Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

05 листопада 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н від 14 лютого 2006 року, згідно якого відповідач 14.02.2006 року отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Пунктом 8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, та станом на 16.10.2013 року має заборгованість в сумі 34317,38 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом - 4585,75 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 27621,28 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1610,35 грн. - штраф (процентна складова). Позивач прохає стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту в сумі 34317,38 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився направив заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності з урахуванням поданих нею заперечень, відповідно до яких позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала, посилаючись на те, що 31 березня 2008 року суддею Першотравенського міського суду Дніпропетровської області було скасовано судовий наказ від 28.02.2008 року, відповідно до якого з- неї на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість по кредитному договору в сумі 9782 грн.00 коп. ЗАТ КБ «ПриватБанк» було роз'яснено його право на звернення з тією самою вимогою до суду в порядку позовного провадження. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України позовна давність встановлена у три роки. ПАТ КБ «ПриватБанк» подав заяву до неї про стягнення 34317,38 грн. після сплину п'яти років після ухвали судді Першотравенського міського суду про скасування судового наказу від 31.02.2008 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» не додав до позовної заяви жодних доказів, що вона дійсно отримала кредитну картку, вона ж заявляє, що вона жодних договорів з ПАТ КБ «ПриватБанк» не підписувала, крім того в даному випадку позивач пропустив строки для подачі позовної заяви у суд та не ставить питання про їх поновлення. Прохає суд залишити без розгляду позовну заяву про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №б/н від 14.02.2006 року. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Абзацом другим п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). На підставі п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Дійсно, між сторонами по справі було укладено договір № б/н від 14 лютого 2006 року, згідно якого відповідач 14.02.2006 року отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.02.2006 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] видно, що сплата грошових коштів по спірному договору провадилася, в рахунок погашення відсотків, до липня 2006 року. Останнє зарахування грошових коштів по даному договору відбулося 05 липня 2006 року на суму 150 гривень 00 копійок, в рахунок погашення відсотків. 28 лютого 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору №б/н від 14.02.2006 року в сумі 9782,93 грн. 28 лютого 2008 року по вищезазначеній заяві було винесено судовий наказ, який в подальшому було скасовано ухвалою від 31 березня 2008 року, та роз'яснено ЗАТ КБ «ПриватБанку» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк») право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом лише 05 листопада 2013 року, тобто за спливом п'яти з половиною років, після роз'яснення судом позивачу його права на звернення до суду. При таких умовах суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України, так як про це було заявлено відповідачем.

Outcome: dismissed