Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

05.11.2015 року відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги, в послідуючому уточнені, мотивує тим, що за життя її бабуся [PERSON] та її батько [PERSON] проживали разом в квартирі за адресою: м. Охтирка, вул. Київська, 26/35 Сумської області. В 2002 році останні подали заяви про передачу займаної ними квартири у приватну власність. Рішенням Охтирської міської ради № 125 від 20.03.2002 року [PERSON] було передано у приватну власність зазначену квартиру у спільну сумісну власність. На підставі цього рішення було виписано свідоцтво про право власності на житло за реєстраційним номером № 197, дата одержання 03.04.2002 року. Згідно журналу видачі свідоцтв про право власності на житло відділу приватизації виконавчого комітету Охтирської міської ради від 03.04.2002 року свідоцтва на імя [PERSON] та [PERSON] були отримані особисто начальником КП «Охтирське МБТІ», про що мається його особистий підпис. Вказані свідоцтва були отримані для подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно. У звязку з похилим віком [PERSON] та хворобливим станом [PERSON] за їх життя ними не були отримані дані свідоцтва з відміткою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на квартиру належним чином не було зареєстровано. [PERSON] померла в 2009 році. Після її смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину у виді частки у праві власності на зазначену квартиру. 15.04.2015 року помер [PERSON], після смерті якого позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на зазначену квартиру, зареєстрованих належним чином, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Тому просить встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті матері [PERSON]; визнати за нею в порядку спадкування за законом право на завершення процедури приватизації квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] шляхом видачі свідоцтва про право власності на житло на її імя. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу без його участі, вирішення позовних вимог покладає на розсуд суду. Представник відділу приватизації в судовому засіданні від 01.12.2015 року пояснила, що [PERSON] та [PERSON] 28.02.2002 року звернулися з заявами про приватизацію квартири [ADDRESS], які були задоволені та 20.03.2002 року було прийнято рішення № 125 про передачу в приватну спільну сумісну власність останніх зазначеної квартири. Після чого були підготовлені свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] та [PERSON] сплатили по платіжним дорученням, про що була зроблена відмітка в їх паспортах, тобто останні фактично використали право на приватизацію житла. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, який діяв на той час, свідоцтва про право власності на житло підлягали реєстрації в БТІ, два екземпляри вказаних свідоцтв були передані до КП «Охтирське МБТІ». Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представників позивачки, врахував позицію відповідача, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що за життя [PERSON] та її рідний син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 587300, проживали в [INFO] та в 2002 році скористалися правом приватизації житла, що підтверджується витягом з рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради № 125 від 20.03.2002 року та приватизаційними платіжними дорученнями № 398 та № 399 від 31.10.2002 року. Однак процедура приватизації не була завершена, що не заперечується сторонами, та було підтверджено в судовому засіданні. 13.06.2009 року померла [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області 15.06.2009 року складено відповідний актовий запис № 345, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП № 114059. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України \~у першу чергу право на\~спадкування\~за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки ПП «СІБ» № 1944 від 10.10.2015 року вбачається, що на день смерті [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], [PERSON] також проживав та був зареєстрований за вказаною адресою. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 42218919 від 24.11.2015 року вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 13.06.2009 року, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Таким чином, [PERSON] після смерті матері [PERSON] фактично прийняв спадщину за законом. 15.04.2015 року [PERSON] помер, про що Західним відділом управління РАГС адміністрації міста Бєлгорода 22.04.2015 року складено відповідний актовий запис № 1428, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ЛЕ № 537140. Після його смерті позивачка, як рідна донька померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 441915 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-МЮ № 599313, вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 29/2015 від 04.09.2015 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2015 року позивачці відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки не був наданий правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2163, позивачка після смерті батька [PERSON] успадкувала недоотриману пенсію в сумі 4997,55 грн. З огляду на викладене, враховуючи, що за життя [PERSON] та [PERSON] скористалися правом на приватизацію житла, однак процедура приватизації не була доведена до кінця, а також те, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], суд дійшов висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved