Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

06.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 17833 грн 21 коп. та виселення відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого жилого приміщення. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі проживають у зазначеній квартирі без правових підстав, при цьому тривалий час вони не сплачують за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим підлягають виселенню. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Він просив не виселяти відповідачів з квартири, одночасно запевнив суд, що розрахується з позивачем у повному обсязі до 01.10.2016 року. Інші відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі спеціального ордеру від 03.03.2003 року № 15 відповідач [PERSON], разом із членами своєї сім'ї, вселилася в кімнату № 93/1-2-3-4 гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. На той час сім'я відповідача [PERSON] складалася з 4 осіб і зайняла в Гуртожитку чотири кімнати загальною житловою площею 90.55 м2 (а. с. 11-14, далі - Гуртожиток). На час вселення Гуртожиток належав ПТУ № 18 міста Чернігова, правонаступником якого є позивач. 31.10.2012 року Комісією з майнових питань підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України було ухвалено рішення про надання дозволу на зміну статусу частини Гуртожитку на житловий будинок, що знаходиться на балансі позивача (а. с. 16, 17, 51). Після реконструкції і прийняття житлового будинку в експлуатацію, рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 27.12.2012 року № 365 житловому будинку присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] На теперішній час відповідачі проживають без реєстрації в квартирі № 101 цього будинку, яка складається з чотирьох житлових кімнат і має загальну площу 95.6 м2, з них 62.6 м2 - житлової площі (а. с. 17-20, 25-27, далі - Квартира). В силу положень статті 58 Житлового кодексу Української РСР єдиною підставою для вселення в жиле приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду є ордер, який надається на підставі рішення виконавчого комітету місцевої ради. Відповідачі ордер на вселення в Квартиру не отримували, договір оренди Квартири з позивачем не укладали. За таких обставин вважається, що відповідачі право на проживання в Квартирі не набули, що є безумовною підставою для їх виселення із Квартири без надання іншого жилого приміщення. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Будучи фактичними мешканцями Квартири відповідачі споживають житлово-комунальні послуги, що їх надає позивач, проте жодного разу за вказані послуги не сплачували. Як випливає з розрахунку позивача (а. с. 6), за період з квітня 2013 року по березень 2016 року включно, сума заборгованості за спожиті відповідачами житлово-комунальні послуги становить 17833 грн 21 коп., що є підставою для її стягнення з відповідачів у солідарному порядку. Позивачем пред'явлено позов, що складається з вимоги немайнового характеру (виселення відповідачів з квартири) та вимоги майнового характеру (стягнення заборгованості). Виходячи з приписів статті 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом позивач повинен був сплатити і фактично сплатив судовий збір у сумі 2756 грн /1378 х 2/. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню в повному обсязі шляхом стягнення з відповідачів по 918 грн 66 коп. з кожного /2756 : 3/. Таким чином, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial