Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

05.10.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сновської міської об`єднаної територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, Сновської районної державної адміністрації Сновського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) із земель, переданих у колективну власність для сільськогосподарського використання колишньому КСП ім. Шевченка згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН № 0002 виданого 22.08.1995 р., розташованому на території Рогізківської сільської ради Сновського району Чернігівської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був членом КСП «ім. Шевченка» в с. Рогізки з 01.03.1995 р. по 01.03.1999 р. та працював на даному КСП. 22.08.1995 р. було видано державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Шевченка. Станом на момент видачі вказаного державного акту позивач був включений у список, що додається до державного акту, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримав. Позивач зазначає, що дізнався про наявність права на земельну частку (пай) 17 серпня 2020 р., отримавши відповідь Міжрегіонального управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № Ф-51/0-0.202-56/147-20. Також згідно відповіді Міжрегіонального управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 17.08.2020 р. ні у територіальних органів Держгеокадастру, ні у будь-яких інших установ немає повноважень з видачі сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) з 01.01.2013 р. Ухвалою від 07.10.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 02.11.2020 р. 30.10.2020 р. від Сновської РДА факсом надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. 02.11.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.11.2020 р. 03.11.2020 р. надійшло клопотання Сновської міської ради про розгляд справи без участі її представника, зареєстроване за вх. № 3043. У клопотанні зазначено про визнання позовних вимог. 30.11.2020 р. справу було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді у справі № 749/957/20. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача 08.12.2020 р. надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, зареєстроване за вх. № 3502. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював у КСП ім. Шевченка, що підтверджується копією вкладишу до трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] (а. с. 10) та копією сторінки з трудової книжки (а. с. 10, зворот). Згідно відповіді Міжрегіонального управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 17.08.2020 р. [PERSON] згідно державного акту (ЧН № 0002) на право колективної власності на землю був включений в додаток до державного акту, список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка» с. Рогізки, Сновського (Щорського) району Чернігівської області. Розмір земельної частки (паю) на який має право громадянин, цим державним актом не визначався. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не друкувався (а. с. 11). Зазначене також підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН № 0002 з додатком 1 (а. с. 12-15). Згідно відповіді Міжрегіонального управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 17.08.2020 р. ні у територіальних органів Держгеокадастру, ні у будь-яких інших установ немає повноважень з видачі сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) з 01.01.2013 р. (а. с. 16). Як вбачається з копії архівної довідки від 05.03.2018 р. № а-92 у 1992 році на базі колгоспу ім. Шевченка с. Рогізки було організовано КСГП ім. Шевченка, яке було правонаступником колгоспу (розпорядження голови Щорської РДА від 15.05.1992 р. № 28). У 2000 р. КСГП ім. Шевченка було реорганізовано в сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Шевченка (розпорядження голови Щорської РДА від 21.03.2000 р. № 92), який був правонаступником КСГП ім. Шевченка (підстава: наглядова справа фонду). У листопаді 2002 р. розпорядженням голови Щорської РДА від 21.11.2002 р. № 456 скасовано державну реєстрацію сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Шевченка с. Рогізки. У 2001 р. на території с. Рогізки організовано ПСП «Рогізківське» (розпорядження від 22.03.2001 р. № 131). В розпорядженні немає даних про правонаступництво даного підприємства (а. с. 19). Надаючи оцінку вказаним обставинам справи суд зазначає про таке. Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України 1990 року в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року, у відповідній редакції, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ) від 08 серпня 1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивач є таким, що набув право на земельну частку (пай) 22.08.1995 р. При цьому, відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV (далі - Закон № 899) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Зазначаючи, про неможливість отримання сертифіката протягом тривалого часу, позивач вказав, що не був обізнаним з наявністю у нього права на земельну частку (пай). Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 р. (справа № 602/182/17) вже надавав оцінку необізнаності особи з наявністю у нього відповідного права, зазначивши, що право на позов у позивача виникло ще у 1996 році (коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників), що є загальновідомим фактом. Тому позивач, як член колгоспу, повинен був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай). Однак, суд звертає особливу увагу на ту обставину, що правовстановлюючий документ за своєю суттю є підставою для реалізації певного права, але джерелом такого права у даних правовідносинах не є. Як вбачається судом з відповіді Міжрегіонального управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № Ф-51/0-0.202-54/147-20, в разі позитивного рішення суду заявнику земельні ділянки (паї) будуть надані за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв) Сновською міською радою (а. с. 17). Крім того, у вищепроцитованих листах Міжрегіонального управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а також клопотаннях відповідачів у даній справі не висловлена позиція про втрату позивачем права на земельну частку (пай). Матеріали справи не свідчать про те, що позивач звертався до Сновської міської ради з клопотанням про виділення земельної ділянки у натурі (на місцевості) та отримав відмову з будь-яких підстав, в тому числі, з підстав невизнання права на земельну частку (пай). Водночас, за положеннями частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням вказаної норми, суд констатує, що у даній справі позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорення його права на земельну частку (пай), що свідчить про відсутність спору. Таким чином, у суду відсутні підстави вдаватися до захисту права, порушення, невизнання або оспорення якого в ході розгляду справи не встановлено, з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed