Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

06.05. 2016 року позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за [PERSON] на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2249 га, кадастровий номер 4623683100:19:000:0074, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2249 га, кадастровий номер 4623683100:19:000:0073, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9638 га, кадастровий номер 4623683100:19:000:0204, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2000 га, кадастровий номер 4623683100:01:003:0074, розташовану в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1400 га, кадастровий номер 4623683100:01:003:0075, розташовану в с. Звенигород, 84, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що 20.02.2011 року померла її мати [PERSON], до кола спадкоємців першої черги увійшла тільки позивачка, оскільки її батько [PERSON] помер раніше. На момент смерті спадкодавця, вона постійно проживала разом із нею по вул. Ганни Зарицької, 84 в с. Звенигород, Пустомитівського району Львівської області, до дня смерті матері вони вели спільне господарство, доглядала за нею та організовувала поховання і таким чином, позивачка вважає, що вона фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема на зазначені вище земельні ділянки. Стверджує, що право власності спадкодавця на земельні ділянки підтверджується державними актами на право приватної власності, однак оригінали такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію мого права на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився однак подав суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 20.02.2011 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 239298, виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 21.02.2011 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу, якої, крім іншого, увійшло право власності на пять земельних ділянок, а саме земельна ділянка, площею 0,2249 га, кадастровий номер 4623683100:19:000:0074, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту, серія ЛВ №024720 від 30.12.2004 року; земельна ділянка, площею 0,2249 га, кадастровий номер 4623683100:19:000:0073, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району, що належала спадкодавцю на підставі державного акту, серія ЛВ № 024719 від 30.12.2004 року; земельна ділянка, площею 0,9638 га, кадастровий номер 4623683100:19:000:0204, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту, серія ЛВ №016883 від 30.12.2004 року; земельна ділянка, площею 0,1400 га, кадастровий номер 4623683100:01:003:0075, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території с. Звенигород, 84 Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту, серія ЯК №884125 від 25.03.2010 року; земельна ділянка, площею 0,2000 га, кадастровий номер 4623683100:01:003:0074 призначену для ведення особистого селянського господарства, розташована на території с. Звенигород, Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту, серія ЯК №884126 від 25.03.2010 року. За час життя спадкодавець заповіту не склала, тому згідно вимог ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування здійснюється за законом почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті спадкодавця. На момент смерті спадкодавця, позивачка [PERSON] постійно проживала разом із нею по вул. Ганни Зарицької, 84 в с. Звенигород, Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується довідкою № 471 від 18.04.2016 року виданою [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядилася спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивач являється спадкоємцем першої черги спадкування після смерті спадкодавця; те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що спадкодавець набувши право власності на спадкове майно втратив правовстановлючі документи; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved