Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

05.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.08.2013 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства. Відповідач проживає окремо, створив іншу сім'ю, вихованням дитини не займається, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки та на її утримання не надає. Відповідач є працездатним, фізично здоровим, на даний час перебуває на обліку в Шаргородському районному центрі зайнятості, як безробітний і отримує допомогу по безробіттю в розмірі 530 грн. Також, їй відомо, що відповідач наймається на тимчасові заробітки і має інше джерело доходів, але його дохід встановити не можливо. Вважає, що відповідач має можливість приймати участь в утриманні неповнолітньої дитини та її утриманні, так як вона здійснює догляд за дитиною та не працює. Їй одній важко утримувати дитину і себе, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому відповідач може і зобов'язаний приймати участь в їх утриманні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті самі обставини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з часу звернення до суду і до досягнення донькою повноліття та на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. Суду пояснила, що з відповідачем однією сім'єю не проживає вересня 2013 року, оскільки відповідач залишив сім'ю ще до народження дитини. Після народження дитини вона її утримує сама, без участі відповідача, який добровільно коштів на утримання доньки не надає. При народженні дитини 27.04.2014 року відповідачем надано їй добровільно кошти в сумі 100 доларів США, проте, цих коштів недостатньо, оскільки її дитина знаходиться на штучному вигодовуванні. Ухилення відповідача від утримання дитини ставить її сім'ю у скрутне матеріальне становище, оскільки вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років. Відповідач фізично здоровий, працездатний, донедавна працював, а зараз перебуває на обліку в Шаргородському РЦЗ як безробітний та отримує допомогу по безробіттю, проте, наймається на тимчасові заробітки, інших осіб на утриманні не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться, тому він має змогу та повинен утримувати доньку [PERSON], а також її, так як вона потребує утримання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав заяву 16.06.2014 року, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини визнає (а.с.16). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4), оригінал якого оглянуто в судовому засіданні. Від даного шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач, а матір'ю - позивачка, що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5), оригінал якого оглянуто в судовому засіданні. Дитина сторін - [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, що вбачається із довідок, виданих Слободо-Шаргородською сільською радою від 02.06.2014 року за №№956, 958 (а.с.6-7). З вересня 2013 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, що вбачається в судовому засіданні із пояснень позивачки. Заперечень щодо вказаних обставин відповідачем суду не надано. Відповідач з часу народження дитини проживає окремо від сім'ї, добровільно коштів на утримання доньки та дружини не надає, що стверджувала в судовому засіданні позивачка. Заперечень щодо вказаних обставин відповідачем суду не надано. Як вбачається із пояснень в судовому засіданні позивачки відповідачем надано їй на утримання дитини 27.04.2014 року 100 доларів США. Крім того, судом встановлено, виходячи із пояснень в судовому засіданні позивачки, що відповідач фізично здоровий, працездатний, але не працює, перебуває на обліку у Шаргородському РЦЗ, як безробітний, отримує допомогу в розмірі 530 грн. на місяць, що підтверджується також довідкою Шаргородського РЦЗ від 23.05.2014 року (а.с.10). Заперечень щодо вказаних обставин відповідачем суду не надано. Отже, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачкою інтереси та утримання дитини, тобто може надавати допомогу на утримання доньки, оскільки, як вбачається з пояснень позивачки в судовому засіданні та досліджених у справі доказів, весь обсяг обов'язків, пов'язаних з утриманням доньки сторін, з часу народження дитини покладено на позивачку, з якою проживає донька, що ставить сім'ю позивачки в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON]. Позивачка [PERSON] не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою Слободо-Шаргородської сільської ради від 02.06.2014 року за № 957 (а.с.8). Оскільки позивачка має на утриманні доньку, яка не досягла трирічного віку, у зв'язку із чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не працює, не має необхідних засобів до існування, тому потребує утримання. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-183, 191 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, зазначаючи, що сама несе обсяг витрат на утримання доньки, без участі відповідача, який від матеріального утримання дитини ухиляється, хоча відповідач молода та працездатна людина. Отже, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості утримувати дитину на рівні з позивачкою. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини і весь обсяг обов'язків по її утриманню покладено на позивачку, то це ставить сторони у нерівні умови, тому, позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у частці від доходу відповідача, оскільки відповідач має постійний дохід у виді допомоги по безробіттю. До того ж, аліменти, які слід стягнути з відповідача, слід визначити у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05.06.2014 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалися обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини і звільнить позивачку та відповідача в наступному від повторного звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі збільшення чи зменшення розміру заробітку (доходу) платника аліментів і, таким чином, забезпечить отримання донькою сторін надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Крім цього, позивачка наполягала на стягненні з відповідача на її утримання коштів у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно, з часу звернення з позовом до суду і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. З врахуванням того, що відповідач є працездатним і фізично здоровим, не має на утриманні інших осіб, визнав позовні вимоги [PERSON], то може надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина, тому суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню, зокрема, слід стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, виходячи із вимог ст.84 СК України. Крім того, аліменти на утримання позивачки слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. При цьому суд враховує, що відповідач з приводу стягнення коштів на утримання дружини заперечень не має. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved