Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

07.07.2016 року [PERSON] предявив позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові [PERSON] вказав, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідач [PERSON] є колишнім власником квартири. Так як відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знімається, позивач просить усунути перешкоди в користуванні правом власності та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просить задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири № 1, розташованої за адресою: Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Запорізька, 141, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.06.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 25.06.2014 року інд. № 23445667. Відповідно до довідки КУП «Житло-Сервіс» №2236 від 08.06.2016 року, за адресою [ADDRESS]. зареєстрований гр. [PERSON] Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Отже, оскільки відповідач не є власником спірної квартири, не проживає у ній без поважних причин з червня 2014 року, витрати на її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує право останнього як власника квартири. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 383, 386 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами ЖК України»,

Outcome: approved