Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

05.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що 10.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №1401/0608/71-022, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 60300 доларів США зі сплатою відсотків та інших платежів, передбачених договором. 28 листопада 2012 року між ним (позивачем) та Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено договір факторингу №15, відповідно до умов якого останній відступив позивачу право вимоги за зобов'язаннями відповідача за вказаним кредитним договором. В порушення умов вищевказаного кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював оплату по кредитному договору згідно умов. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 11.11.2013 року має заборгованість в сумі 105486,07 доларів США, що еквівалентно 805573 грн. 45 коп., яка складається з: 59524,12 доларів США, що еквівалентно 475776 грн. 29 коп. - заборгованість за кредитом; 3386,17 доларів США, що еквівалентно 27065 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24677,27 доларів США, що еквівалентно 197245 грн. 42 коп. - пеня. А тому на підставі вищевикладеного просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі (судовий збір) в сумі 3441 грн. Від позивача надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що банком в ході проведення виконавчого провадження було звернуто стягнення на житлову квартиру, кошти на придбання якої ним отримувались в кредит за вищевказаним договором. За таких умов вважає, що ним повністю виконано зобов'язання, а нарахування вищевказаної суми заборгованості є безпідставним. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи (довідку заборгованості, копію кредитного договору №1401/0608/71-022 від 10.06.2008 року, копію графіку погашення заборгованості; копію договору від 23.12.2009 року про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №1401/0608/71-022 від 10.06.2008 року; копію договору від 23.12.2009 року про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №1401/0608/71-022 від 10.06.2008 року; копію договору від 23.12.2009 року про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №1401/0608/71-022 від 10.06.2008 року; копію договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, копію витягу з реєстру заборгованостей боржників №1-Б від 28.11.2012 року; копію статуту ПАТ «Омега Банк»; копію досудової вимоги щодо виконання договірних зобов'язань від 15.11.2013 року; копію списку згрупованих поштових листів; копію виконавчого напису 01.11.2010 року; копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію акту опису й арешту майна від 17.05.2011 року; копію постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності-суб»єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 22.11.2012 року; копію постанови про зняття арешту з майна від 12.03.2013 року; копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 12.04.2013 року), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 10 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №1401/0608/71-022, згідно умов якого кожна із сторін взяла на себе певні зобов'язання, Банк виконав свої зобов'язання і видав грошову суму в кредит відповідачу, а останній порушив взяті на себе зобов'язання, тобто не здійснював оплату згідно умов, передбачених кредитним договором. 28 листопада 2012 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено договір факторингу №15, відповідно до умов якого останній відступив позивачу право вимоги за зобов'язаннями відповідача, в тому числі, за вказаним кредитним договором. Позивачем було направлено відповідачу письмове повідомлення про відступлення Банком права грошової вимоги факторові із зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, однак останній в добровільному порядку не сплатив обумовлену суму коштів. Так, відповідно до вимог ст.ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу вимог статті 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Встановлені судом обставини підтверджують виникнення між сторонами спірних правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1401/0608/71-022 від 10.06.2008 року в результаті порушенням умов договору відповідачем, однак дані обставини не підтверджують суму заборгованості заявлену позивачем. Так, наявна в матеріалах справи довідка розрахунку заборгованості (а.с.27) свідчить, що сума заборгованості відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, з урахуванням часткового повернення суми заборгованості, становить 87578,56 доларів США, а саме: 59524,12 доларів США, що еквівалентно 475776 грн. 29 коп. - заборгованість за кредитом; 3386,17 доларів США, що еквівалентно 27065 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 24677,27 доларів США, що еквівалентно 197245 грн. 42 коп. - пеня. Таким чином, загальна сума заборгованості в гривневому еквіваленті становить 700087 грн. 38 коп. (475776 грн. 29 коп. +27065 грн. 67 коп. + 197245 грн. 42 коп.) Обставини щодо виникнення суми заборгованості заявленої позивачем, а саме в розмірі 805573 грн. 45 коп., не знайшли свого підтвердження в ході розгляду та є такими, що не доведенні стороною позивача. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечення відповідача щодо позову, а саме безпідставності нарахування суми заборгованості, так як мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, суд оцінює критично, оскільки обставини безпідставності нарахування суми заборгованості ґрунтуються лише на припущеннях самого відповідача і жодним доказом не підтверджуються. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 700087 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитним договором. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 3441 грн., що підтверджено платіжним дорученням. На підставі викладеного та

Outcome: partial