Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

06.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0347 га., надану для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 16.08.2007 року, укладеного між нею та [PERSON], яка вищевказаний будинок придбала 28.10.2002 року у [PERSON] За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0347 га., яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку. Вказана земельна ділянка зареєстрована за попередніми власником житлового будинку [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 15.06.1993 року, який помер [INFO] року, спадкоємцем після його смерті є його дружина - [PERSON] Посилаючись на те, що в позасудовому порядку переоформити земельну ділянку не можливо, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, оригінали документів для дослідження , просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повне визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.08.2007 року, укладеного між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем - остання придбала у власність житловий будинок [ADDRESS] Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук І.М. року за № 2408 (а.с.4-5). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] 23.08.2007 року КП «Вознесенське МБТІ» за реєстр. № 19284035 ( а.с.7). Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на даний час зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 15.06.1993 року, довідкою Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області від 09.09.2015 року (а.с. 13, 31 ). [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 19.08.1994 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Платовською П.А. ( а.с. 27). В той же час, придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0347 га., призначеній для його обслуговування. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. У разі якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Разом з тим, згідно п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З урахуванням викладено, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved