Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

05.12.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/3 від його доходів до повноліття дочки посилаючись на те, що відповідач після розірвання шлюбу в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, відповідач виїхав на постійне місце проживання в Азербайджан. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи із дотриманням вимог Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах. Відповідно до протоколу судового засідання Нізамінського районного суду м. Баку вбачається, що відповідач позов не визнав, оскільки він в 2005 році переніс захворювання у виді інсульту, ніде не працює, а тому немає можливість сплачувати аліменти. Також, в протоколі судового засідання зазначено, що він добровільно через банк направляв позивачу на утримання дочки грошові кошти в різних розмірах, а саме 600, 500, 300 доларів США. Останній раз через «Капітал Банк», відправив позивачу грошові кошти в розмірі 300 доларів США. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов позивача підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що від шлюбу між сторонами по справі, який було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 256 від 02.11.2005 року, останні мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст.ст. 141, 155, 180, 182, 183 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки повинні утримувати своїх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Згідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до медичного висновку вбачається, що неповнолітня має незадовільний стан здоров'я та залежить від постійного стороннього догляду. Суд, приймає до уваги протокол судового засідання Нізамінського районного суду м. Баку в частині анкетних даних відповідача зокрема, що відповідач одружений і не працює, а також в частині пояснень відповідача, що останній надає тільки періодичну фінансову допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, яка має незадовільний стан здоров'я та залежить від постійного стороннього догляду. Суд враховує, що відповідач як батько постійно не приймає участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, письмових доказів, які підтверджували його майновий, фізичний і сімейний стан до суду не надав, а тому на підставі встановлених фактів та з урахуванням наданих позивачем письмових доказів, письмових пояснень відповідача, а також з врахуванням норм національного законодавства, вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку або доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з часу звернення позивачем із позовом до суду. Також, відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за розгляд позовної заяви позивача про стягнення аліментів, так як позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору . На підставі викладеного,

Outcome: partial