Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

05 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миронівської сільської ради Шосткинського району про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді земельної частки (пай) розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Миронівської сільської ради Шосткинського району. За життя [PERSON] заповіту не склав, на підставі ст. 529 ЦК УРСР (що діяв на той час) спадщину після померлого він прийняв, оскільки на час смерті був зареєстрований з померлим за однією адресою [ADDRESS] та був малолітній на час відкриття спадщини, тому не оформила спадкових прав. За невідомих обставин сертифікат на земельну частки (пай) на ім`я [PERSON] був втрачений. В свою чергу, позивач, як спадкоємець першої черги після померлого звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) йому було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу в його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.5) Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Зокрема, з довідки відділу у Шостинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації від 12.03.1997 року №87 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрований за №140 від 27.03.1997, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Зоря» на території Миронівської сільської ради Шосткинського району Сумської області. (а.с.10) Спадкоємцем після померлого [PERSON] є [PERSON] (син померлого, що встановлено рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2019 року) та згідно довідки Миронівської сільської ради від 11 липня 2019 року був зареєстрований та проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] , тому у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР (що діяв на час відкриття спадщини) вважається таким, що спадщину прийняв. В свою чергу, позивач, як спадкоємець першої черги після померлого [INFO] [PERSON] , звернувся до Шосткинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) в колишньому КСП «Зоря» йому було відмовлено, оскільки спадкоємцем не надані документи на вищевказане майно. (а.с.11) Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою припинились, тобто отримати дублікат свідоцтва про право на земельну частку (пай) неможливо. Судом встановлено, що в нотаріальному порядку позивачу відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно. Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності в порядку спадкування за законом. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку . Відповідно до положень п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця, що свідчить про неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, проаналізувавши норми чинного законодавства, досліджені докази та встановлені у справі обставини, а також враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку за необхідне захистити право позивача шляхом його визнання та встановлення факту, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved