Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

07.04.2021 до суду надійшла заява [PERSON] про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 622/1139/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якій він просить суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3400 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, засобами електронного зв`язку надіслав до суду письмову заяву, у якій просив його заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення розглянути за його відсутності та задовольнити. В судове засідання з`явилася представник позивача [PERSON] та просила у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити, оскільки фактично ні відповідач, ні його представник не зробили заздалегідь заяви про необхідність стягнення судових витрат. Крім того, договір про правничу допомогу було укладено до відкриття провадження по справі. Відповідач на цей час також має суттєву заборгованість по аліментам. Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 листопада 2020 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить: збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу Золочівського районного суду Харківської області від 06 лютого 2019 року у справі №\~622/91/19 на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 9000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 05.04.2021 в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Станом на 15.04.2021 вказане рішення не набрало законної сили. Питання щодо витрат про правову допомогу судом не вирішено. 10.11.2020 між [PERSON] та адвокатом Ковалем А.М. було укладено договір про надання правової допомоги, за яким замовник доручає та зобов`язується оплачувати, а виконавець зобов`язується вчасно та належним чином надавати правову допомогу, а саме: підготовка процесуальних документів та представлення інтересів замовника у Золочівському районному суді Харківської області, як у суді першої інстанції, у справі № 622/1139/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Сторонами було узгоджено розмір гонорару, а саме підготовка відзиву - 1800 грн, участь адвоката в судовому засіданні 800 грн за одне засідання. 05.04.2021 за актом прийому-передачі наданих послуг за договором №10.11/20 від 10.11.2020 загальна вартість наданих адвокатом Ковалем А.М у Золочівському районному суді Харківської області, як у суді першої інстанції, у справі № 622/1139/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , складає 3400 грн. 05.04.2021 [PERSON] за квитанцією на розрахунок готівкою № 1 сплатив адвокату Ковалю Андрію Миколайовичу 3400,00 грн за підготовку процесуальних документів та представлення інтересів у справі 622/1139/20. За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно із частиною 3 та 4 вищевказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Як передбачено ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц. Суд, враховуючи, що в рішенні суду від 05.04.2021 не було вирішене питання про витрати на правову допомогу, зважаючи на тривалість судового процесу, кількість судових засідань, складність справи, а також те, що заперечення представника позивача по справі не спростовують співмірність, необхідність і дійсність судових витрат відповідача, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення із позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3400,00 грн.

Outcome: approved