Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

05.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . 11 листопада 2020 року в будинку [ADDRESS] сталося залиття квартири [NUMBER] . В цей же день він звернувся до КП БМР ЖЕК № 1, з метою фіксації подій, які сталися. 11 та 12 листопада 2020 року були здійснені огляди, на підставі яких був складений акт від 13 січня 2021 року, однак у зв`язку із пандемією СОVID-19 акт був завірений лише 13 січня 2021 року. 13.01.2021 року комісією та в присутності представника квартири [NUMBER] [PERSON] був складений Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого, холодного водопостачання або водовідведення, про те, що 11 листопада 2020 року в будинку [ADDRESS] трапилось залиття. В ході візуального огляду квартири [NUMBER] , яка розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового багатоквартирного будинку та зі слів власника у присутніх осіб встановлено наступне: «Коридор, стеля пофарбована водними сумішами (біла крейда) в наявності відшарування обштукатурення на стику залізобетонних плит 8-0,13 м2; сухі плями 8- 1,5 м2. Над проходом між санвузлом і стіною житлової кімнати влаштована підвісна кладова у вигляді шафи, яка розташована зверху (стеля) на шпалерах темні сухі плями 8-1,5 м2, стіна зі сторони санвузла обклеєна шпалерами, в наявності сліди залиття у вигляді коричневих, темних, сухих, плям 8-до 1,2 м2. Пошкоджено плінтус (дерев`яний), який прилягає до стіни сан-вузла. Зі слів слюсаря-сантехніка під час залиття одразу вдалося потрапити в кв. [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [ADDRESS] , а на наступний день в кв. [NUMBER] . Із побаченого комісія зробила висновок про наступне: Вірогідно залиття сталося з кв. [ADDRESS] по причині недбалості або халатності мешканців при користуванні побутовими приладами (пральними машинами) або санітарно-технічними приладами. Висновки зроблені на підставі оглядів 11, 12 листопада 2020 року. Таким чином, вказаним актом про залиття квартири встановлено, що залиття його квартири відбулося з вини відповідача, як власника та користувача квартири [ADDRESS] , оскільки джерело протікання води до квартири позивача мало початок з квартири відповідача. Тому, відповідач в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду, однак, він не бажає відшкодовувати її. Розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , на його думку складає - 2500 грн. Тому, просив стягнути з [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] , на користь [PERSON] , відшкодування в наслідок залиття квартири в розмірі 2500 грн. та судові витрати по справі. 14.04.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 18.06.2021 року відповідач [PERSON] подав заперечення на позов, в якому зазначив, що позов не визнає в повному обсязі та надає наступні пояснення. 11.11.2020 року відбулося залиття належної позивачу квартири [ADDRESS] . Працівниками КП БМР ЖЕК-1 було встановлено, що залиття сталося з вище розташованої квартири [NUMBER] . Відповідно до акту про залиття від 13.01.2021року комісія встановила, що залиття сталося по причині недбалості або халатності мешканців квартири [NUMBER] . Обстеження квартири № [NUMBER] проведено не було, акт про залиття був складений через півтора місяця після залиття, а відтак висновок не містить інформації про стан сантехнічного обладнання на момент подій, які є предметом дослідження у цій справі. Належних доказів, які б підтверджували, як сам факт залиття, так і його вину, позивачем не надано. Акт про залиття не доводить його вини і складений без дотримання вимог, встановлених Правилами утримання будинків та прибудинкових територій, оскільки в ньому не зазначені причини залиття та результати обстеження сантехнічного обладнання його квартири. Насправді сантехнічне обладнання у квартирі № [NUMBER] справне, слідів залиття виявлено не було, а відтак невідомо, звідки взялася вода у квартирі позивача. Для участі в огляді квартири позивача його не запрошували. Позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен зокрема довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; вину завдавача шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, а відповідач, якщо він заперечує проти позову, - відсутність вини у завданні шкоди. Тому, виходячи з вищенаведеного, він вину не визнає та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України). Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та є власником вказаної квартири, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6-9). 11.11.2020 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом комісії ЖЕК-1 від 13.01.2021 року (а.с. 10), в якому зазначено, що вірогідно залиття квартири [ADDRESS] по причині недбалості або халатності мешканців при користуванні побутовими приладами (пральними машинами) або санітарно-технічними приладами. За висновками комісії, 11 листопада 2020 року у квартирі [ADDRESS] трапилось залиття. В ході візуального огляду квартири, яка розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового багатоквартирного будинку та зі слів власника та присутніх осіб встановлено наступне: «Коридор, стеля пофарбована водними сумішами (біла крейда) в наявності відшарування об штукатурення на стику залізобетонних плит 8-0,13 м2; сухі плями 8- 1,5 м2. Над проходом між санвузлом і стіною житлової кімнати влаштована підвісна кладова у вигляді шафи, яка розташована зверху (стеля) на шпалерах темні сухі плями 8-1,5 м2, стіна зі сторони санвузла обклеєна шпалерами, в наявності сліди залиття у вигляді коричневих, темних, сухих, плям 8-до 1,2 м2. Пошкоджено плінтус (дерев`яний), який прилягає до стіни сан-вузла. Зі слів слюсаря-сантехніка під час залиття одразу вдалося потрапити в кв. [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [ADDRESS] , а на наступний день в кв. [NUMBER] . Із побаченого комісія зробила висновок про наступне: вірогідно залиття сталося з квартири [ADDRESS] по причині недбалості або халатності мешканців при користуванні побутовими приладами (пральними машинами) або санітарно-технічними приладами. Інженерні будинкові комунікації, які проходять в квартирах [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] в справному технічному стані. Висновки зроблені на підставі оглядів 11, 12 листопада 2020 року. На час складання акту нові залиття відсутні. Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт. Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності. Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі. Недоговірна відповідальність виникає лише у разі завдання шкоди неправомірними діями правопорушника (частина 1 статті 1166 ЦК). Таким чином, протиправний характер діяння є універсальною типовою умовою цивільно-правової відповідальності. Якщо порушуються цивільні відносини, які виникають на підставі будь-яких юридичних фактів, крім договору (відповідно при недоговірній відповідальності), протиправним визнається діяння особи, що порушує заборони, а також прямі приписи певної поведінки учасників правовідносин, встановлені в нормах права. Юридичною підставою для відшкодування майнової шкоди законодавцем передбачено наявність таких складових елементів у їх сукупності: протиправну поведінку особи; настання шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням шкоди; вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди. Відповідач заперечуючи вимоги позивача, зазначає, що при складанні акту про залиття від 13.01.2021 року комісія встановила, що залиття сталося по причині недбалості або халатності мешканців квартири [NUMBER] , однак, обстеження квартири відповідача проведено не було та акт про залиття був складений через півтора місяця після залиття, а відтак висновок не містить інформації про стан сантехнічного обладнання на момент подій, які є предметом дослідження у цій справі. Крім того, належних доказів, які б підтверджували як сам факт залиття, так і його вину, позивачем не надано. Акт про залиття не доводить вини відповідача і складений без дотримання вимог, встановлених Правилами утримання будинків та прибудинкових територій, оскільки в ньому не зазначені причини залиття та результати обстеження сантехнічного обладнання квартири відповідача. Так, відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року № 927/11207, у разі залиття квартир складається акт згідно Додатку № 4, який має містити, в тому числі, відомості щодо зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної, їх підписів чи відмови підписувати складений акт з певних причин. Із зазначеного вище у рішенні акту, вбачається, що він складений комісією у складі трьох представників ЖЕК-1 щодо залиття квартири [ADDRESS] , яке відбулось 11.11.2020 року, у ньому зазначено перелік пошкодженого у квартирі майна, висновки комісії і рекомендації та він підписаний членами комісії. Разом з тим, в акті зазначено причину залиття квартири [NUMBER] , як припущення, а саме - вірогідно залиття сталося з квартири [ADDRESS] по причині недбалості або халатності мешканців при користуванні побутовими приладами (пральними машинами) або санітарно-технічними приладами, та в акті відсутній підпис чи відмова його підписувати з певних причин, саме власником квартири № [NUMBER] . Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Ст.12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 81 ЦПК України, згідно якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення про справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Позивачем не надано до суду достатніх доказів, які у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, в томі числі не доведено протиправну поведінку відповідача, настання шкоди у заявленому розмірі та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та настанням шкоди, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Згідно із ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у позові відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed