Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

04 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2017 р. по справі №766/8584/17, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , з 1700,00 грн. щомісячно на 1/3 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що перебувала з 22.02.2003 року у зареєстрованому з відповідачем шлюбі, який за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2016 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2016 р. стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2016 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2017 р. по справі №766/8584/17 збільшено розмір аліментів, які стягуючться з [PERSON] на її користь на утримання дітей з 1000,00 грн. на 1700,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2017 р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказує, що розмір аліментів, стягнутих за судовим рішенням на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1700,00 грн. щомісячно є незначним та не задовольняє навіть мінімальних потреб дітей. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 27.03.2019р., який був відкладений у зв`язку з неявкою відповідача. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позов визнав. Суд ухвалив розглянути справу у відсутність сторін. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 22 лютого 2003 року шлюбі, який за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2016 року розірвано (арк. справи 5). Від подружніх відносин сторони мають неповнолітніх дитей - сина [PERSON] , який народився [INFO] , доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження (арк. справи 6-7). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , яка народилась [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 03.01.2017 року (арк. справи 8). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2017 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , яка народилась [INFO] року, за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2016 р. з 1000,00 грн. на 1700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (арк. справи 9). На виконання вищевказаного рішення суду Херсонським міським судом Херсонської області 13.11.2017 р. видано виконавчий лист (арк. справи 10). Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша, третя статті 181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи ту обставину, що визначений рішенням Херсонського міського суду Херсонської області розмір аліментів в сумі 1700,00 грн. на двох дітей, які зобов`язаний сплачувати на утримання дітей відповідач, не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а також є значно меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини сторін віком від 6 до 18 років, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни визначеного судом способу стягнення аліментів із збільшенням їх мінімального розміру та вважає, що зазначене відповідає обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам сімейного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Визначаючи розмір частки від заробітку (доходу) відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що відповідачем доказів наявності на утриманні інших осбі не надано. Інших обставин, за якими розмір аліментів може бути меншим 1/3 від заробітку на двох дітей, з якими не проживає відповідач, останній не довів. Таким чином, зважаючи на наведену обставину, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині зміни розміру стягуваємих аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому вимоги позивача в частині зміни розміру аліментів з дня звернення з позовом задоволенню не підлягають. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення вповному обсязіскладене 26 квітня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial