Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

04 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі 2500 гривень до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносин, від яких мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини із відповідачем припинені, вони мекають окремо один від одного. Дочка проживає разом із нею. Відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів, крім державної допомоги на дитину у розмірі 860,00 грн., не має, а тому перебуває у скрутному матеріальному становище, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 16 червня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19 червня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Просив врахувати його матеріальний стан при визначенні розміру аліментів, зокрема те, що він працює, отримує заробітну плату, посадовий оклад складає 4800 грн., з нього стягнуті аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу у розмірі ј частини від доходу. Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити, з підстав викладених у позові. Крім того зазначила, що з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини з доходів відповідача. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утриманні у визначеному нею розмірі. Вона не має іншого доходу крім державної допомоги у розмірі 860,00 грн. на дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів на утримання позивача, в обґрунтування посилався на доводи викладені у відзиві на позов. Крім того, зазначив, що він отримує заробітну плату у розмірі 4800 грн., сплачує аліменти на неповнолітнього сина у розмірі ј частини від його доходу, вважає, що загальна сума стягнутих з нього аліментів не повинна перевищувати 50% його доходу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.09.2019 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України №00024179193 від 08.10.2019 (а.с.4,5). Відповідно до довідки №7 від 10.06.2020 ФОП [PERSON] . [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 01 червня 2020 року на посаді водія вантажного автотранспортного засобу. Посадовий оклад становить 4800,00 гривень (а.с.17). На підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2020 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття (а.с.20). На підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2020 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.22). Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно статті 84СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання матері дитини, суд виходить з того, що відповідач офіційно працевлаштований, має постійний дохід у розмірі посадового окладу у сумі 4800,00 гривень, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина мешкає разом із позивачем, з відповідача стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1/4 частині його доходу на кожну дитину, а тому суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання матері дитини до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), щомісячно. Вимога позивача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно не обґрунтована позивачем, на надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідача в змозі сплачувати саме визначену нею суму. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний дохід, а тому вважає за доцільне стягувати аліменти на утримання матері дитини саме у частині від його доходу. З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб матері дитини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача (аліменти) на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial