Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

06 вересня 2016 року Теофіпольська селищна рада звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що рішенням Теофіпольської селищної ради від 12 липня 2013 року № 5-21/2013 року [PERSON] надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,68 га по вул. Шевченка, 69 в смт Теофіполь для обслуговування належного [PERSON] свинарника. За період з 01 травня 2013 року по 31 травня 2016 року [PERSON] фактично користувався даною земельною ділянкою без оформлення права користування землею та без правовстановлюючих документів, ігноруючи повідомлення селищної ради про необхідність укладення договору оренди та сплати орендної плати. Селищною радою заявлена вимога стягнути з відповідача 23289,72 грн. збитків, які полягають в упущеній вигоді від орендної плати, не одержаної через ухилення відповідача від укладення договору оренди, впродовж вищезазначеного періоду. В ході судового розгляду представника позивача позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] додатково пояснив, що законодавство не передбачає строків, впродовж яких особа, якій наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, виготовила даний проект, затвердила його та уклала договір оренди. Відповідач надав письмове заперечення проти позову, згідно якого просить відмовити селищній раді в задоволенні вимог, мотивуючи його тим, що розрахунок збитків суперечить вимогам абз. 2 п. 288.5.1. ст. 288 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла до 27 березня 2014 року, відповідно до якого розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, для земель сільськогосподарського призначення, тому позивачем було протиправно застосовано ставку у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки даної ділянки. Відповідач зазначає, що земельну ділянку було зареєстровано 20 серпня 2014 року, тому до моменту реєстрації самої ділянки не існувало і укладення договору оренди було неможливим, тому нарахування орендної плати до для створення ділянки є безпідставним, тим більше, що збитки йому нараховані з 01 травня 2013 року, хоча дозвіл на розробку проектної документації надано пізніше 12 липня 2013 року. У своєму запереченні відповідач вказує, що нормативна оцінка земельної ділянки є завищеною, оскільки визначена не у відповідності до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року № 18/15/21/11. Крім того, відповідач звертає увагу на недотримання селищною радою порядку укладення договорів, в т.ч. оренди землі, визначеним ст.ст. 638-650 ЦК України, зокрема, пропозицію укласти договір (оферту) міг зробити лише позивач, оферта має містити істотні умови договору оренди землі, визначені ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Надана позивачем вимога укласти договір не містить усіх істотних умов договору і була йому вручена ще до звернення з заявою про надання дозволу на виготовлення проектної документації. В ході судового розгляду відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у запереченні, та додатково пояснив, що спочатку звернувся з заявою про надання дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0,30 га, на якій розташоване належне йому приміщення свиноферми, але потім в земельному відділі йому порадили звернутися з заявою про виготовлення проекту на всю вільну ділянку площею 0,68 га, в яку входить і попередньо вказана ділянка площею 0,30 га. На підставі наданого дозволу була виготовлена технічна документація, але договір оренди не укладав, оскільки розмір орендної плати був завеликий, коштів на замовлення проекту землеустрою для меншої ділянки уже також не було. Зазначив, що сплачував лише земельний податок за землю, на якій знаходиться приміщення його ферми. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є упущена вигода, тобто доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Стаття 206 Земельного кодексу України передбачає платне використання землі в Україні. Одним з видів права на землю є право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України. Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, які приймають рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення або формування нових земельних ділянок. Відповідно до частини 2 статті 123 ЗК України особа, яка зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідно органу місцевого самоврядування, у якому зазначається орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Відповідний орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. У двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Частиною 10 ст. 123 ЗК України визначено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюється затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 25 червня 2013 року відповідач [PERSON] звернувся до Теофіпольської селищної ради з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,68 га, яка знаходиться по вул. Шевченка, 69 в смт Теофіполь для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Теофіпольської селищної ради від 12 липня 2013 року № 5-21/2013 заява [PERSON] була задоволена та надана згода на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,68 га по вул. Шевченка, 69 в смт Теофіполь. 08 січня 2014 року [PERSON] звернувся фізичної особи-підприємця [PERSON] з заявою виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 20 серпня 2014 року виготовлений проект землеустрою було перевірено та внесено до Державного земельного кадастру, земельній ділянці площею 0,68 га було присвоєно кадастровий номер 6824755100:01:001:0295. Однак [PERSON] не звернувся до Теофіпольської селищної ради з приводу затвердження проекту землеустрою, даний проект так і не був затверджений. Чинним земельним законодавством не передбачена можливість надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку, на яку вже наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою іншій особі. В силу ст. 759 ЦК України договір може бути укладений лише за домовленості між орендарем та орендодавцем. Теофіпольська селищна рада, задовольнивши заяву потенційного орендаря та надавши йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку для подальшої передачі її в оренду, через бездіяльність орендаря, яка виразилася в ухиленні від звернення до селищної ради з заявою про затвердження виготовленого проекту та подальшого укладення договору оренди, була позбавлена доходу, який би був отриманий у вигляді орендної плати в разі завершення відповідачем всіх ініційованих ним же процедур по передачі земельної ділянки в оренду, тому факт заподіяння збитків у формі упущеної вигоди знайшов своє підтвердження. Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час надання дозволу на розробку проекту, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Пунктом 288.3 даної статті визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються в договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно статей 13, 18 та 23 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радами. Рішенням Теофіпольської селищної ради від 12 січня 2011 року № 12-2/2011 було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель смт Теофіполь, виготовлену Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто». Рішенням Теофіпольської селищної ради від 11 березня 2011 року № 11-4/2011 було встановлено орендну плату за землю, зокрема, згідно п. 1 рішення для земель сільськогосподарського призначення у розмірі земельного податку, що встановлюється розділом ХІІІ Податкового кодексу України, а пунктом 2 встановлено орендну плату в рік на землі, надані для здійснення підприємницької діяльності в розмірі 3,0 %, але не менше трикратного розміру земельного податку, для земельних ділянок, площею більших за 0,5 га. Рішенням Теофіпольської селищної ради від 31 серпня 2011 року № 2-8/2011 пункт 1 рішення від 11 березня 2011 року № 11-4/2011 було викладено в новій редакції, а саме, сільськогосподарські угіддя в розмірі земельного податку, встановленого розділом ХІІІ Податкового кодексу України, а несільськогосподарські угіддя площею менше 1 га в розмірі згідно п. 2 рішення 11 березня 2011 року № 11-4/2011, тобто в розмірі 3,0 %, але не менше трикратного розміру земельного податку, для земельних ділянок, площею більших за 0,5 га. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, спірна земельна ділянка розташована в межах населеного пункту є землею сільськогосподарського призначення, але не відноситься до сільськогосподарських угідь. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Теофіпольському районі Хмельницької області від 31 травня 2016 року № 776/0/14-16, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 227528,00 грн. у 2013 та 2014 роках, 284240,00 грн. у 2015 році та 407320,00 грн. у 2016 році. Таким чином, розмір упущеної вигоди підлягає вирахуванню виходячи з вищезазначених розмірів. Разом з тим, суд не погоджується з сумою упущеної вигоди, визначеної позивачем, за період з 01 травня 2013 року по 01 травня 2016 року, виходячи з наступного. 12 липня 2013 року відповідачу було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому підстав для стягнення збитків за період з 01 травня по 11 липня 2013 року не вбачається, оскільки сам відповідач не виявив бажання оформляти документи для оренди землі. Земельним законодавством не передбачений строку, впродовж якого даний проект має бути поданий на затвердження, тому суд вбачає за доцільне, відповідно до аналогії закону, застосувати до даних відносин місячний строк, передбачений для органу місцевого самоврядування, згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України, на вирішення питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для відмови. До даного строку також необхідно додати два тижні, передбачені, відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України, для органу місцевого самоврядування для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тобто з періоду, за який нараховано збитки позивачем, необхідно виключити 1 місяць з 12 липня по 12 серпня 2013 року та 2 тижні з 13 серпня по 26 серпня 2013 року, внаслідок чого сума збитків підлягає стягненню за період з 27 серпня по 31 грудня 2013 року в кількості 127 днів і становить 2374,9 грн. (8625,84 грн. (нормативна грошова оцінка ділянки) Х 3 % / 365 днів Х 127 днів). Суд погоджується з розрахунком суми збитків за 2014 та 2015 роки, від суми нарахованих збитків необхідно відняти суми сплачених податків, що було враховано позивачем при визначенні суми збитків. В судове засідання відповідач надав квитанцію про сплату податку на землю за 2016 рік в сумі 1273,00 грн., тому з суми збитку необхідно відняти суму податку за перші пять місяців року, відповідно до позовних вимог стягнення збитків за ці місяці, тобто в сумі 530,41 грн. Судом не вбачається порушення вимог абз. 2 п. 288.5.1. ст. 288 Податкового кодексу України, оскільки даною нормою визначені мінімальні та максимальні межі орендної плати земельної ділянки, визначена селищною радою орендна плата не перевищує встановлений максимальний розмір орендної плати. Нормативна грошова оцінка проведена проектною організацією, яка уповноважена для виконання таких робіт, тому відсутні підстави для відмови у позові з цих підстав. Відповідач не був обмежений у праві вибору проектної організації, яка б виготовила проект у більш стислі строки, ніж обраний ним підприємець, крім того, сам відповідач звернувся з заявою про виготовлення проекту через майже півроку після надання дозволу, тому суд не приймає його твердження про те, що земельна ділянка не існувала. Земельним кодексом України, Законами України «Про оренду землі» та «Про оцінку земель» визначено порядок укладення договорів оренди, якими не передбачена обовязку саме органу місцевого самоврядування, як орендодавця земельної ділянки, на надання оферти, тому твердження відповідача про неможливість укладення договору оренди без оферти селищної ради не знайшло свого підтвердження. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволення позову 94,02 %.

Outcome: partial