Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

06.08.2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про повернення власнику вантажопассажирського автомобіля, а у разі неможливості відшкодувати його вартість в розмірі грошових коштів від його реалізації. У позові [PERSON] вказано, що автомобіль марки [NUMBER] року випуску, двигун [NUMBER], кузов № [NUMBER], вантажний фургон, державний номерний знак [NUMBER] є його власністю і перебуває на обліку у відділі РЕР№2 ГУМВС України в Харківській області. Державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Мангушевою О.С. 06.05.2005 року було посвідчено довіреність, якою він уповноважив [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатись вищевказаним автомобілем. Станом на 03.10.2008 року [PERSON] та [PERSON] не відповідали на письмові вимоги про повернення автомобіля, тому він припинив дію вказаної довіреності. [PERSON] та [PERSON] було повідмлено про припинення дії довіреності. Автомобіль відповідачем не повернуто, а рівно як грошових коштів від його реалізації. [PERSON] просив зобов'язати [PERSON] повернути вантажопассажирський автомобіль,а у разі неможливості, відшкодувати його вартість в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації. ( а.с.1-2) 23.01.2014 року [PERSON] в порядку ст.31 ЦПК України уточнив позов. Посилаючись на ті ж обставини, просив повернути вантажопассажирський автомобіль,а у разі неможливості, стягнути з відповідача його вартість 6500 грн. та судові витрати. ( а.с.81) 07.11.2014 року [PERSON] звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] 6746,35 грн. вартості автомобіля. ( а.с.153) 02.12.2014 року позивач уточнив позов, посилаючись на ті ж обставини, збільшив ціну позову - визначив вартість вищевказаного автомобіля - 13541,62 грн. та збільшив розмір судових витрат, які складаються з вартості експертного дослідження - 100 грн., 33,56 грн. поштових послуг. ( а.с.172-174) У судовому засіданні [PERSON] наполягав на задоволенні уточненого позову від 02.12.2014 року. Він пояснив, що до теперішнього часу є власником вищезазначеного автомобіля. 06.05.2005 року було посвідчено довіреність, якою він уповноважив [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатись вищевказаним автомобілем. 03.10.2008 року припинив дію довіреності про що повідомив [PERSON] та [PERSON] Із того часу автомобіль не повернуто, місцезнаходження його невідоме, заходи щодо його розшуку не дали позитивних результатів. Він звертався із заявою про вчинення злочину за ч.1 ст.192 КК України і зараз досудове слідство відновлене, оскільки прокурорм скасовано постанову про закриття кримінального провадження. Відповідач не повертає автомобіль, тому повинен відшкодувати його вартість, яку він визначив з урахуванням даних інтернетсайтів з продажу автомобілів про середню вартість подібного автомобіля 1993 року випуску, що складає еквівалент 2000 доларів. Позивач зазначив, що автомобіль був в ідеальному стані. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Він пояснив, що нічого не знав про те, що [PERSON] довіреністю уповноважив його та батька експлуатувати та розпоряджатись вищевказаним автомобілем. Він не був присутній у нотаріальній конторі, і, очевидно, батько використав його паспорт при посвідченні довіреності. Його батько [PERSON] помер у 2006 році. На момент його смерті спірного автомобіля не було. Батько продав автомобіль невідомій йому особі незалежно від нього. [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], випуску 1993 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] або [PERSON], які діють незалежно один від одного, експлуатувати та розпоряджатися (продати, обміняти) належним йому автомобілем марки [NUMBER], випуску 1993 року, кузов [NUMBER], двигун № [NUMBER], шасі №-, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого Дергачівським МРЕВ Харківськї області 14.10.1993 року на підставі техпаспорта [NUMBER], виданого тим же ДАІ тоді ж на його ім'я. Довіреність чинна до припинення її дії з правом передоручення повноважень третім особам, використання автомобіля за межами України та одержання у відповідному підрозділі ДАІ на період поїздок за кордон свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ( а.с.3) [PERSON] припинив дію довіреності 03.10.2008 року, що підтверджується копією заяви позивача та державного нотаріуса на ім'я [PERSON] або [PERSON] (а.с.7) [PERSON] помер у 2006 році, що не спростовується сторонами. [PERSON] звертався до начальника УДАІ ГУ МВС України в Харківській області щодо розшуку та повернення автомобіля. Автомобіль не знайдено. Із листа вбачається, що спірний автомобіль було продано [PERSON], який помер [INFO] року. ( а.с.6) Звітом спеціаліста-автотоварознавця №0970 від 31.10.2014 року підтверджено, що ринкова ( дійсна) вартість автомобіля ИЖ2715, р.н.[NUMBER], належного [PERSON] на 31.12.2004 року визначена у розмірі 6746,35 грн. ( а.с.154-155) Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивач не надав. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч.2 ст.59 УПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою для позову [PERSON] є обставини, що обгрунтовують його право на користування і розпорядження майном, а також підтверджують, що поведінка третьої особи створює перешкоди у здійсненні цих правомочностей. Як відповідач виступає особа, що своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності. В ході судового розгляду не доведено, що [PERSON] передав вказаний автомобіль відповідачу, в т.ч. у стані про який зазначив в уточненому позові ( а.с. 81) Крім того, відсутні докази того, що спірний автомобіль знаходиться у володінні [PERSON] і він створює перешкоди у здійсненні правомочностей власника [PERSON] Зі змісту довіреності вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] або [PERSON], які діють незалежно один від одного експлуатувати та розпоряджатись автомобілем. (а.с.3) [PERSON] не довів, що відповідач, а не його померлий батько експлуатував та розпорядився спірним автомобілем за конкретних обставин. На думку суду, надана позивачем довіреність, не є безспірним доказом обов'язку відповідача за конкретних обставин, повернути автомобіль в порядку ст.391 ЦК України чи відшкодувати його вартість в розмірі 13541,62 грн. Наявність родинних стосунків [PERSON] і [PERSON] не є підставою вважати про обізнаність відповідача про розпорядження автомобілем батьком. За таких обставин, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позову по суті.

Outcome: approved