Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

04 червня 2014 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про визнання угоди дійсною вказуючи на те, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 0386 від 27.09.2002 року, оформленого Очаківською філією Південної товарної біржі вона стала власником квартири [ADDRESS]. На теперішній час їй стало відомо, що договір купівлі-продажу оформлений з порушенням діючого законодавства і вважається недійсним, у зв'язку з чим вона не може розпорядитись зазначеним нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. У судове засідання представник позивачки [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов визнала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов визнала. Представник третьої особи - Південної товарної біржі у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав. Дослідивши письмові докази, що їх надала позивачка, суд дійшов наступного. 26 листопада 1999 року між [PERSON], [PERSON] в інтересах своєї доньки [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] № 0386, який посвідчено Очаківською філією Південної товарної біржі, що підтверджується копією цього письмового договору. Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання одна перед однією за цим договором, а саме: [PERSON] передала у власність позивачки нерухоме майно, а остання його прийняла та сплатила ціну цього майна, обумовлену договором. З копії реєстраційного посвідчення ММБТІ вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 13 грудня 2001 року за реєстровим номером 2484 на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1999 року, який посвідчений Очаківською філією ПТБ за реєстровим номером 0386. Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Згідно листа приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 24.04.2014 року № 73/01-16 вказаний договір купівлі-продажу зареєстровано з порушенням чинного законодавство. Договір укладено за участю кількох осіб-продавців. Крім того, його укладено за участю неповнолітнього громадянина, текст договору надрукований російською та українською мовою, мають місце дописки та виправлення. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення сторонами спірної угоди, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України. Реєстрація за позивачем права власності на спірну квартиру ММБТІ унеможливлює в теперішній час посвідчення укладеного між сторонами договору нотаріально. Враховуючи викладене, а також те, що цивільні відносини, які виникли між сторонами чинним законодавством не врегульовані, суд вважає можливим, на підставі ч.1 ст. 8 ЦК України, що діє у теперішній час, застосувати для їхнього врегулювання ч.2 ст. 220 ЦК України, відповідно до якої суд вправі визнати дійсним договір, для якого законом передбачене обов'язкове нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання цього договору. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved