Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

06.06.2011 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору № 3001.40809 від 03.10.2008 року у сумі 167826,93 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказував, що між позивачем та відповідачем по справі [PERSON] 03 жовтня 2008 року був укладений кредитний договір № 3001.40809, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 70000 грн. із сплатою 30% річних відсотків та кінцевим терміном повернення до 03.10.2011 року. В забезпечення виконання зобовязання [PERSON] між позивачем, відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, за якими останні відповідають за виконання зобовязань [PERSON] як солідарні боржники. Станом на 15.04.2011 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором склала 167826,93 грн. В звязку з ухиленням [PERSON] від виконання зобов»язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. 17 березня 2014 року відповідачі звернулися до суду із зустрічними позовами про визнання договору поруки недійсним та зміну умов договору, які за заявами представників відповідачів ухвалами суду від 10 грудня 2014 року та 07 квітня 2015 року залишені без розгляду. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність на підставі наданих матеріалів справи та зменшити нараховану Банком пеню, оскільки вона неспівмірна з основною заборгованістю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову ПАТ «ПроКредит Банк» та просила відмовити у його задоволенні. Вказувала на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог до [PERSON] та [PERSON], які є поручителями за кредитним договором, у звязку із порушенням банком вимог діючого законодавства щодо строків предявлення до поручителів вимог за кредитним договором. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та дату судового розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 3001.40809, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 70000 грн. із сплатою 30% річних відсотків із кінцевим терміном повернення до 03.10.2011 року. В забезпечення виконання зобовязання [PERSON] між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки, за якими останні відповідають за виконання зобовязань [PERSON] як солідарні боржники. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Відповідачем [PERSON] не виконані взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, у звязку із чим станом на 15.04.2011 року її заборгованість за кредитним договором склала 167826,93 грн. Загальна заборгованість складається з заборгованості по кредиту 64909,85 грн., заборгованості по відсоткам 28094,51 грн. та пені 74822,57 грн. Суд вважає, що зазначений в позові розмір штрафних санкцій (пені) за договором в розмірі 74822,57 грн. не співмірний із сумою заборгованості за кредитним договором, а відтак вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір штрафних санкцій до 20000 грн. Визначаючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON], суд виходить з принципів розумності та справедливості, передбаченими ст. 3 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 113004,36 грн. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 статті 559 ЦК України \~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В судовому засіданні доведено, що позивачем пропущено строк для звернення із вимогою до поручителів про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, оскільки 17 грудня 2009 року Банк предявив до [PERSON], яка є основним боржником, вимогу про повне дострокове погашення кредиту, але тільки 06 червня 2011 року звернувся до суду із відповідним позовом, порушивши встановлений законом шестимісячний строк. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд також бере до уваги правову позицію, що закріплена у частині другій листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року № 10-1393/0/4-12. На підставі викладеного, суд вважає, що доведені підстави для відмови ПАТ «ПроКредит Банк» у задоволенні вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial