Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

07.05.2021 позивач в особі начальника Артемівського управління по газопостачанню та газифікації Бондар В.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми основного боргу в розмірі 13028,38 грн., яка утворилась в період з 01.09.2015 по 14.04.2021 внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу, а також заборгованість за розподіл природного газу в розмірі 838,96 грн. за період з 01.01.2020 року по 14.04.2021 року, інфляційних витрат у сумі 4259,30 грн. за період з 11.10.2015 по 10.03.2021, 3% річних у сумі 1399,90 грн. за період з 11.10.2015 року по 10.04.2021 року, а також витрат по оплаті судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем відбулись цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать виставлені на оплату рахунки за спожитий природний газ, відомості про їх оплату та наявність у відповідача [PERSON] особового рахунку № [NUMBER] , а розрахунки за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до норм споживання та встановлених цін на газ. Так, Артемівським управлінням по газопостачанню та газифікації забезпечується постачання природного газу відповідачу своєчасно, безперервно та якісно відповідно з Правилами надання населенню послуг по газопостачанню, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 1999 року № 2246, та Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Відповідачем здійснювалось фактичне споживання природного газу, а згідно особового рахунку № [NUMBER] заборгованість складає 13028,38 грн. за період з 01.09.2015 по 14.04.2021, заборгованість за розподіл природного газу складає 838,96 грн. за період з 01.01.2020 року по 14.04.2021. У порушення вимог закону відповідач не вживає заходів щодо погашення заборгованості, чим спричиняє значну шкоду позивачу, у зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду. Також у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, окрім суми основного боргу та заборгованості за розподіл природного газу, позивач просить стягнути інфляційні витрати у сумі 4259,30 грн. за період з 11.10.2015 по 10.03.2021, та 3% річних у сумі 1399,90 грн. за період з 11.10.2015 року по 10.04.2021 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2021 за вказаною цивільною справою було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача за довіреністю Лєфтєр А.С., будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, 30.09.2021 надіслав на електрону адресу заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, вона у встановленому законом порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації є постачальником послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить обліковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] (а.с.3-4). Відповідно до довідки про наявність заборгованості за спожитий природний газ відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги з газопостачання за спожитий природний газ за період з 01.09.2015 по 14.04.2021, яка складає 13028,38 грн. (а.с.6). Крім того, відповідач також має перед позивачем заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 838,95 грн. за період з 01.01.2020 по 14.04.2021 (зворотній бік а.с.3-4). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації надавало відповідачу послуги з постачання природного газу. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення відповідач не надав. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Пунктом № 20 Правил постачання природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 передбачено, що боржник повинен забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору та відповідно до пункту 22 розділу IV Правил постачання природного газу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з досліджених доказів, які маються в матеріалах справи, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 15.04.2021 утворилась заборгованість внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу в сумі 13028,38 грн. та розподілу природного газу в сумі 838,96 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (особовим рахунком), який суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, з підстав зазначених вище. При цьому, відповідачем не надано відповідних доказів, якими спростовувався б наданий позивачем розрахунок, або з якого вбачалось би, що розмір заборгованості за надані йому послуги з постачання природного газу є меншим, ніж зазначено позивачем. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Закріплена у частині 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Інфляційні витрати за період з 11.10.2015 по 10.03.2021 складають 4259,30 грн., а 3% річних за період з 11.10.2015 по 10.04.2021 складають 1399,90 грн. Вказане відображено у представлених представником позивача розрахунках, які суд бере до розгляду та вважає такими, що проведені вірно. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 2 270 грн. за платіжним дорученням № 1287 від 22.04.2021 (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved