Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

06.10.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 16.09.2015 року він уклав з відповідачем заяву - договір про розміщення банківського вкладу № 10-1359031-15 на умовах та в порядку, визначених договором депозитного валютного вкладу строком до 20.07.2015 року. З поточних рахунків проведено поповнення на суму 2000 доларів США. Предметом даного договору є розміщення грошового вкладу 2000 доларів США строком до 20.07.2015 року під процентною ставкою 7%, з зобовязанням банку повернути вкладникові зазначену суму з виплатою процентів. У встановлений п.1.1.1 договору термін банк не повернув визначену суму 2000 доларів США і нараховані проценти, не зважаючи на заявлену претензію, вимогу клієнта про повернення коштів за договором, відповідь ним не отримано. 30.09.2015 року він зміг отримати лише нараховані відсотки, що підтверджується квитанцією. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») на його користь грошові кошти в сумі 2000 доларів США заборгованості за депозитним договором № 10-1359031-15, укладеного 22.06.2015 року та подальші нараховані відсотки, понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, збільшив та уточнив згідно заяви від 25 листопада 2015 року, зазначив, що цифру 15 після номеру кожного договору він зазначив як рік, в якому укладався договір, крім депозитного договору № 10-1359031, укладеного 22.06.2015 року, він 22.06.2015 року з відповідачем уклав інший договір № 10-2359018 депозитного валютного рахунку № 26209018100357 без строковий, на першу вимогу вкладника. На цей депозитний рахунок, по закінченню інших депозитних договорів відповідачем повернуто суми вкладів, 22.06.2015 року поступило 1301,96 доларів США. У подальшому з закінченого договору №10-1343520 від 17.04.2015 року перераховано (повернуто) банком 18.11.2015 року депозитний вклад на суму 100 доларів США. За даними виписки з урахуванням нарахованих відсотків залишок станом на 23.11.2015 року складає 1403,79 доларів США. Просить зобовязати відповідача виплатити йому: - 2000 доларів США заборгованості за депозитним договором № 10-1359031, укладеного 22.06.2015 року та 1403,79 доларів США заборгованості за договором № 10-2359018 депозитного валютного рахунку № 26209018100357 без строковий, на першу вимогу вкладника. Стягнути понесені судові витрати, повязані з розглядом справи, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення, де зазначив, що в позовній заяві вказано, що ПАТ «Укрінбанк» порушено права вкладника [PERSON] за Договором банківського вкладу № 10-1359031-15, укладеним строком до 20.07.2015 року. Сума вкладу 2000 доларів США. Жодного документа на підтвердження внесення грошових коштів у документах, що надійшли до суду відповідач не отримав, повідомляють, що ні 16.09.2015 року, ні 22.06.2015 року договір банківського вкладу за № 10-1359031-15 між сторонами не укладався. У задоволенні позовних вимог просять відмовити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать Закону, держава не втручається у здійсненні власником права власності, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. В судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством ««Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») та [PERSON] було укладено заяву договір про розміщення банківського вкладу № 10-1359031, найменування вкладу «Прогресивний», відповідно до умов якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в доларах США під 7% , при кожній автопролонгації вкладу на наступні 14 днів процентна ставка збільшується на 0,1% у сумі 200 доларів США на строк з 22.06.2015р. по 06.07.2015р., з виплатою процентів в кінці терміну, договір може бути автоматично продовженим на 12 повних періодів (повний період -14 днів (а.с.23). Згідно заяви договору про розміщення банківського вкладу № 10-2359018, на імя [PERSON] відкрито валютний вклад з 22.06.2015 року безстроково з можливістю поповнення депозиту без обмежень відкрито рахунок № 26209018100357 (а.с.25). У відповідності до заяви договору про розміщення банківського вкладу № 10-1343520 від 17.04.2015 року на імя [PERSON] відкрито вкладний (депозитний) рахунок, валютний вклад, найменування вкладу «Прогресивний», відповідно до умов якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в доларах США під 7% , при кожній автопролонгації вкладу на наступні 14 днів процентна ставка збільшується на 0,1% у сумі 100 доларів США, на строк з 17.04.2015р. по 01.05.2015р, з виплатою процентів в кінці терміну, договір може бути автоматично продовженим на 12 повних періодів (повний період -14 днів) (а.с.26). З виписки по особовим рахункам з 22.06.2015 по 23.11.2015 року ПАТ «Укрінбанк» вбачається, що на 23.11.2015 року всього на імя [PERSON] згідно документів знаходиться вхідний залишок 1403,79 доларів США, всього: на рахунку 9 - 5 403,79 доларів США, з яких по дебету рахунку 1 - 2000 доларів США та по кредиту рахунку 8 3403,79 доларів США (а.с.28-29). 29.09.2015 року та 24.11.2015 року позивач звертався до Банку з заявою про повернення йому грошових коштів в сумі 1403,79 доларів США та 2000 доларів США, що знаходяться на його поточному рахунку в повному обсязі через касу банку ( а.с. 6, 30 ). Відповідно до ч.3 ст.1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Судом встановлено, що Постановою Правління НБУ № 934 від 24 грудня 2015 року віднесено ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12. 2015 року прийнято рішення № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25 грудня 2015 року до 24 березня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Укрінбанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на три місяці з 25 грудня 2015 року до 24 березня 2016 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України № 4452-VI від 23 лютого 2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Згідно п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. У відповідності до ч. 2 ст. 1 та ч.5 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно ч.5 ст. 34 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів поза межами гарантованої Фондом суми вкладів, відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 Закону. Метою застосування ж у випадку, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, загального порядку задоволення вимог вкладників суперечить цій меті. Крім того спрямування коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, відноситься до компетенції уповноваженої особи Фонду, тому у випадку, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, належним відповідачем є Фонд гарантування вкладів (уповноважена особа Фонду). Відтак, відповідач згідно зі ст. 26 Закону має право на гарантоване Фондом відшкодування коштів за вкладом у сумі, яка не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладом та становить 200 000 грн., а задоволення вимог кредиторів поза межами гарантованої Фондом суми вкладів, відбувається у особливому, визначеному Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст.52 Закону. Так, пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» встановлено, що згідно частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що у суду немає законних підстав для зобовязання ПАТ «Укрінбанк» повернення [PERSON] грошових коштів за заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-1359031 від 22.06.2015 року та заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-2359018 від 22.06.2015 року, оскільки повноваження банку починаючи з 25 грудня 2015 року виконує уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, будучи виконавчим органом банку, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при предявленні позову сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача - [PERSON].

Outcome: dismissed