Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

06.10.2020 року представник Одеської міської ради звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.08.2019 року № 48162393, прийняте державним реєстратором Морозовою Ольгою Станіславівною, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення, що знаходилось за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 127477351101) з 20,4 кв.м. на 1424,3 кв.м. та з 1424,3 кв.м. на 1445,8 кв.м., «нежитлове приміщення» на нежитлові будівлі та доповнено підстави для державної реєстрації права власності технічним звітом, виготовленим 05.08.2019 року експертом Гузєвою Іриною Анатоліївною серія та номер: 065/19 та технічним паспорт виготовленим 07.08.2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації», серія та номер: б/н; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2020 року № 50683443, прийняте державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною, яким змінено загальну площу об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення, що знаходилось за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 127477351101) з 1445,8 кв.м. на 2167,9 кв.м. та доповнено підстави для державної реєстрації права власності технічним звітом, виготовленим 14.01.2020 року експертом Гузєвою Іриною Анатоліївною серія та номер: б/н; визнати недійсним рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ВЕЛТ» оформленого протоколом № 1 від 03.02.2020 року, серія та номер: 52-53, в частині внеску [PERSON] до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ВЕЛТ» нерухомим майном: нежитловою будівлею, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 127477351101); визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна від 27.03.2020 року, серія та номер: 217-218, справжність підпису на якому підтверджено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою Маргарита Леонідівна, зареєстрованого в реєстрі за № 217, 218, в частині: передачі [PERSON] як внеску до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ВЕЛТ» та прийняття товариством з обмеженою відповідальністю «МОТОР ВЕЛТ» нежитловою будівлею, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 127477351101), що належить [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2020 року № 196596094; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.04.2020 року № 51880308, прийняте державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною про державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ВЕЛТ» на об`єкт нерухомості - нежитлові будівлі, загальною площею 2167, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 127477351101); скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 36174612, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОР ВЕЛТ» на об`єкт нерухомості - нежитлові будівлі, загальною площею 2167, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 127477351101); зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОР ВЕЛТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43534283) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення нежитлових будівель, позначених у технічному паспорті від 16.01.2020 року, виготовленому ТОВ «ПРОФ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», як нежитлова будівля під літ. «А», загальною площею 1433, 6 кв.м. та нежитлова будівля під літ. «Б», загальною площею 734, 3 кв.м.; стягнути з відповідачів на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір (на рахунок юридичного департаменту Одеської міської ради: ідентифікаційний код: 26302537, р/р UA418201720344240001000034995 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172). Позивач у своїй позовній заяві посилається на наступні обставини справи. Згідно позовної заяви, відповідач - [PERSON] був власником нежитлового приміщення загальною площею 20,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Однак, з кінця 2019 року на земельній ділянці за вищевказаною адресою орієнтовною площею 0,5 га проводилось нове масштабне будівництво будівель та споруд. 08.08.2019 року державним реєстратором Морозовою О.С. проведено державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, а саме змінено «нежитлове приміщення» на «нежитлові будівлі» та загальну площу таких будівель з 20,4 кв.м. на 1424,3 кв.м. 12.08.2019 року державним реєстратором Морозовою О.С. проведено державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, а саме змінено загальну площу будівель з 1424,3 кв.м. на 1445,8 кв.м. 16.01.2020 року державним реєстратором Мельник Т.І. проведено чергову державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, а саме змінено загальну площу будівель збільшено з 1445,8 кв.м. на 2167,9 кв.м. У процесі дослідження обставин протиправної реєстрації права власності на такі будівлі встановлено, що на підставі рішення загальних зборів засновників ТОВ «МОТОР ВЕЛТ», оформленого протоколом № 1 від 03.02.2020 року, [PERSON] вніс до статутного капіталу товариства внесок у вигляді нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі за адресою: [ADDRESS] . 30.04.2020 року за ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на такі нежитлові будівлі. Згідно позовної заяви, в даній ситуації наявні декілька ознак самочинно будівництва, а саме будівництво [PERSON] нежитлових будівель проводилось на земельній ділянці комунальної власності, що відповідно до Генерального плану м. Одеси визначена як зона озеленіння загального користування (парки, сквери, бульвари), що не була відведена у встановленому законом порядку, а також за відсутності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затверджений проект, без введення в експлуатацію об`єкта будівництва, що зумовлює наявність на землях комунальної власності територіальної громади м. Одеси самочинно збудованого об`єкта та унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження власником - територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою, яка знаходиться під відповідним об`єктом. Позивач стверджує, що під виглядом зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна та його площі вищевказаними рішеннями державних реєстраторів фактично зареєстровано право власності [PERSON] на самочинно побудовані нежитлові будівлі загальною площею 2167,9 кв.м. на земельній ділянці комунальної власності, орієнтовною площею 0,5 га за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що рішення державного реєстратора Морозової О.С. від 08.08.2019 року за індексним номером 48162393 та рішення державного реєстратора Мельник Т.І. від 16.01.2020 року за індексним номером 50683443 підлягають скасуванню, адже ними в поза встановлений законодавством порядок «легалізовано» самочинно збудовані на земельній ділянці комунальної власності за адресою: [ADDRESS] нежитлові будівлі, позначені у технічному паспорті від 16.01.2020 року, виготовленому ТОВ «ПРОФ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», як нежитлова будівля під літ. «А», загальною площею 1433, 6 кв.м. та нежитлова будівля під літ. «Б», загальною площею 734, 3 кв.м. Згідно позовної заяви, [PERSON] , з метою створення незаконних умов для заволодіння та розпорядження самочинно збудованими нежитловими будівлями, внесено такі об`єкти до статутного капіталу створеної ним юридичної особи в порушення вимог чинного законодавства. З урахуванням зазначеного, та оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ «МОТОР ВЕЛТ», оформлене протоколом № 1 від 03.02.2020 року, серія та номер: 52-53, позивач вважає незаконним та таким, що підлягає визнанню недійсним, то акт прийому-передачі нерухомого майна від 27.03.2020 року, серія та номер: 217-218 не може вважатися достатньою правовою підставою для реєстрації речових прав на спірні нежитлові будівлі, загальною площею 2167, 9 кв.м. за ТОВ «МОТОР ВЕЛТ», а тому для повного відновлення порушених прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, позивач вважає, що необхідно скасувати рішення державного реєстратора Мельник Т.І. про державну реєстрацію права власності від 03.04.2020 року, індексний номер: 51880308 та запис про право власності № 36174612. Таким чином, позивач стверджує, що самовільно зайнята відповідачами земельна ділянка комунальної власності за адресою: [ADDRESS] , повинна бути звільнена шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва - нежитлових будівель, позначених у технічному паспорті від 16.01.2020 року, виготовленому ТОВ «ПРОФ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», як нежитлова будівля під літ. «А», загальною площею 1433, 6 кв.м. та нежитлова будівля під літ. «Б», загальною площею 734, 3 кв.м. силами і за рахунок відповідачів. 06.10.2020 року представник позивача подала заяву про забезпечення позову, в якій просила: накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 2167,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 127477351101. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року заяву представника Одеської міської ради - Микитин Марії Василівни про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 2167,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 127477351101. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження у справі. 21.10.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси було подано клопотання представника Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР про залучення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.11.2020 року клопотання про витребування доказів, яке було подано представником позивача разом з позовом, задоволено та витребувано від управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчені копії реєстраційної справи № 12747735110, що зберігається в електронній формі, на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12747735110. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.11.2020 року клопотання представника Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР про залучення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, у вищевказаній цивільній справі задоволено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено слухання справи по суті. 16.06.2021 року представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду клопотання про поновлення строків на подання клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2021 року клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про поновлення строків на подання клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи залишено без розгляду. Представник Одеської міської ради - Микитин М.В. в судове засідання з`явився, позов просила задовольнити. Представник [PERSON] - [PERSON] в судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, подали до суду пояснення, в яких вимоги ОМР підтримали. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був власником нежитлового приміщення загальною площею 20,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . З кінця 2019 року на земельній ділянці за вищевказаною адресою орієнтовною площею 0,5 га проводилось нове масштабне будівництво будівель та споруд. 08.08.2019 року державним реєстратором Морозовою О.С. проведено державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, а саме змінено «нежитлове приміщення» на «нежитлові будівлі» та загальну площу таких будівель з 20,4 кв.м. на 1424,3 кв.м. 12.08.2019 року державним реєстратором Морозовою О.С. проведено державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, а саме змінено загальну площу будівель з 1424,3 кв.м. на 1445,8 кв.м. 16.01.2020 року державним реєстратором Мельник Т.І. проведено чергову державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, а саме змінено загальну площу будівель з 1445,8 кв.м. на 2167,9 кв.м. У процесі дослідження обставин протиправної реєстрації права власності на такі будівлі встановлено, що на підставі рішення загальних зборів засновників ТОВ «МОТОР ВЕЛТ», оформленого протоколом № 1 від 03.02.2020 року, [PERSON] вніс до статутного капіталу товариства внесок у вигляді нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі за адресою: [ADDRESS] . 30.04.2020 року за ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на такі нежитлові будівлі. Суд вважає, що здійснене [PERSON] будівництво нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , має ознаки самочинного будівництва, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони: 1) збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) чи з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Судом встановлено, що будівництво нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 2167, 9 кв.м. здійснювалось без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Листом від 13.08.2020 року за вих. № 01-6/413-ПР управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомило, що у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] . 16.08.2019 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради здійснено захід державного архітектурно-будівельного контролю щодо перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки управлінням складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 16.08.2019 року № 001344, в якому зазначено, що виконуються земляні роботи по розробці ґрунту для улаштування основи та стрічкового фундаменту за адресою: [ADDRESS] . Замовник будівництва - [PERSON] . Під час проведення перевірки [PERSON] не надав проектну документацію на будівництво та документи, які дають право на виконання будівельних робіт, а також документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою. На підставі виявлених порушень управлінням складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.08.2019 року та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 16.08.2019 року № 523/19 з терміном на його виконання, якими зафіксовано вищевказані порушення. Крім цього, вищевказаним приписом зобов`язано [PERSON] зупинити виконання будівельних робіт з 16.08.2019 року. За результатами проведеної позапланової перевірки [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП України, притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім цього, за результатами перевірки, проведеної Інспекцією з благоустрою міста департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, встановлено, що департаментом муніципальної безпеки Одеської міської ради та Інспекцією протягом 2016/2019 років погодження проекту благоустрою та дозволу на порушення об`єкта благоустрою у вигляді встановленої огорожі за адресою: [ADDRESS] , не видавалось. Судом встановлено, що 22.07.2020 року управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради спільно з Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради, департаментом комунальної власності Одеської міської ради, управлінням капітального будівництва Одеської міської ради проведено комісійне обстеження вищевказаного об`єкту, під час якого додатково встановлено експлуатацію вищевказаного об`єкта під станцію технічного обслуговування без документів, що свідчать про прийняття в експлуатацію цього об`єкта. Крім цього, як вбачається з матеріалів фотофіксації та технічного паспорту, виготовленого станом на 16.01.2020 року ТОВ «ПРОФ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», відбулись роботи з кладки зовнішніх стін та улаштування конструкції даху з покрівлею без отримання права на виконання будівельних робіт. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Згідно з ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. В свою чергу, фізична або юридична особа перед початком проведення будівельних робіт повинна подати виконавчому органові міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи та одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради листами від 14.01.2020 року за вих. № 01-11/6 та від 28.05.2020 року за вих. № 01-11/2067 повідомлено, що містобудівні умови та обмеження на будівництво або реконструкцію за адресою: [ADDRESS] , не надавались. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в порушення ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не подавав заяву про намір щодо забудови земельної ділянки та не отримував містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва будівель, загальною площею 2167,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно зі ст. 8 цього ж Закону, робоча документація для будівництва (реконструкції, реставрації, капітального ремонту) об`єкта архітектури виконується відповідно до державних стандартів, норм і правил на підставі затвердженого проекту. Робоча документація для будівництва або авторський нагляд за її розробкою виконуються за участю архітектора - автора затвердженого проекту відповідно до укладеного договору на розроблення проекту цього об`єкта архітектури. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність», проект об`єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов`язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат. Проект об`єкта архітектури завіряється підписом і скріплюється особистою печаткою головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають кваліфікаційний сертифікат. Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», обов`язковій експертизі підлягають проекти будівництва об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, - щодо додержання нормативів з питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, міцності, надійності, довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо додержання нормативів з питань створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення. Отже, судом встановлено, що проект будівництва будівель за адресою: [ADDRESS] не розроблявся у відповідності до містобудівної документації та вихідних даних та, відповідно, не затверджувався у встановленому порядку. Відсутність проектної документації є істотним порушенням ст. ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН А.2.1-1-2014 «Інженерні вишукування для будівництва». Отже, судом встановлено, що таке самочинне будівництво будівель за адресою: [ADDRESS] здійснено з ігноруванням та, відповідно, істотним порушенням приписів законодавства, будівельних норм і правил. Крім цього, судом встановлено, що в порушення п. 2 ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», також, не проводилася експертиза такого проекту, незважаючи на те, що об`єкт будівництва за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів зі значними (СС3) наслідками. Проте, [PERSON] , незважаючи на видані уповноваженим органом приписи щодо обов`язковості отримання ним дозвільних документів, та після притягнення його до адміністративної відповідальності не отримав у встановленому порядку дозвільні документи та здійснив у подальшому будівельні роботи з будівництва нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до приписів ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю та видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно зі ч. 7 цієї ж статті виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Крім цього, на даний час самочинно збудовані нежитлові будівлі, загальною площею 2167,9 кв.м., використовуються без введення в експлуатацію у передбаченому законом порядку. Суд звертає увагу відповідача, що самочинне будівництво є порушенням установлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки. Таку ж позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 25.05.2017 року у справі № 6-579цс17. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] здійснено самочинне будівництво нежитлових будівель, загальною площею 2167,9 кв.м., за відсутності проектної документації, яка мала розроблятись з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотримання вимог законодавства та будівельних норм, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та використовуються без введення в експлуатацію. Судом встановлено, що нежитлові будівлі, загальною площею 2167,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] збудовані на землях комунальної власності територіальної громади м. Одеси, які не були відведенні для такої мети у встановленому законом порядку. Листом від 27.03.2020 року за вих. № 18-15-0.8-3581/2-20 головне управління Держгеокадастру в Одеській області повідомило, що за інформацією, наданою Відділом у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, згідно з наявними у Відділі Книг записами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 01.01.2013 року право власності (користування) не зареєстровано на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За інформацією, наданою департаментом комунальної власності Одеської міської ради, рішення стосовно передачі у власність або в оренду земельної ділянки за вищевказаною адресою Одеською міською радою не приймалось. Відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель та дотримання земельного законодавства департаменту комунальної власності Одеської міської ради 06.12.2019 року та 18.06.2020 року складено відповідні акти огляду земельної ділянки, в яких зазначено, що за вищевказаною адресою проводиться нове масштабне будівництво нежитлових будівель. Крім цього, на вищевказаній земельній ділянці окремо розташована нежитлова будівля, орієнтованою площею 20 кв.м. Крім цього, департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 13.08.2020 року за вих. № 01-11/3584 повідомлено, що відповідно до Генерального плану м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 6489-VI від 25.03.2015 року, земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , позначена як озеленіння загального користування (парки, сквери, бульвари). У плані зонування територій м. Одеси, затвердженому рішенням Одеської міської ради № 1316-VII від 19.06.2016 року, вказана територія визначена як рекреаційна зона озеленених територій загального користування Р-3п. Зона призначена для організації повсякденного відпочинку населення. До зони входять парки, сквери, бульвари та інші озеленені території, що активно використовуються населенням для відпочинку, об`єкти відпочинку, туризму, спортивні та рекреаційні для дітей та дорослих. Згідно із ч. 1 ст. 83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо. Відповідно до статей 124-126 ЗК України обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у зазначеної особи таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Отже судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , на якій розташовані нежитлові будівлі, використовується за відсутності документів, оформлення яких вбачається необхідним для землекористування. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 року у справі № 1940/1655/18 дійшов до висновку, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки. Не зважаючи на те, що вимоги ч. 1 ст. 376 ЦК України, передбачають наявність декількох ознак самочинного будівництва, однак наявність хоча б однієї з них свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Таким чином, судом встановлено, що у даній ситуації наявні декілька ознак самочинно будівництва, а саме будівництво [PERSON] нежитлових будівель проводилось на земельній ділянці комунальної власності, що відповідно до Генерального плану м. Одеси визначена як зона озеленіння загального користування (парки, сквери, бульвари), що не була відведена у встановленому законом порядку, а також за відсутності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, без введення в експлуатацію об`єкта будівництва, що зумовлює наявність на землях комунальної власності територіальної громади м. Одеси самочинно збудованого об`єкта та унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження власником - територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою, яка знаходиться під відповідним об`єктом. Як зазначалось раніше, 07.08.2013 року державним реєстратором Приваловою Є.Є. прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав за [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 20,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності: 2034798). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито відповідний розділ з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 127477351101. 08.08.2019 року рішенням державного реєстратора Морозовою О.С. за індексним номером 48162393 проведено державну реєстрацію змін до запису про право власності № 2034798 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на нежитлове приміщення, загальною площею 20,4 кв.м., а саме: 1) змінено об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення на нежитлові будівлі; 2) змінено загальну площу таких будівель з 20,4 кв.м. на 1424,3 кв.м. 3) до підстав виникнення права власності: додано технічний звіт, виготовлений 05.08.2019 року експертом Гузєвою І.А. , серія та номер: 065/19 та технічний паспорт, виготовлений 07.08.2019 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», серія та номер: б/н. Проте, вже 12.08.2019 року державним реєстратором Морозовою О.С. проведено державну реєстрацію змін до запису про право власності № 2034798 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на вищевказане нежитлове приміщення, а саме змінено загальну площу будівель з 1424,3 кв.м. на 1445,8 кв.м. При цьому, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, формальними підставами для внесення таких змін стосовно площі об`єкта стали наступні зміни серед підстав виникнення права власності: 1)видалено технічний паспорт виготовлений 07.08.2019 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», серія та номер: б/н. 2)додано технічний паспорт виготовлений 07.08.2019 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», серія та номер: б/н. 3)додано технічний звіт, виготовлений 05.08.2019 року експертом Гузєвою І.А. серія та номер: 065/19 4)видалено технічний звіт, виготовлений 05.08.2019 року експертом Гузєвою І.А. серія та номер: 065/19 Судом встановлено, що 16.01.2020 року рішенням державного реєстратора Мельник Т.І. за індексним номером 50683443 проведено чергову державну реєстрацію змін до запису про право власності № 2034798 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на нежитлове приміщення, загальною площею 20,4 кв.м.), а саме: 1) змінено загальну площу будівель з 1445,8 кв.м. на 2167,9 кв.м. 2) в підставах виникнення права власності: додано технічний звіт, виготовлений 14.01.2020 року експертом Гузєвою І.А., серія та номер: б/н та технічний паспорт, виготовлений 16.01.2020 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», серія та номер: б/н; видалено технічний паспорт, виготовлений 07.08.2019 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», серія та номер: б/н. Таким чином, судом встановлено, що під виглядом зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна та його площі вищевказаними рішеннями державних реєстраторів фактично зареєстровано право власності [PERSON] на самочинно побудовані нежитлові будівлі загальною площею 2167,9 кв.м. на земельній ділянці комунальної власності, орієнтовною площею 0,5 га за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 5 вищевказаного Закону, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 10 цього ж Закону державний реєстратор, серед іншого: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (п. 1); - перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2); - під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень (п. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 22 вищевказаного Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Суд звертає увагу відповідачів, що ані технічні паспорти, виготовлені 07.08.2019 року та 16.01.2020 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», ані технічні звіти, виготовлені 05.08.2019 року та 14.01.2020 року експертом Гузєвою І.А. , за відсутності документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не можуть слугувати достатніми підставами для державної реєстрації речових прав на таке майно. Крім цього, подані [PERSON] документи для проведення державної реєстрації змін до запису про право власності № 2034798 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на нежитлове приміщення, загальною площею 20,4 кв.м., не давали змоги встановити набуття ним речових прав на збільшену площу, що вказує на наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Вищевказане безпосередньо свідчило про те, що відбулась забудова земельної ділянки, внаслідок чого і виникли нові об`єкти будівництва, створені під виглядом реконструкції нежитлового приміщення, право власності на які підлягає окремій державній реєстрації згідно із Законом України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом (п. 3); подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п. 4); наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 5). Державні реєстратори не мали перешкод встановити те, що в Єдиному реєстрі дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відсутні будь-які відомості про реєстрацію дозвільних документів, декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, тощо. Проте, всупереч приписам чинного законодавства державні реєстратори фактично здійснили оформлення права власності через процедуру внесення змін до запису Державного реєстру прав, збільшивши площу об`єкта нерухомості (а фактично додавши до його складу нові об`єкти), що є неприпустимим. Таким чином, судом встановлено, що рішення державного реєстратора Морозової О.С. від 08.08.2019 року за індексним номером 48162393 та рішення державного реєстратора Мельник Т.І. від 16.01.2020 року за індексним номером 50683443 підлягають скасуванню, адже ними в поза встановлений законодавством порядок «легалізовано» самочинно збудовані на земельній ділянці комунальної власності за адресою: [ADDRESS] нежитлові будівлі, позначені у технічному паспорті від 16.01.2020 року, виготовленому ТОВ «ПРОФ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», як нежитлова будівля під літ. «А», загальною площею 1433, 6 кв.м. та нежитлова будівля під літ. «Б», загальною площею 734, 3 кв.м. Судом встановлено, що з метою створення незаконних умов для заволодіння та розпорядження самочинно збудованими нежитловими будівлями [PERSON] внесено такі об`єкти до статутного капіталу створеної ним юридичної особи в порушення вимог чинного законодавства. Єдиною метою такої передачі нерухомого майна, оформленого рішенням загальних зборів ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» та протоколом № 1 від 03.02.2020 року, серія та номер: 52-53 та актом прийому-передачі нерухомого майна від 27.03.2020 року, серія та номер: 217-218, є збереження незаконної реєстрації прав власності на самочинно збудовані нежитлові будівлі та ухилення від можливих наслідків у разі подання Одеською міською радою відповідного позову про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення таких будівель. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Оскільки [PERSON] як особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набув право власності на таке майно, то, відповідно, останній не мав права розпоряджатись таким майном, в тому числі передавати його ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» у власність. Частиною 3 ст. 80 Господарського кодексу України, передбачено, що товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів. Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЦК України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Зважаючи на положення ст. 167 ГК України та ст. 58, 60 Закону України «Про господарські товариства», підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах (аналогічна позиція викладена в п. 32 постанови Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 907/167/17). Крім цього, у постанові від 22.03.2018 року у справі № 235/4376/15-ц Велика Палата Верховного Суду встановила помилковість висновку судів попередніх інстанцій про те, що спірні правовідносини є корпоративними, якщо юридична особа-позивач не є та не був учасником юридичної особи-відповідача, однак оскаржує рішення загальних зборів учасників такої юридичної особи. Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що позовні вимоги у цій справі звернуті до юридичної особи-відповідача та його засновників з метою захисту права власності позивача на майно, яке, на його думку, незаконно ввійшло до статутного капіталу юридичної особи-відповідача, безпідставно ним використовувалося, а засновники останнього створили перешкоди в управлінні позивачем і у реалізації ним права власності (пп. 22-24 зазначеної постанови). Таким чином, територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради, не будучи учасником ТОВ «МОТОР ВЕЛТ», звернулась до суду з вимогою про визнання недійсними у частині рішення загальних зборів учасників ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» щодо передачі [PERSON] до статутного капіталу нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оформленого протоколом № 1 від 03.02.2020 року, серія та номер: 52-53, та акта прийому-передачі нерухомого майна від 27.03.2020 року, серія та номер: 217-218, оскільки оспорює їх як заінтересована особа, майнові права та законні інтереси якої порушуються. Судом встановлено, що факт існування такого рішення загальних зборів учасників та акта здавання-приймання майна стало перешкодою для реалізації територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на земельну ділянку комунальної власності за вищевказаною адресою, на якій незаконно розташовані самочинно збудовані нежитлові будівлі, а тому суд вважає, що вищезазначене рішення загальних зборів та акт мають бути визнані недійсними. Згідно з ч. 1-4 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Оскаржуваним рішенням загальних зборів, оформлених протоколом, зокрема, сформовано статутний капітал за рахунок внесення до нього спірного нерухомого майна. Таким чином, у спірних правовідносинах рішення загальних зборів та акт приймання-передачі майна є правочинами, які підтверджують волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно відповідно. Тобто, такі акти у цих правовідносинах свідчать про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст. 202 ЦК України), в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Згідно зі ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Крім того, вищевказане рішення загальних зборів учасників ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» та акт приймання-здавання майна стали підставою для оформлення за ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» права власності на самочинно збудовані [PERSON] нежитлові будівлі. При цьому, судом встановлено, що невизнання недійсними в частині рішення загальних зборів учасників ТОВ «МОТОР ВЕЛТ» та акта приймання-здавання майна у судовому порядку взагалі нівелює можливість захисту прав та інтересів територіальної громади м. Одеси на протиправно забудовану земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Одеси, оскільки створює передумови для подальшого відчуження самочинно збудованих будівель, виведення такого майна з власності юридичної особи, а також розпорядження такими будівлями чи їх об`єднанням/поділу, тобто створення нових об`єктів з метою забезпечення збереження незаконної державної реєстрації прав власності. Крім цього, відповідно до позиції Верховного Суду від 27.01.2020 року, викладеній у справі № 465/249/15-а, скасування законних підстав набуття права власності на споруду як нерухоме майно, позбавляє запис про державну реєстрацію права власності самостійного правового значення. З урахуванням зазначеного, оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ «МОТОР ВЕЛТ», оформлене протоколом № 1 від 03.02.2020 року, серія та номер: 52-53 є незаконним та підлягає визнанню недійсним, то акт прийому-передачі нерухомого майна від 27.03.2020 року, серія та номер: 217-218 не може вважатися достатньою правовою підставою для реєстрації речових прав на спірні нежитлові будівлі, загальною площею 2167, 9 кв.м. за ТОВ «МОТОР ВЕЛТ», а тому для повного відновлення порушених прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради суд вважає, що необхідно скасувати рішення державного реєстратора Мельник Т.І. про державну реєстрацію права власності від 03.04.2020 року, індексний номер: 51880308 та запис про право власності № 36174612. Враховуючи те, що [PERSON] здійснив самочинне будівництво нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , тим самим зайнявши земельну ділянку за вищезазначеною адресою, що належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, то суд вважає, що така земельна ділянка повинна бути звільнена шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва. Отже, Одеська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки для будівництва нежитлових будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] незаконно та безпідставно забудовано земельну ділянку комунальної власності територіальної громади міста Одеси за адресою: [ADDRESS] . Спірні нежитлові будівлі збудовані ним на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного належного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, та з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а також з іншими численними порушеннями законодавства, які детально наведені вище. В свою чергу, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та державної реєстрації майнового права на неї, а відсутність у цієї особи таких документів, свідчить про самовільне зайняття вказаної земельної ділянки. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Крім цього, відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності. Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України, до способів захисту прав на земельні ділянки належить, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав . Такий спосіб судового захисту спрямований на припинення порушення прав осіб, які є власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких здійснено самочинне будівництво, а також відновлює становище, яке існувало до здійснення протиправної забудови. Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК України, право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України). Суд зазначає, що так як [PERSON] збудовано нові нежитлові будівлі, загальною площею 2167,9 кв.м. на земельній ділянці комунальної власності, що у відповідності до Генерального плану м. Одеси, позначена як озеленіння загального користування (парки, сквери, бульвари) та яка не була відведена для цієї мети та щодо якої замовники будівництва не мали жодного речового права, а тому застосування інших способів захисту, зокрема, зобов`язання провести перебудову об`єкта не вбачається можливим. Крім цього, перебудова об`єкта не відновить порушеного права територіальної громади на доступ до забудованої земельної ділянки загального користування, яка призначена для організації повсякденного відпочинку населення, у зв`язку із чим така ділянка залишиться вилученою із комунальної власності. Таким чином, суд вважає, що самовільно зайнята відповідачами земельна ділянка комунальної власності за адресою: [ADDRESS] , повинна бути звільнена шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва - нежитлових будівель, позначених у технічному паспорті від 16.01.2020 року, виготовленому ТОВ «ПРОФ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ», як нежитлова будівля під літ. «А», загальною площею 1433, 6 кв.м. та нежитлова будівля під літ. «Б», загальною площею 734, 3 кв.м. силами і за рахунок відповідачів. Отже, наведені факти та обставини, що викладені в позовній заяві Одеської міської ради, є обґрунтованими, а докази, на які міська рада посилається, є належними й достатніми. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі для відновлення порушеного права власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на зазначену земельну ділянку Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір за позовні вимоги у сумі 14 714,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №279 від 09.04.2020 року, №608 від 05.09.2019 року, №627 від 21.09.2020 року, №628 від 21.09.2020 року, №629 від 21.09.2020 року, №630 від 21.09.2020 року, №631 від 21.09.2021 року, №632 від 21.09.2020 року, та судовий збір за клопотання про забезпечення позову у сумі 1051,00, що підтверджується платіжним дорученням № 34 від 22.01.2018 року та платіжним дорученням від 21.05.2020 року, які з огляду на задоволення позову підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved