Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

06.08.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. При цьому посилалася на те, що з 2002 року по 2011 рік проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матір'ю. Зазначала, що син [PERSON] постійно хворіє, що потребує коштів на лікування. Відповідач є працездатним, працює, має постійний дохід та зможе сплачувати аліменти на утримання сина. А тому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23.08.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Підтвердив обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Просив розглянути справу без його участі. У відзиві на позов відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не зважаючи на те, що на його утриманні перебуває, крім сина [PERSON] ще двоє неповнолітніх дітей, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак вважав, що згідно ст. 179 СК України аліменти мають бути сплачуватися шляхом перерахування платежів на банківський рахунок відкритий на ім'я сина. Зазначав, що спілкується з сином, підтримує з ним дружні відносини та розуміє рівень своєї батьківської відповідальності. Подарував сину ? частину квартири в м. Черкаси. Крім того просив зменшити заявлену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу з 3400 грн. до 850 грн., оскільки заявлений до відшкодування розмір (3400 грн.) є не співмірним з обсягом наданої допомоги. Позов про стягнення аліментів по своїй правовій природі не складний, не потребує додаткових затрат, пошуку судової практики чи аналізу практики ЄСПЛ. Сама позовна заява викладена на двох сторінках, без будь-яких розрахунків, запитів, відомостей. Суд заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спору про батьківство немає. [PERSON], [INFO] стоїть на диспансерному обліку з діагнозом бронхіальна астма ІІ ступеня, алергічний риніт (а.с. 7). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 35). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин [PERSON] зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Враховуючи, що відповідач проживає окремо від дитини, а фактично піклуванням дитини займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх спільного сина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 179 ЦПК України, - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідач не оспорював розмір аліментів заявлений позивачем. Враховуючи зростаючі потреби дитини, з урахуванням вимог ст. 179, 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню та необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2018 року (дата звернення до суду з позовом) і до [INFO], тобто до повноліття [PERSON]. У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд не погоджується із доводами відповідача про необхідність перерахування аліментів на особистий рахунок дитини в банку. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 179 СК України, - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже за змістом ч. 2 ст. 179 СК України аліменти можуть виплачуватися на ім'я того із батьків з ким проживає дитина. В той же час згідно ч.3 ст. 32 ЦК України, - неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім'я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Враховуючи призначення аліментів, як коштів спрямованих на забезпечення повсякденних потреб дитини (харчування, одяг, тощо) суд вважає недоцільним на кожне їх використання отримувати згоду відповідача або органу опіки та піклування. Разом із тим такий спосіб сплати аліментів на виключає здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів (ст. 186 СК). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 704,80 грн. [PERSON] на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надала суду попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат (а.с. 8), опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с. 9) та квитанцію № б/н від 03.08.2018 року про сплату адвокату [PERSON] 3400 гривень за консультацію, підготовку та подання позовної заяви (а.с. 10). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, - для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Крім того, відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає частково обґрунтованими доводи відповідача щодо необхідності зменшення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд враховує, що договір про надання правничої допомоги між [PERSON] та адвокатом [PERSON] суду не надано, а крім того заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу (3400 грн.) не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами (консультація, підготовка та подання позову), часом витраченим на надання даних послуг. До того ж заявлені [PERSON] вимоги могли бути розглянуті в порядку наказного провадження, що значно пришвидшило б отримання бажаного позивачем правового результату. За таких обставин, суд на підставі ст. 137 ЦПК України зменшує з 3400 грн. до 1000 грн. розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON]. На підставі ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 3, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-266, 273, 430 ЦПК України, суд -

Outcome: partial