overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.09.1999 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, Україна, зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 988. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 236) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис № 1111). Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що спільне життя між подружжям не склалось в силу різних поглядів на життя та побут. У зв'язку з тим, що шлюбні відносини фактично припинилися, з 2013 року сторони живуть окремо та не ведуть спільне господарство, позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки. Крім того, позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе та подальше спільне життя суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Крім того, було встановлено, що спір щодо місці проживання дітей відсутній. Позивач не заперечує, щоб після розірвання шлюбу діти залишилися проживати із матір'ю [PERSON]. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

06.07.2015року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту приналежності свідоцтва про право власності на квартиру №24 будинку №64 на вул. Варшавській у м. Львові №45112 від 05.06.1996року на імя [PERSON] її померлому чоловікові [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог зазначив те, що вона народилась 26 червня 1945року в с. Удич Джумінського району Вінницької області, та 16 листопада 1964року зареєструвала шлюб з [PERSON]. 1 листопада 2014року її чоловік помер. Після його смерті залишилась спадщина і вона, в установлений законом термін, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме частки в квартирі №24 в будинку №64 на вул. Варшавська в м. Львові про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру №45112 від 05.06.1996року. В даному свідоцтві в прізвищі її померлого чоловіка була допущена помилка замість літери «ї» вказана літера «і». Заявниця в судове засідання не зявилась, в поданій до суду заяві зазначила, що просить слухати справу у її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори м. Львова в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на заяву зацікавленою особою суду подано не було. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що свідоцтва про право власності на квартиру №24 будинку №64 на вул. Варшавській у м. Львові №45112 від 05.06.1996року належать [PERSON], який помер 1 листопада 2014року, проте при його видачі було допущено помилку у прізвищі замість «Браїловський» вказано «Браіловський». Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, зокрема, з копії свідоцтва про смерть серія І-СГ №371816 від 3 листопада 2014року на імя [PERSON], вбачається, що прізвище чоловіка заявника «Браїловський». Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням та матеріальним утримуванням дітей не займається. Діти знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, на утримання дітей. Позивачка до суду не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримує позовні вимоги повністю. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти стягнення з нього аліментів не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивачка та відповідач з 29.06.2011 року перебувають в шлюбі (а.с.12). Сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.14,15). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дітей, хоча в змозі надавати матеріальну допомогу, оскільки працює в ВП шахта «Торецька» та має середньомісячну заробітну плату в розмірі 4702, 25 грн. (а.с.6) . Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, зазначила, що відповідач ходить у закордонні рейси. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з відповідача 30 відсотків прожиткового мінімуму, а не 1/4 частину з усіх його видів заробітку, оскільки відповідач офіційно не працює, останній раз був у закордонному рейсі рік тому. Заслухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частини 1,2 ст. 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 312335 від 15.05.2012 року (а.с.4). Згідно довідці Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Одеської області № 2422 від 06.07.2015 року син [PERSON] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Зі слів представника [PERSON] [PERSON] відповідач інших осіб на утриманні немає, має задовільний стан здоровя, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2015 року до досягнення сином повноліття, тобто до 20.4.2030 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому\~ просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 червня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільне життя між сторонами не склалося, господарство між сторонами не ведеться. Позивач вважає збереження\~ сімї\~ неможливим, оскільки це суперечить її\~ інтересам. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився по не відомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд ухвалює рішення в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 17 червня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що\~ підтверджується копією\~ свідоцтва\~ про\~ шлюб. (а.с.10) Спільне життя між сторонами не склалося.\~ Шлюбні відносини припинено. Майновий спір на даний час між сторонами відсутній. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя,\~\~суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання\~\~шлюбу\~\~суперечить маючим\~\~істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 02.10.1999р., зареєстрованим у відділі РАЦС Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №353. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з серпня 2014 року, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.10.1999р., шлюб зареєстровано у відділ РАГС Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №353 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що з серпня 2014 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з серпня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 07.11.1992 року в Білицькій селищній раді народних депутатів Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітнього сина та доньку [PERSON] [INFO]. Спільне проживання сторони припинили в липні 2014 року по причині того, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, застосовує фізичне насильство, це призвело до того, що сторони припинили шлюбні стосунки та кожен став жити своїм особистим життям. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутність, позов визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в липні 2014 року, майнового спору немає, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 25.10.2003 року у Відділі РАГС Царичанського РУЮ Дніпропетровської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили в червні 2015 року по причині різних поглядів на подружнє життя та ведення спільного господарства, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить справу розглянути без її присутності, залишивши їй прізвище після розлучення «[PERSON]». Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в червні 2015 року, майнового спору немає та про утримання дітей також. Так, ухвалою суду від 15.09.2015 року подружжю надано строк для примирення строком на шість місяців, однак за вказаний період сторони не примирилися, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

06.07.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до Голосківської сільської ради Камянець-Подільського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) площею 2.86 в умовних кадастрових гектарах, після смерті її матері [PERSON], яка померла 30.06.1999 року у с. Голосків Камянець-Подільського району Хмельницької області в порядку спадкування. В обґрунтування вимог вказують, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина. Спадковим майном є земельна частка (пай) площею 2.86 в умовних кадастрових гектарах по реструктуризованій с/с «Іскра» с. Голосків, відповідно до сертифікату серії ХМ № 0266404 зареєстрованого в книзі реєстрації за № 257 від 30.01.1997 року. При зверненні в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини їй було відмовлено, у звязку із втратою оригінала сертифікату на вказану земельну ділянку, яким би підтвердила право власності матері на землю. У звязку з чим подавала оголошення в газеті «Ключ». Те, що [PERSON] видавався вказаний сертифікат підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Камянець-Подільському районі. Просить позов задовольнити. Голосківська сільська рада надіслала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо вирішення даного спору, то покладаються на думку суду. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника відповідача. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 30.06.1999 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть І-ВВ № 108187. Після її смерті залишилось спадкове майно, - земельна частка (пай) площею 2.86 в умовних кадастрових гектарах по реструктуризованій с/с «Іскра» с. Голосків, відповідно до сертифікату серії ХМ № 0266404 зареєстрованого в книзі реєстрації за № 257 від 30.01.1997 року. [PERSON] є спадкоємицею за законом, але оформити спадщину офіційно не може по причині відсутності оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0266404, що вбачається з листа державного нотаріуса Другої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори № 848/01-16 від 04.06.2015 року. У звязку з чим позивач [PERSON] подавала оголошення в газету, що стверджується газетою «Ключ» № 25 (177) від 26.06.2015 року. Те, що [PERSON] дійсно видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0266404 по реструктуризованій с/с «Іскра» с. Голосків зареєстрований в книзі реєстрації за № 257 від 30.01.1997 року на площу 2.86 вумовних кадастрових гектарах, підтверджується довідкою виданою відділом Держземагенства у Камянець-Подільському районі Хмельницької області за № 31-2214-0.3-1701/2-15 від 01.04.2015 року приєднаної до матеріалів справи. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Тому, за [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно відповідно до ст. 1261 ЦК України, як за спадкоємицею першої черги, після смерті її матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

06.07.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 490922520 від 11.08.2014 року у сумі 28341,11 грн. та судовий збір в сумі 283,41 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 11 серпня 2014 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 490922520 відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 21981,57 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, неустойки та інших платежів в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до нього. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 19 травня 2015 року прострочена заборгованість складає 21719,05 грн., заборгованість за відсотками 5222,06 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Суд про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, на підстав доказів, що містяться в справі. Судом встановлено, що 11 серпня 2014 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 490922520 відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 21981,57 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, неустойки та інших платежів в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до нього. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 19 травня 2015 року прострочена заборгованість за кредитом складає 21719,05 грн., за відсотками 522206 грн. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, було нараховано неустойку. Станом на 19.05.2015 р. розмір неустойки становить: штраф-1400 грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, однак вказана вимога на даний час не виконана. Відповідно до ст. ст. 525, 526ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

06.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 07.08.2015 року виконавчим комітетом Трикратівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №4, від даного шлюбу мають неповнолітню дитини доньку Вікторію [INFO], яка проживає з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з травня 2016 року через сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved