Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

05 березня 2020 року із Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення. У вищезазначеній позовній заяві позивач просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суми боргу за послугу з централізованого опалення в розмірі 95698,09 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу ВАЕ №393149 від 23.02.2003 року є власником квартири за адресою [ADDRESS] . На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії Відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Так як будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Доказами подачі теплової енергії є акти про подачу теплоносія та про його відключення, копії яких додаються. Заборгованість відповідача перед позивачем згідно розрахунку заборгованості за період з 10.03.2007 року по 01.10.2019 року складає 95698,09 грн. які підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку, оскільки відповідач відмовляється сплачувати за надані послуги добровільно. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу, вищезазначену позовну заяву було направлено до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю (за місцем реєстрації відповідача). Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2020 року відкрито провадження за даним позовом та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 червня 2020 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області від відповідача [PERSON] надійшов відзив, де останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки йому позивачем ніколи на надавались послуги централізованого опалення, так як він придбав квартиру [ADDRESS] у громадянина [PERSON] вже з індивідуальним електричним опаленням у 2003 році, а фактично став її власником 24.01.2007 року, після сплати повної вартості квартири. Відповідач зазначає, що дана квартира розташована у приміщенні колишнього дитячого садка, який до лютого 2007 року перебував на балансі ПАТ «Північний ГЗК», а тому до 01.03.2007 року усі відносини з питань житлово-комунальних послуг, у тому числі з опалення, існували між мешканцями будинку та ПАТ «Північний ГЗК». Після прийняття на обслуговування вказаного будинку КПТМ «Криворіжтепломережа», йому декілька разів, за сплином часу почали надходити повідомлення про нарахування сум до сплати за централізоване опалення квартири. Він неодноразово звертався до позивача з проханням не нараховувати йому суми до сплати за централізоване опалення квартири, оскільки централізованого опалення в квартирі немає, прохав провести відповідне обстеження квартири, скласти акт, звертався до різних органів та служб, зокрема ПАТ «Північний ГЗК, виконком Тернівської районної ради, виконком Криворізької міської ради, на що взагалі не отримував відповідей, або отримував необґрунтовані відмови під різного роду приводами. Таким чином позивачу достеменно відомо про те, що він не отримує послуг централізованого опалення, але КПТМ «Криворіжтепломережа», як монополіст на ринку теплової енергії, грубо та цинічно, всупереч вимогам та порушуючи Конституцію України, продовжує безпідставно нараховувати йому суми до сплати за послуги, які він ніколи не отримував та навіть з порушенням строків давності, намагається стягнути у судовому порядку неіснуючу заборгованість. 02 липня 2020 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтверджує те, що будинок [ADDRESS] прийнятий на обслуговування позивача та на вказану квартиру було відкрито особовий рахунок. Відомостей про відключення від системи централізованого опалення квартири [ADDRESS] до позивача не надходило. Також, позивач вважає, що додана до відзиву копія акту ПАТ «Північного ГЗК» про відключення квартири від централізованого опалення не може бути належним доказом по справі, оскільки не містить дати його складання та підписана особами які не є посадовими особами теплопостачальної організації та не мають на це відповідних повноважень. Крім того позивач вважає, що для того щоб відповідачеві припинились нарахування за спожиту теплову енергію, йому необхідно надати теплопостачальній організації пакет документів, який передбачений Постановою КМУ №630 від 21.06.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зі змінами внесеними постановою №1268 від 31 жовтня 2007 року. Однак відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання і ненадання Позивачем послуг з постачання тепла відповідачу. Таким чином, оскільки відповідач є власником квартири з 2003 року, на думку позивача він зобов`язаний був відповідно до ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» укласти із ним договір на постачання теплової енергії, або надати пакет документів, який би підтвердив правомірність відключення його від централізованого опалення. Оскільки відповідач цього не виконав, позивач правомірно нарахував йому заборгованість за поставлену теплову енергію. В судове засідання сторони не з`явились. У своїй письмовій заяві представник позивача просила розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач, [PERSON] , також у своїй письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до п.21 статуту Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», підприємство створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії, а також надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам. /а.с.155/ Відповідно до акту №112 приймання-передачі 2-поверхового житлового будинку [ADDRESS] , складеного 30.09.2006 року, вказаний будинок на підставі рішення сесії Криворізької міської ради від 21 листопада 2006 року №564, було передано ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на балансове облікування управління житлово-комунального господарства. /а.с.165-167/ У лютому 2007 року будинок [ADDRESS] прийнятий на обслуговування КПТМ «Криворіжтепломережа». Відомостей про відключення від системи центрального опалення квартири №19 у даному будинку в інформації КЖП не зазначалось.Опалення квартир даного житлового будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення. /а.с.10-15/ Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги, станом на 01.10.2019 року відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 95 698,09 грн. /а.с.8/ Судом встановлено, із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що відповідач придбав квартиру за адресою за адресою: [ADDRESS] , 28.02.2003 року на підставі договору купівлі-продажу ВАЕ №393149, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М., однак право власності на дану квартиру він зареєстрував 24.01.2007 року. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що послуг з теплопостачання він не отримує, будь-яких договорів з позивачем на постачання теплової енергії він не укладав, оскільки його квартиру, ще у 2003 році відключено від мережі централізованого опалення та зробив це, ще попередній власник із дозволу на той час діючої теплопостачальної організації. Його квартира опалюється, встановленим у ній автономним електричним опаленням. Однак технічної документації на встановлення в квартирі автономного опалення він не має, оскільки попередній власник не передавав йому такі документи при оформленні угоди купівлі-продажу квартири. Із відповіді Криворізького МРЕМ АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» споживачу [PERSON] встановлений тариф «місто+плита», оскільки у будинку [ADDRESS] встановлені електроплити. Даний споживач не звертався до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» для зміни тарифу під встановлення електричного опалення, не надавав відповідної технічної документації на встановлення автономного електричного опалення у квартирі [ADDRESS] . Крім того, інформація щодо зміни схеми електрозабезпечення квартири [ADDRESS] за період 2003 по 2007 рік в АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відсутня. Таким чином, АТ «ДТЕК Дніпропетровські Електромережі» нічого не відомо про встановлення у спірній квартирі автономного електричного опалення. Із копії акту, виданого 18.05.2009 року Відкритим акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» вбачається, що квартиру [ADDRESS] було відключено від мережі централізованого опалення ще у травні 2003 року (радіатори та труби опалення відрізані. Даний акт складено комісією у складі начальника ЖЕУ, начальника ЕМС, коменданта та колишнього власника квартири [PERSON] /а.с.104/ Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» у своїй відповіді, яка надійшла до суду 26.08.2020 року повідомив, що не може надати змістовну інформацію щодо надання дозволу на відключення квартири [ADDRESS] , а також наявності загальної практики відключення квартир від мереж центрального опалення, у зв`язку із відсутністю відповідних документів. /а.с.164/ Тобто, судом встановлено, що самим відповідачем не здійснювалось будь-яких дій з відключення квартири від мережі централізованого опалення, а квартира була відключена від мережі ще попереднім власником у травні 2003 року, та перебувала на балансі ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». У відповідності із практикою ВСУ викладеною у постанові від 11.11.15 №6-1706цс15, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Питання відключення мереж центрального опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Мінбуду від 22.11.2005 року №4 зі змінами наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 року №169, а також СНиП 02.04.05-90 Опалення, вентиляція і кондиціонування. Однак дані правила не діяли під час відключення спірної квартири від мережі централізованого опалення, а саме у 2003 році. На той час діючими були «Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997 року», які хоча і не передбачали процедури відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг, але регулювали відносини між споживачами і виконавцями у наданні послуг з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання (центральне опалення) та водовідведення. Згідно п. 34, 36 Правил, затверджених постановою від 30.12.1997 року, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначень та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. Виконавець послуг зобов`язаний припинити за письмовою вимогою споживача надання послуг з центрального опалення (за наявності технічної можливості) на період тимчасової відсутності споживача та членів його сім`ї, опломбовуючи запірні вентелі на вводі у квартиру. Згідно п.2 Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №19/15-284 від 26.09.2000 «Щодо переобладнання санітарно-технічного обладнання житлових будинків і житлових приміщень» у разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж, але при цьому не повинні порушуватись санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирних житлових будинків. Споживач повинен виконати заходи щодо забезпечення в суміжних приміщеннях вимог СНиП 02.04.05-91 «Отопление, вентиляція, кондиционирование», СНиП П-3-79 «Строительная техника», Снип 02.08.01-89 «Жилые здания». Ці заходи повинні бути узгоджені власником будинку, експлуатаційними службами, регіональним проектним інститутом та місцевими органами виконавчої влади. Жодних доказів про виконання цих заходів та їх узгодження з вищезазначеними особами, відповідачем не надано. Оскільки відповідач [PERSON] придбавши квартиру з автономним електричним опаленням без відповідних технічних та дозвільних документів на встановлення цього опалення, самостійно не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про отримання необхідних документів які підтверджують правомірність встановлення такого опалення у квартирі, відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивача з обліку, як споживача послуги, яку він не отримує. Доводи відповідача про відсутність між сторонами договору щодо послуг теплопостачання є необґрунтованими, оскільки положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін. Також безпідставними є доводи відповідача щодо правомірності відключення його квартири від мереж централізованого опалення, яке підтверджується актом, дослідженим у судовому засіданні, оскільки балансоутримувачем цього будинку на момент відключення а саме ПАРАТ «ПІВНГЗК» не підтверджено того факту, що комісія у тому складі, який зазначений в акті мала повноваження на відключення споживачів від систем централізованого опалення та видачу відповідних актів. Крім того, своїм листом від 11.06.2009 року за №606 КП «Криворіжтепломережа» повідомляла відповідачу, якої процедури необхідно дотриматись та який пакет документів йому необхідно додати для того, щоб підприємство визнало правомірність відключення квартири від системи централізованого опалення та припинила нарахування за надані послуги. /а.с. 103/ Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за послуги централізованого опалення, оскільки відповідачем не підтверджено правомірність відключення його квартири від мережі централізованого опалення, однак сума заборгованості має бути стягнута з відповідача у межах встановленого ст. 257 ЦК України загального строку позовної давності тривалістю у три роки, оскільки про це зазначав відповідач у своєму відзиві. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року в сумі 48 542,95 грн. Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 50% задоволеної суми, що складає 960,50 грн.. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: partial