Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

06.01.2016 р. Національний банк України звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], який є поручителем Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» по зобов'язанням останнього перед позивачем за договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року. Предметом позову є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання позичальником (ПАТ «ІМЕКСБАНК») грошового зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та пені в розмірі 309850670 грн. 07 коп. за договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року. ( т. 1 а.с. 3 - 6) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2016 р. відкрито провадження № 2/522/35/16 у справі. ( т. 1 а.с. 35) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2016 р. за заявою позивача у справі вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладання арешту на: у вигляді: арешту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зупиночне місце [NUMBER] за адресою [ADDRESS] зупиночне місце [NUMBER], за адресою [ADDRESS] транспортні засоби, а саме: Mersedes, д/н [NUMBER], Mersedes, д/н [NUMBER], Mersedes, д\\н [NUMBER], Mersedes, д/н [NUMBER], акції, що належать [PERSON] та відносно яких [PERSON] є кінцевим бенефіціарним власником: ПрАТ «Футбольний клуб Чорноморець», ПрАТ «Страхова компанія «Примор'є», ПАТ «Чорноморська транспортна компанія». ( т. 1 а.с. 214) Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року позов НБУ задоволено, а саме стягнуто із відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014р. в загальному розмірі 309850670 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 300000000 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 9838356 грн. 16 коп.; заборгованості за пенею по відсоткам в розмірі 12313 грн. 91 коп. Також стягнуто із відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору за меморіальним ордером № [NUMBER] від 28 грудня 2015 року в розмірі 4647760 грн. 05 коп. Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 15 березня 2016 року залишені в силі. ( т. 1 а.с. 218 - 219) Не погоджуючись з вказаним рішенням Приморського районного суду м. Одеси, представником відповідача у справі подано до Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, представник відповідача просив суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року у справі (провадження №22-ц/785/3706/16), рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено, а також постановлено окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року щодо дій працівників Національного банку України. ( т. 2 а.с. 101 - 108, 110 - 112) Щодо вжитих заходів забезпечення позову, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2016 р. у справі за заявою відповідача у справі скасовано вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2016 р. заходи забезпечення позову у вигляді арешту на: на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зупиночне місце [NUMBER] за адресою [ADDRESS] зупиночне місце [NUMBER], за адресою [ADDRESS] транспортні засоби, а саме: Mersedes, д/н [NUMBER], Mersedes, д/н [NUMBER], Mersedes, д\\н [NUMBER], Mersedes, д/н [NUMBER], акції, що належать [PERSON] та відносно яких [PERSON] є кінцевим бенефіціарним власником: ПрАТ «Футбольний клуб Чорноморець», ПрАТ «Страхова компанія «Примор'є», ПАТ «Чорноморська транспортна компанія». Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2016 р. про скасування заходів забезпечення позову залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.02.2017 р. у справі (провадження № 22-ц/785/243/17). Не погоджуючись із рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 рок та окремою ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року у справі, позивачем до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подано касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та окрему ухвалу суду апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. У касаційних скаргах позивач просив скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та окрему ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.10.2017 року у справі, касаційні скарги Національного банку України задоволено частково, а саме: рішення апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року та окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2016 року скасовано, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Зокрема, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було встановлено, що Постановою Правління НБУ від 21 травня 2015 року № 330 відкликано банківську ліцензію АТ «Імексбанк» з 27 травня 2015 року. 27 травня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 105 «По початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНКОМ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». ( т. 3 а.с. 156 - 158) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, дійшов до висновків, що в порушення вимог статей 10, 33 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме: про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Окрім цього, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 212 ? 214 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належним чином не визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов передчасного висновку у справі. 08.12.2017 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси справа прийнята до провадження суддею Загороднюком В.І. (провадження №2/522/10572/17). ( т. 3 а.с. 164) 27.02.2018 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено позичальника за договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року, а саме: Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК». ( т. 3 а.с. 170) В ході розгляду справи у Приморському районному суді м. Одеси представником позивача було заявлено клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення Верховним судом справи іншої цивільної справи №408/8040/12. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 р. в задоволенні даного клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі відмовлено. ( т. 4 а.с. 28 - 29) В ході розгляду справи у Приморському районному суді м. Одеси представником позивача було заявлено відвід головуючому по справі судді Приморського районного суду міста Загороднюку В.І., яка мотивована тим, що суддя на думку представника позивача не є об'єктивним та справедливим, з підстав, що про призначення засідання 05.04.2018 року не було повідомлено ПАТ «ІМЕКСБАНК» та не взято до уваги доречних аргументів щодо зупинення провадження у справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2018 року судом визнано необґрунтованою дану заяву позивача про відвід головуючому по справі судді Приморського районного суду міста Одеси Загороднюку В.І., провадження у справі зупинено до вирішення питання щодо заяви позивача про відвід головуючому по справі судді Приморського районного суду міста Одеси Загороднюку В.І. ( т. 4 а.с. 86 - 87) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 року у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Загороднюка В.І. у справі відмовлено. ( т. 4 а.с. 105 - 106) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року у справі витребовано у Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб реєстр вимог кредиторів ПАТ «ІМЕКСБАНК», акцептованих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, усі зміни до нього, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження реєстру та змін до нього, що стосуються заявлених НБУ кредиторських вимог за договором про надання стабілізаційного кредиту від 28.11.2014 № 60. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року за заявою позивача у справі вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладання арешту на майно, що належить відповідачу, а саме на: - зупиночне місце [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]; - зупиночне місце [NUMBER], за адресою: [ADDRESS]; - легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 року випуску; - акції, що належать [PERSON] у ПрАТ «Інвестиційна компанія «Приморє-Інвест», ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», АТЗТ «Центральний універмаг», ПрАТ «Страхова компанія «Приморє», ПАТ «Спецавтоматика», ПрАТ «Футбольний клуб Чорноморець». ( т. 4 а.с. 185, 185 - 186) 14.08.2018 р. позивачем у справі надано Приморському районному суду м. Одеси заяву про зміну предмета позову від 10.08.2018 р. № 12-0007/43667, згідно з якою позивач просить суд залучити до участі у справі другого відповідача - Публічне акціонерне товариство «Імексбанк»; стягнути із [PERSON] (поручителя) та публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в солідарному порядку на користь Національного банку України заборгованість за договором про надання стабілізаційного кредиту від 28.11.2014 № 60 в розмірі 309850670,07 грн. ( т. 4 а.с. 209 - 212) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2018 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду. ( т. 5 а.с. 172) Позивачем протягом розгляду справи надавалися суду письмові пояснення по суті спору, зокрема, 14.11.2018 р. позивачем надано до суду узагальнені письмові пояснення від 14.11.2018 р. № 12-0007/60675 по суті спору. ( т. 5 а.с. 179 - 192) Узагальнюючи, Національний банк України, мотивує свої позовні вимоги невиконанням позивальником ПАТ «ІМЕКСБАНК» своїх зобов'язань за договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28 листопада 2014 року. Позивач зазначає, що поняття «вимога до поручителя» та «позов до поручителя», за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, не є тотожними і мають різне значення. Зокрема «Вимога до поручителя» - це будь-яка письмова вимога, яка направляться кредитором поручителю в позасудовому порядку з метою добровільного виконання останнім обов'язків за договором поруки; «позов до поручителя» - це позовна заява, подана кредитором до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач зазначає, що ним належним чином було у порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України складено та надіслано в адресу відповідача, [PERSON] По-друге, позивач зазначає, що 04.11.2018 р.набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», згідно якого у статті 559 ЦК України частину четверту викладено в новій редакції, зокрема законодавцем визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється повним виконанням основного зобов'язання або якщо кредитор протягом строку загальної позовної давності від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить позову до поручителя; якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом строку загальної позовної давності від дня укладення договору поруки. НБУ зазначено, що згідно ч.ч. 1 та 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування та застосовується до відносин, що виникли до введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка застосовується виключно до договорів, угод, що укладені після введення в дію цього Закону. По-третє, позивач зазначає, що відповідно до ст.ст. 45, 48, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для наявності підстав стягнення з АТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] заборгованості за договором, враховуючи солідарну відповідальність останніх, необхідною умовою є акцептування вимог уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» та їх затвердження Фондом, адже в противному випадку такі вимоги не підлягатимуть задоволенню та вважатимуться погашеними. Окрім цього, позивач посилається на п. 4 Договору поруки від 28.11.2014 №61, яким визначено, що обов'язок поручителя погасити суму заборгованості за несвоєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором виникає за першою вимогою Національного банку протягом 7 (семи) календарних днів з дня направлення Національним банком Поручителю письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, позивач вважає, що строк для звернення до суду повинен вираховуватись саме з моменту виконання пункту 4 Договору поруки, а тому Національний банк України звернувся до суду з позовною заявою в строки, визначені чинним законодавством України. Відповідачем, [PERSON], надано до суду заперечення на позовну заяву, окрім цього відповідачем надавалися додаткові письмові пояснення у справі. Відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, з підстав того, що позивач звернувся до суду після припинення поруки у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідач, [PERSON] посилаючись на пп. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що з дня початку процедури ліквідації банку, а саме з 27 травня 2015 року, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Відповідач, [PERSON] вважає, що

Outcome: dismissed