Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

05 червня 2019 року, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила виселити відповідача [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві власності належить вищевказаний будинок, відповідач систематично порушує правила співжиття, яке виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства, з приводу чого позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Відповідач регулярно наносить позивачу побої, зловживає спиртним, виносить речі з квартири. Добровільно виселитись з будинку відповідач не бажає, тому така протиправна поведінка відповідача спонукала позивача звернутись з цим позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що [PERSON] вона прописала як співмешканця. Останні три роки він зловживає спиртними напоями, б`є посуд, вікна, меблі, виганяє худобу. Вона неодноразово викликала поліцію, боїться ночувати вдома. Періодично відповідач ночує у своєї матері, але все одно приходить до її будинку та влаштовує безлад. Представник позивача підтримала поданий позов та просила його задовольнити. Відповідач, будучи повідомлений належним чином про день та часу проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надав. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку. Як слідує з ч.9 ст.130 ЦПК України особа, яка відмовилась одержати судову повістку, вважається повідомленою. Оскільки на поштовому відправленні, яке адресоване [PERSON] мається відмітка про відмову одержати повістку, він вважається повідомленим належним чином. Оскільки відповідач був повідомлений належним чином про день та час проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , що є донькою позивача пояснила, що останні три роки [PERSON] зловживає спиртними напоями, б`є все в будинку, її мати постійно їй телефонує з цього приводу, коли викликають поліцію, то він втікає з будинку та проживає у своєї матері, потім повертається та продовжує вчиняти насильство до її матері, бігає з сокирою, всім погрожує. Свідок [PERSON] пояснив, що він був свідком як [PERSON] у будинку [PERSON] влаштовує безлад, перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Йому відомо, що в цьому ж селі проживає мати відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, що передбачено ст. 328 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.4,13,14) У відповідності до довідки № 46, виданої виконкомом Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 16.01.2019 року та довідки - характеристики № 03-07/26, виданої виконкомом Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 24.01.2019 року, разом з [PERSON] зареєстрований та проживає співмешканець [PERSON] , який був помічений в порушенні громадського порядку та 24.01.2019 на його поведінку до сільської ради надійшла скарга. (а.с.11,12) 27 квітня 2018 року [PERSON] зверталась до Чернігівського РВ з заявою, в якій просила прийняти міри до [PERSON] , який систематично вчиняє конфлікти з її матір`ю [PERSON] , вживає алкогольні напої, псує майно. З наданого висновку від 04 травня 2018 року слідує, що [PERSON] підтвердив факт сварки, що виник з [PERSON] та з ним проведено профілактичну бесіду і складено протокол за ст.173-2 КУпАП. ( а.с.10) В подальшому, як слідує з повідомлення Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 01.10.2019 та оглянутих матеріалів кримінальних проваджень, що надані на адресу суду, 01.05.2018 зареєстровано заяву [PERSON] в якій остання просить провести перевірку за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень, що мали місце 01.05.2018. По даному факту внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В подальшому 30 липня 2018 року винесена постанова про закриття кримінального провадження. В повідомленні [PERSON] вказувала, що тілесні ушкодження їй завдав [PERSON] Також, 18.01.2019 [PERSON] зверталась до Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень з боку [PERSON] , що мали місце 13.01.2019. По даному факту внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В подальшому 26 квітня 2019 року винесена постанова про закриття кримінального провадження. ( а.с.50) Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про виселення предметом доказування є наявність або відсутність у відповідача права на житло, або інші передбачені нормами житлового законодавства підстави для позбавлення такого права. За змістом частини 4 статті 9 та статті 109 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Рівність прав власника житла та членів його сім`ї, які спільно з власником проживають у належному йому приміщенні, закріплена частиною 1 статті 156 ЖК. Відповідно до статті 157 ЖК України члени сім`ї власника житлового приміщення можуть бути виселені у судовому порядку у випадках, передбачених частиною 1 статті 116 ЖК. Положенням ст. 116 ЖК України, на яку посилаються позивачі, передбачено, що якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як слідує з досліджених матеріалів, [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо вжиття заходів до її співмешканця [PERSON] , який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, завдає їй тілесні ушкодження, порушує правила співжиття, всі вжиті нею заходи виявились безрезультатними, [PERSON] продовжує лякати [PERSON] , яке не може з ним спільно проживати у своєму власному будинку. Отже, за таких обставин проживання в одному будинку позивача та відповідача, який систематично порушує правила співжиття, шляхом влаштування сварок та бійки, є неможливим, а тому [PERSON] слід виселити з житлового будинку [ADDRESS] . При цьому, як зазначила позивач, [PERSON] може проживати у будинку своєї матері, а отже не залишиться на вулиці. За наведених вище підстав позовні вимоги щодо виселення [PERSON] , з житлового будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню.

Outcome: approved