Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

05.10.2017 року Перший заступник керівника Кобеляцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Новосанжарської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 2165,17 грн. Позов обґрунтовував тим, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.02.2017 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. У зв'язку зі спричиненням тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні та згідно висновку судово-медичної експертизи № 175 від 29.11.2016 року має тілесні ушкодження у вигляді «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої м'яких тканин в тьмяній області справа, забій м'яких тканин в області лоба, гематома в навколооблачній області справа, синець в навколооблачній області зліва, крововилив в слизову верхньої губи з ліва, синець в області правого вуха, група синців, які зливаються між собою в області проекції лівого ліктевого суглоба по передньо-внутрішній поверхні, синець в області середньої третини лівого п'ястя по задній поверхні, синець в області проекції таза по зовнішній поверхні, синець в області проекції таза по зовнішній поверхні зліва утворились в результаті дій тупих предметів. Два садна в області правого вугла рота утворились в результаті дій предметів, маючу шкрябаючи контактуючу поверхню, якими могли бути нігті пальців людини, діючи в процесі шкрябання. Всі вище вказані тілесні ушкодження могли утворитись в строк, вказаний вище і у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я». У зв'язку з тим, що відповідач самостійно завдану шкоду не відшкодувала, прокурор звернувся до суду з цим позовом. Прокурор в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надано заяву № 77-1258 від 30.11.2017 року про розгляд справи у відсутності представника прокуратури. Позов прохають задовольнити в повному обсязі. Відповідач викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст.74 ч.5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився. Заперечень проти позову не надано. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.02.2017 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Потерпілою у справі визнано [PERSON], та фактично встановлено, що вона отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. ( а.с.5-6). Згідно довідки Новосанжарської центральної районної лікарні №1640 від 04.10.2017 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Новосанжарської центральної районної лікарні з 21.11.2016 року по 28.11.2016 року. Вартість всього лікування [PERSON] складає 2165,17 грн. ( а.с.7). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved