overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

06.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Із позову вбачається, що позивачці на підставі договору дарування № 4145 від 15.07.2010 року належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі був зареєстрований її батько - відповідач по справі [PERSON], 1966 р.н. У кінці 2010 року її батько забрав свої речи та виїхав з квартири у невідомому напрямку, повідомив, що буде поїхав на заробітки. Особистих речей відповідача в квартирі немає, та в добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку. Згідно акту КП «СЄЗ», відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2010 року. Позивачка просить суд ухвалити рішення яким визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки з місця мешкання, відповідач зареєстрований у квартирі позивачки (а.с.5). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у скоєнні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з договору дарування, позивачка є власником зазначеної вище квартири (а.с. 16-19). Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] тривалий час не проживає, його речей в ньому немає, тому відповідача можливо визнати таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

06.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 06.10.2007 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 559. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син. З 01.06.2013 року сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Пояснила, що примирення та збереження сім'ї неможливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, спору стосовно майна не має та не заперечує проти визначення місця проживання сина разом з зматір'ю. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 06.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 559 /свідоцтво серія [NUMBER]/ /а.с.8/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 313, що вбачається із свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками вказані сторони по справі /а.с. 7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, з 01.06.2013 року проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання дитини на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

06.02.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з цивільним позовом до[PERSON]про відшкодування шкоди5 946грн 52к. в порядку регресу та витрати по оплаті судового збору. Вимоги мотивовані тим, що 29.06.2014 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «Хюндай» /д.н.з. [NUMBER]/ під керуванням[PERSON] і автомобіля «Ровер» /д.н.з. [NUMBER]/ під керуванням [PERSON] ПрАТ«Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком в розмірі 5 946 грн 52 к. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку зазначені кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом /а.с.2-3/. В судове представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіславши до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України, позовні вимоги просив задовольнити/а.с.53/. Відповідач не прибув в судове засідання, повідомлений належним чином про дату і місце судового розгляду /а.с.51/. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника співвідповідача або ж про відкладення розгляду справи не надав.Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

06.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.08.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого в стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Спільне проживання припинено з 01.09.2014 року. Спільне господарство не ведеться. При таких обставинах, на думку позивача, збереження сім'ї не можливе, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності сторін. Дослідивши докази, що містяться у справі, що містяться у справі, прийнявши до уваги факт відсутності дітей від шлюбу та, що сторони не проживають з 01.09.2014 року, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.08.2011 року, між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], виданий Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області від 05.08.2011 року, актовий запис № 03. (а.с. 4) Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При таких обставинах, суд вважає, що реєстрація шлюбу на даний час носить формальний характер і шлюб має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

06.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідачка [PERSON], дочка його померлої дружина, зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак з 2002 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідачки у квартирі не має. Відповідачка у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах, зазначених у позові та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. За повідомленням житлових органів вона за місцем реєстрації не проживає тривалий час. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що проживають поряд з позивачем тривалий час, їм відомо дружина позивача [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті сестра померлої з Казахстану забрала [PERSON] до себе, тоді вона ходила у 8 клас, з того часу відповідачку не бачили. На даний час відповідачка залишається зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] однак з 2002 року там не проживає, крім того, навідуючи оселю сусіда, речей відповідачки не зустрічали. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 4872 від 04.10.1974 року батьку позивача [PERSON] належала квартира [ADDRESS] /а.с. 7/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, [PERSON] помер [INFO] /а.с. 8/. Згідно особового рахунку [NUMBER] від 21.01.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] /а.с. 6/. Судом також встановлено, що дружина позивача [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно акту комісії ККП «КК «Західна» № 646 від 29.01.2015 року, [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS], але фактично в ній не проживає з 2002 року /а.с. 5/. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається право користування житловим приміщенням протягом 6 місяців. Таким чином, суд вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад шість місяців там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

06.02.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 25% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано відповідно до заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.10.2014 року. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є працездатний, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

06.02.2015 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 21.11.2003 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Тривалий час він та відповідач проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Припинення шлюбних відносин із відповідачем вважає необхідним через відсутність між ними близьких відносин, проживання окремо один від одного, втрати почуття поваги та любові, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягав на підставі викладених у ньому обставин, просив його задовольнити та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час і місце судового розгляду. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 21.11.2003 року зареєстровано шлюб між сторонами у відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві за актовим записом №1232 /а.с.7/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.2007 року,[NUMBER] від 10.12.2011 року сторони від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.4-5/. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для примирення сторін. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

06.02.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 18 травня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Дивізійської сільської ради Татарбунарського району, Одеської області, актовий запис № 4. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Їх сім'я розпалася тому, що останнім часом у них виникало дуже багато сварок на побутовій основі, також вони мають дуже різні характери. Позивачка багато разів намагалася зберегти сім'ю, але це приводило лише до нових сварок. Позивачка вважає, що їх сім'я фактично остаточно розпалася, тому просила шлюб розірвати. У дане судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи через газету «Одеські вісті» № 28 від 24 березня 2015 року, до суду не з'явився, не повідомив суд про причину неявки, у зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і пов'язані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

06.02.2015 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 57556,10 гривень. У позові зазначили, що 28.02.2014 р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 47479,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99% на рік, строком до 28.02.2017 року. В звязку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми неповернутого кредиту, простроченої заборгованості по відсоткам, простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, пені, на загальну суму 57556,10 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 28.02.2014 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №12751-OWNSACН. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 47479,03 грн. на строк до 28.02.2017 року. Відповідно до п. 2.4 договору, за користування кредитом [PERSON] сплачує Банку проценти в розмірі 9,99% річних. Відповідно до п. 2.6 договору розмір щомісячного платежу становить 2578,00 грн. Відповідно до п.2.12 договору [PERSON] сплачує Банку комісії. Відповідно до п. 6.1 договору відповідач за несвоєчасне виконання грошових зобовязань сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 2.4 кредитного договору, але не менше 2 гривень за кожний день прострочення. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань не виконала. Внаслідок чого у відповідача станом на 24.11.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 57556,10 гривень, у тому числі: неповернута сума кредиту 46301,31 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - 2745,43 грн., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту - 7311,46 грн., пеня за період з 28.04.2014р по 24.11.2014р - 1197,90 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 575,56 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

06.02.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 24.07.2012 р. сторони уклали шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язок утримувати свою дитину. Це зокрема виявилося у тому, що він надає кошти на утримання дитини, не зустрічається з нею і не приймає участь у її догляді та вихованні, тому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн... Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що у зв'язку з неспроможністю сплачувати суму зазначену у позовній заяві, оскільки він ніде не працює, є інвалідом ІІІ групи, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, яка становить 1049 грн... Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від спільного проживання в шлюбі з відповідачем позивачка народила дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує неповнолітню дитину, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, є інваліди ІІІ групи, має нерегулярний, мінливий дохід. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян, який згідно пункту 5 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, у вирішенні даного аліментного питання встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 розділу 1У цього Кодексу для відповідного року, і станом на 2015 рік становить 609,00 грн. Тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі 609 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial