Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

06 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2013 року вона разом із своїм чоловіком вирішили придбати диван довжиною не менше 1 м. 90 см з дерев'яними бильцями «Віндзор» у магазині «[INFO]» в [ADDRESS], власником якого є фізична особа-підприємець [PERSON] Після вибору необхідного товару по представленому в магазину каталогу, вона уклала усний договір купівлі-продажу товару, на підтвердження якого продавець виписала товарний чек на суму 11850 гривень. Позивач залишила продавцю завдаток у розмірі 1550 гривень, решту суми повинна була сплачувати двома рівними частинами по 5150 гривень відповідно в узгоджений сторонами строк - 30.09.2013 року та 30.10.2013 року. Зазначає, що 30 вересня 2013 року невідомі їй особи приїхали до місця її проживання, представились вантажниками з магазину «[INFO]» і вивантажили їй упакований диван. На її заперечення про те, що товар не відповідає замовленому нею розміру, малюнку в каталозі та про відсутність всіх необхідних документів (сертифіката якості, даних про виробника), вантажники повідомили, що ніякою інформацією з цього приводу не володіють. Наступного дня власник магазину [PERSON] на її звернення, запевнив, що привезе такий диван, як вона замовила з усіма необхідними документами до нього. Однак зобов'язання не виконав, кошти в сумі 1550 грн., сплачені нею за товар, не повернув. На даний час поставлений відповідачем диван знаходиться у неї, тобто договір купівлі-продажу не розірваний. Вказує, що 11 жовтня 2013 року вона зверталася у відділ торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Нововолинської міської ради та до Управління з питань захисту прав споживачів у Волинській області. 12.11.2013 року отримала письмову відповідь виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 06.11.2013 року № К-860, у якій зазначено, що її скарга розглянута і власника магазину «[INFO]» в письмовій формі повідомлено про необхідність повернення їй сплачених коштів. Вважає, що відмова відповідача в задоволенні її законних вимог про розірвання договору та повернення сплачених нею коштів, грубо порушує її права споживача, за захистом яких вона змушена звернутися в суд. В зв'язку з наведеним, просить розірвати зазначений договір купівлі-продажу та стягнути з відповідача [PERSON] сплачені нею кошти в сумі 1550 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, яка завдана неправомірними діями відповідача. 17 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та стягнення боргу за проданий товар. Вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2013 року в належному йому на праві власності магазині «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON], згідно усного договору купівлі-продажу придбала диван марки «Вінздор» вартістю 11850 гривень. [PERSON], в приміщенні магазину вибрала диван за зразками каталогу, оглянувши наявні в магазині елітні м'які меблі фірми «Меблева ліга». За замовлений диван вона в день укладення договору купівлі продажу, внесла завдаток в сумі 1550 гривень, про що їй був вручений чек від 28.08.2013 року з підписом продавця [PERSON] Решту суми [PERSON] за домовленістю зобов'язалась сплатити після доставки товару 30 вересня та 30 жовтня 2013 року в розмірі по 5150 грн., про що було вказано в даному документі. 24 вересня 2013 року диван був доставлений по місцю проживання [PERSON], яка прийняла даний диван без будь-яких претензій по виду, розміру та якості товару. Вважає, що він, [PERSON], як продавець, виконав всі обумовлені ними умови усного договору купівлі-продажу. Зазначає, що [PERSON] отримала товар, а саме замовлений нею диван марки «Віндзор належної якості та виду і по тій же ціні, що обумовлена сторонами і у встановлений строк. Тобто він, як продавець, виконав умови договору купівлі-продажу. Однак, [PERSON] відмовилась оплатити решту суми за придбаний товар, мотивуючи тим, що їй поставлений диван не того розміру, який вона замовляла в магазині 28.08.2013 року. Просить визнати укладений договір купівлі-продажу між ним та [PERSON] дійсним, стягнути з [PERSON] в його користь заборгованість за проданий товар - диван марки «Віндзор» в сумі 10300 гривень та судові витрати по справі в розмірі 3487,20 гривень. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.03.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди та позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та стягнення боргу за проданий товар об'єднано в одне провадження. В судовому засідання представник позивача-відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав наведених у позові, просить їх задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити за безпідставністю. Пояснив, що його довірителька [PERSON] придбала для свого сина [PERSON] у магазині «[INFO]», який належить [PERSON], диван «Віндзор». Замовлений диван вибирала по каталогу, який їй представили в магазині. Довжина дивана мала бути не меншою 1,9 метрів. За вказаний товар вона сплатила завдаток в розмірі 1550 гривень, решту суми домовились виплачувати частинами по 5150 грн. після доставки товару, зокрема 30 вересня .2013 року та 30 жовтня 2013 року. Зазначає, що даний товар було доставлено до місця проживання без попередження покупця і надання йому можливості попередньо оглянути товар в магазині. Після огляду товару по місцю проживання, вона виявила, що він є незручним у використанні. Вказує, що [PERSON] в зв'язку із цим, зверталася до [PERSON] з вимогою про заміну товару, але відповідач не виконав вимог закону. Тому просить розірвати договір купівлі-продажу та повернути сплачені гроші за товар в розмірі 1550 грн. Також вказує, що неправомірними діями [PERSON] споживачу [PERSON] завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 2000 гривень. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги з підстав, наведених у позові. Позовні вимоги [PERSON] не визнають в повному обсязі. Пояснили, що 28 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу дивану «Віндзор», вартістю 11850 гривень. Дані меблі належать до елітних, а тому їх продаж здійснюється виключно під замовлення. [PERSON] сплатила завдаток в розмірі 1550 гривень, решту суми зобов'язувалась сплатити 30 вересня та 30 жовтня 2013 року в два прийоми по 5150 гривень. [PERSON] 28 серпня 2013 року було вручено чек на придбаний товар. Вартість даного товару на суму 11850 грн. цього ж дня була включена в дохід від провадження підприємницької діяльності. 24 вересня 2013 року до місця проживання, вказаного під час замовлення [PERSON], був доставлений диван «Віндзор». Товар належної якості, його розміри відвідають розмірам, кольору, формі та габаритам, зазначеним у каталозі. Цього ж дня [PERSON] в приміщенні магазину пред'явила претензії щодо невідповідності розміру дивана, обумовленому під час здійснення замовлення товару. [PERSON] було запропоновано обмін придбаного товару на диван і крісло, які були в наявності в магазині, однак чоловік останньої вимагав повернення внесеного завдатку в розмірі 1550 гривень, заявивши, що не погоджується сплачувати вартість дивану, що залишилась боргом на день поставки товару і визначена сторонами, та категорично відмовився від пропозиції продавця щодо обміну товару на запропоновані меблі цього ж виробника. Вважають, що [PERSON] виконав умови договору купівлі-продажу, просять визнати вказаний договір дійсним та стягнути з [PERSON] заборгованість за проданий товар в розмірі 10300 гривень і судові витрати по справі. У задоволенні позову [PERSON] просять відмовити. Під час розгляду справи судом встановлені фактичні обставини та досліджені на їх підтвердження докази, надані сторонами у справі. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює продавцем у магазині «[INFO]», показала, що в серпні 2013 року до магазину прийшли [PERSON] разом з сином [PERSON], які мали намір придбати шкіряний диван. Вони ретельно оглядали меблі, які були в наявності у магазині, сиділи на них, однак жоден із наявних зразків не задовольнив їхні потреби, тому вони почали проводити вибір по представленому продавцем каталогу. При цьому вона, як продавець, повідомила їх про те, що вказані меблі відносяться до елітних а тому їх продаж проводиться виключно на замовлення. Зупинились на виборі дивану «Віндзор» вартістю 11850 гривень. 28 серпня 2013 року [PERSON] внесла завдаток в розмірі 1550 гривень, про що їй було видано чек, та зобов'язалась сплатити решту суми в розмірі по 5150 гривень 30 вересня та 30 жовтня 2013 року. В кінці вересня товар був доставлений замовнику за вказаною нею і зазначеній у товарному чеку адресі. Цього ж дня [PERSON] прибула в магазин і повідомила, що диван не підходить їй за розміром. Зазначала, що спинка дивана є занизькою по відношенню до росту її сина, якому вона придбавала диван. При цьому просила обміняти товар на диван та крісло, які були наявні в магазині. Дане питання було узгоджене з власником, який дозволив обміняти проданий диван на диван іншої моделі з одним кріслом. Не дивлячись на це, чоловік [PERSON], прибувши наступного дня до магазину, повідомив, що не буде сплачувати заборгованість за товар, оскільки його придбання [PERSON] не погоджувала з ним і категорично заперечив щодо обміну товару. Настоював на поверненні завдатку, внесеного [PERSON] в сумі 1550 грн. Свідок [PERSON] ствердила, що відповідно до каталогу, довжина придбаного [PERSON] дивану - 2.08 м, спальне місце його приблизно 1,50-1,60 м, так як він розкладався наперед. При виборі та замовленні даного товару, син [PERSON] виписував розмір дивану із каталогу для проведення відповідних замірів по місцю проживання. Вказує, що по якості, кольору дивану, претензій зі сторони покупців не було, вони тільки зазначали, що розмір поставленого їм дивану є меншим, аніж показано на малюнку в каталозі. Допитаний в суді свідок [PERSON], в судовому засіданні показав, що він разом зі своєю матір'ю вирішили придбати диван. В магазині «[INFO]» вони оглядали меблі, які були в наявності. Оскільки жодні з них їм не підійшли, вони зробили замовлення дивану «Віндзор» по каталогу. Домовились, що коли товар буде доставлений в магазин, то їм зателефонують. Попри таку домовленість, у вересні 2013 року до місця проживання їм був доставлений замовлений диван, який виглядав набагато меншим ніж на малюнку в каталозі. Вказав, що в каталозі були зазначені розміри дивану, з якими вони при виборі товару на замовлення були ознайомлені і погодились. Коли привезли диван, виявилось, що їм не підходять його габарити, а саме висота спинки, яка є занадто низькою. Претензії були лише відносно висоти спинки дивана. Зазначив, що на даний час диван знаходиться за адресою проживання [ADDRESS]. Щодо розрахунків за придбаний товар, йому нічого не відомо, оскільки цим займалась його мама [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що доставлений диван не задовольнив покупців по розміру,зокрема довжину у не розкладеному вигляді та висоту спинки. Показання вищезазначених свідків спростовані показаннями свідка [PERSON] в судовому засіданні який вказав, що за дорученням [PERSON] він доставляв замовлений диван за місцем вказаним у товарному чеку покупцем [PERSON] на адресу [ADDRESS]. На допомогу з собою він взяв знайомого [PERSON] На момент доставки товару [PERSON] сказав, що це саме той диван, який вони з матірю замовляли. Вони зняли упаковку з дивану, оглянули його. Ствердив, що ніяких претензій по розміру та кольору у споживача, не було. Коли він, [PERSON], пред'явив [PERSON] в день поставки товару вимогу про оплату, то вона повідомила, що це питання узгоджене з продавцем і грошей не дала. Аналогічні показання надав в судовому засіданні свідок [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, оглянувши книгу обліку доходів, дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають, а позов [PERSON] слід задовольнити частково з наступних підстав. 28 серпня 2014 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.31,51) та споживачем [PERSON] в магазині «[INFO]» у місті Нововолинську, було укладено договір купівлі продажу дивану «Віндзор», довжиною 2.08 м, за замовленням покупця здійсненим по каталогу (а.с. 54-55). Окрім загального виду товару, у каталозі мається детальна інформація про розміри дивана, зокрема: ширина, висота, глибина. З вказаними розмірами споживач був ознайомлений під час замовлення товару. Укладаючи договір купівлі продажу, [PERSON] внесла завдаток за диван в розмірі 1550 гривень, решту суми споживач повинна була сплачувати після доставки товару у визначені сторонами дати: 30 вересня та 30 жовтня 2013 року в розмірі по 5150 грн., про що було зазначено в чеку від 28.08.2013 року за підписом продавця [PERSON] (а.с. 5). Вартість проданого дивану в розмірі 11850 гривень було 28 серпня 2013 року занесено у книгу обліку доходів від підприємницької діяльності [PERSON] (а.с. 111). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 06.11.2013 року (а.с.7) [PERSON] зверталася до відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Нововолинської міської ради з питань захисту прав споживачі, а саме щодо порушення фізичною особою - підприємцем [PERSON] ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки придбані м?які меблі - диван не підійшли споживачу за розміром. Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні не було доведено факту істотного порушення договору купівлі-продажу [PERSON] Свої зобов'язання за укладеним договором купівлі продажу останній виконав належним чином, а саме 24 вересня 2014 року в обумовлені строки доставив замовлений [PERSON] диван належної якості, довжиною 2.08 м, що відповідало зазначеним у каталозі розмірам та вимогам споживача, вказаних у позові, тобто не менше 1.9 м. Як встановлено судом, споживачу продавець товару, на виконання вимог ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» пропонував обмін товару належної якості, на що остання не погодились. Твердження представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] на існування законних підстав для розірвання укладеного правочину з підстав, передбачених ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, не ґрунтуються на доказах, а неможливість та небажання виконати [PERSON] зобов'язання за договором, не може слугувати підставою для розірвання договору судом. Порушень виконання умов договору зі сторони [PERSON], судом не встановлено, а тому вимоги [PERSON] щодо розірвання договору купівлі-продажу від 28.08.2013 року дивану «Віндзор» вартістю 11850 гривень та стягнення сплаченої за товар 1550 гривень і моральної шкоди до задоволення не підлягають. Поряд з цим, суд, частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] і присуджує до стягнення з [PERSON] на його користь 10300 гривень заборгованості за проданий товар - диван марки «Вінздор», згідно договору купівлі-продажу, укладеного 28 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] в магазині «[INFO]» у місті Нововолинську. Позовна вимога [PERSON] щодо визнання зазначеного договору купівлі-продажу дійсним, не підлягає судовому захисту, оскільки його укладення сторонами правочину чи іншими особами, не оспорюється. В зв'язку з цим, понесені позивачем-відповідачем [PERSON] і документально підтверджені судові витрати, відповідно до правил ст.88 ЦПК України, підлягають частковому відшкодуванню. Отже, до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають судові витрати, а саме - 948,80 грн. сплачених ним за надання правової допомоги, згідно квитанції та доданого розрахунку (а.с.58-61), і 243,60 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.43).

Outcome: partial