Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

06.06.2018 позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 16.06.2006 вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 647. Від спільного шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які, на даний час, проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, різні цінності та погляди на ведення спільного господарства та виховання спільних дітей. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з початку 2016 року. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», судові витрати по справі залишає за собою. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, проте подала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, оскільки не має можливості прибути в судове засідання, так як являється одинокою матір'ю та не має з ким залишити трьох малолітніх дітей. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 16 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 647. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які, на даний час, проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, різні цінності та погляди на ведення спільного господарства та виховання спільних дітей, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони з початку 2016 року фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати суд за клопотанням позивача залишає за нею. Враховуючи наведене,

Outcome: approved