Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

06.06.2017 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.02.1988 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського РУЮ Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис № 01. Від вказаного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Основною причиною розпаду сімї стало непорозуміння між сторонами, наслідком чого були часті сварки в сімї, через що з початку 2017 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, взаємних прав та обовязків не мають. Позивач зауважує, що збереження цього шлюбу суперечить його інтересам. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с.17) Відповідач до суду повторно не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки про виклик його до суду, що надсилались на зареєстровану адресу відповідача, повідомлення про вручення поштового відправлення, яке відповідач отримав особисто. (а.с. 16,19,20) Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання Відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання Відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо Позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши надані Позивачем докази у справі суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню через наступне. Відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області 13 лютого 1988 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що додано копію Свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 372973, з відповідним актовим записом № 01. (а.с. 5) Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходив з наступного. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що встановлено ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На основі викладеного та приймаючи до уваги те, що розірвання шлюбу є дійсною волею Позивача та подальше збереження такого шлюбу суперечить його інтересам, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони разом не проживають, спільного побуту, взаємних прав та обов'язків не мають, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між Позивачем та Відповідачем необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим із подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Залишити Відповідачеві шлюбне прізвище [PERSON]. Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд зауважує на тому, що Позивач, при зверненні до суду із даним позовом сплатив суму судового збору у повному обсязі та вимог щодо його стягнення із Відповідача не заявив, у звязку із чим суд вирішив судові витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved