Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

05 квітня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 17 червня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н у вигляді Анкети-заяви відповідача про приєднання, Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 9000 гривень, зобов`язавшись сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит у встановлений договором строк, а також інші обов`язкові платежі. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого станом на 16 березня 2021 року утворилась кредитна заборгованості в загальному розмірі 11191,59 гривень, з яких 8993,43 гривень\~ заборгованість за тілом кредиту, 2198,16 гривень заборгованість за простроченими відсотками, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання сторони не з`явились, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від відповідача до суду відзив на позов не надходив. Разом з тим, стороною позивача суду подана заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також вказується на підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2010 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця Анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. До кредитного договору банк додав підписану відповідачем 17 жовтня 2010 року Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», якою передбачено основні умови кредитування, зокрема валюту кредиту (гривня), розмір процентів за користування кредитом у вигляді 2,5% на місяць (30% річних) після закінчення 55 денного пільгового періоду (в період дії пільгового періоду розмір процентів становить 0,01% річних), обов`язок повертати кредит щомісячними платежами (7% від заборгованості) до 25 числа кожного місяця, а також процентну ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування в розмірі 3,75% на місяць (45% річних). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, встановлений відповідачу кредитний ліміт неодноразово змінювався та станом на 23 вересня 2019 року становив максимальний розмір в 9000 гривень. Також судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору б/н від 17 жовтня 2010 року відповідачу були видані позивачем кредитні картки з терміном дії до грудня 2011 року, жовтня 2015 року, січня та жовтня 2016 року, липня 2020 року, а також липня 2023 року, що підтверджується відповідною довідкою. Як слідує з виписки по картковим рахункам відповідача за зазначеними вище кредитними картками станом на 18 березня 2021 року та за період з 17 червня 2010 року по 01 лютого 2021 року, відповідач отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором кредитні кошти та користувався ними протягом зазначеного періоду. Дана виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5, а також є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована, що підтверджується і змістом п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №б/н від 17 жовтня 2010 року станом на 16 березня 2021 року нарахована позивачем в загальному розмірі 11191,59 гривень, з яких 8993,43 гривень\~ заборгованість за тілом кредиту, 2198,16 гривень заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2010 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного кредитного договору, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, користувався ним, однак не повернув, що зумовило виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі та складових, що наведені в позові, що підтверджується підписаними відповідачем Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», а також довідками про видачу кредитних карток та зміну ліміту кредитування з урахуванням на виписку по картковим рахункам відповідача, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами за користування кредитом. Правомірність висновків суду щодо отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, а відтак і наявність підстав для їх стягнення у випадку неповернення кредитору підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року по справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року по справі №278/2177/15-ц. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved