Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

05 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 30 січня 2020 року вона є власником зазначеного будинку, в якому зареєстроване місце проживання її рідної сестри [PERSON] . Однак у 2002 році після укладення шлюбу сестра виселилась з будинку, не проживала у ньому, не сплачувала комунальні послуги. На теперішній час відповідач проживає разом зі своїм чоловіком за адресою [ADDRESS] . Також позивач зазначає, що реєстрація відповідача в будинку створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном. Ніяких домовленостей щодо користування будинком між нею та відповідачем немає. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою фактичного місця проживання, зазначеною у позовній заяві. Поштове відправлення отримано відповідачем 25 листопада 2020 року. На адресу суду не надійшло відзиву відповідача на позов. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Доданими до позовної заяви документами підтверджується, що 30 січня 2020 року між продавцями [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно пункту 7 цього договору, відсутні речові права у третіх осіб стосовно будинку, що є предметом договору, у тому числі права володіння за договором найму (оренди), позички, сервітуту, суперфіцію за відповідними договорами, рішеннями суду тощо. Згідно запису у домовій книзі, [PERSON] була зареєстрована в будинку [ADDRESS] грудня 2001 року (а.с.13-14). Станом на 02 жовтня 2020 року [PERSON] залишається зареєстрованою за адресою [ADDRESS] , але фактично за цією адресою не мешкає з 2002 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та актом, складеним головою квартального комітету №72 м.Павлограда за участю сусідів (а.с.11-12). За змістом статей 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. З матеріалів цивільної справи видно, що [PERSON] , яка не є співвласником будинку [ADDRESS] , зареєстрована у цьому будинку, фактично в ньому не проживає з 2002 року, однак не знялася з реєстрації у цьому будинку, чим чинить перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні будинком. Суду не надано відомостей про те, що між власником будинку та відповідачем існувала домовленість щодо користування житлом. Тому суд приходить до висновку про наявність у позивача права, передбаченого ст.391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп, що підтверджується квитанцією (а.с.1). Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved