Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

06.10.2017 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідачу належить ? частина вказаної квартири. Проте, позивач фактично позбавлений права користування своєю частиною квартири. Так, в період його відсутності, відповідач зламав замок на вхідних дверях та самі двері демонтував, взамін поставив дешеві двері, а дорогі відвіз, та на свій розсуд розпоряджався власними речами позивача. З цього приводу було подано заяву до поліції. Таке відношення відповідача до співвласника робить неможливим спільне використання квартири. Відповідач з моменту отримання у власність частки квартири не сплачує за комунальні послуги, а саме за теплопостачання. Враховуючи, що частка відповідача є незначною, вказана трикімнатна квартира не може бути поділена в натурі відповідно до часток сторін або виділена в користування, спільне володіння та користування квартирою є неможливим, бо між співвласниками склалися неприязні стосунки, припинення права власності на ? частини квартири не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї, так як сім'я відповідача проживає та зареєстрована у житловому будинку, який є власністю відповідача, за адресою: [ADDRESS], просить припинити право власності [PERSON] на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] визнати за [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири; перерахувати [PERSON] з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області грошову компенсацію за його частки квартири. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з визначених у позовній заяві підстав та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог категорично заперечив, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що частка відповідача є значною, ? частина це самостійне житло, ним можливо користуватися окремо, мається рішення суду про визначення порядку користування вказаною трикімнатною квартирою. Квартира знаходиться на першому поверсі в центрі міста і кімнату, що належить відповідачу, можливо виділити в натурі, так як можливо улаштувати окремий вхід з двору, зробивши сходи. Спільне володіння і користування квартирою можливе, так як співвласники є рідними братами, вони знають один одного все життя, можуть і мають продовжувати нормальні стосунки. Позивач фактично в даній квартирі не проживає, що підтверджується довідкою з ОСББ та актом про встановлення факту проживання в квартирі. Так як позивач (у відзиві зазначено - відповідач) страждає наркоманією, він потребує догляду зі сторони членів своєї сім'ї, а в нього крім рідного брата нікого не залишилось. У своїй власності позивач має також інший будинок, розташований по [ADDRESS] в м. Охтирка. Припинення права власності на значну частку, якою є окрема житлова кімната з лоджією та допоміжними приміщеннями завдасть істотної шкоди інтересам відповідача як співвласника, так як хоча відповідач і має у власності будинок по [ADDRESS] в м. Охтирка, але він поділений на два співвласника, частка [PERSON] є незначною і складає невелику житлову площу - 37 кв.м, в ньому проживає дружина відповідача та двоє неповнолітніх дітей різної статі, а житлових кімнат всього дві, відсутнє газове опалення, відсутні нормальні побутові умови і житлова кімната в центрі міста це життєво необхідна площа для даної сім'ї. Також в судовому засіданні зазначив, що у будинку по вул. Бєлінського проживати неможливо. Дійсно відповідач зняв двері у спірній квартирі без повідомлення позивача, однак останньому був залишений ключ від вхідних дверей. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стороною позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що із поданого відзиву їм стало відомо про існування судового рішення №583/3309/16-ц, яким було встановлено порядок користування квартирою за адресою: Сумська область, м. [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] Вказане рішення суду було винесено без відома позивача, тому 15.02.2018 було подано клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги та подано апеляційну скаргу на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2016. Висновок відповідача щодо можливості виділення кімнати в натурі не узгоджується з нормами закону, так як для виділення в натурі необхідно облаштувати не тільки окремий вхід, необхідно облаштувати окрему кухню, туалет та ванну кімнату. Так як частка відповідача є незначною, виділити в натурі частку відповідача є неможливим. Твердження відповідача щодо можливості користування квартирою, так як сторони є рідними братами, спростовується тим, що відповідач, маючи номер телефону рідного брата, не повідомив про те, що подає в суд позов про визначення порядку користування квартирою, зробив це потайки. Також Охтирським міськрайонним судом Сумської області розглядалося кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у викраденні болгарки у рідного брата [PERSON] Вказане кримінальне провадження було відкрите за заявою дружини відповідача. Таким чином, між сторонами немає взаєморозуміння, немає довіри, що робить неможливим спільне використання кухні, ванної кімнати, туалету та коридору. Не зрозуміло, як саме голова ОСББ та відповідач [PERSON] встановили, що позивач не проживає у спірній квартирі, якщо квартира була закрита, в даній квартирі залишені всі особисті речі та рухоме майно позивача, тому цим питанням займаються правоохоронні органи. Позивач не потребує стороннього догляду, інтересу до власної квартири не втратив. [PERSON] з 30.06.2016 по 16.01.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Троїцький». Під час лікування відповідач не підтримував брата, а навпаки, використав час відсутності позивача та проник в квартиру. Щодо житлового будинку по [ADDRESS] в м. Охтирка, то у відповідача також є частка на право власності у вказаному житловому будинку, який сторони успадкували у рівних частках після смерті їх батька - [PERSON] На твердження відповідача, що «припинення права власності на значну частку, якою є окрема житлова кімната з лоджією та допоміжними приміщеннями завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, як співвласника», зазначає, що у відповідача немає окремої кімнати з лоджією, так як виділити ? частину в натурі не є можливим, а кімнату було виділено у користування, що не є одним і тим же, відповідно до чинного законодавства. У відповідача є газове опалення в житловому будинку по [ADDRESS] та житлова площа його частини будинку становить 37 кв.м, тому не зрозуміло, як відповідач планує проживати зі своєю сім'єю із чотирьох осіб в одній кімнаті площею 7,7 кв.м. Свідок [PERSON], яка доводиться дружиною відповідачу, суду пояснила, що припинення права власності на частку спірної квартири завдасть істотної шкоди інтересам їх сім'ї, так як вони мають двох неповнолітніх дітей, на даний час проживають у будинку, який має малу житлову площу. Вони планували, що їх донька буде проживати в спірній квартирі. Зазначила, що спірною квартирою користуються частково, так як позивач перешкоджає в користуванні. Також зазначила, що в будинку по вул. Бєлінського проживати неможливо. Відповідач в судове засідання не з'явився, в судовому засіданні 07.11.2018 проти позову заперечив, підтримав пояснення свого представника, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідка, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: Сумська область, м. [ADDRESS], що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.09.2016 №68861197 (а.с. 11) та №68869100 (а.с. 61), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.09.2016, зареєстрованим в реєстрі за №1-1472 (а.с. 68), технічним паспортом на дану квартиру (а.с. 6-7), а також вбачається із судового рішення від 06.12.2016 №583/3309/16-ц (а.с. 69-70) та не заперечується сторонами. При цьому [PERSON] належить ? частини квартири за вказаною адресою, а [PERSON] - ? частини. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що ця квартира розміщена на І поверсі 9 поверхового будинку і являє окрему квартиру, що складається з трьох житлових кімнат. Загальна площа квартири складає 63,2 кв.м, житлова площа - 37,7 кв.м (а.с. 6-7). Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2016 №583/3309/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] та встановлено порядок користування спірною квартирою. [PERSON] виділено у користування житлову кімнату під позначкою в технічному паспорті «4» площею 7,7 кв.м з балконом «І». [PERSON] виділено у користування житлову кімнату під позначкою в технічному паспорті «3» площею 17,5 кв.м та житлову кімнату «7» площею 12,5 кв.м з лоджією «П». Інші приміщення квартири, а саме: коридор «1», коридор «9», коридор «8», ванну кімнату «5», туалет «6», кухню «2» залишено у спільному користуванні сторін (а.с. 69-70). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, у випадках і в порядку, встановлених законом, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-37цс13 від 15.05.2013. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном. Згідно зі ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Як було зазначено вище, спірна квартира має загальну площу - 63,2 кв.м, житлову площу - 37,7 кв.м. Таким чином, на ? частину квартири приходиться 15,8 кв.м загальної площі та 9,4 кв.м. - житлової площі, у зв'язку із чим при вселенні [PERSON] з членами сім'ї належна йому частина жилої площі не зможе забезпечити мінімальний розмір житлової площі, яка на кожного члена сім'ї на території Сумської області встановлена в розмірі 6 кв.м. Відповідач має інше житлове приміщення, а саме 23/50 частини домоволодіння [ADDRESS] в м. Охтирка Сумської області, загальною площею належної йому частини 39 кв.м, житловою площею - 17,5 кв.м. Відсоток зносу будинку складає 60%, будинок знаходиться в задовільному стані, що підтверджується довідкою інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] від 06.11.2017 №222 (а.с. 65). На даний час відповідач та члени його сім'ї зареєстровані та фактично проживають у вказаному домоволодінні, що підтверджується довідкою квартального комітету «Благоустрій» від 13.02.2018 №1967 (а.с. 79). Крім того, сторони після смерті свого батька успадкували по 83/200 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.09.2016, зареєстрованим в реєстрі за №1-1460 (а.с. 8). Загальна площа будинку - 72,3 кв.м, житлова площа 39,1 кв.м, що підтверджується довідкою інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] від 06.11.2017 №223 (а.с. 62). У домоволодінні по [ADDRESS] в м. Охтирка Сумської області зареєстрований, але не проживає позивач. Житловий будинок за вказаною адресою не придатний для проживання, що вбачається з довідки інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] від 06.11.2017 №223 (а.с. 62), а також з показів свідка [PERSON] та не заперечується сторонами. Таким чином, позивач не має іншого житла, окрім спірної квартири. Встановлено, що між сторонами склалися стійкі неприязні стосунки, внаслідок чого вони та члени їх сім'ї зверталася із заявами до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області на підставі яких щодо сторін були порушені кримінальні провадження (а.с. 145-149, 151), що свідчить про неможливість спільного володіння і користування квартирою. Наявність вищезазначеного судового рішення про встановлення порядку користування спірною квартирою також свідчить про те, що внаслідок непорозумінь сторони не змогли в позасудовому порядку вирішити це питання. Стороною відповідача на підтвердження того, що позивач не проживає в спірній квартирі надані довідка про склад сім'ї №106, видана 05.12.2017 ОСББ «Батюка 6/Б» (а.с. 63), а також акт про відсутність (не проживання) особи в приміщенні квартири від 06.12.2017 (а.с. 64). Проте, суд критично відноситься до вказаних доказів, так як вони містять суперечливі відомості. Так, в довідці про склад сім'ї №106 зазначено, що квартира [ADDRESS] є двокімнатною квартирою та має загальну площу квартир 49,3 кв.м, в той час як було встановлено, що вказана квартира є трикімнатною та має загальну площу 63,2 кв.м. В акті ж про відсутність (не проживання) особи в приміщенні квартири від 06.12.2017 зазначено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 06.07.2016 не проживає, в даній квартирі не зареєстрований, ніякої участі в проведенні поточних та капітальних ремонтів житлового приміщення не приймає. Поряд з цим також зазначено, що [PERSON] псує майно, не сприймає постійні скарги сусідів з приводу порушення правил добросусідства. Разом з цим, стороною позивача надана довідка реабілітаційного центру «Троїцький» від 23.03.2017 №4, про те, що [PERSON] з 30.06.2016 по 16.01.2017 знаходився на стаціонарному лікування від наркотичної залежності в даному реабілітаційному центрі за адресою: [ADDRESS] Вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України передбачають, що суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №658 від 30.08.2018 ринкова вартість ? частини квартири [ADDRESS] на дату складання висновку становить 104500 грн (а.с. 87-91). 16.10.2018 [PERSON] вніс 104500 грн на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області, що підтверджується квитанцією №0.0.1159865605.1 від 16.10.2018 та довідкою Охтирського відділення №1 Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 124, 125). З огляду на викладене, враховуючи, що частка [PERSON] у спірній квартирі не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування квартирою є неможливим в силу неприязних стосунків сторін, а також те, що відповідач має інше житлове приміщення, в якому проживає на даний час, в той час як позивач, крім спірної квартири, іншого придатного для проживання приміщення не має, припинення частки [PERSON] у праві власності на спірну квартиру з одночасною компенсацією вартості такої частки не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім'ї, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. Крім того, на підтвердження понесених витрат позивачем надана квитанція про сплату 4290 грн за проведення судової оціночно-будівельної експертизи. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4930 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved