Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

05 липня 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони доводилися дітьми [PERSON], яка 30.06.2016 року померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 33,4 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м, що розташоване за адресою: Донецька обл., Словянський р-н, с. Богородичне, вул. Молодіжна (колишня Піонерська), буд. 15; три земельні ділянки з різним цільовим призначенням, які належали матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 081443 від 18.05.1999 року, а саме: площею 0,2500 га, - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства та 0,0080 га - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Донецька обл., Словянський р-н, с. Богородичне, вул. Молодіжна (колишня Піонерська), буд. 15. Крім того матері належали ще три земельні ділянки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 074713 від 01.08.2002 року, а саме: 6,1054 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 1,3413 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 0,1758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території [PERSON] сільської Ради Слов'янського району Донецької області. На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 06.09.2005 року секретарем Долинської сільської ради, яким заповідала [PERSON] земельну ділянку, належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 074713 від 01.08.2002 року. Інше майно не охоплене заповітом. Вони прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу, була заведена спадкова справа № 59/2016. Крім позивачів спадщину ніхто не приймав, оскільки не звертався з відповідними заявами. На час смерті мати проживала у будинку одна. Пізніше спадкоємці звернулися до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину по ? частці спадкового майна кожному, однак отримали відмову у отриманні свідоцтв, оскільки неможливо встановити дійсну волю заповідача, не все майно охоплено заповітом, та нотаріусу не подано небідних документів для оформлення спадщини. Нотаріусу дійсно не було надано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДН № 081443 від 18.05.1999 року, оскільки він пошкоджений, а чинним законодавством України не передбачено отримання дублікатів документів спадкоємцями. Крім того, містяться розбіжності у відомостях щодо земельних ділянок «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 074713 від 01.08.2002 року та у [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ 1402584942017 від 01.06.2017 року. Так, в першому Державному акті серії І-ДН № 081443 від 18.05.1999 року містяться відомості про дві земельні ділянки, площею 0,2580 га та 0,19 га, а фактично їх три, а саме: 0,2500 га, 0,1900 га, 0,0080 га). У другому Державному акті серії ІІ-ДН № 074713 від 01.08.2002 року містяться відомості про три земельні ділянки загальною площею 7,63 га (6,311 га, 0,18 га, 1,34 га) і і у [PERSON] наявна інформація лише щодо однієї земельної ділянки площею 6,1054 га з кадастровим номером 1424281500:02:000:0343, контури якої співпадають із земельною ділянкою із державного акту площею 6,11 га. Зазначене виникло внаслідок неправильного підрахунку площі, а фактично це три різні діянки з різними площами та кадастровими номерами. Просять суд визнати за ними по ? частці за кожним: житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами , що розташований за адресою: Донецька обл., Словянський р-н, с. Богородичне, вул. Молодіжна (колишня Піонерська), буд. 15; земельних ділянок, площею 0,2500 га, 0,1900 га, 0,0080 га, що розташовані за адресою: Донецька обл., Словянський р-н, с. Богородичне, вул. Молодіжна (колишня Піонерська), буд. 15 та 6,1054 га, 1,3413 га та 0,1758 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради, після померлої 04.07.2016 року [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 04.07.2018 року, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності та про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 98-100). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Слов'янського району, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, але від голови [PERSON] сільської ради надійшла заява в якій він просить справу розглянути без участі представника сільської ради (а.с. 97). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 912049 від 04 липня 2016 року, виданого Виконкомом [PERSON] сільської ради Слов'янського району Донецької області, [PERSON] померла 30.06.2016 року у с. Богородичне Слов'янського району Донецької області (а.с.17). Згідно свідоцтв про народження серії ГД № 318933 від 18 червня 1956 року та серії ЯФ № 712201 від 14 червня 1949 року [PERSON] доводилася матірю [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-21). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00020650988 від 27.07.2018 року [PERSON] 27 січня 1973 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Саржевська» (а.с.104). З Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.1997 року , реєстровий № 45 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 33,4 кв.м, житловою площею 22,5 кв.м., що розташований за адресою: Донецька обл., Словянський р-н, с. Богородичне, вул. Молодіжна (колишня Піонерська), буд. 15 належить [PERSON] (а.с.22). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 081443 від 18.05.1999 року [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,4480 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: Донецька обл., Словянський р-н, с. Богородичне, вул. Піонерська, буд. 15 (а.с.23, 24). Згідно відомостей Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 074713 від 01.08.2002 року [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 7,63 га, в межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] сільської ради (а.с.25,26). З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 44865018 від 25.08.2016 року було заведено спадкову справу № 59/2016 після смерті [PERSON] (а.с.28). Відповідно до відомостей з домової книги для приписки громадян, що проживають у [INFO], у вказаному житловому будинку зареєстрована [PERSON] з 04.11.1976 року (а.с.29-32). Згідно звіту № 123/05/18і про оцінку майна житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Донецька обл., Словянський р-н, с. Богородичне, вул. Молодіжна (колишня Піонерська), буд. 15, виконаний на замовлення [PERSON], станом на 23 травня 2018 року складає 43\~976,00 грн. (а.с.42-43). Відповідно до Висновку про вартість земельної ділянки, виконаного на замовлення [PERSON], кадастровий номер 1424281500:04:000:0913 станом на 02.07.2018 року без ПДВ складає 57\~407,00 грн. (а.с. 59-60). Згідно з Висновком про вартість земельної ділянки, виконаного на замовлення [PERSON], кадастровий номер 1424281500:04:000:0915 станом на 02.07.2018 року без ПДВ складає 36\~104,00 грн. (а.с. 61-62). Відповідно до Висновку про вартість земельної ділянки, виконаного на замовлення [PERSON], кадастровий номер 1424281500:04:000:0914 станом на 02.07.2018 року без ПДВ складає 1\~690,00 грн. (а.с. 63-64). Згідно Висновку про вартість земельної ділянки, виконаного на замовлення [PERSON], кадастровий номер 1424281500:02:000:0343 станом на 02.07.2018 року без ПДВ складає 133\~244,00 грн. (а.с. 80-81). Відповідно до Висновку про вартість земельної ділянки, виконаного на замовлення [PERSON], кадастровий номер 1424281500:02:000:0531 станом на 02.07.2018 року без ПДВ складає 32\~278,00 грн. (а.с. 82-83). Згідно з Висновком про вартість земельної ділянки, виконаного на замовлення [PERSON], кадастровий номер 1424281500:01:000:0376 станом на 02.07.2018 року без ПДВ складає 4\~437,00 грн. (а.с. 84-85). Постановою приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 17.10.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі в рівних частках свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки та житловий будинок, після померлої 30 червня 2016 року [PERSON] (а.с. 33-35). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розвязує питання про визнання права на спадкоємне майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно із розясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачами права власності в рівних частках в порядку спадкування за законом на земельні ділянки та житловий будинок, після померлої 30 червня 2016 року [PERSON].

Outcome: approved