Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

06.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.12.2006 року вона [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 09.12.2006 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 1100. У шлюбі в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 30 січня 2007 року було зроблено відповідний актовий запис № 124, що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 12 квітня 2021 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №191/75/21 шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Судове рішення набрало законної сили 13.05.2021 року. Після розлучення їхня донька проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 23.06.2021 р. № 07-10/274 та знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] участі в утриманні їхньої спільної дитини не приймає, не цікавиться потребами дитини, матеріальної та моральної підтримки не надає в зв`язку з чим, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.05.2021 року і до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з`явилась, але до його початку надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але до його початку надав заяву, якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав частково. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши докази, які були надані суду, приходить до наступного: Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб з якого вбачається, що 09.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Шлюбне прізвище позивача « [PERSON] » ( а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30 січня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 124, ( а.с.9). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 13.05.2021 року ( а.с.11-12). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання від 23.06.2021 р. № 07-10/274 та від 23.06.2021 року № 07-10/275 [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] [INFO] , за однією адресою: [ADDRESS] (.а.с. 7,10). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З наданих письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, принаймні іншого відповідачем не доведено. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей передбачених ст.188 СК не встановлено. Однак при визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. З урахуванням вищевикладеного суд, вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в частині розміру аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач, який звернувся до суду з даним позов 06.09.2021 року просить суд стягувати на її користь на утримання дитини аліменти починаючи з 13.05.2021 року, тобто за минулий час. Щодо позовної вимоги позивачки [PERSON] за минулий час, суд зазначає наступне. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України. Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає. Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дітей, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial