Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

07.06.2019 р. адвокат Кошурко Р.В., діючи від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , законним представником яких є [PERSON] , третя особа: Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, шоста Одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту батьківства. Позов мотивований тим, що позивач проживала з [PERSON] однією сім`єю без укладання шлюбу з 2012 р. й до моменту смерті. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] , але його не було зазначено в книзі реєстрації народжень та свідоцтві про народження, через його відмову. В подальшому він визнав себе батьком. [INFO] він помер і після його смерті відкрилася спадщина. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду. 14.06.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 07 серпня 2019 року до суду надійшла заява Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про розгляд справи 29.08.2019 року без присутності представника державної нотаріальної контори. 17.10.2019 року залучено до участі у справі як третю особу [PERSON] . 23.10.2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи 17.10.2019 без його участі, позовні вимоги підтримує і заперечень не має. 06 листопада 2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи. В цей же день [PERSON] ознайомлена з матеріалами справи, про що свідчить її підпис у заяві. 03.12.2019 [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» та згідно наказу Міністерства юстиції України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» змінено назву Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси). 16 грудня 2019 року до суду надійшла заява Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про розгляд справи 26.11.2019 року без присутності представника державної нотаріальної контори. 18 березня 2020 року, 28 травня 2020 року та 01.07.2020 до суду надійшла заява начальника Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про розгляд справи без їх участі. 03 червня 2020 року до суду надійшла заява завідувача Приморської державної нотаріальної контори про розгляд справи за відсутності представника Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса, заперечень щодо винесення рішень не мають. 15 червня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що викладені [PERSON] обставини не відповідають дійсності та суперечать фактам, і тому не підтверджуються ніякими доказами. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 03 жовтня 1998 року. Від шлюбу у них є двоє дітей. Чоловік був військовослужбовцем і проходив військову службу в різних областях України. Вони сім`єю завжди переїздили до місця служби. Вони жили дружно, чоловік завжди говорив, що вона у нього одна, зради він ніколи не допускав. Викладені обставини можуть підтвердити свідки. Твердження позивачки що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без укладення шлюбу з 2012 року і під час сумісного проживання [INFO] вона народила дитину, батьком якої є [PERSON] , - є неправдою. В період з 2011 року по 2013 року відповідач разом з чоловіком і дітьми проживала в м. Феодосія, а після анексії Криму в 2014 році чоловік був переведений у м. Одесу. Він перебував у відрядженнях в різних областях, а більш часу в м. Миколаєві. 16 липня 2014 року відповідач була зареєстрована в м. Одесі. Фактично вони всі проживали в [ADDRESS] , що підтверджується актом. Незважаючи на певні непорозуміння, що стало приводом розірвання шлюбу, у вересні 2016 року, вони продовжували проживати разом однією сім`єю, вели спільне господарство до смерті чоловіка. Вона була впевнена, що юридично шлюб не розірвано, підтвердження чого є повторно видане свідоцтво про шлюб. Навіть якщо припустити, що позивач народила дитину, батьком якої є [PERSON] , то він би сповістив відповідачку про це і зареєстрував би на себе дитину. Ніяких доказів визнання ним дитину у позивачки немає. Висновок експерта відповідач вважає незаконним та неправдивим, зазначені нею свідки нічого не знають про їх сім`ю. Чоловік хворів і відповідачка до останнього була з ним, допомагала чим могла, про що свідчить довідка лікаря сімейної амбулаторії про надання згоди на отримання сильнодіючих препаратів. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позову. 17 червня 2020 року закрито підготовче провадження, задоволено заяви сторін про виклик свідків. 22 червня 2002 року до суду надійшла заява позивача про долучення доказів: фотографії у кількості 4 штук, копії закордонного паспорту позивачки. 13 грудня 2019 року до суду надійшла заява Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про розгляд справи без їх участі. 13 липня 2020 року до суду надійшла заява Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про розгляд справи 17.06.2019 року без присутності представника державної нотаріальної контори. 25 серпня 2020 року до суду надійшла заява Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про розгляд справи 02 вересня 2020 року без присутності представника державної нотаріальної контори, заперечень щодо винесення рішення не мають. 31 серпня 2020 року, 29 жовтня 2020 року до суду надійшла заява Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про розгляд справи без їх участі. 13 листопада 2020 року до суду надійшла заява Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про розгляд справи 05 листопада 2020 року без присутності представника державної нотаріальної контори, заперечень щодо винесення рішення не мають. 16 листопада 2020 року до суду надійшла заява позивача про долучення Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. 09 грудня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Брюханова Д.Г. про розгляд справи без участі позивача та її представника. Законний представник відповідачів [PERSON] в судові засідання 06.10.2020, 05.11.2020 і 09.12.2020 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи повторні неявки законного представника відповідачів, заяви інших учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності, на підставі наявних справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] зазначено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Позивач стверджує, що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без укладання шлюбу з 2012 р. й до моменту смерті і під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . Але його не було зазначено в книзі реєстрації народжень та свідоцтві про народження, через його відмову, однак в подальшому він визнав себе батьком. З матеріалів справи вбачається що з 03 жовтня 1998 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] та у них є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-14, 172). [INFO] [PERSON] помер і після його смерті заведена спадкова справа (а.с. 15). Відповідно до висновку експертного дослідження від 15.06.2018 № 1П, складеного старшим судовим експертом Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Загинайченко О.Р., [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,9999987820367% (а.с.54-63). За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Сумнівів у правильності висновку експерта не встановлено, законний представник відповідачів не довела, що висновок є недостатньо обґрунтований чи суперечить іншим матеріалам справи, чи істотно порушені норми процесуального права, які регламентують призначення і проведення експертизи. При цьому, відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/01 від 07 травня 2009 року). Далі, за приписами частини 2 статті 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому уст.1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», згідно якої домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] до його смерті, ведення спільного господарства та утримання дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні як спільними фото позивача і [PERSON] , дитини, так і поясненнями допитаного як свідка [PERSON] , який підтвердив, що його син - [PERSON] повідомляв його про наявність у нього доньки [PERSON] . У нього з дружиною був скандал у 2017 році, оскільки вона дізналась про іншу жінку. Його син проходив лікування у Німеччині в 2018 році і з ним була [PERSON] і після повернення з Німеччини вона також була поруч з ним. Після повернення з Німеччини, син познайомив його з онукою. Саме він звернувся до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою про проведення експертизи для встановлення факту батьківства його сина [PERSON] щодо [PERSON] . Окрім цього, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім`єю, останній приймав участь у вихованні та утриманні дитини, визнавав [PERSON] своєю дочкою. Враховуючи викладене, висновок експертного дослідження, у сукупності з іншими доказами підтверджує факт батьківства померлого [PERSON] щодо дочки [PERSON] . Доводи представника відповідачів, що були викладені у відзиві, є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини. Підсумовуючи викладене, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що [PERSON] є батьком [PERSON] , а отже позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved