно, у встановлений законом строк, звернулася до Кахов-ської міської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про прийняття спадщини за законом, однак, спадкову справу було відкрито відносно частини квартири. В частині оформлення спадкових прав на приміщення гаражу в ГТ «Сигнал» позивачці нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на даний обєкт нерухомості. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на гаражний бокс №11, розташований у гаражному товаристві «Сигнал» за адресою:Херсонська область, м. Каховка, вул. Чаплинське шосе 1а, в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, на-полягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи гаражного товариства «Сигнал» в судовому засіданні пояснив, що вже після смерті [PERSON], а саме в 2012 році членство у гаражному товаристві було оформ лено на іншу особу, в користуванні якої на даний час перебуває спірний гаражний бокс. Просив від-мовити в задоволенні позову через його необгрунтованість. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи (а.с.9) вбачається, що [PERSON], дійсно, був членом гаражного товариства «Сигнал» з моменту його створення, та володів і користувався гаражем №11 по день своєї смерті 17.02.2012 року. В порушення вимог ст.60 ЦПК України позивачкою не наведено суду жодних доказів, що ви-щенаведена будівля гаражу №11 у ГТ «Сигнал» зведена з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм, тобто не є обєктом самочинного будівництва. (Суду на не надано ані дозволу на будівництво, ані проекту будівництва гаражу, тощо). Відповідно до ч. 1\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ді-лянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває пра-ва власності на нього (ч. 2\~ст. 376 ЦК України). Відповідно до ч. 5\~ст. 376 ЦК України\~на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з ч. 2\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку є винятковим спо-собом захисту права. За життя [PERSON] не отримав відповідний дозвіл на будівництво гаражу. Після будівництва вказаний гараж не було в установленому порядку прийнято в експлуатацію та не зареєстровано на нього право власності за померлим. В п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кри-мінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивіль-ного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що право власно-сті на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудо-ваного майна визначаються судом відповідно до положень\~статті 1218 ЦК\~та з урахуванням роз'яс-нень, наданих у пункті 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».\~\~ Відповідно до п. п. 7, 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене само-чинне будівництво (ч. 1\~ст. 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні ма-теріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здій-снювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином обраний позивачем спосіб захисту - визнання факту належності померлому спадкодавцю на праві власності самочинно збудованого гаража та визнання за ним як спадкоємцем права власності на це нерухоме майно, не відповідає діючому законодавству та спірним правовідно-синам. Згідно довідці Каховської державної нотаріальної контори (а.с.15) після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №163/2012, за даними якої єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON]. У відповідності п.7, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні ма-теріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, а якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки, як забудовника, входять до складу спадщини. Приймаючи рішення тільки в межах заявлених [PERSON] позовних вимог, суд враховує, що позивачка вимагає визнати її право власності саме на приміщення гаражу №11 у ГТ «Сигнал», і, взагалі, не ставить будь-яких питань стосовно визнання за нею права на будівельні матеріали, які бу-ли витрачені на самочинно збудований житловий будинок, не надає будь-якої документації на вказані будівельні матеріали. Суд, також, не може залишити поза увагою ненадання позивачкою доказів виділення помер-лому [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування гаражу, розроблення про-екту будівництва гаражу. Крім того, суд враховує, що в порушення вимог ст.15 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, позивач, звертаючись з даним позовом до суду, як в самій позовній заяві, так і в судовому засіданні не представив доказів, яким чином відповідачем Каховькою міською Радою порушуються її права та інтереси. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов є необгрунтованим і в його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed