overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

06.08.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не допомагає утримувати дітей, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання синів в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.11.2003 року, який зареєстрований Відділом РАГС Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 118. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.3). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом РАЦС Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом РАЦС Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

06.08.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити періодичну повірку приладу обліку теплової енергії (у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж), встановленого в його квартирі, за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач вимагає від нього здійснення своїми силами та за власний рахунок періодичної повірки приладу обліку теплової енергії. Одночасно відповідач письмово попередив його, що в разі невиконання цієї вимоги, нарахування плати за послуги теплопостачання буде проводитися не за показниками приладу обліку теплової енергії, а відповідно до нормативів споживання. Позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать приписам частини третьої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», якою передбачено здійснення повірки засобів обліку води за рахунок надавача, а не споживача комунальних послуг. Позивач у судове засідання не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач проживає в [ADDRESS] і є споживачем послуг теплопостачання, які надає відповідач. В липні 2014 року відповідач надісилав позивачеві письмове повідомлення про необхідність здійснення періодичної повірки приладу обліку теплової енергії, встановленого в його квартирі. Одночасно позивача попереджено, що в разі невиконання цього припису, нарахування плати за послуги теплопостачання буде здійснюватися відповідно до норм споживання теплової енергії. Відповідно до частин першої - третьої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 року № 113/98-ВР (далі - Закон) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Отже, Закон покладає здійснення витрат на періодичну перевірку, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки на підприємства і організації, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання, а не на споживачів цих послуг. За таких обставин, заявлена позивачем вимога є такою, що ґрунтується на Законі, в зв'язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

06.08.2014. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] пояснивши, що 04.11.2008. між нею та відповідачем у виконавчому комітеті Стратіївської сільської ради Чечельницького районного Вінницької області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 004 від 04.11.2008. 27.03.2011. у них народився син [PERSON]. Спору відносно проживання дітей не виникає. Позивачка з відповідачем разом не проживає, сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру, не ведуть спільне господарство. По причині не сумісності характеру та розладів сімейних стосунків їхнє сімейне життя не склалось. В зв'язку з чим позивач вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву до суду в якій позов підтримує та просить його задовольнити, а справу слухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву до суду в якій позов підтримує та просить його задовольнити, а справу слухати в його відсутності. Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку про можливість задоволення позову. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка яку не виявляє в даній справі позивачка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберегти шлюб у зв'язку з чим відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися стосунки, при яких збереження сім'ї неможливо, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

06.08.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25.02.2012. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.02.2012 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.4). Батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

06.08.2014 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 30.06.1990 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.06.1990 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

06.08.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони зареєстрували шлюб 13.11.2010 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції, Івано-Франківської області, актовий запис № 81. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO], яка на даний час проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них не склались нормальні сімейні відносини, через те, що вони виявились різними людьми, у них склались різні погляди на життя та різні інтереси. Відповідач часто безпідставно ревнував її до інших чоловіків, з приводу чого вчиняв сварки та скандали, під час яких ображав її нецензурними словами та принижував її честь і гідність. Крім того відповідач не мав наміру створити повноцінну сім'ю, не дбав про матеріальне становище сім'ї. В травні 2012 року, після чергового скандалу вони розійшлись і з того часу проживають окремо та не підтримують жодних сімейних стосунків, спільного сімейного господарства не ведуть. Крім того вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру в подальшому зберегти сімейні стосунки у неї немає. Вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та просять шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, неповнолітню дитину просять залишити проживати з позивачем. Також позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвати шлюбу, неповнолітню дитину просить залишити проживати з позивачем. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 13.11.2010 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції, Івано-Франківської області, актовий запис № 81 (а.с. 4). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON] - [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони в даний час проживають окремо та не підтримують сімейні відносини і не мають наміру підтримувати їх в подальшому, а відносини між ними фактично стали недружелюбними. Їх шлюб існує формально. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв'язку з категоричним запереченням сторін. Неповнолітню дочку [PERSON] - [INFO] слід залишити проживати з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

06.08.2014р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини доходу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 11.03.2006 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

06.08.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 22.01.1967 року в Жовтневому р/в РАЦС, актовий запис № 92. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 22.01.1967 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в 1993 році. Під час спільного проживання з відповідачем між ними не було згоди та взаєморозуміння, виникали постійні сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Крім того, відповідач допускав фізичне насилля до неї. З 1993 року, як відповідач покинув сім'ю, на протязі всього часу з його сторони не було жодних спроб для примирення. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.01.1967 року - а.с.5. Шлюбні відносини припинені в 1993 році, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами не існує. За таких обставин, суд вважає, що в порядку заочного провадження, у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду, згідно ст.ст. 79,88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

06.08.2014 р. до Слов'янського міськрайонного суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 20 грудня 2012 року [PERSON] позичив у нього 1 750 000,00 грн. на виробничі потреби, які зобов'язався повернути до 01 березня 2014 року, про що написав відповідну розписку. Тобто, між ними було укладено письмовий договір позики. При цьому, було досягнуто домовленості, що суму боргу [PERSON] поверне у строк до 01 березня 2014 року. Після отримання грошей по теперішній час відповідач борг не повернув. Отже відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в сумі 1 750 000,00 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, визнав позовні вимоги. Суд дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 20 грудня 2012 року позивач надав відповідачу в борг 1 750 000,00 грн. на виробничі потреби, які [PERSON] зобов'язався повернути до 01 березня 2014 року, про що написав власноруч розписку (а.с.3), однак відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму зайнятих грошей в строк установлений договором. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача загальну суму боргу в сумі 1 750 000,00 грн. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати на сплату судового збору у сумі 3654 грн. (а.с.1), відповідно до вимог ст. 88 ч. 1 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

06.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], СГІРФО Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 10.07.2012 року між позивачем та його батьком було укладено договір дарування, згідно якого [PERSON] передав позивачу у приватну власність квартиру [ADDRESS]. Відповідач ніколи не проживав в подарованій квартирі, хоч і зареєстрований в ній. У зв'язку з скрутним матеріальним становищем у позивача виникла необхідність у продажі квартири. Прохав усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідача [PERSON] Зобов'язати СГІРФО Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те , що йому немає де перереєструватися. Представник СГІРФО Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, суд про причину не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до частково задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2012 року між позивачем та його батьком [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований ПП БТІ « Інвентаризатор» в державному реєстрі прав власності за № 18222 в книзі 138, згідно якого [PERSON] передав позивачу у приватну власність квартиру [ADDRESS]. Квартира однокімнатна в ЖБК « Колесо», загальною площею 34, 6 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., стара адреса [ADDRESS]. [PERSON] не проживав в подарованій квартирі, бо фактично мешкав з дружиною по [ADDRESS], хоч і зареєстрований в ній. З кінця червня 2014 року відповідач пішов з сім'ї і став проживати за іншою адресою. Незважаючи на те, що [PERSON] проживає за іншою адресою, він залишається зареєстрованим в квартирі за адресою [ADDRESS], за нього сплачуються кошти за комунальні послуги. У зв'язку з скрутним матеріальним становищем у позивача виникла необхідність у продажі квартири. Відповідач виписуватись в добровільному порядку не бажає, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавленим цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном. Позовна вимога про зобов'язання ВГІРФО Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області зняти з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає , оскільки даний відповідач не порушував прав позивача , а рішення суду про зняття з реєстраційного обліку є підставою для ВГІРФО зняти відповідача з реєстраційного обліку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial