Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

06 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між сторонами укладено 21 липня 2018 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться його здоров`ям, розвитком, навчанням, матеріальним та моральним становищем дитини. На даний час їй важко матеріально забезпечувати сина всім необхідним для його повноцінного розвитку. З огляду на це, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Ухвалою суду від 13.08.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 21.09.2020 року подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнав частково, а саме в частині щодо стягнення аліментів на дитину в розмірі 1200,00 гривень визнає, в іншій частині просив відмовити, оскільки дана сума є для нього зависокою. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 21 липня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.07.2018 року (а.с.6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2019 року (а.с.7). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, оскільки він працевлаштований на роботу у ФОП [PERSON] з окладом 5000,00 гривень, також проживає разом з матір`ю, сестрою та її сином. Посилається також, що він надає матеріальну допомогу на утриманні матері. Таким чином просить визначити йому аліменти на утримання сина в розмірі, що не перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 1200,00 гривень, в частині стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити. Однак, не спростовують обґрунтованості позовних вимог заперечення відповідача, поданому у відзиві оскільки, посилаючись на цю обставину, відповідач всупереч положенням ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, не надав належних доказів. Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, оскільки наказом він прийняти на роботу з 16.09.2020 року, однак будь-яких відомостей про отримані ним доходи відповідачем не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися і раніше, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітнього сина, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в сумі 2000,00 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. На підставі ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини справи, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача на її утримання слід стягнути аліменти у розмірі 1000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved