Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

06.10.2021 р. заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, якими визначити тимчасові обмеження її прав, а саме: 1) заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання зі заявницею [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . 2) заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву обґрунтовує тим, що останні два роки донька заявниці [PERSON] постійно, коли приходить до заявниці, знущається над нею, піднімає руку, висловлюється нецензурною лайкою, завдає тілесні ушкодження, погрожує, забирає її пенсію, у зв`язку з чим заявниця викликала поліцію. 20 серпня 2021 року [PERSON] знову прийшла і почала ображати заявницю, принижувати, після чого нанесла декілька ударів ногою по її лівій нозі та кулаком в обличчя, у зв`язку з чим була викликана поліція, та було винесено тимчасовий заборонний припис серії АА №196776. Також, зазначає, що ні розмови з поліцією, ні тимчасовий заборонний припис не дали жодних результатів і [PERSON] продовжувала далі бити, принижувати, висловлюватись нецензурно в сторону заявниці. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 07.10.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала вимоги своєї заяви, просила таку задовольнити. Пояснила, що [PERSON] є її єдиною донькою, якій 34 роки. Вона одружена та має малолітню дитину. Заявниця з донькою є співвласниками квартири [ADDRESS] . Конфлікти, зі слів заявниці, між ними виникають через те, що [PERSON] постійно вимагає у неї кошти. Заявниця пояснила, що кошти віддає добровільно, оскільки остерігається, що у випадку відмови донька її поб`є. Зазначила, що [PERSON] неодноразово била її, з приводу чого вона зверталася в травмпункт за допомогою. З приводу домашнього насильства щодо [PERSON] працівниками поліції складались протоколи про адміністративне правопорушення. Про результати розгляду таких їй невідомо. На даний час її донька з дитиною проживає у свого чоловіка та батька дитини за адресою [ADDRESS] . До місця проживання заявниці вона продовжує приходити приблизно 3-4 рази на тиждень. Двері до квартири відчиняє своїми ключами. Також заявниця додала, що [PERSON] порушувала терміновий заборонний припис, приходила та намагалася ввійти в квартиру, однак станом на час приїзду працівників поліції вже пішла. Після закінчення дії припису, донька продовжує приходити до матері та вимагати кошти, востаннє, зі слів заявниці, [INFO] . Чоловік заявниці помер, також у неї є сестра, яка проживає окремо та не хоче втручатися у стосунки заявниці з донькою. Представник заявниці адвокат Потапова Т.І. заяву підтримала, вважає, що видача обмежувального припису на максимальний строк, 6 місяців, є доцільною, зважаючи на систематичність неправомірних дій заінтересованої особи щодо заявниці, стану здоров`я останньої. Заінтересована особа [PERSON] в суд не прибула, хоча належним чином повідомлялася про час, день та місце судового розгляду телефонограмою, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Суд ухвалив\~розглядати справу\~без участі\~заінтересованої особи,\~оскільки така\~була належно\~повідомленою про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~клопотань,\~заяв у\~справі не\~подавала.\~Її неявка\~не є\~перешкодою для\~розгляду заяви. При цьому суд також враховує строки розгляду цієї категорії справ. Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 7 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: батьки (мати, батько) і дитина (діти). Положеннями\~ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~та п. 1 ч. 1 ст.\~26\~цього\~Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3-4 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Власниками квартири за цією адресою є [PERSON] та [PERSON] (витяг-інформація з Державного реєстру речових прав на майно). Виходячи із змісту медичних довідок Міського травматологічного пункту №1: від 07.08.2021 року №458, [PERSON] зверталася в травматичний пункт з приводу забійного садна с/з правого плеча, підшкірної гематоми с/з правого стегна. (а.с.8). від 20.08.2021 року №1393, [PERSON] зверталася в травматичний пункт з приводу забій м/тк тім`яної ділянки зліва. (а.с.9). Виходячи з наявного в матеріалах справи термінового заборонного припису стосовно кривдниці серії АА № 196776 від 20.08.2021 року, з 16 год. 55 хв. 20.08.2021 року по 16 год. 55 хв. 29.08.2021 року [PERSON] було: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Із змісту припису вбачається, що 20.08.2021 року близько 15 год. 30 хв. за адресою [ADDRESS] , [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері [PERSON] , а саме виражалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Частиною 2 статті 26 цього Закону визначено заходи тимчасового обмеження прав кривдника, які визначаються обмежувальним приписом, такими зокрема є: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Розглянувши визначені законом заходи протидії домашньому насильству, а також вимоги заявниці, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення, оскільки є належними та адекватними заходами обмеження прав кривдника. Приймаючи рішення в частині заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, а саме квартирі [ADDRESS] , суд враховує, що така квартира перебуває у спільній власності заявниці та заінтересованої особи, що не заперечила [PERSON] . Однак, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи пропорційність втручання у право власності [PERSON] , суд бере до уваги той факт, що квартира, в якій проживала сім`я перебуває у спільній власності матері та доньки, тобто вони мають рівні права на таке нерухоме майно. Однак, враховуючи дії [PERSON] щодо [PERSON] , їх спільне проживання стало неможливим. При цьому, суд також враховує, що [PERSON] та її малолітня донька проживають окремо від заявниці, разом із своїм чоловіком та батьком дитини за його місцем проживання. Тому, суд вважає, що за таких обставин справи, буде легітимним втручання у право власності [PERSON] , яке є пропорційним встановленим судом ризикам домашнього насильства. Водночас, суд приходить до переконання, що обмежувальний припис [PERSON] слід видати на строк 2 місяці, а тому заява підлягає частковому задоволенню. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial