Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

06.04.2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява[PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання. В обґрунтування своєї позовної заяви посилається на те, що з 08.08.2020 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач з відповідачем, як подружжя мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, сімейні відносини поступово погіршуються. Позивач зараз проживає разом матір`ю за її адресою, а відповідач - за їх колишньою спільною адресою. Позивач на даний час є вагітною, строк вагітності 28-29 тижнів. Ухвалою суду від 07.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб Чечелівським районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 600, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Відповідно до довідки ЛКК № 1 від 15.02.2021 позивач [PERSON] є вагітною, строк вагітності 28-29 тижнів. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] від 23.09.2020 року, позивач [PERSON] зареєстрована з 24.03.2003 року та по теперішній час проживає за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб № 1603, позивач [PERSON] та її мати [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно паспорту відповідача він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 56 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Згідно із вказаною правовою нормою за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя (ст. 119 СК України). Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків. Пленум Верховного Суду України п.12 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає що при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. На підставі вищевикладеного, суд вбачає наявність законних підставі для того, щоб задовольнити позовні вимоги та встановити режим окремого проживання позивача та відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 908,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved