Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

06 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову ПАТ «Банк Форум» зазначає, що 08.06.2007 року ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0096/07/06-N, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 20000,00 доларів США з кінцевим строком погашення 06.06.2027 року зі сплатою 12,0% річних, а відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом та починаючи з наступного місяця за місяцем надання кредиту щомісячно часткове повернення кредиту у сумі, встановленій у кредитному договорі, однак зазначені зобовязання відповідачем [PERSON] не виконуються та станом на 22.07.2015 року його заборгованість перед банком за кредитом та відсотками становить 15588,91 доларів США та пеня 31999,39 гривень, штраф 5000,00 гривень, яку й просить стягнути банк з [PERSON] Також, 22.09.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0276/08/06-ZNv, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 32600,00 доларів США з кінцевим терміном погашення до 17.09.2018 року зі сплатою 13,5% річних, а відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом та починаючи з наступного місяця за місяцем надання кредиту щомісячно часткове повернення кредиту у сумі, встановленій у кредитному договорі, однак зазначені зобовязання відповідачем [PERSON] не виконуються та станом на 23.07.2015 року його заборгованість перед банком за кредитом та відсотками становить 15655,36 доларів США та пеня 35560,11 гривень, штраф 5000,00 гривень. З метою забезпечення належного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 22.09.2008 року, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобовязання перед банком відповідати за зобовязаннями [PERSON], що виникають за вказаним кредитним договором в повному обсязі. Заборгованість за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року банк просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно. Банк свої зобовязання за кредитними договорами виконав, однак відповідачі не виконують своїх зобовязань за кредитними договорами, про що банком 14.11.2014 року їм було направлено вимоги щодо необхідності погашення заборгованості, проте вимоги залишилися без відповіді та задоволення, заборгованість не сплачена, тому банк й звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання 21.12.2015 року представник позивача не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. В судовому засіданні, яке було проведено в режимі відеоконференції представник позивача [PERSON] підтримувала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Проти застосування ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заперечувала та пояснювала, що заборона нарахування пені встановлена на її нарахування тільки на основну суму заборгованості, якою є так зване «тіло кредиту», в зазначеній статті не встановлено заборону на нарахування пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, які не входять в поняття «основне зобовязання». Також, заперечувала проти застосування цієї норми до стягнення штрафу, оскільки штраф нарахований відповідачам за виконання немайнового зобовязання за нездійснення страхування предметів застави, а не за несвоєчасну сплату заборгованості. Крім того, представник позивача зазначила, що порука [PERSON] не є припиненою, оскільки згідно п. 4.1 договору поруки, порука припиняється якщо кредитор протягом одного року з дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя, вимогу було предявлено [PERSON] 14.11.2015 року, яку вона отримала 25.11.2015 року, тому річний строк не сплинув (а.с. 131 журнал судового засідання). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання 21.12.2015 року представник відповідача [PERSON] не зявився, 21.12.2015 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та його представника. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову в частині стягнення пені та штрафу за кредитними договорами, посилаючись на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в якій заборонено на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та штрафів на заборгованість за кредитними договорами, просив в цій частині відмовити, про що надав до справи письмові заперечення. Також, вважав, що порука є припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в частині стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року слід відмовити (а.с. 77-80, 132 журнал судового засідання). В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Судовий виклик відповідачу було надіслано за адресою згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу: місто Рубіжне, вулиця Іванова, будинок 34, який повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Інших відомостей про місце роботи та місце знаходження відповідача у суду немає (а.с. 149). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов\~підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2007 року між ПАТ «Банк Форум» (правонаступник Акціонерного комерційного банку «Форум») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0096/07/06-N (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1 кредитного договору банк (позивач по справі) надає позичальнику (відповідач по справі) кредит на придбання квартири у сумі 20000,00 доларів США, строком до 06.06.2027 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,0 процентів річних. У відповідності до п. 2.3, 2.7 кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту щомісячно в сумі не менше 83,00 доларів США не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та не пізніше 06.06.2027 року в сумі не менше 163,00 долари США на відкритий йому позичковий рахунок та щомісячно здійснює сплату відсотків за користування кредитними коштами в валюті кредиту не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Згідно п.п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобовязань за договором, який є забезпеченням виконання зобовязань. На забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір іпотеки квартири, що укладається між банком та [PERSON] Згідно п. 4.1 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Згідно п. 4.4 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п. 3.3 кредитного договору (зобовязання позичальника), окрім зобовязання позичальника повернути банку суму кредиту, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, витрати, повязані з проведенням дій по примусовому погашенні простроченої заборгованості, на вимогу банку сплачувати неустойку, штраф та пеню (п.п. 3.3.2 кредитного договору), позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 гривень. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено право банку достроково вимагати повернення кредитних коштів та процентів за їх користування. В звязку з невиконанням зобовязань [PERSON] за кредитним договором, йому банком 19.11.2014 року було направлено вимогу, датовану 14.11.2014 року вих. № 14225/4.1, про дострокове виконання зобовязань протягом семи днів, яку відповідач отримав 22.11.2014 року, (а.с. 23, 24). 30.01.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно умов якої сторони внесли зміни до кредитного договору, а саме: змінили п.1.1. кредитного договору та замість цифр та слів «20000,00 доларів США» змінено на цифри та слова «18423,00 долари США»; п. 2.3. викладено у новій редакції, зокрема, зазначено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, а саме: лютий 2009р. травень 2009 р. по 25,00 доларів США, з червня 2009 р. по травень 2027 р. 84,00 долари США не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, та не пізніше 08 червня 2027 р. 179,00 доларів США на відкритий банком позичковий рахунок (а.с. 6). 18.06.2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору, згідно умов якого сторони додали у кредитний договір пункт 5.5 про надання банку згоди позичальника про надання доступу до його кредитної історії (а.с. 7). 08.06.2007 року між банком, як іпотекодержателем, та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно з яким цим договором забезпечуються виконання іпотекодавцем зобовязань, що випливають з укладеного між сторонами кредитного договору № 0096/07/06-N від 08.06.2007 року та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому щодо повернення кредитних коштів у розмірі 20000,00 доларів США та сплати відсотків з розрахунку 12% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 06.06.2027 року. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яке стане власністю [PERSON] після укладення цього договору та набуття іпотекодавцем у власність предмета іпотеки у майбутньому підтверджується договором купівлі-продажу. Факт надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки № 1190554 від 08.06.2007 року, згідно з якою [PERSON] отримав 20000,00 доларів США, що еквівалентно 101000,00 гривень (а.с. 8). У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Належне виконання сторонами прийнятого на себе зобов'язання, передбачено як умовами кредитного договору, так і нормами чинного законодавства України. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно розрахунку за кредитним договором № 0096/07/06-N від 08.06.2007 року станом на 22.07.2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить: -13450,30 доларів США заборгованість за кредитом; -2138,61 доларів США заборгованість за відсотками; -558,43 долари США пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 22.07.2014 року по 21.07.2015 року та 894,68 доларів США пеня за несвоєчасне повернення нарахованих процентів за період з 22.07.2014 року по 21.07.2015 року, що взагалі еквівалентно в гривні становить 31999,39 гривень; -5000,00 гривень штраф за порушення п. 3.3.7 кредитного договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж з повернення кредиту було здійснено [PERSON] 31.03.2014 року у сумі 84,70 долари США та останній платіж зі сплати процентів 30.04.2014 року у сумі 140,67 доларів США. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 20000 доларів США, однак відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. В судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував проти стягнення заборгованості в частині кредиту у загальній сумі 13450,30 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 1259,30 доларів США та поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів у сумі 12191,00 доларів США. Також, представник відповідача не заперечував проти стягнення заборгованості в частині процентів за користування кредитом у загальній сумі 2138,61 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 2044,46 долари США та поточної суми заборгованості по нарахованим процентам у сумі 94,15 долари США. Разом з цим, суд зазначає, що представник [PERSON] не визнав позов в частині заборгованості за кредитом та процентами за його користування безумовно. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] доказів погашення заборгованості повністю або частково, доказів в спростування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, суду не надали. Судом відхиляються доводи представника відповідача стосовно того, що згідно додаткової угоди № 1 банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 18423,00 доларів США замість 20000,00 доларів США, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на час укладення цієї додаткової угоди № 1 - 30.01.2009 року - заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить 18423,00 доларів США, що й було зафіксовано у цій додатковій угоді (а.с.6, 16 зворот). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором № 0096/07/06-N від 08.06.2007 року в частині повернення кредитних коштів та щомісячної сплати процентів за користування ними належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, тому суд вважає, що є підстави для дострокового стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у загальній сумі 15588,91 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку 22.07.2015 року становить 343290,57 гривень (1 долар США = 22,021461), яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 13450,30 доларів США та заборгованості за відсотками у сумі 2138,61 доларів США, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача [PERSON] пені у сумі 31999,39 гривень та 5000,00 гривень штрафу, суд дійшов такого. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти стягнення пені у сумі 31999,39 гривень та 5000,00 гривень, посилаючись на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено заборону нарахування пені та/або штрафу на основну суму заборгованості із зобовязаннями за кредитними договорами з 14.04.2014 року та просить відмовити в цій частині позову. Представник позивача в судовому засіданні, просить відхилити зазначені вище заперечення представника відповідача та пояснює, що заборону встановлено на нарахування неустойки на основну суму заборгованості, якою є так зване «тіло кредиту», проценти за користування кредитом не входять в поняття «основне зобовязання», а є платою за користування кредитними коштами, тому немає підстав для застосування ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині пені, нарахованої банком за несвоєчасну сплату відповідачем процентів за користуванням кредиту. Стосовно заборони нарахування штрафу представник позивача також заперечувала, оскільки штраф нарахований банком за невиконання немайнових вимог кредитного договору щодо страхування предмету застави відповідачем. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (зокрема, сплатити гроші) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Отже, зобовязання за своїм значенням поділяються на: основні зобовязання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобовязання які забезпечують належне виконання основних зобовязань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобовязання. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд зазначає, що основним зобовязанням позичальника [PERSON] за кредитним договором № 0096/07/06-N від 08.06.2007 року є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобовязанням є сплата неустойки (штрафа, пені), тому доводи представника в частині, що проценти за користування кредитом не є основною сумою заборгованості, судом відхиляються. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня\~\~2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористичная операція, в якому міститься місто Рубіжне Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] з 1998 року постійно зареєстрований та проживає у місті Рубіжне (а.с. 66). З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано відповідачу: 558,43 долари США як пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 22.07.2014 року по 21.07.2015 року та 894,68 долари США як пеню за несвоєчасне повернення нарахованих процентів за період з 22.07.2014 року по 21.07.2015 року, що еквівалентно становить 31999,39 гривень та штраф у розмірі 5000,00 гривень за невиконання умов кредитного договору по страхуванню предмета застави. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у загальній сумі 31999,39 гривень необхідне відмовити в її стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона її нарахування. Також, з цих підстав суд відмовляє в частині стягнення штрафу у розмірі 5000,00 гривень та додатково зазначає, що цей штраф нарахований позивачем із зобовязань за кредитним договором та у ст. 2 зазначеного Закону не встановлено винятків стосовно нарахування штрафу за невиконання майнових чи немайнових умов кредитного договору, тому ці доводи представника позивача також відхиляються судом. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року суд дійшов такого. 22.09.2008 року між ПАТ «Банк Форум» (правонаступник Акціонерного комерційного банку «Форум») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0276/08/06-ZNv (а.с. 25-26). Відповідно до п. 1 кредитного договору банк надає позичальнику [PERSON] кредит для споживчих потреб у сумі 32600,00 доларів США, строком до 17.09.2018 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,5 процентів річних. У відповідності до п. 2.3, 2.7 кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту щомісячно в сумі не менше 271,00 долар США не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, останній платіж не пізніше 17.09.2018 року в сумі не менше 351,00 долар США на відкритий йому позичковий рахунок та щомісячно здійснює сплату відсотків за користування кредитними коштами в валюті кредиту не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Згідно п.п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобовязань за договором, який є забезпеченням виконання зобовязань. Згідно п. 2.1 кредитного договору на забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір іпотеки, що укладається між банком та [PERSON] та договір поруки, який укладається між банком та поручителем [PERSON]. Згідно п. 4.1 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Згідно п. 4.4 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п. 3.3 кредитного договору (зобовязання позичальника), окрім зобовязання позичальника повернути банку суму кредиту, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, витрати, повязані з проведенням дій по примусовому погашенні простроченої заборгованості, на вимогу банку сплачувати неустойку, штраф та пеню (п.п. 3.3.2 кредитного договору), позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 гривень. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено право банку достроково вимагати повернення кредитних коштів та процентів за їх користування. В звязку з невиконанням зобовязань [PERSON] за кредитним договором, йому банком 19.11.2014 року було направлено вимогу, датовану 14.11.2014 року вих. № 14225/4.1, про дострокове виконання зобовязань протягом семи днів, яку відповідач отримав 22.11.2014 року, (а.с. 23, 24). 30.01.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно умов сторони внесли зміни до кредитного договору, а саме: змінили п.1.1. кредитного договору та замість цифр та слів «32600,00 доларів США» змінено на цифри та слова «31516,00 доларів США»; п. 2.3. викладено у новій редакції, зокрема, зазначено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, а саме: лютий 2009р. травень 2009 р. по 85,00 доларів США, з червня 2009 р. по серпень 2018 р. 278,00 доларів США, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, та не пізніше 17 вересня 2018 р. 318,00 доларів США на відкритий банком позичковий рахунок (а.с. 27). 18.06.2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору, згідно умов якого сторони додали у кредитний договір пункт 5.5 про надання банку згоди позичальника про надання доступу до його кредитної історії (а.с. 28). 22.09.2008 року між банком, як іпотекодержателем, та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно з яким цим договором забезпечуються виконання іпотекодавцем зобовязань, що випливають з укладеного між сторонами кредитного договору № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому щодо повернення кредитних коштів у розмірі 32600,00 доларів США та сплати відсотків з розрахунку 13,5% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 17.09.2018 року. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.12.2005 року (а.с. 39-44). 22.09.2008 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON], як поручителем, було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року, за умовами якого [PERSON] зобовязаний повернути банку кредитні кошти 32600,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 17.09.2018 року, сплачувати нараховані відсотки у розмірі 13,5% річних і можливі неустойки, передбачені кредитним договором (а.с. 45). Згідно п. 2.1 договору поруки, поручитель зобовязується у разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору суму кредиту, нараховані проценти кредиту, штраф, пеню та інші платежі, передбачені кредитним договором. У випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3.1. договору поруки). Факт надання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 150912 від 22.09.2008 року, згідно з яким [PERSON] отримав 32600,00 доларів США, що еквівалентно 158142,60 гривень (а.с. 29). В звязку з невиконанням зобовязань [PERSON] за кредитним договором, йому та поручителю [PERSON] банком 14.11.2014 року було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань протягом семи днів, яку відповідачі отримали: [PERSON] 22.11.2014 року, [PERSON] 25.11.2014 року (а.с. 47-48). Згідно розрахунку за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року станом на 23.07.2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить: -13394,50 долари США заборгованість за кредитом; -2150,36 доларів США заборгованість за відсотками; -711,76 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 01.10.2014 року по 22.07.2015 року та 903,72 долари США пеня за несвоєчасне повернення нарахованих процентів за період з 23.07.2014 року по 22.07.2015 року, що взагалі еквівалентно в гривні становить 35560,11 гривень; -5000,00 гривень штраф за порушення п. 3.3.7 кредитного договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж з повернення кредиту було здійснено [PERSON] 14.05.2014 року у сумі 267,50 доларів США та останній платіж зі сплати процентів 14.05.2014 року у сумі 175,12 доларів США. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 32600,00 доларів США, однак відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. В судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував проти стягнення заборгованості в частині кредиту у загальній сумі 13394,50 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 2512,50 доларів США та поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів у сумі 10882,00 доларів США. Також, представник відповідача не заперечував проти стягнення заборгованості в частині процентів за користування кредитом у загальній сумі 2150,36 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 2150,36 доларів США та поточної суми заборгованості по нарахованим процентам у сумі 110,50 доларів США. Разом з цим, суд зазначає, що представник [PERSON] не визнав позов в цій частині безумовно. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] доказів погашення заборгованості повністю або частково, доказів в спростування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, суду не надали. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором № 0276/08/06-XNv від 22.09.2008 року в частині повернення кредитних коштів та щомісячної сплати процентів за користування ними належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, тому суд вважає, що є підстави для дострокового стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у загальній сумі 15655,36 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку 23.07.2015 року становить 344607,26 гривень (1 долар США = 22,012094), яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 13394,50 долари США та заборгованості за процентами у сумі 2260,86 доларів США, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача [PERSON] пені у сумі 35560,11 гривень та 5000,00 гривень штрафу, суд дійшов такого. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також заперечує проти стягнення пені у сумі 35560,11 гривень та 5000,00 гривень, посилаючись на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено заборону нарахування пені та/або штрафу на основну суму заборгованості із зобовязаннями за кредитними договорами з 14.04.2014 року та просить відмовити в цій частині позову. Представник позивача в судовому засіданні просить відхилити зазначені вище заперечення представника відповідача та зазначає, що заборону встановлено на нарахування неустойки на основну суму заборгованості, якою є так зване «тіло кредиту», проценти за користування кредитом не входять в поняття «основне зобовязання», а є платою за користування кредитними коштами, тому немає підстав для застосування ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині пені, нарахованої банком за несвоєчасну сплату відповідачем процентів за користуванням кредиту. Стосовно заборони нарахування штрафу представник позивача також заперечувала, оскільки штраф нарахований банком за невиконання немайнових вимог кредитного договору щодо страхування предмету застави відповідачем. Отже, як вже було зазначено вище, основним зобовязанням позичальника [PERSON] за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобовязанням є сплата неустойки (штрафа, пені), тому доводи представника в частині, що проценти за користування кредитом не є основною сумою заборгованості, судом відхиляються. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано відповідачу: 711,76 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 01.10.2014 року по 01.07.2015 року та 903,72 долари США пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів за період з 23.07.2014 року по 22.07.2015 року, що взагалі еквівалентно в гривні становить 35560,11 гривень та штраф у розмірі 5000,00 гривень за невиконання умов кредитного договору по страхування предмета застави. Таким чином, суд також дійшов аналогічного висновку, що в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у загальній сумі 35560,11 гривень необхідне відмовити в її стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона її нарахування. Також, з цих підстав суд відмовляє в частині стягнення штрафу у розмірі 5000,00 гривень та додатково зазначає, що цей штраф нарахований позивачем із зобовязань за кредитним договором та у ст. 2 зазначеного Закону не встановлено винятків стосовно нарахування штрафу за невиконання майнових чи немайнових умов кредитного договору, тому ці доводи представника позивача також відхиляються судом. Щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року з поручителя [PERSON], суд дійшов такого. Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов'язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Відповідно до умов пунктів 5.3, 5.4 кредитного договору сторони домовилися, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобов'язань, передбачених п. 3.3 цього договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитним коштами. Для цього банк надає під розписку уповноваженій особі або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. Зобов'язання по цьому договору можуть бути виконані також поручителем. В звязку з невиконанням зобовязань [PERSON] за кредитним договором, йому та поручителю [PERSON] банком 19.11.2014 року було направлено вимогу, датовану 14.11.2014 року, про дострокове виконання зобовязань протягом семи днів, яку відповідачі отримали: [PERSON] 25.11.2014 року, [PERSON] 22.11.2014 року, (а.с. 46-48). Таким чином, банком було виконано умови кредитного договору щодо повідомлення позичальника та поручителя про дострокове виконання зобов'язань за кредитними договором. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти стягнення з відповідачів солідарно та надав пояснення, що на його думку порука є припиненою на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України (а.с. 131-132 журнал судового засідання від 08.12.2015 р.). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя. 19.11.2014 року банком поручителю [PERSON] було направлено вимогу № 14228/4.1 датовану 14.11.2014 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором протягом 7 робочих днів, яку вона отримала 25.11.2015 року. Разом з цим, в п. 4 договору поруки визначено, що порука припиняється: з припиненням зобовязань за кредитним договором; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (а.с. 45). Таким чином, пред'явивши вимогу\~\~про дострокове\~\~виконання\~\~зобов'язання за кредитним договором, позивач змінив строк виконання основного зобовязання, в звязку з чим днем настання строку виконання основного зобовязання є02.12.2014 року (7 днів з моменту отримання, яким є 25.11.2014 року), та саме з цієї дати починається відлік строку для предявлення кредитором вимоги до поручителя, який відповідно до п. 4 кредитного договору становить 1 рік. Отже, річний строк для предявлення кредитором вимоги до поручителя розпочався з 02.12.2014 року, тому строком припинення поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України є 02.12.2015 року. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-3цс13 від 13.12.2013 року, яка відповідно ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Зі справи вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом 31.07.2015 року, який надійшов до суду 06.08.2015 року, тобто в строк, визначений у п. 4.1. договору поруки. З урахуванням наведеного вище, суд погоджується з доводами представника позивача, що порука [PERSON] за договором поруки від 22.09.2008 року не є припиненою, доводи представника відповідача щодо припинення поруки судом відхиляються. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу солідарно з [PERSON] як поручителя, суд також відмовляє, в звязку з застосування ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Банк Форум» підлягає частковому задоволенню та стягує з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0096/07/06-N від 08.06.2007 року у сумі 15588,91 доларів США, що еквівалентно 343290,57 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 13450,30 доларів США, що еквівалентно 296195,26 гривень та заборгованості за процентами 2138,61 доларів, що еквівалентно 47095,32 гривень. В частині стягнення пені у сумі 31999,39 гривень та штрафу у сумі 5000,00 гривень, суд відмовляє, в звязку з забороною нарахування пені та штрафу ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0276/08/06-ZNv від 22.09.2008 року у сумі 15655,36 доларів США, що еквівалентно 344607,26 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 13394,50 долари США, що еквівалентно 239535,61 гривень та заборгованість за процентами 2260,86 доларів, що еквівалентно 49766,27 гривень. В частині стягнення солідарно пені у сумі 35560,11 гривень та штрафу у сумі 5000,00 гривень, суд відмовляє, в звязку з забороною нарахування пені та штрафу ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково на 89,87% (ціна позову 765457,32 гривень, задоволено в частині 687897,83 гривень), судовий збір який підлягав сплаті на час звернення з позовом становить максимальний розмір 3654,00 гривні, тому розмір судового збору відповідно до задоволеної частини позовних вимог становить 3283,85 гривень (3654,00 х 89,87%). В сумі всіх задоволених позовних вимог, вимоги про стягнення лише з [PERSON] становлять 49,90% (343290,57 х 100% / 687897,83), що складає 1638,64 гривень (3283,85 х 49,90%), які стягуються судом з [PERSON], залишок вимог про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] становить 50,10%, що складає 1645,21 гривень, які підлягають стягненню з кожного відповідача окремо по 822,61 гривні.

Outcome: partial