Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

06.10.2020 року позивач [PERSON] звернувся з відповідним позов до суду, в якому просив скасувати усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між відповідачем [PERSON] розірваний, разом з відповідачем та дитиною сторони не проживають, крім того, стосунки з усиновленою не покращуються, роблять неможливими спільне проживання, і виконання позивачем, як усиновлювачем своїх батьківських обов`язків не можливе. З огляду на вказане, вважає, що усиновлення [PERSON] суперечить його інтересам, так і інтересам дитини, оскільки з дитиною не проживає протягом тривалого часу та фактично дитиною не відбулось прийняття його в якості батька. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2020 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, судові витрати просить залишити за ним. В підготовчому судовому засіданні позивач повідомив, що дитина багатого років проживає із матір`ю поза межами України, в Литві, стосунки вони ніяким чином не підтримують, будь-якої участі в її вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, йому відомо, що відповідачкою фактично створена нова сім`я. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання відзив в якому просила позов задовольнити та скасувати усиновлення. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В підготовчому судовому засіданні [PERSON] повідомляв, що визнає себе біологічним батьком дитини, підтримує з нею стосунки, незважаючи, що дитина проживає закордоном між ними відбуваються зустрічі, спрямовані на підтримку сімейних стосунків. Позивач, з його слів, багато років не має будь-яких зв`язків із дитиною. Представник третьої особи Служби у справах дітей Обухівської районної державної адміністрації до судового засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Інші сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв чи клопотань до суду не направили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, 11 лютого 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. 09 грудня 2013 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено рішення про усиновлення [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Біологічними батьками усиновленої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини № 835 від 28.05.2010 року, вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва. На підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 09.12.2013 року внесені зміни в актовий запис № 835 про народження [PERSON] , а саме записано батьком дитини - [PERSON] . 12 жовтня 2015 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою. 14 квітня 2017 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено судове рішення, у відповідності до якого усиновлена [PERSON] та її мати [PERSON] визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить позивачу. За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Частиною другою статті 239 СК України встановлено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Порядок здійснення усиновлення (скасування усиновлення), здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей регулюється Порядком провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачем доведено те, що стосунки, які формувалися між усиновлювачем та дитиною з перших днів після її усиновлення можна назвати незалежними від волі усиновлювача, адже ці стосунки не на всі 100 % визначалися, будувалися, корегувалися, планувалися, заявлялися, приймалися з волі позивача, впродовж проживання дитини в родині, останній робив все можливе, щоб дитина мала все необхідне (фізичний та духовний розвиток), але обставини, які не залежать від його волі унеможливлюють подальше проживання дитини разом із нею. Враховуючи викладене, в ході розгляду справи суд, знайшов об`єктивне підтвердження факту того, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved