overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

05 березня 2020 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 листопада 2001 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою судді від 18 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 07.04.2020. 07.04.2020 розгляд справи відкладено на 07.05.2020, у зв`язку з клопотанням відповідача. 07.05.2020 розгляд справи відкладено на 02.06.2020, у зв`язку з клопотанням відповідача. 02.05.2020 розгляд справи відкладено на 10.06.2020, у зв`язку з відсутністю даних про повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. 10.06.2020 у судовому засіданні оголошено перерву на 11.06.2020, у зв`язку з визнанням явки позивача обов`язковою. Відповідач також пояснила, що позов не визнає, оскільки не вважає конфлікт з чоловіком достатньою підставою для розірвання шлюбу. У судове засідання 11.06.2020 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Позивач у письмовій заяві позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 листопада 2001 року, актовий запис №107 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

05 березня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 03 листопада 2009 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає. Проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачки не заперечує. Відповідачці судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за адресою її реєстрації, та отримані нею особисто, про що свідчить поштові повідомлення. Однак відповідачка до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 07 квітня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області , актовий запис № 308. Згідно свідоцтва про народження, виданого 07 квітня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1175, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

05 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

05 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 листопада 2018 року в Шевченківському у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2139. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сімейне життя не склалося, на теперішній час склалися неприязні стосунки один до одного, разом не мешкають. Подальше сумісне життя, примирення між сторонами та збереження сім`ї є неможливим. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 13 листопада 2018 року у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві укладено шлюб між сторонами, актовий запис № 2139. (а.с.5). Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що шлюбні відносини припинені. Причиною є неприязні стосунки один до одного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

05 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , реєстрація якого відбулася у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації актів шлюбів було зроблено актовий запис № 1810; відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, втратили почуття поваги та кохання один до одного. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Тому, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 16 квітня 2021 року. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не направив. Суд вважає, за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує і позивач, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

05 березня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просить задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог оскільки вважає що між сторонами можливе примирення. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність позивача. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву позивача, вислухавши відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 20 жовтня 2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві про що складено актовий запис №705. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, не виявляє бажання примиритись з відповідачем, враховуючи, що неможливо примушувати жінку до шлюбу, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

05 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 07 жовтня 2017 року у Первомайському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 77, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачкою не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, через відсутність взаєморозуміння з причини різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Позивач в судове засідання не з`явився, проте від його представника адвоката Поліщук І.Б. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідачки не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка до судового засідання не прибула, хоча судом повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без її участі не надала, як і не надала судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Первомайським міськрайонним відділом державного реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства, за актовим записом № 77 (а.с.6). Від шлюбу подружжя дітей не має. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

05 березня 2021 року позивачка звернулась до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним позовом до відповідача, який зареєстрований на території міста Одеса та фактично мешкає на території Одеського (кол. Овідіопольського) району, Одеської області. позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що 11 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового та спору про виховання дитини між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач копію позову та додатки до нього отримав належним чином, позов визнав. рух справи 05 березня 2021 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. обставини, які встановленні судом З позову та матеріалів справи видно, що з листопада 2019 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна та виховання дітей не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна та виховання дитини між сторонами не має. Донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою, а тому суд вважає необхідним залишити дитину на виховання позивачці. судові витрати Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в розмірі 908.00 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

05 вересня 2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 11172,96 грн., заборгованність за кредитом - 5326,25 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4276,57 грн, заборгованність за пенею та комісією - 800 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 520,14 грн., всього загальна сума забогованості склала 11172,96 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 вересня 2008 року в розмірі 11172,96 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 05 вересня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст. 526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 11172,96 грн., заборгованність за кредитом - 5326,25 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4276,57 грн, заборгованність за пенею та комісією - 800,00 грн, а також штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 520,14 грн., всього загальна сума заборгованості склала 11172,96 гривень. Задоволення позову згідно ст. 88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved