Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

05.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про захист цивільного права та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просила визнати відповідача [PERSON], [INFO], місце проживання якого зареєстроване за адресою [INFO] таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS]. Право власності на квартиру виникло у позивача внаслідок укладеного 06.02.2005 року між її батьком на нею договору дарування, а тому придбане за вказаним договором майно є особистою приватною власністю [PERSON] Станом на день дарування квартири, позивач мала прізвище «Черкашина», а 14.02.2017 року між нею та [PERSON] укладено шлюб і остання змінила прізвище з «Черкашина» на «Кисловська». Відповідач у справі є сторонньою позивачу особою. При цьому, відповідач зареєстрований у належному [PERSON] на праві приватної власності житловому приміщенні, однак, не дивлячись на свою реєстрацію у квартирі, [PERSON] з 2001 року не проживає у ній, а фактично проживає за іншою адресою, яка позивачу не відома. У квартирі відсутні особисті речі відповідача. Відносин з ним [PERSON] не підтримує. Згоди на його реєстрацію у квартирі також не надавала. Основною причиною по визнанню відповідача таким, що втратив право на проживання є та обставина, що через реєстрацію відповідача [PERSON] вимушена сплачувати за нього певні комунальні послуги, у позивача стали виникати складнощі в оформленні субсидії. Отже, враховуючи, що [PERSON] з 2001 року не мешкає у квартирі, а тільки зареєстрований і з того часу сплинуло понад 17 років, його відсутність, а також відсутність його особистих речей у квартирі, може свідчити про те, що він обрав нове постійне місце проживання, позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Встановлено, що 26.02.2005 року [PERSON] передав безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] (нов. вул. Покровська) в м. Змієві Харківської області (а.с. 9). 14.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 19, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на «Кисловська» (а.с. 14). Таким чином, позивач [PERSON] є власником квартири № 4, яка розташована в будинку № 25 по вул. Червоноармійській (нов. вул. Покровська) в м. Змієві Харківської області (а.с. 10, 11-12). З матеріалів справи вбачається, що за адресою [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], який є сторонньою для позивача особою (а.с. 13, 15-17). При цьому, згідно даних Акту від 02.03.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], проте, не проживає у вказаній квартирі з 2001 року. У квартирі відсутні його речі, [PERSON] відносин з відповідачем не підтримує та не підтримувала. Отже, відповідач не проживає у житловому приміщені без поважних причин (а.с. 19). Згідно копій квитанцій [PERSON] вимушена сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги, в т.ч. і за відповідача, який є зареєстрованим у [INFO] (нов. вул. Покровська) в м. Змієві Харківської області, проте за вказаною адресою не проживає (а.с. 20-21). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, [PERSON], як власник квартири, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України\~власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб 'єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачу у володінні, розпорядженні її власністю. З огляду на викладене [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved