Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

06.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову покликається на те, що 24.11.2009 року було зареєстровано шлюб між її донькою [PERSON] та відповідачем - [PERSON] . За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22.01.2013 року шлюб між її донькою та відповідачем розірвано, малолітній син залишився проживати з матір`ю у Львові . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті доньки піклування про дитину та утримання онука здійснює вона. Вона неодноразово намагалася залучити батька дитини до участі в його житті, однак з моменту розірвання шлюбу відповідач не цікавився життям, здоров`ям та матеріальним забезпеченням сина, не надавав допомоги на його утримання. У жовтні 2018 року він подав на ім`я голови районної адміністрації заяву, якою відмовився від сина. Згідно із висновком органу опіки та піклування наявні всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина. Зважаючи на викладене, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою від 14.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 03.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов до суду не скеровував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності позов підтримує в повному обсязі. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.11.2009 року у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 261. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.07.2012 року (повторне) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу чоловікові визначено прізвище [PERSON] . Згідно із листом від 03.04.2019 року № 15.2-18/1058 Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на звернення [PERSON] повідомив, що внаслідок проведеної перевірки АСВП встановлено, що станом на 03.04.2019 року на примусовому виконанні у відділі не перебуває виконавчий документ про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 11.01.2018 року [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до довідки від 20.03.2019 року № 56, виданої Загальноосвітньою школою І ступеня «Світанок» Львівської міської ради Львівської області [PERSON] дійсно навчається в загальоосвітній школі І ступеня «Світанок» в 2-Е класі. Згідно із довідкою від 06.05.2019 року № 1346, виданою Відділом житлового господарства ЛКП «Скнилівок» [PERSON] , [INFO] зареєстрований разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заявою на ім`я голови Залізничної районної адміністрації м. Львів від 02.04.2019 року вчитель початкових класів у ЛЗШ І ст. «Світанок» [PERSON] повідомила, що є класним керівником [PERSON] . З моменту початку навчання батько дитини не з`являвся, дитиною не цікавився та участі в шкільному житті не приймав. На уроки дитину приводить бабуся [PERSON] , яка цікавиться навчанням онука, дбає про охайний вигляд онука, його підготовку. Згідно із заявою на ім`я голови Залізничної районної адміністрації м. Львова від 14.10.2018 року [PERSON] відмовився від свого сина [PERSON] , [INFO] у зв`язку зі станом здоров`я та відсутністю змоги забезпечувати дитину. Згідно із висновком Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено, відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оскільки відповідач самоусунувся від виховання своєї дитини, не бажає нести за неї відповідальність і виконувати свій батьківській обов`язок, про що свідчить, зокрема, подана ним органу опіки та піклування заява про відмову від дитини, тоді як дитина потребує як матеріальної допомоги, так і підвищеної уваги до себе з боку батьків, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому позов в частині позбавлення його батьківських прав є підставним та підлягає задоволенню. Також, судом встановлено, що на даний час дитина проживає з бабою - позивачем по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 167 СК України якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відтак, враховуючи, що позивач є бабою малолітнього [PERSON] , яка займається його вихованням та турбується про нього, суд дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з бабою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Статтею 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України враховує: вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, відсутність доказів щодо наявності у платника аліментів інших осіб на утриманні, а також зважаючи на однаковий обов`язок обох батьків утримувати дитину та дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, а тому, є законні підстави для позбавлення його батьківських прав та стягнення на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06.06.2019 року. Згідно з вимогами ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Окрім цього, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, у розмірі 768,40 грн. Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн судового збору. На підставі ст.ст. 141, 164, 166, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved