Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

05 жовтня 2015 року до суду звернулася [PERSON] із позовом, відповідно до вимог якого просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області 03 серпня 2002 року, актовий запис №7. Крім цього, просить із відповідача стягувати аліменти на її користь на дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 50% усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 серпня 2002 року було зареєстровано шлюб із відповідачем, від якого 08.11.2002 року народилася донька [PERSON], а 25.05.2012 року - син [PERSON]. Через тривалі напружені стосунки, що склалися між нею та відповідачем, а також психологічно обтяжливе подальше перебування у зареєстрованому шлюбі, ініціатор позову має однозначне і рішуче бажання стосунки із [PERSON] розірвати. Крім цього, матеріальної допомоги на утримання дітей [PERSON] у добровільному порядку не надає. Визначивши розмір аліментів, вважає, що відповідач повинен сплачувати такі у частці з усіх видів його доходів. У судовому засіданні позивачка та її повноважний представник вимоги підтримали в повній мірі та виклали свої пояснення аналогічно зазначеним у заяві. Також позивачка пояснила, що у грудні 2015 року відповідач надав їй певну суму коштів на утримання дітей. Зазначає, що наданий судом строк на примирення бажаних результатів не дав, а тому настоює на розірванні шлюбу. У свою чергу, представник позивача визначений розмір аліментів обґрунтовує наявністю у відповідача значних сум доходу, наявність на утриманні його довірительки двох дітей та мізерний особистий її дохід, який унеможливлює можливість надання дітям належних матеріальних благ. Позов просить задоволити. Відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, заперечивши при цьому розмір аліментів. У подальшому, в ході розгляду справи, заявив про можливість сплачувати аліменти в розмірі 40 відсотків доходу. Щодо розміру аліментів зазначив, що за характером виконуваної роботи, він вимушений значну суму коштів витрачати на доїзди до місця праці. Зазначив, що у грудні 2015 року він передав [PERSON] певну суму коштів на утримання дітей. Представник відповідача у судовому засіданні у повній мірі підтримав позицію свого довірителя, наголосивши при цьому, що відповідно до вимог сімейного законодавства, обовязок по утриманню дітей покладається на обох батьків в рівних долях. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, заперечення відповідача та його представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі (а.с.6), у них 08 листопада 2002 року народилася донька [PERSON] (а.с.7), а 25 травня 2012 року - син [PERSON] (а.с.4), які проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.48). Судом встановлено, що позивачка та відповідач, у силу сталих напружених стосунків, на протязі тривалого часу не спілкуються, відповідно суд приходить до висновку, що спільних інтересів між ними не має. Більше того, за час наданого судом строку для примирення, сторони не погодили своїх стосунків та не дійшли до компромісу. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивачка з відповідачем не мають наміру підтримувати шлюбні відносини, до примирення, а відповідно до порозуміння сторони не дійшли, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам ініціатора позову. Приймаючи до уваги вищевказане, суд приходить до висновку, що при такій ситуації, яка склалася на останній час, позивачка правомірно визнає, що зберігати сімю не має резону, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обовязку утримувати дітей не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на доньку і сина правомірною. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Піддавши аналізу покази сторін та матеріали справи, суд приходить до висновку, що стан здоровя [PERSON] та [PERSON] задовільний, їм не заподіяне каліцтво та джерел самостійного доходу вони не мають. Окрім цього, суд вважає, що і у відповідача стан здоровя, задовільний. Дані обставини судом враховані при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Із врахуванням розміру заробітку [PERSON] (а.с.58), виходячи із принципу рівності прав батьків в утриманні дітей та позиції відповідача щодо наявності у нього можливості сплачувати аліменти в розмірі 40 відсотків доходу, суд вважає, що саме такий розмір слід визначити, як достатній і помірний для стягнення із сторони коштів на утримання дітей. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, від так підлягають до задоволення, однак із зменшенням розміру аліментів. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, слід зауважити, що при наявності у позивачки доказів про документальне підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved