Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

05 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 23 листопада 1976р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04.10.2016р. о 19 год. 24 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав вимоги заяви та просив задовольнити. Пояснив, що заінтересована особа є інвалідом другої групи. У нього загострення психічного розладу. Конфліктує з батьком, агресивний. Він є небезпечним для оточуючих і себе. Заінтересована особа [PERSON] заперечував проти задоволення заяви та просив відмовити. Пояснив, що батько недбайливо та неохайно ставиться до будинку і на фоні цього у них виникають конфлікти. Він постійно вбирає після батька. Захисник [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви і просив відмовити. Прокурор Лихолат Б.Д. заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що підстави для госпіталізації відсутні. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що 04.10.2016р. о 19год. 24хв. [PERSON] був госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради за направленням фельдшера Лотаков лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого загострення галюцинаторної параноїдної симптоматики. Не спить, тривожний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа пояснив, що здатний сам себе обслуговувати, не несе небезпеку для себе і оточуючих. В момент надання пояснень, не виявляв явної неадекватності, поводив себе спокійно, чітко висловлював свою думку. В судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що [PERSON] безпорадний і не здатний самостійно задовольнити основні свої життєві потреби. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав для її примусової госпіталізації не вбачається.

Outcome: dismissed