Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

06 березня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить суд: встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити їй у користування житлову кімнату, площею 11,1 кв.м.; виділити в користування відповідача житлову кімнату, площею 8,5 кв.м.; а інші приміщення квартири [ADDRESS] : житлову кімнату, площею 15,7 кв.м., коридор, площею 6,7 кв.м., ванну кімнату, площею 3,6 кв.м., вбиральню, площею 0,9 кв.м., кухню, площею 6,2 кв.м. - залишити в їх спільному користуванні; зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні 1/2 (одною другою) частиною вказаної квартири. Такі вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що на праві приватної власності їй належить 1/2 (одна друга) частина квартири [ADDRESS] . Позивачка зазначила, що іншим співвласником квартири, якому належить 1/2 (одна друга) частина вказаної квартири є [PERSON] . Згідно з доводами [PERSON] з грудня 2014 року вона не має можливості розпоряджатися своєю часткою квартири, оскільки відповідач не впускає її у цю квартиру, не дає їй ключ до вхідних дверей, що позбавляє її доступу до вказаного житла. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що пропонувала [PERSON] замінити вхідний замок у дверях та відшкодувати йому вартість замка. Однак відповідач категорично відмовився від будь-яких пропозицій. Жодної згоди щодо визначення порядку користування приміщеннями квартири між нею і [PERSON] не досягнуто. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що вказана квартира розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат, житловою площею 35,3 кв.м., а загальна площа квартири становить 54,5 кв.м. Оскільки житлова кімната, площею 15,7 кв.м., є прохідною кімнатою до кухні, що перешкоджає фактичному виділенню даної житлової кімнати будь-кому із співвласників даної квартири, то позивачка вбачає підстави для залишення даної кімнати у спільному користуванні сторін. Заявлені позовні вимоги [PERSON] також обґрунтовує проживанням з нею та перебуванням на її утриманні спільної з відповідачем дитини - [PERSON] , [INFO] , та за таких обставин, враховуючи інтереси дитини, вважає за необхідне виділити їй у користування житлову кімнату більшою площею - 11,1 кв.м., а [PERSON] - іншу житлову кімнату, меншою площею - 8,5 кв.м. Позивачка також вказала, що вона зверталася до Кузнецовського МВ УМВС у Рівненській області з метою вирішення конфлікту, який в неї виник з [PERSON] з приводу поділу квартири. У поясненнях, наданих працівникам міліції, відповідач підтвердив ненадання їй ключа від вхідних дверей квартири, мотивуючи це наявністю у нього лише одного ключа. Викладеними обставинами [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, необхідність встановлення порядку користування спірною квартирою у зв`язку з відсутністю згоди відповідача вирішити це питання в добровільному порядку, а також підтверджує створення [PERSON] для неї перешкод у користуванні належною їй на праві приватної власності 1/2 частиною квартири та наявність підстав для захисту в судовому порядку порушеного відповідачем її права приватної власності на житло. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги і просила суд їх задоволити. Згідно з доводами позивачки [PERSON] вона не має доступу до квартири [ADDRESS] , 1/2 (одна друга) частина якої належить їй на праві приватної власності та в якій вона зареєстрована разом із малолітньою дочкою - [PERSON] , [INFO] . Позивачка пояснила, що [PERSON] одноособово заволодів ключами від дверних замків вказаної квартири і не бажає надати їй дублікати ключів та не дає змоги їй самостійно виготовити дублікати ключів. Таким чином, відповідач створює їй перешкоди в користуванні зазначеною квартирою. [PERSON] зазначила, що [PERSON] проживає у вказаній квартирі разом із своєю дружиною (на той час - дівчиною, з якою зустрічався). Під час здійснення виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року про поділ спільного майна подружжя, вона разом із державним виконавцем та двома понятими потрапила до цієї квартири з метою забрати свої речі. Зі слів позивачки слідує, що відповідач відчинив для них вхідні двері, проте замки у міжкімнатних дверях до однієї житлової кімнати, яка має більшу площу, - спальні, а також до ванної кімнати та туалету були зачинені. На її вимогу дати їй ключ від вхідних дверей квартири, або дубліката ключа, щоб мати доступ до цієї квартири, [PERSON] відповів категоричною відмовою, пояснивши це тим, що він не може впустити у квартиру чужу людину. Присуджених речей не змогла забрати (подушки та іграшки були відсутні, кований карниз, набір посуду на шість персон, набір тарілок для мікрохвильової печі, телевізор були замінені на інші). Станом на теперішній час, як вказала [PERSON] , відповідач [PERSON] не надав їй ключів від дверних замків квартири [ADDRESS] чи їх дублікатів. 08 квітня 2015 року в суд надійшли письмові заперечення [PERSON] проти позову [PERSON] . Із змісту письмових заперечень слідує, що відповідач повністю заперечує позовні вимоги [PERSON] , вважає їх безпідставними і недоведеними та просить суд відмовити в їх задоволенні. Згідно з доводами [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності йому і позивачці по 1/2 (одній другій) частині кожному. За таких обставин, з врахуванням рівності часток сторін у цій квартирі, на переконання відповідача, виділення йому в користування за запропонованим у позові варіантом меншої житлової площі в порівнянні із [PERSON] , створюватиме неправомірні переваги одного співвласника перед іншим. При цьому зазначив, що проживання із позивачкою їх спільної дитини не є законодавчо встановленою підставою для обмеження його в праві власності. [PERSON] заперечує наявність між ним і [PERSON] будь-яких спорів з приводу користування цим житлом. Вказав, що у зазначеній квартирі він не проживає протягом приблизно півроку, а позивачка - протягом двох років. Кожен з них має нові сім`ї, що унеможливлює їх спільне проживання у квартирі [ADDRESS] . Згідно з доводами відповідача [PERSON] виселилась із цього житла з власної ініціативи і на сьогоднішній день у квартирі відсутні її речі. Більше того, як зазначив відповідач, після розірвання їх шлюбу та поділу спільного сумісного майна вони дійшли згоди щодо продажу належної їм квартири з подальшим розподілом між ними отриманих коштів. Так, на виконання такої домовленості в січні 2015 року він і [PERSON] звернулись до агентства нерухомості «Перспектива» із заявами про продаж належної їм квартири. У поданих запереченнях проти позову [PERSON] зауважив, що він ніколи не чинив позивачці перешкод у користуванні квартирою. Після розірвання укладеного з ним шлюбу [PERSON] ні разу не виявила бажання проживати у даному житлі, а лише декілька разів приходила для того, аби забрати свої речі. Проте жодного разу не казала йому, що має намір проживати у даному житлі. Свої заперечення відповідач обґрунтовує також ненаданням позивачкою жодного належного доказу в підтвердження обставин створення ним перешкод для користування квартирою та викладенням нею ситуації щодо звернення до Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області у вигідному для неї ракурсі. При цьому [PERSON] зазначив, що насправді того дня [PERSON] прийшла до квартири і без будь-яких перешкод з його боку потрапила до вказаного житла. Увійшовши в квартиру, вона почала вимагати від нього віддати їй ключі від вхідних дверей, на що він їй відмовив, так як такий ключ у нього в наявності був лише один. Якби він віддав би цей ключ позивачці, то тоді сам не зміг би потрапити до житла, в якому на той час проживав і де знаходились усі його речі. Інших вимог [PERSON] до нього не заявляла, в тому числі й не ставила питання щодо можливості виготовлення дубліката такого ключа, так само як і не вела мови про своє бажання на подальше проживання у квартирі. За таких умов, відповідач вважає свої дії в той день абсолютно правомірними і такими, що не можуть трактуватися як чинення з його боку перешкод для позивачки в користуванні квартирою. З огляду на вказані обставини, [PERSON] просить відмовити в задоволенні заявлених до нього позовних вимог [PERSON] про встановлення порядку користування вказаною квартирою та усунення перешкод у користуванні цим житлом. У судовому засіданні [PERSON] не визнав позову [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод в її користуванні, зазначивши, що не чинив позивачці перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , працівники міліції, які прибули за викликом [PERSON] , не мали до нього претензій. На той час, як вказав відповідач, він проживав у вказаній квартирі і мав їхати на роботу, тому не міг віддати позивачці єдиного ключа від замка на вхідних дверях до квартири, інакше б не зміг би потрапити в квартиру. У наданих суду поясненнях [PERSON] підтвердив, що коли [PERSON] прибула за речами, то замок у дверях до однієї житлової кімнати був ним зачинений з власної волі без згоди на це позивачки, бо там перебували його речі. Пояснив, що присуджені для [PERSON] речі перебувають у квартирі [ADDRESS] . Частину з них позивачка не забрала, бо від деяких з них вона відмовилась, а деякі необхідно було спочатку розібрати. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він погоджується надати позивачці ключі від дверних замків вказаної квартири для виготовлення дублікатів. Проте в подальшому після оголошення в судовому засіданні перерви для добровільного вирішення сторонами вказаного спору відповідач не надав [PERSON] згідно з її поясненнями ключі від дверних замків квартири [ADDRESS] для виготовлення дублікатів і в подальшому за викликом суду в судові засідання не прибув. Оскільки відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи, та не надав суду жодних заяв чи клопотань, з врахуванням відсутності заперечень зі сторони позивачки, суд відповідно до ч.4 ст.169 і ч.1 ст.224 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, в результаті чого постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, суд дослідив і оцінив показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , письмові докази справи в їх сукупності та взаємозв`язку та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод в її користуванні підлягає задоволенню. Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах та правових підставах. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2013 року, прийнятим у справі №565/1294/13-ц, яке набрало законної сили 22 жовтня 2013 року, розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , що зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 06 листопада 2005 року, актовий запис №326; залишено неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , проживати з матір`ю [PERSON] до досягнення дитиною чотирнадцяти років; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (одної третьої) частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 червня 2014 року у справі №565/1916/13-ц в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] та про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , - скасовано; відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] його особистою приватною власністю; зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] як в об`єкті права спільної сумісної власності подружжя задоволено; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] як в об`єкті права спільної сумісної власності подружжя; в іншій частині рішення суду залишено без змін. Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30418566, сформований реєстраційною службою Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 03 грудня 2014 року, підтверджує факт реєстрації реєстраційною службою Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 03 грудня 2014 року, номер запису про право власності - 7929093, права приватної власності [PERSON] на 1/2 (одну другу) частку трикімнатної квартири [ADDRESS] . Місце проживання сторін та їх спільної малолітньої дитини - дочки: [PERSON] , 2006 року народження, зареєстровано в квартирі [ADDRESS] , що слідує із довідки ЖЕД №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №1113 від 15 травня 2015 року. Висновок старшого дільничного інспектора Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції Кришка Ю.Ю. від 05 грудня 2014 року свідчить, що 04 грудня 2014 року о 10 год. 00 хв. між [PERSON] і [PERSON] виник конфлікт через розподіл квартири [ADDRESS] . Опитаний з даного приводу [PERSON] пояснив, що він не може надати ключ від вхідних дверей своїй колишній дружині в зв`язку з тим, що він у нього один. Із письмових заяв [PERSON] від 12 січня 2015 року і [PERSON] від 20 січня 2015 року, адресованих директору АН «Перспектива» Шевчуку О.О., що були додані відповідачем до письмових заперечень, вбачається, що сторони мали намір продати квартиру [ADDRESS] . У наданих у судовому засіданні показаннях свідок [PERSON] зазначила, що зимою 2015 року вона була залучена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області Солодким Д.Д. під час примусового виконання виконавчого листа Кузнецовського міського суду Рівненської області №565/1916/13-ц від 05 червня 2014 року про поділ майна. Згідно з показаннями свідка [PERSON] . [PERSON] не змогла забрати всі присуджені їй речі, оскільки їх не було в наявності або вони були замінені (кований карниз на пластиковий, плазмовий телевізор на звичайний, плитка, пральна машина, стінка була розукомплектована). Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] . Так, відповідач не надав позивачці ключів від дверних замків на вхідних дверях до квартири і міжкімнатних дверях квартири позивачці. На прохання [PERSON] надати їй ключі до квартири [PERSON] відмовив, пояснивши, що ключ у нього лише один і дублікат він не зробить, оскільки йде на 16 год. 00 хв. на роботу. Позивачка заперечувала цю обставину і зазначала про заміну відповідачем замка на вхідних дверях квартири і наявність в нього 5 ключів від нового замка. Замки у міжкімнатних дверях до спальні, ванної кімнати і туалету були зачинені. Згідно з показаннями свідка [PERSON] вона була залучена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області Солодким Д.Д. понятою під час примусового виконання виконавчого листа Кузнецовського міського суду Рівненської області №565/1916/13-ц від 05 червня 2014 року про поділ майна. Свідок [PERSON] зазначила, що їй відомо про те, що квартира [ADDRESS] була поділена між сторонами в судовому порядку по 1/2 (одній другій) частині кожному. Однак [PERSON] перешкоджає [PERSON] в користуванні вказаною квартирою, не впускає її та не дає ключів від дверних замків цієї квартири. Вільного доступу до зазначеної квартири позивачка не має, вона змогла зайти в це житло лише разом з понятими і державним виконавцем та за згодою і домовленістю із відповідачем. Однак, навіть, тоді [PERSON] не мала доступу до спальні, ванної кімнати і туалету, оскільки двері до цих приміщень були зачинені на замки, а ключів від них у позивачки в наявності не було. Свідок [PERSON] вказала, що на прохання позивачки у присутності працівників міліції [PERSON] не надав їй ключів від дверних замків цієї квартири, присуджені [PERSON] речі замінив на інші (телевізор, посуд, пральну машину). Вказані показання свідків: [PERSON] і [PERSON] , зазначені письмові докази та судові рішення підтверджують обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод в її користуванні. Таким чином, із сукупності доказів справи судом встановлено, що відповідач створив перешкоди позивачці як власниці 1/2 (однієї другої) частини квартири [ADDRESS] в користуванні своїм нерухомим майном. [PERSON] не має вільного доступу до вказаної квартири. До теперішнього часу [PERSON] не надав позивачці ключів від дверних замків цієї квартири або їх дублікатів. Такі дії відповідача спростовують його заперечення проти позову [PERSON] та вказують на недостовірність пояснень [PERSON] , наданих суду на початку судового розгляду справи. Отже, право власності [PERSON] на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] підлягає судовому захисту від порушень зі сторони [PERSON] шляхом встановлення порядку користування зазначеною квартирою. Позов [PERSON] до [PERSON] є обґрунтованим. У даному випадку наявні підстави для встановлення наступного порядку користування квартирою [ADDRESS] : виділити в користування [PERSON] житлову кімнату, площею 11,1 кв.м.; виділити в користування [PERSON] житлову кімнату, площею 8,5 кв.м.; а інші приміщення цієї квартири: житлову кімнату, площею 15,7 кв.м., коридор, площею 6,7 кв.м., ванну кімнату, площею 3,6 кв.м., вбиральню, площею 0,9 кв.м., кухню, площею 6,2 кв.м. - залишити в спільному користуванні [PERSON] і [PERSON] . Встановлення такого порядку користування зазначеною квартирою не порушує прав відповідача та є справедливим з огляду на те, що малолітня дитина сторін: дочка - [PERSON] , [INFO] , рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2013 року залишена на проживання з матір`ю - [PERSON] до досягнення дитиною чотирнадцяти років і місце її проживання зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , тобто вона також як її батьки - співвласники цієї квартири має право користування цим житлом. Окрім цього, суд врахував, що житлова кімната, площею 15,7 кв.м., є прохідною кімнатою до кухні, що підтверджується технічним паспортом на квартиру, виготовленим комунальним підприємством «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» 26 листопада 2014 року. За таких обставин, вказане житлове приміщення, яке не є ізольованим, не може бути виділеним ні [PERSON] , ні [PERSON] , а має залишитися у їх спільному користуванні. Створені [PERSON] перешкоди у здійсненні позивачкою права користування 1/2 (однією другою) частиною даної квартири слід усунути шляхом покладення на відповідача зобов`язання не чинити таких перешкод. Правовими підставами для прийняття цього рішення суду є наступні норми права, які суд застосував при вирішенні даного спору сторін. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Сттатею 155 ЖК Української РСР визначено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частинами 1, 2 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою . Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Отже, з наведених підстав позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод в її користуванні необхідно задоволити. З врахуванням встановлених обставин, на підставі ч.ч.1, 4 ст.41 Конституції України, ст.ст.150, 155 ЖК Української РСР, ст.317, ч.1 ст.319, ч.ч.1, 2 ст.321, ч.ч.1-3 ст.358, ч.1 ст.383 ЦК України,

Outcome: approved