Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, м. Первомайський, ? мікрорайон[ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що він є власником зазначеної квартири, відповідач по справі є його батьком, який не проживає у квартирі 12 років. Усі витрати з комунальних послуг несе позивач, він також позбавлений права через реєстрацію батька у вказаній квартирі оформити субсидію для сплати комунальних послуг. Відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, заявляючи, що йому потрібна відмітка про реєстрацію в паспорті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 17.08.2015 року про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с.18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судового засідання повідомлявся двічі (а.с. 17 повістка з копією позовної заяви та додатними до неї документами та ухвалою про відкриття провадження по справі, яка повернулася у звязку із закінченням терміну зберігання на обєкті поштового зв`язку та а.с. 19 повістка, яка була отримана відповідачем 29.07.2015 року) належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Квартира №19, розташована за адресою: Харківська область, м. Первомайський, ? мікрорайон, буд. 11 належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1999 року, виданого на підставі розпорядження №5027, зареєстрованого в Первомайськом БТІ 28.01.1999 року за реєстровим №5708 в реєстровій книзі №23 (а.с. 6). У вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], згідно з копією поквартирної картки форми Б про зареєстрованих осіб (а.с.10). Відповідно до акту №847 обстеження житлових умов від 28.05.2015 року, складеного відповідальними працівниками КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області у вищевказаній квартирі відповідач по справі [PERSON] не мешкає на протязі 10 років, що підтвердили сусіди з квартир №17 ([PERSON]О.) та № 20 ([PERSON]О.) (а.с. 9). Відповідно до заявлених позовних вимог, своїми діями відповідач ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки не тільки не сплачує за комунальні послуги за себе (свою частку у сумі щомісячних комунальних платежів), але й не допомагає підтримувати вказану квартиру у належному стані, оскільки квартира є приватною власністю і такий обов`язок лежить на усіх зареєстрованих мешканцях такого житла. Згідно з ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартир, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, а згідно з ч.2 вказаної статті ЦК України особа втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі понад один рік без поважних причин, а тому його можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме з відповідача у дохід держави слід стягнути суму судового збору, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи.

Outcome: approved