Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

05.07.2018 року позивач [PERSON] за первісним позовом звернувся до суду та просить: - виділити в натурі [PERSON] 2/3 частин житлового будинку по провулку Глухому, 5 у м. Білгород-Дністровському Одеської області, що складається з приміщень: 2-1 житлова, 2-2 житлова, 2-3 санвузол, 2-4 комора, 2-5 житлова, ІІІ кухня у житловому будинку літ. «А», загальною площею 54,7 кв.м., житловою 37,9 кв.м., та господарських будівель: літня кухня літ. «Г», погреб літ. «Д», сарай літ. «Ж», №№ 2,4, І споруди; - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 54,7 кв.м., житловою 37,9 кв.м., що складається з приміщень: 2-1 житлова, 2-2 житлова, 2-3 санвузол, 2-4 комора, 2-5 житлова, ІІІ кухня, та господарських будівель: літня кухня літ. «Г», погреб літ. «Д», сарай літ. «Ж», №№ 2, 4, І споруди з припинення права спільної часткової власності. 05.12.2018 року зустрічний позов подано [PERSON], який\~\~ 13.12.2018 року\~\~ ухвалою суду обєднано в одне провадження із первісним позовом. У зустрічному позові [PERSON] просить суд: - виділити в натурі [PERSON] 1/3 частку житлового будинку № 5 по провулку Глухий в м. Білгород-Дністровський Одеської області, яка складається з приміщень: 1-1 житлова кімната, площею 6,8 кв.м., 1-2 житлова кімната, площею 11,2 кв.м., 1-3 кухня, площею 8,4 кв.м., 1-4 коридор, площею 2,7 кв.м., 1-5 санвузол, площею 3,2 кв.м., 1-7 кухня, площею 5,7 кв.м., припинивши одночасно право [PERSON] в спільній частковій власності житлового будинку №5 по провулку Глухий в м. Білгород-Дністровський Одеської області. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] не зявився, надав до суду заяву, згідно якої первісний позов підтримав, просив суд задовольнити його з підстав, викладених у ньому, проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Відповідач за первісним позовом [PERSON] не зявився, однак надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував, поданий зустрічний позов підтримав з підстав, викладених у ньому. В судове засідання представник Білгород-Дністровської міської ради [PERSON] не зявилася, однак надала до суду заяву, згідно якої не заперечувала проти задоволення первісного та зустрічного позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Позивач [PERSON] являється власником 2/3 частин житлового будинку №5 по провулку Глухому у м. Білгород-Дністровському Одеської області відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 02.06.2008 року по справі №2-4727/2007. [PERSON] є власником 1/3 частки житлового будинку №5 по провулку Глухий в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Вказана частка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2006 року. Згідно обстеження земельної ділянки по пров. Глухому, 5, виконаної субєктом господарювання на підставі кваліфікаційного сертифікату Серії АН №001656, за технічними показниками обєкт може бути поділено. Як зазначалось вище та вбачається із висновку від 26.04.2018 року № 172-02, частки у спільному будинку є фактично відокремленими. Таким чином, є технічна можливість виділення [PERSON] в натурі 2/3 частин зі складу будинку по пров. Глухому, 5 у м. Білгород-Дністровському із припиненням режиму спільної часткової власності у єдину одиницю. Відповідно до вищевказаного висновку 2/3 частин житлового будинку, що належить [PERSON] складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 54,7 кв.м., житловою 37,9 кв.м., що складається з приміщень: 2-1 житлова, 2-2 житлова, 2-3 санвузол, 2-4 комора, 2-5- житлова, ІІІ кухня, та господарських будівель: літня кухня літ. «Г», погреб літ. «Д», сарай літ. «Ж», №№ 2, 4, І споруди. Слід відзначити, що до належній [PERSON] 1/3 частки житлового будинку №5 по пров. Глухий в м. Білгород-Дністровський відноситься наступні приміщення: 1-1 житлова кімната, площею 8,6 кв.м., 1-2 житлова кімната, площею 11,2 кв.м., 1-3 кухня, площею 8,4 кв.м., 1-4 коридор, площею 2,7 кв.м., 1-5 санвузол, площею 3,2 кв.м., 1-7 кухня, площею 5,7 кв.м. Відповідно до листа управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 27.06.2018 року № 537 управління містобудування та архітектури міської ради вважає за можливе при виділення 2/3 частин житлового будинку, що складається з приміщень: 2-1 житлова, 2-2 житлова, 2-3 санвузол, 2-4 комора, 2-5 житлова, ІІІ кухня у житловому будинку літ. «А», загальною площею 54,7 кв.м., житловою 37,9 кв.м., та господарських будівель: літня кухня літ. «Г», погреб літ. «Д», сарай літ. «Ж», №№ 2, 4, І споруди, що належать [PERSON], надати окрему адресу м. Білгород-Дністровський, провулок Глухий, 5б. Майно, що перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі\~ст. 317 Цивільного Кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 цього Кодексу\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 368 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. За правилами\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ\~ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~ статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах\~ цивільно-правового спору.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і\~ кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).\~\~\~\~ Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог первісного та зустрічного позовів.

Outcome: approved