Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

05 вересня 2016 року до суду із позовною заявою звернулася [PERSON], відповідно до вимог якої, просить визнати за нею право власності на будівельні матеріали, застосовані під час будівництва фундаменту, що знаходиться за адресою м.Радехів, вул.Львівська,73а, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 01 грудня 2015 року. Окрім цього, просить визнати за нею в порядку спадкування право на затвердження на її користь проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га з метою передачі її в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована у м.Радехів по вулиці Львівська,73а, виготовленого на замовлення спадкодавця [PERSON], а також право на отримання земельної ділянки в користування на правах оренди. В обґрунтування позову посилається на обставини, що 01 грудня 2015 року в м.Радехові помер її батько [PERSON], якому на праві приватної власності належав житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,10 га, що знаходиться у м.Радехів по вулиці Львівська,73. Прийнявши спадщину належним чином, позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВТ №746168 від 06.07.2016 року та свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВТ №746167 від 06.07.2016 року. За життя, у 2011-2012 роках, спадкодавець [PERSON], самовільно зайнявши земельну ділянку поруч із своїм будинком у м.Радехів по вулиці Львівська,73, здійснив самочинне будівництво цокольного поверху. 29.05.2013 року Радехівський районний суду Львівської області прийняв рішення, яким зобов'язав [PERSON] виготовити містобудівну документацію на земельну ділянку та, відповідно узаконити самочинне будівництво. Таким чином, з метою виконання рішення суду та відповідно до рішення сесії Радехівської міської ради №15 від 10.01.2013 року «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території для зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в місті Радехові по вул.Львівській», виданого [PERSON], на його замовлення був виготовлений детальний план території. Рішенням сесії Радехівської міської ради №19 від 18.08.2015 року зазначений детальний план був затверджений та в подальшому наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га, з метою передачі її в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою - м.Радехів, вул.Львівська,73а за рахунок земель житлової та громадської забудови, на якій і знаходиться самочинно збудований цокольний поверх. У результаті відповідних звернень [PERSON] такий проект землеустрою був виготовлений, однак не був затверджений, оскільки померши, спадкодавець не встиг звернутися до Радехівської міської ради із відповідною заявою щодо його затвердження. Зазначає, що успадкувавши належні спадкодавцю майнові права, вона має бажання прийняти весь обсяг прав та обов'язків від померлого, зокрема виконати рішення суду щодо виготовлення проекту землеустрою та узаконення самочинного будівництва. Із посиланням на норми матеріального і процесуального права, а також судову практику, зазначає, що оскільки, немає іншої можливості успадкувати самочинно збудований об'єкт, окрім як набути право власності на будівельні матеріали, з яких той складається, вимушена за захистом свої прав звернутися до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та виклала свої пояснення аналогічно зазначеним у заяві (а.с.3-6). Окрім цього, наголосила, що претендент на спадкове майно дружина померлого [PERSON], від належної їй частки у спадковій масі відмовилася, надавши у нотаріальну контору відповідну заяву (а.с.44). Просить позов задоволити. Представник відповідача Радехівської міської ради, надавши до суду заяву із визнанням вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.33). Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Відповідно до вимог статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 01.12.2015 року (а.с.23), належне йому майно, в склад якого увійшов житловий будинок №73 в місті Радехів по вулиці Львівській та земельна ділянка площею 0,10га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за цією ж адресою, успадкувала його дочка і позивачка у справі - [PERSON] (а.с.3,21,22,24,54). Також судом констатовано, що померлий [PERSON] за життя, зокрема у 2011-2012 роках, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,02га, що знаходиться поруч із його будинком у м.Радехів по вулиці Львівська,73 та здійснив на ній самочинне будівництво цокольного поверху, встановивши фундамент (а.с.9). У подальшому, рішенням ХХХ сесії VI скликання Радехівської міської ради Львівської області від 10.01.2013 року №15 «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території для зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м.Радехів по вул.Львівська» вирішено надати [PERSON] дозвіл на розробку детального плану території для зміни цільового призначення земельної ділянки у м.Радехів по вул.Львівська (межує з присадибною ділянкою Садового) з метою надання її в користування на умовах оренди для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд; розробку проекту землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб будівництво житлового будинку, … (а.с.7). Рішенням сесії Радехівської міської ради №19 від 18.08.2015 року, детальний план був затверджений та надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га з метою передачі її в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою м.Радехів, вул.Львівська,73а за рахунок земель житлової та громадської забудови (а.с.8). За заявою [PERSON] службою державного земельного кадастру було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що відповідає рішенню ради №19 (а.с.92-108), однак такий не був затверджений, оскільки спадкодавець помер (а.с.23). Процедура та порядок передачі земельної ділянки в оренду регулюються Земельним кодексом України. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У розумінні рекомендацій, викладених у п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо спадкодавець не набув відповідного права на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру, повязану із реалізацією свого права на нерухомість, нереалізовані права померлого переходять до спадкоємців у тому ж обсязі, що належали спадкодавцям на момент їх смерті. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно, з урахуванням наведеного вище, суд вважає вимоги позивачки щодо визнання за нею в порядку спадкування права на затвердження на її користь проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовленого на замовлення спадкодавця [PERSON], належно обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Також судом встановлено, що померлий [PERSON] на земельній ділянці №73а у м.Радехів по вулиці Львівська розпочав самочинне будівництво, звівши цокольний поверх, який відповідно до даних Звіту про проведення технічного обстеження, можливо надійно та безпечно експлуатувати та продовжувати будівництво (а.с.10-18). Згідно ч.2 ст.376 ЦК особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали. Відповідно до рекомендацій, викладених п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК). До спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов'язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану (частини четверта, сьома статті 376 ЦК). У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, враховано факт їх визнання представником відповідача і таке визнання стороною позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб (ст.174 ЦПК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування підлягають до задоволення. Поряд з цим, що стосується вимоги про визнання за позивачкою права в порядку спадкування на отримання земельної ділянки в користування на правах оренди, така до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Згідно зі статтею 121 Земельного кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у відповідних розмірах. Надання земельних ділянок у приватну власність і постійне користування громадянам та юридичним особам здійснюється із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. Підставами набуття права власності на землю громадянами та юридичними особами є передання земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 124 ЗК України передбачено порядок передачі земельних ділянок в оренду, що перебувають у державній або комунальній власності, відповідно до якого передача в оренду цих земельних ділянок здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених частинами другою, третьою ст.134 ЗК України. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним ч.ч.2,3 ст.134 ЗК України, здійснюється в порядку, встановленому ст.123 цього Кодексу. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Тобто, оскільки спадкодавець [PERSON] не набув право оренди земельної ділянки, то і відповідно, таке не увійшло у склад спадщини (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати.

Outcome: dismissed