Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

06.03.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що шлюб між ними не було зареєстровано, при реєстрації дитини відомості про батька були внесені до свідоцтва про народження дитини з її слів відповідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України. 14.03.2013 року було зареєстровано шлюб з [PERSON], який рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.08.2017 року було розірвано. Коли постало питання про утримання дитини, відповідач перестав приходити до дитини та бачитися з нею. Вирішити у добровільному порядку питання утримання дитини відповідач відмовляється. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. У підготовчому судовому засіданні позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить: визнати відповідача батьком [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 3000 грн. з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути судові витрати по справі (а.с.85) Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Доповнила, що у травні 2010 року вона познайомилась з відповідачем по справі, з червня 2010 року вони з ним почали спільно проживати у цивільному шлюбі, проживали на «Подусівці» у м.Чернігові, де винаймали житло. До шлюбу відповідач носив прізвище «[PERSON]». [INFO] року від фактичних шлюбних стосунків з відповідачем вона народила дитину, яку зареєструвала [PERSON]. На час народження дитини відповідач був в Україні, але перебував в місцях позбавлення волі, про народження сина він знав і визнавав свою дитину. У серпні 2011 року відповідач був екстрадований до Республіки Білорусь. У серпні 2012 року відповідач звільнився з місць позбавлення волі у Білорусії за амністією і прибув одразу до неї ([PERSON].), вони продовжували спільно проживати. 14.03.2013 року вона і відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у м.Чернігові, при цьому відповідач обрав її прізвище «[PERSON]». Під час спільного проживання з відповідачем, останній визнавав сина своїми вчинками. Шлюбні стосунки з відповідачем припинили у серпні-вересні 2015 року. Перший рік після цього відповідач продовжував приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Так, у лютому 2017 року у дитини був важкий перелом руки і вона просила відповідача надати допомогу, і він надав у розмірі 3000 гривень. У 2017 році відповідач звернувся до суду з позовом до неї про розподіл спільного майна подружжя, під час розгляду цієї справи № 751/6002/17 у Новозаводському районному суді м.Чернігова відповідач у своїх поясненнях визнавав своє батьківство щодо їхньої спільної дитини. Крім того, зазначила, що звукозаписом судового засідання по вказаній справі підтверджується, що відповідач заробляє 1000 доларів на місяць, а тому позивач вважає, він може сплачувати аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини в розмірі 3000 гривень щомісячно, враховуючи ту обставину, що дитина є інвалідом, потребує систематичного лікування, на яке вона витрачає великі кошти, разом з тим вона має мінімальний дохід і самій їй важко утримувати та лікувати дитину. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, у відповідності до ст. 128, 498 ЦПК України. З протоколів судових засідань від 15.06.2018 року та 26.06.2018 року суду Ленінського району м.Могильова вбачається, що з метою виконання доручення Новозаводського районного суду міста Чернігова про вручення судових документів та провадження окремих процесуальних дій відносно [PERSON], останній будучи двічі належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, до суду не з'явився за невідомими причинами (а.с.45-48). З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду відповідач не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Outcome: partial