Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

06.07.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив збільшити розмір аліментів та змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , визначивши аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.09.2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. У позові зазначено, що на даний час відповідач відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська ВК №25» в м. Харкові, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2020 року 57606,02 грн. Зазначаючи, що розмір аліментів, які стягнуто судом, не задовольняє потреби дитини у харчуванні, лікуванні, одязі тощо, а також те, що позивач не може самостійно утримувати дитину, так як на теперішній час не працює, отримує пенсію як малозабезпечена, [PERSON] вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 2500 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 07.07.2020 року в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач відзиву на позов не подав. У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що з червня 2018 року відбуває покаранні у Державній установі «Олексіївська ВК №25» в м. Харкові, там працює, на цей час його дохід складає 207 грн., інших джерел доходів, а також нерухомого майна, за рахунок якого можливо було б забезпечувати дитину, не має. Відповідач обізнаний про наявну заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини, однак борг погасити не має можливості. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 25.02.2020 року прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.09.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). В довідці державного виконавця від 06.05.2020 року визначено, що відповідач є платником аліментів, які стягуються у розмірі ј частини доходу, враховуючи 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, його щомісячний дохід варіюється від 174,20 грн. до 219,97 грн., розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 01.05.2020 року складає 57606,02 грн. (а.с. 9). Згідно з довідкою №757 від 26.02.2020 року, виданою Автозаводським УПСЗН, [PERSON] є отримувачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а. с. 8). У судовому засіданні встановлено, що відповідач з червня 2018 року відбуває покаранні у Державній установі «Олексіївська ВК №25» в м. Харкові, там працює, отримує щомісячний дохід від 174, 20 грн. до 219,97 грн., інших джерел доходів, а також нерухомого майна, за рахунок якого можливо було б забезпечувати дитину, не має. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 2 ст. 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В той же час, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що з відповідача стягується мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, на даний час відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, так як відбуває покарання у колонії, має незначний, мінливий дохід, в умовах ізоляції не може обрати роботу з більш високою оплатою праці, не має інших джерел доходів, за рахунок яких можливо забезпечити потреби неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed