Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

05 березня 2018 року позивач звернулася до суду з трьома позовами про збільшення розміру аліментів, стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід та стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 03 серпня 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON]. 10 листопада 2014 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. За виконавчим листом № 2/180/797/14, виданим Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 13 серпня 2014 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 05 червня 2014 року і до повноліття дитини. Їхній син [PERSON] є дитиною з інвалідністю підгрупи «А», з діагнозом: ДЦП, подвійна геміплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями, відсутністю ходьби і навиків самообслуговування (GMFCS-III), когнітивний дефіцит, загальне недорозвинення мови важкого ступеня, псевдобульбарна дизартрія, ВПР головного мозку (агенезія мозолистого тіла). Дитина проживає з нею, на даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, бо збільшуються потреби в лікуванні, розвитку. Так, як прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років в 2018 році складає: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн., тому вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина з інвалідністю до 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби сина одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити його лікування в повному обсязі та відвідування необхідних спеціалістів. Крім того, дитина постійно потребує лікування та реабілітації. У червні 2018 року йому необхідно пройти курс відновного лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м.Трускавець. Добровільно надати їй допомогу на лікування сина відповідач відмовляється, хоча згідно зі ст.185 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (її хворобою, каліцтвом тощо). На лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м.Трускавець потрібно 24 940 гривень, а саме: лікувальна путівка - 11 940 грн., проїзд в обидві сторони - 2 800 грн., проживання в м.Трускавець на час лікування - 450 грн. (на добу)*16 днів = 7 200 грн., харчування - 3 000 гривень. Вважає, що відповідач повинен фінансувати наперед половину витрат на лікування нашого сина з інвалідністю, а саме 12 470 грн. (24 940 грн./2). Згідно рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав від 19 грудня 2016 року відповідача було позбавлено батьківських прав у відношенні дитини [PERSON], [INFO]. Але він не звільняється від обов'язку утримувати дитину. На сьогоднішній день їхній син потребує постійного догляду, тому вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та свою дитину належним чином. Єдиним її та [PERSON] доходом є пенсія. Так як відповідач не має постійного місця роботи, можливо стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі. За першим позовом позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], з 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок щомісяця до 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття. За другим позовом позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь 12470 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят) гривень додаткових витрат на дитину [PERSON] у зв'язку з лікуванням у Міжнародній клініці відновного лікування у м.Трускавець у червні 2018 року. За третім позовом позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно з дня пред'явлення позову. Ухвалою від 23 березня 2018 року на підставі п.1 ч.2 ст.188 ЦПК України три провадження були об'єднані в одне, для їх спільного розгляду. 06 квітня 2018 року відповідач [PERSON] надав відзиви на позовні заяви, згідно яких щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів визнає частково та просить збільшити розмір стягнутих з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 500 грн. щомісячно до 930 грн., в іншій частині позову просить відмовити. Свій відзив обґрунтовує тим, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, тому 50% прожиткового мінімуму складають 930 гривень. Крім того, він не працює, матеріальний стан є незадовільним, з нього за виконавчим листом від 03 вересня 2010 року стягуються аліменти на [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Щодо вимоги стягнення аліментів на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно відповідач просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи відзив тим, що на даний час він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки не працює, не займається підприємницькою діяльністю, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] у зв'язку з лікуванням у Міжнародній клініці відновного лікування у м.Трускавець у червні 2018 року відповідач просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що позивачкою не надано підтвердження, що саме в червні 2018 року [PERSON] потребує лікування та реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування у м.Трускавець. Також нею не обґрунтовано суму проїзду до місця лікування - 2800 гривень, суму проживання та харчування. Позивач 18 квітня 2018 року надала суду відповіді на відзив, в якому зазначила, що лікування та реабілітація в Міжнародній клініці відновного лікування ім.проф.Козявкіна, що знаходиться в м.Трускавець, здійснюється відповідно до запису на лікування та в порядку черговості, лікування призначено в період з 11.06.2018 року по 22.06.2018 року. Вартість проїзду на одну особу на потяг напрямку Дніпро-Трускавець складає 272,28 гривень. До м.Дніпра вартість пального на одну поїздку складає приблизно 660 гривень. 50% знижка вартості проїзду у залізничному транспорті надається лише у період з 01 жовтня до 15 травня. Щодо суми на проживання та харчування, то ціна є передбачуваною, виходячи з цін на оренду житла, які є в інтернет-ресурсах з пошуку житла, а також цін на продукти харчування. Щодо позовної заяви про стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, вказує, що твердження відповідача щодо його незадовільного матеріального стану не є дійсними, оскільки, відповідно до заяв на ім'я начальника ММВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 26 лютого 2018 року відповідач надав копії квитанції про сплату заборгованості по аліментам на загальну суму 30310,84 гривень. Щодо позовної заяви про збільшення розміру аліментів, [PERSON] надано відповідь на відзив, згідно якого позивачка вказує, що згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років збільшується протягом року. Відповідачем проігноровано той факт, що їхня спільна дитина є дитиною з інвалідністю та потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з тим, що збільшуються потреби в лікуванні, розвитку та іншому. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно медичного висновку № 40 від 13 жовтня 2017 року [PERSON] є дитиною з інвалідністю підгрупи «А», з діагнозом: ДЦП, подвійна геміплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями, відсутністю ходьби і навиків самообслуговування (GMFCS-III), когнітивний дефіцит, загальне недорозвинення мови важкого ступеня, псевдобульбарна дизартрія, ВПР головного мозку (агенезія мозолистого тіла) (а.с.10). Позивач [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], разом із матір'ю, вітчимом та сестрою позивача (а.с.15). 08 липня 2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2/180/797/14, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 05 червня 2014 року і до повноліття дитини (а.с.14). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.54-56). Щодо збільшення розміру аліментів на дитину. Відповідно до ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних з батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Отже, з позбавленням батьківських прав припиняються не лише права, але й обов'язки за виключенням одного - утримувати дитину. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991, та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов'язання щодо утримання. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що з 1 липня 2018 року 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становитиме 972 гривні, а з 1 грудня 2018 року - 1013,50 гривень, і в наступному розмір прожиткового мінімуму на дитину буде поступово збільшуватися, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] повністю, та збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 500 гривень до 1000 гривень. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на гуртки, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи, від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Позивач [PERSON] в своєму позові зазначає, що у червні 2018 року дитині необхідно пройти курс лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м.Трускавець, про що надано копію рахунку ЕЛ000000337 від 02 березня 2018 року (а.с.59). Ціна лікувальної путівки в період з 11 червня 2018 року по 22 червня 2018 року для [PERSON], [INFO], складає 11940 гривень (а.с.59). Також, позивачем надано роздруківку з сайту ПАТ «Укрзалізниця», згідно якої до м.Трускавця можливо доїхати лише з м.Дніпра. Вартість двох білетів коштує 544,56 гривень в одну сторону (а.с.93-94). Отже, вартість проїзду позивача з дитиною автобусним сполученням з м.Дніпро до м.Трускавець та назад становитиме - 1089,12 гривень. Також, суд зважає на те, що вартість проїзду з м.Марганець до м.Дніпро на одну особу складає в середньому 80 гривень, тобто проїзд на двох осіб в дві сторони буде коштувати позивачу 320 гривень (80 грн.х4). Таким чином, вартість проїзду позивача з дитиною з м.Марганець до м.Трускавець та назад складатиме 1409,12 гривень. Суд вважає, що розрахунок позивача вартості проживання в м.Трускавець на час лікування - 450 грн. на добу відповідає реальним цінам на проживання, і відповідач не довів ту обставину, що вказаний розмір є завищеною. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача вартості проживання за 16 діб, як то розраховує [PERSON], тоді як термін лікування - 12 діб. Розрахунок вартості харчування на двох осіб на 12 днів лікування та 2 дні проїзду в розмірі 3000 гривень, що становить 107 гривень на одну особу в день (3000 грн. : 2 особи : 14 днів), суд вважає реальним та розумним. Враховуючи викладене, вартість лікування [PERSON] з дитиною у Міжнародній клініці відновного лікування у м.Трускавець, може становити 21749,12 гривень, 1/2 частину яких необхідно стягнути з відповідача. Щодо стягнення аліментів на утримання того подружжя, з ким проживає дитина-інвалід. Відповідно до ст.88 Сімейного кодексу України Якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно ч.ч.1,2 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Як вже було встановлено судом, [PERSON] є дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду. Згідно копії трудової крижки, [PERSON] 03 квітня 2017 року була прийнята на роботу до Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей», 28 лютого 2018 року звільнена за власним бажанням у зв'язку із необхідністю в догляді за дитиною з інвалідністю (а.с.16). Тобто, на сьогоднішній день [PERSON] потребує постійного догляду, тому позивач позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та свою дитину належним чином. Відповідач у відзиві вказав, що він має незадовільний матеріальний стан, не працює, не займається підприємницькою діяльністю, на обліку в Марганецькому міському центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України не перебуває, про що надав копії довідок (а.с.73-76). В той же час позивачем надано копії заяв [PERSON] до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 лютого 2018 року про сплату ним аліментів в розмірі 11319,76 гривень та 11321,09 гривень, про сплату боргу у розмірі 7670 гривень. Згідно розрахунку заборгованості від 01 березня 2018 року по виконавчому листу №2/180/797/14, переплата по аліментам з 05 червня 2014 року по 01 березня 2018 року складає 880,52 гривень (а.с.98-101). Отже, відповідач має інші джерела доходів, ніж доходи від підприємницької діяльності та з офіційного працевлаштування. Відповідачем суду не надано доказів того, що його матеріальний стан є незадовільним, й таким чином, не доведено, що він не може надавати матеріальну допомогу позивачу. Разом з тим, суд приймає до уваги, що [PERSON] за рішенням суду сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 2007 року народження, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і за даним рішенням йому необхідно сплачувати аліменти на дитину [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно. Тому суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень. Відповідно ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина, необхідно розпочати з 05 березня 2018 року - дня звернення позивачки до суду з позовом. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені, а також те, що вона звільнена від сплати судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача стягується судовий збірв дохід держави в сумі 2114,40 гривень.

Outcome: partial