Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

05.01.2017 позивач - заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадасту в Харківській області звернувся до суду з позовною заявою, якабула уточнена 28.03.2017, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, в якій вказав, що вивчивши інформацій, що надходить до Ізюмської місцевої прокуратури з місцевих органів державної влади та органів місцевого самоврядування встановлені порушення вимог чинного законодавства [PERSON] під час використання земельної ділянки державної форми власності (землі запасу) площею 24, 0 га, що знаходиться на території Комарівської сільської ради Ізюмського району Харківської області. 11.07.2003 між Ізюмською райдержадміністрацією та [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу площею 24, 0 га (рілля), що знаходиться на території Комарівської сільської ради Ізюмського району за межами населеного пункту, з метою створення селянського фермерського господарства вирощування сільськогосподарських культур. Вказаний договір оренди земельної ділянки 26.01.2004 зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмській районній філії Харківського регіонального центру державного земель кадастру за № 1. Строк дії договору оренди землі - 50 років. Пунктом 2.3. «Орендна плата» зазначеного договору оренди з передбачено, що орендна плата встановлюється - на рівні земельного податку становить в 2003 році 10, 46 за один га ріллі. Сума орендної плати в 2003 році за земельну ділянку площею 24, 0 га ріллі, становить 251, 04 грн. Загальна сума орендної плати на 2003 рік складає 251, 04 грн. В цьому ж пункті визначені випадки перегляду сторонами розміру орендної плати, серед яких - зміна ставки земельного податку та відповідно до коефіцієнту індексації грошової оцінки землі. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення перегляду та відповідальності за її несплату. Проте, всупереч вищезазначеним вимогам законодавства зміни до Договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати не вносились, додаткові угоди до договору оренди землі не укладались. Ізюмською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Харківській області під час проведення співбесід з платниками повідомлено, у тому числі і [PERSON] про необхідність внесення змін до діючих договорів оренди земельних ділянок та сплати орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. Ізюмською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Харківській області листами № 56/9/20-14-15-02-30 від 23.07.2015 та №5336/10/20-13-13-01 від 19.08.2016 про наявні підстави для перегляду розміру орендної плати за земельну ділянку також повідомлено і Ізюмську райдержадміністрацію. Разом з тим, на даний час [PERSON] продовжує використовувати земельну ділянку на підставі договору оренди земельної ділянки, відповідно якого орендна плата складає на рівні земельного податку і становить в 2003 році 10, 46 грн. за один га ріллі. Сума орендної плати в 2003 році за земельну ділянку площею 24, 0 га ріллі, становить 251, 04 грн. Загальна сума орендної плати на 2003 рік складає 251,04 грн. Згідно з листом Ізюмської районної ради Харківської області №01-31/412 від 29.09.2016 інформація щодо затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 24, 0 га (рілля), що розташована на території Комарівської сільської ради Ізюмського району Харківської області за межами населеного пункту, що перебуває у користуванні [PERSON] - відсутня. Водночас, ні [PERSON], ні Ізюмською райдержадміністрацією, ні Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області питанні внесення змін до вищезазначеного договору оренди землі не порушувалося. Таким чином, прокурор звертається до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як суб'єкта, уповноваженого розпоряджатися спірною земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення. Просить суд: Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 11.07.2003 між Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області та [PERSON], яким [PERSON] надана в оренду земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності із земель запасу площею 24, 0 га (рілля), що знаходиться на території Комарівської сільської ради Ізюмського району Харківської області за межами населеного пункту, з метою створення селянського фермерського господарства для вирощування сільськогосподарських культур, який зареєстрований 26.01.2004 в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмській районній філії Харківського регіонального центру державного земельного кадастру за № 1. Судовий збір стягнути з відповідачів за такими реквізитами: прокуратура Харківської області, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 35212041007171, код класифікації видатків бюджету - 2800.». Представник позивача - прокурор Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Козир М. В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надав заяву про розгляд справи без їх участі з урахуванням наданих пояснень. Представник Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області будучи належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися без поважних причин, відповідач не надав відзив. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачу Ізюмській районної державній адміністрації Харківській області направлялися повістки, які відповідач отримувала. Зазначене свідчить, що відповідач не бажає з'являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову. Вважає, що позовні вимоги (згідно уточненої заяви) заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Харківській області не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, дійсно, згідно статті 13 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є обов'язковим. Позивач вказує, що у договорі оренди земельної ділянки, укладеного 11.07.2003 р., розмір орендної плати встановлено з порушенням вимог ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель», тому що невірно вказана грошова оцінка одного гектара ріллі по Комарівській сільській раді, оскільки технічна документація з оцінки землі фактично не складалась, Ізюмською районною радою не затверджувалась. Проте, просила суд врахувати, що жодних доказів та підтверджень на рахунок цього позивач не надав. А згідно статті 10 Цивільного процесуального кодексу України: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень». Разом з тим, як вбачається із пункту 1 абз. 4 договору оренди землі, укладеного 11.07.2013 р., нормативно-грошова оцінка земельної ділянки зазначена. А саме: «Грошова оцінка з урахуванням коефіцієнта індексації в 2003 році на 1 га ріллі становить 10440,75 грн.» Відтак, будь-яких доказів про заниження чи відсутність розміру нормативно-правової оцінки земельної ділянки і, відповідно, розміру орендної плати, позивачем не було подано. Також, просила Суд врахувати, що сторони договору оренди землі, укладеного 11.07.2003р., дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, встановлених ст.. 15 ЗУ «Про оренду землі» Разом з тим, звертаю Вашу увагу на те, що позивач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області як юридична особа утворена у травні 2015 року, тому позивач не приймав будь якої участі у розпорядженні земельною ділянкою за спірним договором про оренду землі від 11.07.2003 року, позивач не є стороною за вищевказаним договором, не наділене правами та обов'язками орендодавця та права його також не порушені. Просила суд врахувати, що згідно ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК). Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права (інтересу). Просила суд в позові заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Харківській області до [PERSON], Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про зобов'язання внесення змін до договору оренди земельної ділянки відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є обов'язковим. Відповідно до ст. 23 вказаного Закону технічна документація нормативно грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Однак у договорі оренди земельної ділянки державної форми власності, укладеного 11.07.2003 р., розмір орендної плати встановлено з порушенням вимог ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель». У договорі оренди землі, укладеного між [PERSON] та Ізюмською РДА Харківської області відсутня нормативно грошова оцінка, її розрахунок фактично не проводився, технічна документація не складалась, відповідачем [PERSON], Ізюмською РДА Харківської області не затверджувалась. Приписами ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 вищевказаного Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. В ст. 6 ЗУ «Про плату за землю» (в ред. на момент укладення договору) зазначено, що ставки земельного податку з одного гектара сільськогосподарських угідь встановлюються у відсотках від їх грошової оцінки у таких розмірах: для ріллі, сіножатей та пасовищ 0,1; для багаторічних насаджень 0,03. Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, а договір в цій частині суперечить приписам чинного законодавства. А отже, спірний договір укладено з порушенням норм ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель», ст.ст. 15,21 ЗУ «Про оренду землі», а саме без проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є обов'язковим у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Оскільки орендну плату встановлено без проведення нормативної грошової оцінки, то договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним у зв'язку з недодержанням сторонами в момент вчинення цього правочину встановленого законодавством порядку. Крім того, в ухвалі суду касаційної інстанції у цивільній справі № 6-22189св12 висловлено правову позицію про те, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться обов'язково у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, що передбачено ст. 13 ЗУ «Про оцінку земель». При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що оскільки орендну плату встановлено без проведення нормативної грошової оцінки, то договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним у зв'язку з недодержанням сторонами в момент вчинення цього правочину передбаченого законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Таким чином, законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом України в постановах від 08.04.2015 р. у справі № 3-41гс15, від 20.05.2015 р. у справі № 3-70гс15, від 01.07.2015 р. у справі 916/1736/14, від 11.05.2016 р. у справі № 6-824цс16. Відповідно до ст. 211 ЗК України наслідком укладення угод з порушенням законодавства є визнання такої угоди судом недійсною. В ст.ст. 203,228 ЦК України вказано, що правочини не можуть суперечити цивільно правовому законодавству, не повинні бути спрямовані на порушення інтересів і пошкодження майна держави, територіальної громади, незаконним заволодінням ним, а тому, при таких обставинах, договір визнається недійсним. Що стосується заперечень відповідачки [PERSON] щодо пропущеного строку позивачем для подання позовної заяви суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності, відповідно до ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. Відповідну правову позицію висловив Верховний суд України у справі від 08.06.2016 р. у справі № 6-3089 цс15. Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинно ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність. Тому на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. Позивач, зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про порушення вимог чинного законодавства під час укладення договорів оренди між [PERSON] та Ізюмською РДА Харківської області дізналося лише з листа Ізюмської місцевої прокуратури, що підтверджується відповідним листом Головного управління від 19.10.2016 року № 10-20-14-31837/19-16, а отже і початок позовної давності слід вираховувати саме з цього часу. Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються матеріалами справи: копія договору оренди від 11.07.2003, укладеного між Ізюмською райдержадміністрацією та [PERSON] та 26.01.2004 зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмській районній філії Харківського регіонального центру державного земельного кадастру за №1(а.с.7-11), копії листів Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області №5437/10/0-14-13-01 від 19.08.2016, №5936/10/20-13-13-01 від 19.08.2016, №56/9/20-14-15-02-30 від 23.07.2015 (а.с.12,13,14), Копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців стосовно відповідача (а.с. 15), лист управління Держгеокадастру у Ізюмському районі Харківської області №10-20.02- 0.3-2374/2-16 від 17.08.2016 (а.с.16), лист Ізюмської районної ради Харківської області №01-31/412 від 29.09.2016 (а.с.17), . Копія листа Головному управлінню Держгеокадастру в Харківській області (а.с.18), лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 10-20-0.23,021-88/122-18 від 05.02.2018 (а.с. 135) Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved