Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

05.06.2015 року Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області, в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], третя особа Прокуратура Ківерцівського району Волинської області, звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], перебуваючи у шлюбі з [PERSON], народила двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У 2004 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розлучення [PERSON] залишив дітей та виїхав в Житомирську область, і з того часу жодним чином не підтримує з дітьми зв'язку. Матір дітей - [PERSON], на підставі рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.10.2008 року, було визнано безвісно відсутньою. Враховуючи, що відповідач усунувся від виконання батьківських обов'язків щодо своїх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не займається утриманням і вихованням, тому, виходячи виключно з інтересів дитини, з метою встановлення правового статусу дітей та забезпечення їх права на соціальний захист, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишивши їх на утриманні їхньої бабусі, [PERSON] до встановлення опіки. Згідно поданої позивачем 30.06.2015 року до суду заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі розміром по 200 грн. на кожну дитину щомісячно. Представник позивача Дейна О.В. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити заявлені вимоги повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та заперечень до суду не подав. Прокурор Стасюк А.П. в судовому засіданні висловив думку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей просив залишити без задоволення, оскільки аліменти на цих дітей вже присудженні до стягнення з відповідача, і рішення суду перебуває на виконанні у ВДВС Ківерцівського РУЮ. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи, дослідивши представлені докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження дітей /а.с. 8-9/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.10.2015 року /а.с. 7/. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.10.2008 року, [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 20.12.2006 року, і дане рішення набрало законної сили 28.10.2008 року /а.с. 4/. Як вбачається з довідки Карпилівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 827 від 14.05.2015 року, повідомлень ЗОШ І-ІІІ ступеня с. Карпилівка №№ 121, 122 від 21.04.2015 року, актів обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] від 20.04 та 20.05.2015 року, відповідач [PERSON] вибув в м. Бердичів Житомирської області до своєї матері, залишивши своїх дітей, і починаючи з 2009 року повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання своїх дітей /а.с. 6, 10, 11, 18/. Згідно довідки № 225 від 01.09.2012 року, характеристики з місця проживання № 143 від 02.06.2015 року, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.06.2015 року, виданих Ягодинською сільською радою Володарсько-Волинського району Житомирської області, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], однак за даною адресою не проживає /а.с. 15-17/. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] від 20.04.2015 року, 20.05.2015 року, - діти проживають разом зі своєю бабусею [PERSON], 1948 року народження, яка займається їх вихованням, діти забезпечені належними умовами проживання, мають окрему кімнату, необхідний одяг та речі для навчання /а.с. 18-19/. Згідно висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 24/02-18 від 26.05.2015 року, позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 3/. Як слідує з роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своїх дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням, не забезпечує матеріально, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі розміром по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, то дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.11.2004 року було присуджено про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], і дане рішення набуло законної сили та було пред'явлене до виконання /а.с. 12, 28/. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то судові витрати в сумі 243, 60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 150, 155, 164 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: partial