Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

06 липня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них [INFO] син [PERSON] . Спільне життя не склалося, шлюб розірвано. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] не надає коштів на утримання дитини, припинивши це робити задовго до розірвання шлюбу, хоча має задовільний стан здоров`я, працює, має нерухоме майно, не має інших дітей та утриманців. Вона сама повністю забезпечує дитину, веде домашнє господарство, сплачує за комунальні послуги. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дати подання заяви до повноліття дитини. Провадження у справі відкрито 14 липня 2020 року та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 06 серпня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій позов підтримала повністю. Від клопотання про витребування доказів відмовилась, просила здійснювати розгляд за наявним матеріалами справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій визнав позов у повному обсязі. Зважаючи на визнання позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України просив стягнути з нього 50% сплаченого судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбних стосунків у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2020 року шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 24 квітня 2004 року, розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Варвинської селищної ради № 1079 від 06 липня 2020 року (а.с. 12). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову, то суд приходить до переконання, що аліменти слід стягувати з платника у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду (06 липня 2020 року) і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави. Разом з тим, зважаючи на факт визнання відповідачем позовний вимог та

Outcome: approved