Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

05 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку та садовий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог вказувала, що у 2012 році відповідач виставила на продаж належну їй земельну ділянку площею 0,0400 га та садовий будинок [ADDRESS] які належать їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 20 лютого 2011 року, виданого відділом Деркомзему у Вітовському районі Миколаївської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Лиманівської сільської рали Вітовського району Миколаївської області від 01 грудня 2010 року. Так, в 2012 році між нею та відповідачем були узгоджені всі умови договору купівлі-продажу. 26 січня 2012 року вона сплатила всі боргові зобов'язання [PERSON] перед СВТ «Салют» та передала в рахунок купівлі земельної ділянки та садового будинку 15 000 доларів США, в свою чергу відповідач вийшла зі членів СВТ та уповноважила [PERSON] укласти від її імені договір купівлі-продажу. Однак, через тяжку хворобу дитини [PERSON] пропустила термін дії довіреності виданої [PERSON] на продаж майна. Місце знаходження відповідача [PERSON] їй невідомо, через що вона позбавлена можливості укласти договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. За вказаного, посилаючись на повне виконання сторонами умов договору, просить визнати його дійсним в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі, пославшись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації (а.с. 69, 74, 77, 87, 98), а також з розміщенням судом оголошення про виклик відповідача в судове засідання судом на сайті Жовтневого районного суду вебпорталу судової влади України (а.с. 89, 94), тому з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що договір протягом дії довіреності не уклали через відсутність матеріальної можливості. Представник СВТ «Салют» в засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлявся належно. Вислухав пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного. Відповідач [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,0400 га для ведення садівництва, що розташована [ADDRESS] за межами населеного пункту, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 20.07.2010 року № 417-р (а.с. 11) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 4800274582013 (а.с. 14-15). Право власності на садовий будинок [ADDRESS], що розташований на вказаній земельній ділянці зареєстровано за відповідачем [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2010 року та також підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 12-13, 17-21). (а.с. 17- 21). На підставі рішення виконавчого комітету Лиманівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26.05.2016 року № 3 була проведена зміна нумерації садового будинку на [ADDRESS] Як вбачається з довідки виконкому Лиманівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 35 від 26.05.2016 року погосподарська книга для власника садового будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не заводилась та відповідно прописка власника не проведена (а.с. 47). З наданої [PERSON] членської книжки садовода та довідки СВТ «Салют», вбачається, що остання є членом кооперативу СВТ «Салют» та сплачує членські внески та комунальні платежі з січня 2012 року по листопада 2017 року (а.с. 24-39, 45). Згідно довідки голови правління СВТ «Салют» від 25.11.2017 року та актів про проживання [PERSON] разом зі своєю родиною мешкає в спірному садовому будинку з 26.01.2012 року по сьогоднішній день (а.с. 48-50). Як вбачається з матеріалів справи, чоловіком відповідача [PERSON] була надана згода на продаж відповідачем садового (дачного) будинку та земельної ділянки, що підтверджується його нотаріально завіреною заявою (а.с. 44) та аналогічною заявою завіреною секретарем Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області (а.с. 43). Відповідачем [PERSON] було надано [PERSON] довіреність на продаж спірного садового будинку та земельної ділянки від 02.07.2013 року, що підтверджує її марім на продаж спірного майна. В свою чергу, [PERSON] у трирічний термін, на який була видана довіреність, не скористалась наданим їй відповідачем правом на продаж земельної ділянки та садового (дачного) будинку (а.с. 22). Оскільки термін дії довіреності скінчився 03.07.2016 року, та місце знаходження відповідача [PERSON] не відоме, позивач позбавлена можливості оформити нотаріально договір купівлі-продажу та зареєструвати своє право на спірне майно. [PERSON] посилається на те, що придбала спірне майно, сплативши боргові зобов'язання відповідача перед СВТ «Солют». В той же час, оплата боргових зобов'язань не замінює собою укладення договору купівлі-продажу. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення. Згідно вимог ст. 657 ЦК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Моментом укладення такого договору відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України є його державна реєстрація. З матеріалів справи, а саме з розписки вбачається, що позивачем були передані [PERSON] кошти в сумі 15000 доларів США за спірне майно, а свою чергу нотаріально договір купівлі-продажу, відповідно до чинного законодавства не був укладений та не пройшов відповідну державну реєстрацію, отже, з огляду на викладене, даний правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків. А тому, правила ч. 2 ст. 220 ЦК України не можуть бути застосовані. Такі ж роз'яснення надані в Постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 13). За вищевикладеного, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не вбачається.

Outcome: dismissed