Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

04 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року за позовом [PERSON] стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором суперфіцію 567720 грн. на користь позивача. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Незважаючи на рішення суду, грошові зобовязання за договором відповідачі не виконують. В звязку з цим позивач змушений звернутися до суду, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів три відсотки річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами за період з 13.11.2011р. по 13.11.2015р., що складає 68126,40 грн. та неустойку (пеню) за кожен день несвоєчасно виконаного грошового зобовязання обчисленої нарівні подвійної облікової ставки НБУ за період з 13.11.2014р. по 13.11.2015р., що складає 274356,50 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявилися, позивач подав суду заяву в якій справу просив слухати без його участі, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи в суді, що підтверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомили. Заяв про розгляд справи у їх відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2015 року у справі № 466/6946/14-ц ухвалено стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 567720 грн. заборгованності за договором суперфіцію. Зазначене рішення суду, яке вступило в законну силу, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку не виконали. Відповідно до ч 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього п.11.3 договору суперфіцію, що був укладений між сторонами, передбачено такий вид забезпечення виконання зобовязання, як пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Статтями 1 та 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» граничний розмір пені обмежено подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. На підставі вищенаведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання за рішенням суду від 20 січня 2015 року, не повернув позивачу кошти, суд вважає, що позов про стягнення з відповідачів три відсотки річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами за період з 13.11.2011р. по 13.11.2015р., що складає 68126,40 грн. та неустойку (пеню) за кожен день несвоєчасно виконаного грошового зобовязання обчисленої нарівні подвійної облікової ставки НБУ за період з 13.11.2014р. по 13.11.2015р., що складає 274356,50 грн. є підставним та його слід задовольнити. Крім того з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави.

Outcome: approved