Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

06.08.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просить стягнути з [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп.. Позов обґрунтований тим, що 08.11.2019 року о 12.45 годині сталась дорожньо-транспортна пригода, яка полягала в тому, що відповідач, керуючи автомобілем марки Nissan Maksima, д.н. [NUMBER] , рухаючись по вулиці Митрополитській біля будинку 95 у м. Маріуполі Донецької області, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч не з крайнього лівого положення проїжджої частин, не надав дорогу та допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н. [NUMBER] , під керування позивача, який рухався у попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.05.2020 року за фактом даного ДТП [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Починаючи з 08.11.2019 року позивач не міг користуватись своїм автомобілем, його стан здоров`я погіршився. У березні 2020 року був оголошений карантин, його син (студент) не міг пересуватись на навчання. Родина позивача також була позбавлена можливості користуватись власним транспортом, а громадський транспорт не працював через карантин. Наведене призвело до зміни звичного для позивача способу життя і спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює в 50\~000,00 грн. Ухвалою судді від 18.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 15.09.2020 року. Ухвалою судді від 07.09.2020 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги з викладених у позові підстав. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, судова повістка направлялась за його зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку через неможливість її вручення на тимчасово непідконтрольній території. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про порядок здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», оголошення про виклик відповідача до суду розміщувалось на офіційного веб-сайті суду за двадцять днів до судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, та за згодою представника позивача, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача за наявними у справі доказами. Вислухавши представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини сторін регулюються наступними нормами законодавства. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст.\~23\~ЦК України,\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає,\~зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна .\~Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснено у пункті 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Під час розгляду справи судом встановлено, що 08.11.2019 року о 12.45 годині відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки Nissan Maksima, д.н. [NUMBER] , рухаючись по вулиці Митрополитській біля будинку 95 у м. Маріуполі Донецької області, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч не з крайнього лівого положення проїжджої частин, не надав дорогу та допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н. [NUMBER] , під керування позивача [PERSON] , який рухався у попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Вказані обставини встановлені у постанові Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27.05.2020 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, але справу закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку зі спливом строку накладення стягнення. Постанова набрала законної сили 09.06.2020 року. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля марки ВАЗ 21099, д.н. [NUMBER] , є [PERSON] . [PERSON] є сином позивача, і навчається у Маріупольському державному університеті на денній формі, що підтверджується копією паспорта та студентського квитка. Згідно з випискою з медичної картки амбулаторного хворого, [PERSON] з 11.11.2019 року по 22.01.2020 року знаходився на амбулаторному лікуванні з гіпертонічною хворобою. На переконання суду, досліджені докази доводять факт і вину відповідача у порушенні прав позивача, що полягає у пошкодженні автомобіля, яким він керував і користувався на законних підставах. Суд приймає до уваги, що спричинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди стало наслідком зміни звичного для позивача способу життя, що виявилось у додаткових незручностях, додатковому витрачанні часу та неможливістю деякий час користуватись автомобілем. З цих підстав у позивача виникає право на відшкодування моральної шкоди. Проте, під час розгляду справи позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження того, протягом якого саме періоду часу він не міг користуватись автомобілем. Також, позивачем не було обґрунтовано глибину моральних переживань на заявлену суму моральної шкоди. У зв`язку з цим, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає можливим стягнути суму моральної шкоди частково в розмірі 8\~000,00 грн. В силу ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 336 грн. 32 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial