Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

06.10.2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він є власником квартири [ADDRESS] . На житловій площі, належної йому на праві власності квартири зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] .. Відповідач зареєстрований на житловій площі квартири з 15.09.2015 року, однак фактично з початку 2018 року та на час звернення до суду з позовом у квартирі не проживає та не несе жодних витрат по її утриманню. Факт реєстрації відповідача на житловій площі зазначеної квартири створює для нього проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, котрі не надаються, однак плата за такі послуги нараховується. Будь-яких перешкод у проживанні відповідачу в спірній квартирі не чинив, його місцезнаходження йому невідоме. Факт реєстрації відповідача в його житловому приміщенні, створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] . Провадження у справі відкрито 15 жовтня 2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. 23 квітня 2021 року підготовче провадження закрито. У судовому засіданні позивач відсутній, подав до суду клопотання про розгляд справи б ез його участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримує, проти судового розгляду справи за його відсутності в порядку заочного провадження не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, судова повістка надіслана на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. . Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартитри за адресою - [ADDRESS] , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.09.2015 року, номер запису про право власності - 11060646 (а.с.8). За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи №13480879 від 11.11.2020 року на житловій площі квартири [ADDRESS] відповідач [PERSON] зареєстрований з 15.09.2015 року по теперішній час (а.с.21). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач на житловій площі належної йому на праві приватної власності квартири не проживає фактично з початку 2018 року, витрат по утриманню житлового приміщення не несе. За даними актів про не проживання особи за місцем реєстрації комісією у складі мешканців квартир будинку [ADDRESS] , а саме - квартири №34 [PERSON] ; квартири №31 [PERSON] ; квартири №33 [PERSON] , складеними 19 листопада 2019 року та 23 січня, 20 березня, 23 липня 2020 року, засвідчено, що [PERSON] за адресою - [ADDRESS] , починаючи з жовтня 2018 року фактично не проживає (а.с.9-14). Зазначені позивачем обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин більше одного року, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, місцеперебування його невідоме, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирім [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved