Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

05.07.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором від 07.03.2013 року за № б/н Банк «ПриватБанк» надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та витягом з тарифів банку, з якими відповідач був ознайомлений та підтвердив свою згоду та підписав дану заяву разом з умовами надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованість за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором, згідно п. 2.1.1.5.7 договору в разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплатити винагороду. Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії пені, штрафів є борговим зобов`язанням. Згідно п. 2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. А у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по грошових зобов`язаннях більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктами 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 банк має право вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх обов`язків за договором. Умови договору відповідачем не виконувалися належним чином, що привело до того що утворилася заборгованість станом на 25.06.2019 року в розмірі 16 930,14 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 7 354,53 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3 184,95 грн., заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 4 358,27 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 750 грн., а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штрафу фіксована частина та 782,39 грн. штрафу процентна складова. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і заборгованості не погашає, що є порушенням прав позивача. Згідно законодавства боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. А тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 16 930,14 грн. та судові витрати в сумі 1 921,00 грн. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 року враховуючи предмет та підстави позову, клопотання позивача, відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали подати заяву із запереченням щодо розгляду в порядку спрощеного провадження та п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач [PERSON] отримала вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами, а також виклик до суду (а.с.43, 47), однак, станом на 16.12.2019 року відзиву на позовну заяву суду відповідач не подав, заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку подано теж не було, будь-яких клопотань та заяв від сторони подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань щодо розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.03.2013 року між сторонами був укладений кредитний Договір за № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9, 10-24). З копії заяви-анкети позичальника вбачається, що [PERSON] погодилася на умови договору кредитування (а.с.8). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 25.06.2019 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 16 930,14 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 7 354,53 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3 184,95 грн., заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 4 358,27 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 750 грн., а також штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг 1 282,39 грн., що підтверджується розрахунком за кредитним договором (а.с.6-7). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.03.2013 року та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. (платіжні доручення, а.с.1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 610-612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved