Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

05.06.2018 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду. 03.09.2018 року провадження у справі відкрито з призначенням її до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання на 20.09.2018 року з відкладенням на 24.10.2018 року через неналежне повідомлення відповідача. 24.10.2018 року проведено підготовче засідання з призначенням справи до розгляду по суті на 28.11.2018 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував таким: 04.09.2017 року між ТОВ Агрофірма «Агрокомплект» та [PERSON] було укладено попередній договір, відповідно до п.1.1 якого, [PERSON] має намір передати в оренду, а ТОВ Агрофірма «Агрокомплект» прийняти в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована в територіальних межах Берецької сільської ради Первомайського району, кадастровий номер [NUMBER], площею 6,3251 га. Відповідно до п.2.1 Договору та до ст. 638 ЦК України на підтвердження та з метою забезпечення його укладання в момент підписання сторони досягли згоди про те, що ТОВ Агрофірма «Агрокомплект» передає, а [PERSON] приймає гарантійну суму 20000 грн. Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 Договору встановлено, що сторони домовилися, що розрахунок буде проводитися у два етапи. Перший етап 50% від гарантійної суми [PERSON] отримує в момент підписання попереднього договору, яку вона і отримала 04.09.2017 року. Відповідно до п.3.1 Договору фактична передача земельної ділянки орендареві буде здійснена не пізніше 26.02.2018 року. Проте, 20.02.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агроком» укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.01.2008 року, якою дія вказаного договору пролонгована. Відповідно до п.5.2 Договору у разі не укладення договору в строк до 26.02.2018 року з причин, залежних від [PERSON] вона зобов'язана повернути гарантовану суму, а також сплатити неустойку в її розмірі. Вказану вимогу [PERSON] отримала17.03.2018 року, але станом на день подачі позову не виконала вказану умову. Враховуючи, що договір оренди між сторонами у справі укладено не було з вини відповідача, позивач просить стягнути з неї на свою користь суму гарантійну у 10000 грн. та її розмір, як неустойку - 10000 грн., а всього - 20000 грн., а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте надав письмову заяву про розгляд справи без його участі на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання з невідомих для суду причин не прибула, хоча належним чином була про нього повідомлена, відзиву на позов не надала. Враховуючи неявку обох сторін та отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно без участі сторін на підставі наявних доказів та відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Зокрема, правовідносини між даними сторонами врегульовані попереднім договором та цивільним законодавством України. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. А відповідно до ст. ст. 627-629 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Так, судом встановлено, що 04.09.2017 року між ТОВ Агрофірма «Агрокомплект» та [PERSON] було укладено попередній договір (а.с.6-7), відповідно до п.1.1 якого, [PERSON] має намір передати в оренду, а ТОВ Агрофірма «Агрокомплект» прийняти в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована в територіальних межах Берецької сільської ради Первомайського району, кадастровий номер [NUMBER], площею 6,3251 га., належну на праві власності [PERSON] Відповідно до п.2.1 Договору та до ст. 638 ЦК України на підтвердження та з метою забезпечення його укладання в момент підписання сторони досягли згоди про те, що ТОВ Агрофірма «Агрокомплект» передає, а [PERSON] приймає гарантійну суму 20000 грн. Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 Договору встановлено, що сторони домовилися, що розрахунок буде проводитися у два етапи. Перший етап 50% від гарантійної суми [PERSON] отримує в момент підписання попереднього договору, яку вона і отримала 04.09.2017 року в розмірі 10000 грн. відповідно до видаткового касового ордеру (а.с.8). Відповідно до п.3.1 Договору фактична передача земельної ділянки орендареві буде здійснена не пізніше 26.02.2018 року. Проте, 20.02.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агроком» укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.01.2008 року, якою дія вказаного договору пролонгована, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 14.03.2018 року (а.с.9-10). Відповідно до п.5.2 попереднього Договору у разі не укладення договору в строк до 26.02.2018 року з причин, залежних від [PERSON], вона зобов'язана повернути гарантовану суму, а також сплатити неустойку в її розмірі. Вказану вимогу [PERSON] отримала17.03.2018 року (а.с.11-13), але станом на день подачі позову не виконала вказану умову. Враховуючи, що договір оренди між сторонами у справі укладено не було з вини відповідача, позивач правомірно відповідно до умов попереднього договору просить стягнути з відповідача на свою користь суму гарантійну у 10000 грн. та її розмір, як неустойку - 10000 грн., а всього - 20000 грн., тому, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і суми судових витрат, що складаються із судового збору в сумі 1762,00 грн. та суми правничої допомоги - 2000,00 грн.

Outcome: approved