Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

06 серпня 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного із [PERSON] договору №б/н від 27.09.2011 року (далі кредитний договір) який складався із анкети - заяви останнього, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, Правил користування платіжною карткою, згідно якого останній отримав у позивача кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків у розмірі 30% на рік від суми заборгованості за договором, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість в 13819 грн.73 коп. яка складається з : 3997,00 грн заборгованість за кредитом; 6878грн.88коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1809 грн. 58 коп. заборгованість за комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина) та 634 грн. 27 коп. штраф (процентна складова). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2016 року відмовлено повністю в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту від 29 вересня 2011 року в розмірі 13819 грн. 73 коп. Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі. Позивач вважає зазначене рішення незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні з цим позовом. Відповідач погодився з умовами кредиту, як такими що його влаштовували, банк не примушував не нав»язував своїх послуг відповідачеві та не вимагав укладення договору. Позивач звернувся із позовом у межах строку позовної давності, при ухваленні рішення судом були порушені ст.ст.257-264, 1054-1056 ЦК України. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач звернувся до суду після спливу трьохрічного строку позовної давності, перебіг якого почався 01 серпня 2012 року, а позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав лише 06.08.2015 року . З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає із наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина перша статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14 за договором про надання банківських послуг(при отриманні позичальником кредиту у вигляду встановленого ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту,перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). Перевіряючи застосування у спорі судом першої інстанції позовної давності, апеляційним судом встановлено наступне. Згідно з п.3 ст.10 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень,крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.2.1.1. 2.1 Умов і правил, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений в пам»ятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Вид картки та умови обслуговування (тарифи) визначені в довідці про умови кредитування з використанням кредитки »Універсальна, 55 днів пільгового періоду» яка підписана [PERSON] 27.09. 2011 року. Відповідно з п.2.1.1.2.11 умов та правил, карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно. Хоча відповідно до п.2.1.1.2.1 умов та правил картка є власністю банку і була видана [PERSON] в тимчасове користування, однак останній не надавав до суду зазначену картку на підтвердження строку її дії. Згідно інформації отриманої з програмного комплексу Приват48, строк дії картки № 5577212712413866 виданої [PERSON] був встановлений до травня 2015 року (а.с.111). Згідно із змістом розділу 1.1.1. умов і правил надання банківських послуг кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно з п.2.1.1.12.4 зазначених умов та правил, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості в строк до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Відповідно до п.2.11.12.6 умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, яка передбачена п.2.1.1.12.4 та п.2.1.1.12.5 при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту та/або Овердрафту кошти, з дня списання суми карткового рахунку до дня, коли кредит(кредитний ліміт) та/або Овердрафт стають простроченим кредитом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції [PERSON] здійснив останній платіж коштів в розмірі 200 грн. із погашення кредиту 31.07.2012 року (а.с.4, 116). Наступний щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості відповідачем мав бути внесений до 25.08.2012 року і після 26.08.2012 року (несплати чергового платежу) зазначений щомісячний платіж став простроченим, із цієї дати починається перебіг трирічного строку позовної давності та в ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право на позов із цього часу. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про захист свого порушеного права в межах загального строку позовної давності в три роки. Таким чином з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає що ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк позовної давності, і у суду першої інстанції не було підстав для застосування за заявою [PERSON] позовної давності. Крім того як встановлено в засіданні апеляційного суду, наводячи доводи що свідчать про незаконність застосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» надано накладну служби кур»єрської доставки «Меркурій», де згідно поштового реєстру №8001550 від 29.07 2015 року було здано позовну заяву до [PERSON] для надіслання до Деснянського районного суду м. Чернігова. Зазначена накладна відповідно до положень ст.57 ЦПК України є доказом що містить відомості про обставини, які мають значення для справи. Відсутні дані про те, що поштове відправлення про яке представник позивача надав накладну не було доставлено службою кур»єрської доставки одержувачу. Суд першої інстанції, всупереч положенням п.2.6 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей,апеляційних судах міста Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затверджених наказом ДСА України 17 грудня 2013 року №173, не приєднав до матеріалів справи конверт (його копію), в якому до суду надійшли документи, які були надіслані ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до положень ч.2 ст.255 ЦК України, та ч.6 ст.70 ЦПК України позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» здана своєчасно, строк позовної давності не сплинув. Враховуючи зазначене, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, не перевірив заяву [PERSON] про закінчення строку давності з урахуванням положень ЦК України, про початок перебігу строку позовної давності, та ухвалив рішення з порушенням застосування норм матеріального права, таке рішення як незаконне підлягає скасуванню. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України, зобов»язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах,встановлених договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач свої зобовязання за кредитним договором №б/н від 27.09. 2011 року належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість про що ПАТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок який перевірений апеляційним судом та який відповідає умовам зазначеного договору (а.с.4), відповідач свого контррозрахунку заборгованості за зазначеним кредитним договором до суду не надав. Враховуючи вищезазначене позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.09.2011 року у розмірі 13819 грн. 73 коп. яка складається з: 3997,00 грн заборгованість за кредитом; 6878 грн. 88коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1809 грн. 58 коп. заборгованість за комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина) та 634 грн. 27 коп. штраф (процентна складова). Виходячи з результату розгляду справи, що позов задоволений, відповідно до положень ст.88 ЦПК України необхідно присудити до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 511 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, які складаються із документально підтверджених витрат пов»язаних з оплатою банком судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційному суді (а.с.1,95).

Outcome: approved