Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

04 серпня 2020 року міський голова Добропільської м/р Аксьонов А.А. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщення. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Добропільської м/р від 23.09.2016 року №7/15-18 було прийнято у власність територіальної громади м. Добропілля Донецької області будівлю гуртожитку з майном призначеним для її обслуговування за адресою: [ADDRESS] та передано на баланс КП «Добропільська служба єдиного замовника». На дату передачі гуртожитку у власність територіальної громади у кімнаті № [NUMBER] зазначеного гуртожитку був зареєстрований з 17.09.2012 року відповідач [PERSON] . Спеціальний ордер відповідачу за період перебування гуртожитку на балансі ТОВ «ЖТЕК Добропіллявугілля» не видавався, тобто відповідач вселився у спірну кімнату з порушенням установленого порядку. Крім того, відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином про розгляд справи був повідомлений. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує на просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Із заявою про розгляд справи у його відсутність та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, належним чином про розгляд справи були повідомлені. Надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази зазначає наступне. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що підставі рішення Добропільської міської ради від 23.09.2016 року №7/15-18 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Добропілля об`єкті соціальної інфраструктури - гуртожитків» було прийнято у власність територіальної громади м. Добропілля Донецької області будівлю гуртожитку з майном призначеним для її обслуговування за адресою: [ADDRESS] та передано на баланс КП «Добропільська служба єдиного замовника». (а.с.6-7,13) З 17 вересня 2012 року у кімнаті № [NUMBER] вищевказаного гуртожитку зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги Гуртожитку №2. (а.с.8-10) Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується дослідженими судом Актом обстеження №8 від 03.06.2019 року (а.с.11), Актом обстеження №5 від 03.02.2020 року (а.с.14), якими встановлено, що [PERSON] зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на момент передачі на обслуговування ФОП [PERSON] і по теперішній час, однак не мешкає, місцезнаходження його невідоме, особисті речі в кімнаті відсутні. Згідно ст.127 ЖК України - для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно ч.2 ст.128 ЖК України - жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (ст.129 ЖК України). Спеціальний ордер відповідачу за період перебування гуртожитку на балансі ТОВ «ЖТЕК Добропіллявугілля» не видавався, що підтверджується довідкою директора філії «Соцсервис». (а.с.15) Згідно ст.18 ЖК України - управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно ст.15 ЖК України - виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті: здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду,приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК України, зазначене питання врегульоване у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняний до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72ЖК Української РСР. Положення ст.71 ЖК Української РСР передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Статтею 72 ЖК Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) роз`яснено «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви зареєстрованої особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній кімнаті, не надав доказів поважних причин відсутності за зареєстрованим місцем проживання. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає більше ніж понад шість місяців у кімнаті за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною кімнатою. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн., тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved