Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

05.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. 06.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 05 квітня 2002 року перебувала в шлюбі з [PERSON]. 03 листопада 1998 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив нерухоме майно квартиру, жилою площею 29,3 кв.м. загальною площею 43,58 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був укладений на Товарній біржі «Новомосковська» та не був посвідчений нотаріально. Позивач зазначила в заяві, що 19 лютого 2016 року її чоловік [PERSON] помер. Вона у встановлений законодавством строк звернулася до Приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після чоловіка, але постановою нотаріуса від 14 вересня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 19 лютого 2016 року на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально. Вулиця Комсомольська м. Новомосковська рішенням Новомосковської міської ради була переіменована у вул. Паланочна. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -визнати дійсним договір купівлі-продажу який укладений 03 листопада 1998 року між [PERSON] і [PERSON]; -визнати за нею право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після чоловіка - [PERSON], померлого 19 лютого 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про одруження. У відповідності до свідоцтва про одруження, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON]. Встановлено, що 03 листопада 1998 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив нерухоме майно квартиру, жилою площею 29,3 кв.м. загальною площею 43,58 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був укладений на Товарній біржі «Новомосковська» та не був посвідчений нотаріально. Позивач зазначила в заяві, що 19 лютого 2016 року її чоловік [PERSON] помер. Згідно до матеріалів спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON], з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого 19 лютого 2016 року звернулася дружина спадкодавця - [PERSON], наявності інших спадкоємців судом не встановлено. Встановлено, що постановою нотаріуса від 14 вересня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 19 лютого 2016 року на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально. У відповідності до рішення Новомосковської міської ради, вулиця Комсомольська м. Новомосковська була переіменована у вулицю Паланочна. В частині позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд приходить до наступного. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений у 1998 році, до правовідносин суд застосовує норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який діяв на зазначений період часу. У відповідності до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу) У відповідності до ч.1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. В той же час, у відповідності до ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договорів, що підтверджується письмовими доказами, фактично, виконали повністю умови договору: [PERSON] оплатив вартість нерухомого майна квартири, прийняв зазначене майно у власність, [PERSON] в свою чергу, отримала оплату вартості обєкту нерухомості, передала майно покупцю [PERSON], тому, суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу дійсним. Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена невідповідністю договору купівлі-продажу, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved