Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

05.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2014 року по 08.08.2018 р., в якому у них [INFO] народилася дитина - син [PERSON]. Дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Чоловік не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, тому вона змушена була звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 12 березня 2019 року відкрито провадження по справі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності до ст. ст. 128, 130 ЦПК України, зокрема через оголошення на сайті Куп'янського міськрайонного суду Харківської області, веб-портал судова влади України http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023//. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надійшло. Згідно положень ч. 1 ст. 131 ЦПК України, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2014 року, який був розірваний по рішенню Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 10.09.2018 року (а.с.6-7). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно довідки відділу державної реєстрації виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області від 25.02.2019 р. № 12-13/1439, до складу сім'ї [PERSON], окрім інших, входить малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.2).Відомостей щодо стягнень з відповідача на користь третіх осіб немає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач є працездатною особою, з нього не проводяться стягнення на користь третіх осіб, суд, з урахуванням обставин справи та вимог Сімейного Кодексу України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання неповнолітнього сина [PERSON], але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, згідно ст. 191 Сімейного кодексу України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що позовні вимоги відповідають вимогам ст. 180, 181, 182, 183 СК України, позов не суперечить закону, права, свободи та інтереси інших осіб не порушуються. На підставі ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved