Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

06.10.2015 року [PERSON] представникПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» звернувся у суд з позовом до [PERSON], у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.05.2016 року просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 111226/30/к від 06.06.2013 року у розмірі 16832,47 грн., а також судові витрати 1450 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до умов договору банк надав відповідачеві 12500 грн. кредиту на споживчі цілі строком на 24 місяці з 06.06.2013 року по 06.06.2015 року. У звязку з порушенням відповідачем умов договору станом на 13.05.2016 року нарахована заборгованість на суму 16832,47 грн. 12.10.2016 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, у якій просить визнати недійсним договір кредиту № 111226/30/к від 06.06.2013 року. В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що оспорюваний правочин порушує його права як споживача, умови останнього суперечать законодавству. Зокрема, вказав, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, не знав детально про графік платежів, приховані комісії, розмір переплати, не отримував графіка погашення заборгованості. Представник ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» у судовому засіданні первісний позов підтримав, зустрічний заперечив, зазначивши, що вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема, зазначив, що в укладеному договорі визначено всі умови кредитування, передбачені законодавством. Крім цього, 01.12.2016 року подав заяву про застосування позовної давності, оскільки оспорюваний правочин укладено 06.06.2013 року, а із зустрічним позовом [PERSON] звернувся у суд 12.10.2016 року. Відповідач [PERSON] чи його представник у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Зясувавши обставини спору, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається із анкети-заяви від 05.06.2013 року, [PERSON] звернувся до АБ «Експрес-Банк» для отримання споживчого кредиту. 06.06.2013 року сторони уклали кредитний договір № 111226/30/к, предметом якого є грошові кошти у сумі 12500 грн. на строк 24 місяці по 06.06.2015 року. Додатком № 1 до кредитного договору є перелік, розмір і база розрахунку комісій кредитодавця, що повязані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту; перелік і розмір інших фінансових зобовязань; графік платежів по кредиту у розрізі сум погашення. Договір і додаток підписаний сторонами. Згідно розрахунку заборгованості по вище вказаному кредитному договору, станом на 13.05.2016 року сукупна сума боргу становить 16832,47 грн., що складається з: 6526,61 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 4856,32 грн. прострочених процентів по кредиту; 2631,05 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1111,73 грн.; 1250,00 грн. суми штрафу; 456,86 грн. заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції. Факт укладання кредитного договору та отримання [PERSON] коштів сторонами не спорюється. У судових засіданнях 12.03.2016 року та 09.08.2016 року [PERSON] фактично визнав неналежне виконання умов кредитного договору, зазначаючи, що ним вживаються заходи для реструктуризації заборгованості. П.1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобовязання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Покликання [PERSON] на те, що він не був ознайомлений із умовами кредитування спростовуються кредитним договором та додатком № 1 до нього, під якими останній розписувався та які містять необхідні умови кредитування, що виконувалися ним як позичальником до часу прострочення виконання зобовязань. Відсутні переконливі докази того, що оспорюваний правочин суперечить за змістом приписам цивільного законодавства. Тому суд не вбачає правових підстав для визнання останнього недійсним. Таким чином, первісний позов слід задовольнити, а у зустрічному відмовити за необґрунтованістю. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 1450 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved