Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

07.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги теплопостачання в сумі 2437,04 грн., де вказав, що підприємство здійснювало централізоване теплозабезпечення квартири [ADDRESS], яка належить відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 13.01.2016 року. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, таким чином на момент смерті спадкодавця, на особовому рахунку № 5843, який відкрито на квартиру [ADDRESS] значилася заборгованість за отримані послуги централізованого теплопостачання в сумі 6629,94 грн. На момент документального оформлення спадщини відповідачкою за вищевказаною квартирою борг рахувався в сумі 6840,41 грн. В рахунок погашення боргу відповідачкою на початку вересня 2016 року сплачено 2474,24 грн. Відповідно до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.02.2003 року № 554-ІV з відповідачкою було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № 419 від 01.09.2016 року (далі Договір) на загальну суму 4800 грн. строком до 01.03.2017 року з погашенням заборгованості в сумі 800 грн. щомісячно. Однак умови договору відповідачкою належним чином не виконувались і станом на 01.03.2017 року заборгованість складала 2414,96 грн. Відповідно пункту 6 Договору у разі несвоєчасного внесення плати за Договором, нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу, за умови відсутності перед громадянином заборгованості з виплати заробітної плати, пенсії, стипендії та інших видів соціальної допомоги. Таким чином, за невиконання умов Договору відповідачці нарахована пеня в розмірі 22,08 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України між позивачем та відповідачкою виникли зобовязання щодо оплати послуг з централізованого теплопостачання, а тому на підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідачки борг за надання послуг з централізованого теплопостачання в сумі 2437,04 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача надала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в обґрунтування якої зазначила, що відповідачка до розгляду справи по суті сплатила борг в сумі 2437,04 грн., а тому просила стягнути з відповідачки лише судовий збір в розмірі 1600 грн. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак на адресу суду від неї надійшли письмові заперечення на позов та докази сплати боргу за надання послуг з централізованого теплопостачання. В своїх запереченнях відповідачка вказала, що дійсно станом на 01.09.2016 року за нею рахувалася заборгованість в сумі 6840,41 грн. Станом на 10.07.2017 року заборгованість сплачена в повному обсязі згідно квитанцій, які додані до заперечення. Затримка в оплаті виникла в звязку з її захворюванням та проходженням медико-соціальної експертної комісії. В усній формі між нею та підприємством була домовленість про погашення заборгованості після закінчення строку за Договором від 01.09.2016 року № 419. Враховуючи зазначене, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як випливає з позовної заяви позивач надавав послуги з централізованого теплозабезпечення однокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.03.2008 року управлінням житлово-комунального господарства Первомайської міської ради Миколаївської області. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. [PERSON] померла 13.01.2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все її майно, а саме на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя померла [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області 22.09.2010 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2028, за яким спадкоємцем вищевказаної квартири з урахуванням 1/2 частки у спадщині, від якої відмовився [PERSON], є відповідачка. 12.08.2016 року відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим № 1-385 (а.с. 6). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.08.2016 року № 66006068 за відповідачкою зареєстровано право власності на вищевказану квартиру (а.с.7). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 608, 1218,1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися унаслідок його смерті. На момент смерті спадкодавця, на особовому рахунку № 5843, який відкрито на квартиру [ADDRESS], значилася заборгованість за отримані послуги централізованого теплопостачання в сумі 6629,94 грн. На момент документального оформлення спадщини відповідачкою за вищевказаною квартирою борг рахувався в сумі 6840,41 грн. В рахунок погашення боргу відповідачкою на початку вересня 2016 року сплачено 2474,24 грн. Відповідно до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20.02.2003 року № 554-ІV з відповідачкою було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № 419 від 01.09.2016 року на загальну суму 4800 грн. строком до 01.03.2017 року з погашенням заборгованості в сумі 800 грн. щомісячно. Однак умови договору відповідачкою належним чином не виконувались і станом на 01.03.2017 року, з урахуванням пені в розмірі 22,08 грн., заборгованість складала 2437,04 грн. 15.06.2017 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 2437,04 грн. та витрат на судовий збір в сумі 800 грн. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 22.06.2017 року у справі № 484/1872/17 провадження № 2-н/484/269/17 видано судовий наказ про стягнення з відповідачки на користь позивача вищевказаної суми заборгованості та судових витрат. Ухвалою суду від 18.07.2017 року у справі № 484/1872/17 провадження № 2-с/484/5/17 вищевказаний судовий наказ скасовано (а.с. 22). Відповідно до ст.ст.\~598,\~599 ЦК України\~зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується позивачем згідно заяви про зменшення позовних вимог від 19.10.2017 року, відповідачка сплатила виставлену заборгованість позивачем за послуги з централізованого теплозабезпечення до 10.07.2017 року, що підтверджується копіями фіскальних чеків № [NUMBER] від 03.10.2016 року, № [NUMBER] від 24.11.2016 року, № [NUMBER] від 28.02.2017 року, № [NUMBER] від 06.07.2017 року, № [NUMBER] від 10.07.2017 року (а.с. 32-38). Враховуючи вищезазначене та копії фіскальних чеків, наявні в матеріалах справи, які свідчать про те, що зобов'язання з оплати послуг з надання централізованого теплозабезпечення перед КП «Тепло» відповідачкою [PERSON] виконані в повному обсязі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в цій частині. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору в розмірі 1600 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Суд установив, що відповідно до довідки до акту огляда МСЕК № 266478 від 26 квітня 2017 року [PERSON] є інвалідом II групи по зору (а.с. 39). Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Анологічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 703/686/15-ц. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в стягненні з відповідачки на користь позивача судового збору в розмірі 1600 грн.

Outcome: dismissed