Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

06 травня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовною заявою до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 19 лютого 2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб, але спільне життя в них не склалося внаслідок того, що при вирішенні питань шлюбу та побуту, виховання дітей вони не приходили до єдиної думки. Все це у своїй сукупності створило умови, за яких з січня 2020 року сторони повністю припинили шлюбно-сімейні стосунки, ведення господарства та розподілу бюджету. Крім того, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивачка вважає за необхідне вирішити вказане питання в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву, в якій прохав слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно 05.05.2020 року, 19 лютого 2005 року року Шосткинським міськрайонним відділом реєстрації актів громадського стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №49. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ./а.с.12,13,14/ Відповідно до довідки про склад сім`ї від 30.04.2020 року №254 виданої квартальним комітетом №23 Шосткинської міської ради, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 15). Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки за час подружнього життя між сторонами не досягнуто взаєморозуміння. Подружжя спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують і відновлювати не збираються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам один одного та їх дитині, тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Крім того, судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання дитей. У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, для кожної дитини відповідного віку до досягнення повноліття найстаршою дитиною, щомісячно. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved