Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

05.04.2017 [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій просив суд постановити рішення про встановлення факту смерті на окупованій території. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20.03.2017 в с. Криловка Сакського району Республіка Крим (населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України) помер його вітчим [PERSON], [INFO]. Причиною смерті є вдихання і заглотування їжі, яке призвело до закриття дихальних шляхів. Факт смерті померлого підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АЯ № 596772, виданим Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 22.03.2017. Заінтересована особа відмовила [PERSON] в державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки предявлені документи не відповідають формі, визначеній законодавством України. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті його вітчима [PERSON] Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця [INFO] - Костянтинівка Софіївського району Дніпропетровської області, який помер в с. Криловка Сакського району Республіка Крим, 20 березня 2017 року у віці 67 років від вдихання і заглотування їжі, яке призвело до закриття дихальних шляхів. Заявник в судовому засіданні наполягав на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, заперечень по справі не має. Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії ХІV-КИ №707705, виданого Дзержинським відділом запису актів громадянського стану м. Кривого Рогу, 27 серпня 1968 року, актовий запис №2083, [PERSON] народився 03 серпня 1968 року, матірю якого записано [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-КИ № 452109, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] районного виконавчого комітету м. Кривого Рогу, 12 березня 1982 року, актовий запис №227, мати заявника [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] (а.с.5). Судом оглянуте надане заявником «свидетельство о смерти серии І-АЯ №596772, выданное Сакским районным отделом записи актов гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым от 22.03.2017» (а.с. 4), в якому зазначено, що [PERSON], народився 28.02.1940 в с. Марє - Костянтинівка Софіївського району Дніпропетровської області, помер 20.03.2017 в с. Криловка, Сакського району, Республіка Крим, Російська Федерація. Цей документ не приймається судом, як доказ, через його неналежність у звязку з обставинами, викладеним нижче. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнаються тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 даного Закону передбачено будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 596772, видане Сакським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 22.03.2017 є недійсними і не створює правових наслідків, що позбавило [PERSON], який є громадянином України, можливості отримати свідоцтво про смерть його вітчима. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так, п. 5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. [PERSON] районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.04.2017, заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки ним для підтвердження факту смерті було пред'явлено документ, який не є підставою для державної реєстрації смерті в розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яка передбачає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті. Оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Рішення суду надасть можливість отримати громадянину України [PERSON] свідоцтво про смерть вітчима [PERSON] в державних органах України. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт, про який зазначає заявник у своїй заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 256\~ ЦПК України тільки у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч.7 ст.235 ЦПК України, необхідно віднести за рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved