Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

05 лютого 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить встановити факт, що [PERSON], яка укладала 03 липня 1997 року договір купівлі-продажу нерухомого майна № 689 є однією і тією ж особою з [PERSON], якій належало домоволодіння за адресою: вул. Маяковського, 47 (старий номер 41), с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 04 березня 1987 року і яка померла 19 грудня 1997 року. Крім цього, визнати дійсним договір купівлі-продажу від 03 липня 1997 року № 689 домоволодіння, що розташоване за адресою: вул. Маяковського, 47 (старий номер 41), с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, укладений між нею та [PERSON] на Товарній біржі «Нерухомість-Південь», зареєстрований в КП ММБТІ від 03 липня 1997 року № 165. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 03 липня 1997 року між нею з однією сторони та [PERSON], укладений договір купівлі-продажу домоволодіння № 41 (новий номер 47), розташований за адресою: вул. Маяковського в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області. Вказаний договір оформлений на Товарній біржі «Нерухомість Південь», зареєстрований 03\~липня 1997\~року в\~Журналі реєстрації\~біржових операцій\~№689,без подальшого його нотаріального посвідчення. Зазначений договір в ММБТІ був зареєстрований 18 листопада 1997 за реєстраційним № 165. Всі умови договору сторонами виконані. Відповідно діючого законодавства письмова форма договору купівлі-продажу будинку, підлягає нотаріальному посвідченню, а виданий Товарною біржею «Нерухомість-Південь» договір не являється належно оформленим документом, який свідчить про право власності на домоволодіння, оскільки не була дотримана нотаріальна форма договору. Звернувшись до Державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на вказане домоволодіння позивачу було відмовлено, оскільки не була дотримана нотаріальна форма договору. Крім цього, в договорі купівлі-продажу помилково по батькові продавця було зазначено «Тимофіївна», водночас, як згідно особистих документів її по батькові «Тихонівна». [PERSON] [PERSON] померла 19 грудня 1997 року. Посилаючись на те, що нині укладення вказаного договору нотаріально не можливо, в звязку зі смертю продавця, водночас оскільки сторонами були дотримані та виконані всі його умов, позивач просить про встановлення факту, що продавець та власник спірного домоволодіння є однією і тією ж особою, визнання договору купівлі-продажу дійсним, що є єдиним способом захисту її прав як власника вказаного майна. Позивач та її представник судове засідання не зявилися. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі. Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала листа з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини 3статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 03 липня 1997 року [PERSON] придбала у [PERSON] домоволодіння № 41 (новий номер 47), розташоване за адресою: вул. Маяковського в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області. Вказаний договір оформлений на Товарній біржі «Нерухомість Південь», зареєстрований 03\~липня 1997\~року в\~Журналі реєстрації\~біржових операцій\~№689(а.с. 10). В подальшому зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в КБ ММБТІ 18 листопада 1997 за реєстраційним № 165. Водночас у пункті 1 цього договору посилково зазначена продавцем [PERSON], оскільки паспортні дані зазначені у договорі, а саме: паспорт серії ІV-ФП №587577, виданий ВВС Жовтневого РВК Миколаївської області 19 лютого 1981 року, ідентифікують особу [PERSON]. Спірне домоволодіння [PERSON] було придбано у акціонерного товариства «Оксамит» 01 серпня 1984 року, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу (а.с. 25). Крім цього, факт належності зазначеного домоволодіння саме [PERSON] на час укладення із позивачем договору купівлі-продажу підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим 04 березня 1987 року на підставі рішення виконкому Жовтневого районної Ради депутатів трудящих від 04 березня 1987 року № 50 (а.с. 24). Також, відповідно до довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 01 лютого 2019 року № 261 згідно з записами по господарських книг виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради домоволодіння за адресою: вул. Маяковського, 47 (старий номер 37,39, 41) належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 04 березня 1987 року (а.с. 19). Згідно з\~частиною 2\~статті 315\~ЦПК України,\~у судовому\~порядку можуть\~бути встановлені\~також інші\~факти,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб,\~якщо законом\~не визначено\~іншого порядку\~їх встановлення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час виготовлення договору купівлі-продажу нерухомого майна № 689 було допущено помилку при написанні по батькові [PERSON], докази що підтверджують зворотне суду не надані. Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки встановлення цього факту необхідне для визнання договору купівлі-продажу спірного домоволодіння дійсним та захисту її права як власника. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, судом встановлено, що вказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на Товарній біржі «Нерухомість південь». Відповідно до пункту 5 договору купівлі-продажу від 03 липня 1997 року № 689, кошти за придбане майно були передані продавцю до підписання цього договору. Право власності на вказане нерухоме майно в КП ММ БТІ за [PERSON] було зареєстровано 18 листопада 1997 року, реєстраційний номер 165 (а.с. 10). Зазначене також підтверджується інформацією наданою КП ММ БТІ від 29 січня 2019 року № 238 (а.с. 18). На підставі рішення Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05 лютого 2007 року № 14 змінено нумерацію будинку з 41 на 47 по вул.. Маяковського в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області (а.с. 26). Згідно з частиною 1 статті 30 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Земельна ділянка площею 0,12 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд на якій розташоване домоволодіння, згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 10 вересня 1999 року належить позивачу на підставі рішення від 08 вересня 1999 року № 9 VI сесії 23 скликання Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів та Договору купівлі-продажу домоволодіння від 03 липня 1997 року № 689 (а.с. 20-21). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 листопада 2018 року № 144478138 саме [PERSON] зазначена власником цієї земельної ділянки (а.с. 23). Вказане підтверджує той факт, що сторонами були виконані всі умови договору купівлі-продажу домоволодіння. Звернувшись до органів реєстрації прав на нерухоме майно позивачу було відмовлено в реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки не була дотримана нотаріальна форма договору (а.с. 22). [PERSON] [PERSON] померла 19 грудня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим від 22 грудня 1997 року Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 92 (а.с. 27), через що [PERSON] позбавлена можливості оформити договір купівлі-продажу за вимогами чинного законодавства. Відповідно до статті 224 ЦК України (в редакції 1963 року), який був чинним на час спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною 1 статті 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку, в якому хоча б однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Водночас, на підставі частини 2 статті 47 ЦК України такий договір може бути визнаний судом дійсним, при умові, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце по даній справі. Згідно з частиною статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, на підставі частини 2 статті 220 ЦК України такий договір може бути визнаний судом дійсним, при умові, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ГУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 вказаного Закону - у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. \~ \~ \~ \~Оскільки судом встановлено, що позивач та відповідач виконали всі істотні умови договору і відбулося повне виконання договору, то суд на підставі вищевикладених норми матеріального права визнає позовні вимоги [PERSON] щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним, таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved