Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

06.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів, якій в подальшому уточнив, відповідно до вимог ухвали суду від 07.04.2021 року про залишення позовної заяви без руху. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 року у цивільній справі № 333/6469/18 з позивача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів. [PERSON] з 01.09.2020 року перебуває на обліку як безробітний в Запорізькому МЦЗ, виплат не отримує. Оскільки позивач офіційно не працює бо не має можливості, постійних доходів не має, то державною виконавчою службою з нього стягуються аліменти на дитину у розмірі ј середньої заробітної плати по регіону, що становить 12 422 грн. Сума в розмірі 3 105 грн. 50 коп. для нього є непосильною. Позивач намагався виконувати аліментні зобов`язання вчасно, але в зв`язку з запровадженням карантинних обмежень та відсутністю роботи він не може нормально працювати та влаштовуватися на роботу. Тому на сьогоднішній день у позивача виникла заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду і він не може її ні погасити, ні сплачувати вчасно аліменти у розмірі, який визначив суд. Позивач вважає, що з урахуванням його нерегулярних, мінливих доходів та витрат, які він несе по оплаті житла, на допомогу батькам похилого віку, зменшення розміру аліментів до суми 1 200 грн. 00 коп. щомісячно, що не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є правомірним. Посилаючись на зазначене, просить суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 р. про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на стягнення з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Як встановлено із матеріалів справи та не оспорюється жодною стороною, позивач є батьком малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 05.05.2015 року (а.с. 4), та з позивача на користь відповідача відповідно до заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 року у цивільній справі № 333/6469/18 стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з 22.11.2018 року. Заочне рішення набуло законної сили 01.04.2019 року (а.с. 8-9). З позовної заяви вбачається, що позивач просить зменшити розмір аліментів та змінити спосіб стягнення а саме просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 грн. 00 коп., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначаючи при цьому, що у нього змінився матеріальний стан, а саме, що він офіційно не працює та не є підприємцем, а перебуває на обліку як безробітний в Запорізькому МЦЗ з 01.09.2020 року, що підтверджується довідкою з Запорізького міського центру зайнятості від 16.09.2020 року (а.с. 3). Позивач також зазначив, що він несе додаткові витрати по оплаті житла, допомагає батькам похилого віку, доказів чого суду не надано. Як вбачається з листа Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.04.2021 року за № 17171/15, за виконавчим провадженням № 58802183 з виконання виконавчого листа № 333/6469/18 від 01.04.2021 року, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 22.11.2018 року по березень 2021 року складає 15 787 грн. 55 коп. (а.с. 18-19). Згідно з вимогами статей 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни, зокрема до статей 181-183 СК України. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Так, частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 статті 182 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року, винесеній за результатами розгляду справи № 6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Суд звертає увагу на те, що позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з ј частини всіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 1 200 грн. 00 коп., фактично просить змінити спосіб і розмір аліментів визначених рішенням суду. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів суд враховує те, що визначення способу стягнення аліментів є виключним правом стягувача. У разі наявності встановлених законом обставин для зміні розміру аліментів встановлених рішенням суду, боржник має право звернутися до суду із вказаною заявою для зменшення розміру стягуваних аліментів, однак без зміни способу їх виконання. Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed