Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

05 липня 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.07.18 року до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з`явилась надала заяву згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з'явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред'явив, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Згідно довідки від 25.06.2018 року виданої Чкалівською сільською радою проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України) Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та з визнання відповідачем позову в цій частині і визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 05.07.2018 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України та

Outcome: approved