Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

06 квітня 2017 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в особі представника Сафіра Ф.О. звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 57 039,23 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень з тих підстав, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами укладено договір 22 квітня 2008 року, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 3 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року становить 57 039,23 грн та включає в себе: 4 308,94 грн заборгованості за кредитом, 46 176,04 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 3 600 грн заборгованості за пенею, а також 250 грн фіксованої частини штрафу та 2 704,25 грн процентної складової штрафу. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 50 784,98 гривень, яка складається з 4308,94 гривень заборгованості за кредитом, 46 176,04 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом та 300,00 гривень заборгованості за пенею, а також судовий збір у сумі 1424,00 гривень. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2020 року скасовано заочне рішення від 30 травня 2017 року, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 11 годину 00 хвилин 21 жовтня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 21 жовтня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 13 годину 00 хвилин 13 листопада 2020 року за клопотанням представника відповідача у зв`язку з його зайнятістю. До судового засіданні представник позивача Фольварчук В.М. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, 13 листопада 2020 року надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України: засобами телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою), відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог, просять відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що 22 квітня 2008 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення заяви, на підставі якої клієнт отримав платіжну картку кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 7). Згідно з вказаною заявою, заявник згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згідний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. Заявник зобов`язується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. З 21 травня 2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Згідно зі заявою кредитний ліміт за карткою складає 5 000 грн., базова процентна ставка 1,9% на залишок заборгованості. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. За п. 5.5. Правил користування платіжною карткою, за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів в рік. Пунктом 6.5. Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 8-13) передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-якими грошовими зобов`язаннями, передбаченими цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний оплатити банку штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Згідно з п. 5.3. Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов`язаний виконати своє зобов`язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Правилами користування платіжною карткою визначено, що граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Разом з тим, в ході розгляду справи ані відповідач, ані представник позивача не надали суду належних та допустимих доказів щодо строку дії виданої відповідачу кредитної карти, при цьому представником позивача так само не було надано суду і даних про продовження терміну дії вказаної картки. Одночасно судом встановлено і таке не спростовано сторонами, що відповідач після підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, отримав кредитну карту «Універсальна» номер [NUMBER] , що підтверджується в тому числі і випискою по картковому рахунку, наданою позивачем (а.с. 101-105). Суд ураховує, що з наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] за основною картою [NUMBER] за період з 01 квітня 2008 року по 13 серпня 2020 року (а.с. 101-105) вбачається, що відповідачем було здійснено 24 березня 2012 року останній платіж в сумі 350 грн. При цьому суд не приймає до уваги інформацію, надану позивачем у розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22 квітня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , згідно якої погашення по процентам та за наданим кредитом відбувалось і пізніше, в тому числі 24 січня 2014 року: погашення процентів в сумі 111,55 грн та погашення за наданим кредитом в сумі 350 грн, а також 25 липня 2014 року здійснено погашення за наданим кредитом на суму 100 грн. Вказані операції щодо погашення суперечать наданій позивачем вищевказаній виписці по картковому рахунку відповідача, згідно якої в цей період жодних дій щодо погашення заборгованості відповідач не здійснював. Таким чином, судом встановлено, що останній платіж відповідачем було здійснено 24 березня 2012 року в сумі 350 гривень шляхом надходження готівки за платіжними картами через касу відділення ПриватБанку (зворот а.с. 103). Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідач останній платіж здійснив 24 березня 2012 року, проте ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 06 квітня 2017 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. При цьому суд вважає, що строк позовної давності не переривався з огляду на вищевикладене. Оскільки судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом (строк позовної давності), про причини пропуску строку давності представник позивача не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив його поновити, а відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності, то існують підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України. Дана позиція суду ґрунтується також на висновках ЄСПЛ, зроблених за результатами розгляду скарг, а саме, в своїх рішеннях ЄСРЛ вказує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Строк позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць конвенції, виконує кілька завдань, зокрема, забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть виникнути в разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року, прийнятого за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22 жовтня 1996 року, прийнятого за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статей 77-79 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності, тому у задоволені позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові позивачу відмовлено, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у розмірі 1600 грн. (а.с. 1) відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed