Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

05.10.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №235/033 від 29.09.2011 року, яка станом на 09.09.2016 року становить 411\~254,10 грн. Ухвалою суду від 03.04.2017 року провадження у справі щодо відповідача [PERSON] було закрито на підставі ст.205 ч.1 п.1 ЦПК України, оскільки останній помер 25.04.2015 року, а цивільна справа, сторонами якої на час пред'явлення позову є померлі особи, розглядатися не може. Продовжуючи судове провадження в частині позову до [PERSON] суд прийшов до висновку про безпідставність предявлених позовних вимог. Так згідно позову банк просить про стягнення заборгованості, зазначаючи про те, що 29.092011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №235/033, за яким останній отримав в кредит грошові кошти в сумі 172340 грн. та зобовязався повернути їх зі сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах визначених договором. В якості забезпечення виконання боржником кредитних зобовязань був укладений договір поруки №235/033-П від 29.09.2011 року, за яким поручителем виступила [PERSON]. Видача банком кредиту підтверджується меморіальним ордером №154051191 від 29.09.2011 року та випискою по особовому рахунку за 29.09.2011 року. Однак боржник свої кредитні зобовязання не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 09.09.2016 року становить 411\~254 грн., де заборгованість за кредитом 159\~985,43 грн., за відсотками 141\~107,22 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 39\~348,21 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 49\~175,83 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 9\~672,64 грн. та за відсотками 11\~964,77 грн. Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд постановити рішення про стягнення вказаної заборгованості. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, зазначивши у п.4 позову прохання про розгляд справи у його відсутності. Інший представник [PERSON] у судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позові наполягав. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову в частині вимог, предявлених до його довірительки, заперечував, пославшись на наявність іншого судового рішення, яким в задоволені аналогічного позову банка до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, визначеної станом на 18.09.2013 року, вже було відмовлено. Просив суд в позові відмовити. Суд, вислухавши представника відповідачки, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, предметом позову у даній справі є стягнення з поручителя [PERSON], як солідарного боржника, кредитної заборгованості за договором кредиту №235/033 від 29.09.2011 року, укладеним між ПАТ Укрсоцбанк» та [PERSON], яка згідно наданого розрахунку станом на 09.09.2016 року становить 411\~254 грн., де заборгованість за кредитом 159\~985,43 грн., за відсотками 141\~107,22 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 39\~348,21 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 49\~175,83 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 9\~672,64 грн. та за відсотками 11\~964,77 грн. З копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23.07.2014 року вбачається, що предметом судового розгляду були позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за тим же самим кредитним договором №235/033 від 29.09.2011 року, яка станом на 18.09.2013 року становила 193\~343,70 грн. Вказаним рішенням суду позов було задоволено та зазначена заборгованість стягнута солідарно з обох відповідачів. Судове рішення щодо [PERSON] оскаржене не було та набрало законної сили 05.08.2014 року, а щодо [PERSON] було оскаржено останньою та переглянуто Апеляційним судом Донецької області з постановленням нового рішення. Так, згідно копії рішення Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2016 року вищевказане рішення Краматорського міського суду від 23.07.2014 року в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №235/033 від 29.09.2011 року було скасовано та у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] відмовлено. Підставою відмови в позові став висновок апеляційного суду про те, що договір поруки на час звернення банку до суду 06.11.2013 року з вимогами про стягнення кредитної заборгованості є припиненим та позовні вимоги до поручителя предявлені поза межами строку, передбаченого ст.559 ч.4 ЦК України. Дане рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту його проголошення та оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не було. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи те, що предметом вищевказаного позову була заборгованість станом на 18.09.2013 року, а за новим позовом позивачем розрахована та предявлена кредитна заборгованість станом на 09.09.2016 року, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі за п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Разом з тим, даний позов предявлений ПАТ «Укрсоцбанк» до поручителя [PERSON] ігноруючи обставини, вже встановлені рішенням Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2016 року, тобто в порушення положень ст.61 ч.3 ЦПК України, у звязку з чим є безпідставним та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», у звязку з прийняттям рішення про відмову в позові, судові витрати, понесені позивачем при звернені до суду у виді оплаченого судового збору в сумі 6168,81 грн. (а.с.1), йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed