Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

06 квітня 1996 року померла баба позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,78 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше Травня» с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], але не оформив нотаріально права на неї. 20 липня 2005 року [PERSON] помер. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України (позовна заява, а.с. 3). Представник відповідача сільський голова Вищеольчедаївської сільської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 22, 29). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 06 квітня 1996 року в с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 5). Довідками виконавчого комітету Вищеольчедаївської сільської ради № 2372 від 09 листопада 2015 року та № 22 від 12 січня 2016 року (а.с.11, 12), довідкою із книги реєстрації сертефікатів на право на земельну частку № К-673/0-769/6-16 від 16 березня 2016 року (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Першого Травня» с. Вищеольчедаїв площею 3,78 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої нотаріусом 09 квітня 2016 року (а.с. 27) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишала. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до довідки Вищеольчедаївської сільської ради № 819 від 09 червня 2016 року (а.с. 30), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 10), витягу зі словника власних імен (а.с. 6) єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син [PERSON]. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою Вищеольчедаївської сільської ради № 819 від 09 червня 2016 року (а.с. 30) стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON]. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом проживання та реєстрації у спадковому будинку (а.с. 30), йому з 06 квітня 1996 року належить право на земельну частку (пай) площею 3,78 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «1 Травня» с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області. Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи до майна померлої 06 квітня 1996 року [PERSON] (а.с. 24-27) слідує, що спадкові права в нотаріальній конторі [PERSON] не оформив. 20 липня 2005 року [PERSON] помер (а.с. 17). Вище наведеним доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 44142551 (заповіти/спадкові договори) виданої 10 червня 2016 року (а.с. 31), стверджується, що по своїй смерті [PERSON] заповівіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. До спадкоємців першої черги за законом, відповідно до норм ст. 1261 ЦК України, належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Свідоцтвами про смерть (а.с. 26), свідоцтвом про своє народження (а.с. 9), свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с. 7,8), довідкою виконавчого комітету Вищеольчедаївської сільської ради № 819 від 09 червня 2016 року (а.с. 30) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка має право на спадщину. Оглянутою у судовому засіданні спадковою справою № 151 до майна померлого 20 липня 2005 року [PERSON] (а.с. 33-36)) стверджується, що [PERSON] 09 квітня 2016 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та 23 квітня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 04 березня 2016 року (а.с. 13) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 144 від 19 квітня 2016 року (а.с. 15). Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved