Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

06 січня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в сумі 5896 грн. 54 коп. Обґрунтовано позов тим, що [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.09.2007, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому змінювався. Однак, взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позичальник належним чином не виконував, в наслідок чого утворилася заборгованість, яка у добровільному порядку не погашена. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємці які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . 21.07.2020 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачами ніяких дій не було виконано. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачі відзив на позов не подали. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11 вересня 2007 року [PERSON] став клієнтом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» та підписав заяву (а/с 42), згідно якої отримала кредит в сумі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки між банком та [PERSON] було укладено договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено позивачем, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату смерті позичальника утворилася заборгованість в сумі 5896 грн. 54 коп. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за вказаним договором становить 5896 грн. 54 коп., до якої входить: 5896 грн. 54 коп. - заборгованість за тілом кредита (а.с 8-10, 11-13, 14-15). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 61). Відповідно до інформації Другої чернігівської державної нотаріальної контори, щодо майна після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 151/2019 (зареєстровано в реєстрі за № 4-956) за заявою про прийняття спадщини за законом від [PERSON] , сина спадкодавця. Свідоцтво про право на спадщину видано 27 травня 2019 року Також, у спадковій справі є заява про відмову від прийняття спадщини за законом від [PERSON] , дружини спадкодавця. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріуса не зверталися. (а/с 94-111). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 608 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1219 Цивільного кодексу України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно ст. 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З наданої нотаріусом інформації вбачається, що свідоцтво про право на спадщину відповідачу не видавалось. Між тим, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком. При цьому, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Також, наявність заборгованості за договором відповідачем не спростована. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 175/4367/15-ц (провадження № 61-6747св18). Таким чином, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, на день його смерті утворилася заборгованість за договором, яка не була погашена спадкодавцем, враховуючи, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, а отже в силу ст. 1218 Цивільного кодексу України прийняв не лише права, а й обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором згідно розрахунку підлягають задоволенню. Проте не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , оскільки остання відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, про що 13 лютого 2019 року подала заяву нотаріусу про відмову від прийняття спадщини. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial