Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

05.01.2017 року до суду звернулась лікар-психіатр поліклінічного відділення Віньковецької центральної районної лікарні Слободян Є.П. із заявою про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що хворий [PERSON] відповідно до вимог наказу МОЗ України № 346/877 від 19.12.2000 року «Про заходи щодо запобігання небезпечним діям з боку осіб, які страждають на тяжкі психічні розлади» з 2013 року взятий на спецоблік з діагнозом «Шизофренія, параноїдальна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом апато-абулічного типу». Хворий неодноразово перебував на лікуванні в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні № 1, з якої виписувався з рекомендаціями для районного лікаря-психіатра щодо проведення хворому обов'язкової підтримуючої терапії. Рішенням Віньковецького районного суду від 03.06..2016 року [PERSON] було продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Але внаслідок ухилення [PERSON] від приймання підтримуючої терапії стан здоров'я хворого нестабільний, та відмічаються різкі загострення, та оскільки він відмовляється добровільно з'являтися на огляд до районного лікаря - психіатра, не приймає підтримуючої терапії, чим завдає значної шкоди своєму здоров'ю, що може зумовити загострення хвороби та виявлення проявів дратівливості, агресивності по відношенню до оточуючих, то комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON] потребує продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У судовому засіданні заявник - лікар-психіатр Слободян Є.П. свої вимоги підтримала і просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] хворіє із 2006 року. Із 2013 року він перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «шизофренія» і потребує постійного лікування. Хворий неодноразово госпіталізовувався в лікарню у зв'язку з тим, що поводив себе агресивно, а після проведення примусового лікування його поведінка змінилась на краще, але в нього проявляються загострення під час яких він не може адекватно реагувати, тому йому слід продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на строк 6 місяців, оскільки добровільно приймати підтримуючу терапію в період загострень він не бажає. Законний представник [PERSON] - його дружина [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала вимоги заявника. Пояснила, що в період загострення хвороби її чоловік [PERSON] не контролює себе, вважає себе здоровим, відмовляється приймати лікування, та може вчинити суспільно-небезпечні дії. Хворий [PERSON] не заперечував у суді проти продовження надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Прокурор вважає, що заяву лікаря-психіатра слід задовольнити і продовжити хворому [PERSON] надання амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. Суд, заслухавши пояснення заявника, законного представника хворого, заінтересованої особи, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON], 1968 року народження, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра поліклінічного відділення Віньковецької центральної районної лікарні з діагнозом «Шизофренія, параноїдальна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом апато-абулічного типу»та у зв'язку з цим він неодноразово лікувався в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні. Рішенням Віньковецького районного суду від 03.06.2016 року [PERSON] було продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком на 6 місяців. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру від 20.12.2016 року № 3947, [PERSON] за станом психічного здоров'я потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Ч. 4 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Згідно статті 17 вказаного Закону продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати шести місяців. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особи психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження. З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, може виявляти наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для себе та інших, тому за станом здоров'я потребує продовження надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved