Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

04 листопада 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його незаконно було звільнено міським головою з посади головного лікаря Третьої міської лікарні м. Кременчука за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків. Вважав, що звільнення відбулося з порушенням встановленої процедури, йому не надано можливості подати пояснення, не враховано перебування його на час звільнення у відрядженні в зоні АТО, не враховано ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника.\~\~ У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що звільнення позивача відбулося законно, розпорядження про звільнення йому вручено в м. Волноваха Донецької області, факт вручення зафіксовано на відео, ураховано попередні дві догани, оголошені позивачу, які не погашені, актом аудиту виконавчого комітету встановлено порушення позивачем бюджетного законодавства, а тому обґрунтовано застосовано такий вид стягнення за порушення трудової дисципліни, як звільнення у зв`язку із систематичним невиконанням обов`язків, визначених трудовим контрактом від 27.03.2015, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом установлено, що згідно з розпорядженням секретаря Кременчуцької міської ради від 27.03.2016 № 84-КВ позивачу продовжено термін перебування на посаді Головного лікаря Третьої міської лікарні м. Кременчука на п`ять років, про що з ним укладено контракт від 27.03.2016, строком дії до 27.03.2020. У відповідності з розпорядженням Начальника генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.12.2014 № 347/2584 Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. М.І. Пирогова задіяно як етап лікувально-евакуаційного забезпечення у загальній структурі військового забезпечення військовослужбовців, в складі Сил АТО у Донецькій та Луганській областях України. Відповідно до наказу № ПДМШ-А-026 від 23.09.2016 позивач, як головний лікар, відряджений для виконання обов`язків хірурга терміном на 30 днів (з 01.10.2016 по 30.10.2016) до медичних закладів Донецької і Луганської областей в складі добровольців учасників 6 ротації для виконання завдання хірурга у складі Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова в зоні АТО. На виконання чортирьохстороннього Меморандуму про взаєморозуміння від 05.02.2016, укладеного між\~ Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних Сил України, Благодійною організації «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», благодійна організація також видала наказ від 23.09.2016 щодо відрядження добровольців учасників шостої ротації, у тому числі позивача. Позивач, який працював на час звільнення на посаді головного лікаря Третьої міської лікарні м. Кременчука Полтавської області та на посаді лікаря хірурга, на підставі листа Міністерства охорони здоров`я України від 26.09.2016 № 3.11-58/4155/16/24921, на адресу начальника управління охорони здоров`я Виконкому Кременчуцької міської ради письмово повідомив (вх. №№ 270, 271 від 30.09.2016) про добровільне волевиявлення на відрядження з 30.09.2016 у зону АТО та про призначення виконуючого обов`язків головного лікаря у Третій міській лікарні м. Кременчука. Під час перебування [PERSON] у відрядженні в зоні АТО, зокрема, в м. Волноваха Донецької області, йому, 07.10.2016 вручено розпорядження міського голови м. Кременчука від 07.10.2016 № 517-КВ, видане на підставі п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались дисциплінарного та громадського стягнення. Даний факт не заперечували представники сторін та позивач у ході судового розгляду справи. Позивач мав на час звільнення два не погашених дисциплінарних стягнення (догани). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно зі ст. 149 КЗпП при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Однак, з розпорядження міського голови про звільнення позивача та з матеріалів справи убачається відсутність обставин, які б свідчили про порушення позивачем службових обов`язків, внаслідок яких він міг би бути звільненим за порушення трудової дисципліни. Будь-яких належних і допустимих доказів цьому у ході розгляду справи суду не надано. Суд не бере до уваги, як доказ в розумінні ст. 57 ЦПК України, акт аудиту відділу Виконкому міської ради про порушення бюджетного законодавства в лікарні, оскільки вина позивача у вчиненні правопорушення ніким не доведена, будь-яких судових рішень з цих питань не постановлено, висновки експертів відсутні. Разом з цим, за заявою позивача, слідчим відділом Кременчуцького МВ ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування за фактами, викладеними у вказаному акті аудиту, за ознаками кримінальних правопорушень, вчинених невстановленою особою. У кримінальному провадженні призначено відповідну бухгалтерсько-економічну експертизу, яку на цей час не завершено. Вказаний факт представники сторін та позивач підтвердили та не заперечували проти нього у ході розгляду справи. Крім того, суд уважає, що Кременчуцька міська рада не виконала вимоги ст. 149 КЗпП, не витребувала пояснень від позивача по факту проступку, не урахувала його попередню роботу, зокрема, заохочення, чим порушила процедуру застосування дисциплінарного стягнення.\~ Більше того, відповідачем порушено ст. 119, 121 КЗпП, так як звільнення позивача відбулося під час відрядження. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позивача звільнено незаконно і він повинен бути поновлений на посаді головного лікаря. \~ \~ \~ \~Також, на підставі ст. 235, 237-1 КЗпП, на користь позивача суд уважає за необхідне стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 24\~757,92 грн. за період з 07.10.2016 по 14.12.2016 (48 робочих днів * середньоденний заробіток позивача 515,79 грн., розрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100) та моральну шкоду, завдану позивачу, у сумі 10\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць необхідно допустити до негайного виконання відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Outcome: partial