Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

07.08.2014 року позивач ТОВ «Росвен Інвестмент Україна» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 30.03.2012 року за №500265371 у розмірі 62065,58 грн. та судові витрати в розмірі 620,65 грн., посилаючись на наступне. 30.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №500265371, відповідно до якого остання отримала від ПАТ «Альфа-Банк» кредит у розмірі 37900,00, на строк по 02.04.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25,00 % річних. Свої зобов'язання перед відповідачем за зазначеним кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк» виконав у повному обсязі та надав останньому кредитні кошти в розмірі 37900,00 грн. Відповідач порушив умови кредитного договору та належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів за договором не виконав. У зв'язку з порушенням умов договору у відповідача перед ПАТ «Альфа-Банк» утворилась прострочена заборгованість, загальний розмір якої станом на 23.12.2013 року склав 62065,58 грн. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу на підставі якого ПАТ «Альфа-Банк» відступив ТОВ «Росвен Інвест Україна» належне право вимоги до відповідача за кредитним договором від 30.03.2012 року №500265371. Таким чином посилаючись на положення ст.ст. 512, 514, 525, 526, 1050 ЦК України позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 30.03.2012 року №500265371, укладеним між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк», в сумі 62065,58 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 620,65 грн. 05.11.2014 року в судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500265371, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у загальному розмірі 37900,00 грн. на строк по 02.04.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25,00 % річних. Згідно п.2.3. вказаного договору, позичальник зобов'язаний повністю повернути кредитору суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше 02.04.2015 року. Пунктом 2.6 кредитного договору встановлено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором: позичальник з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інші платежів за цім договором здійснюються позичальником щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до даного договору та його невід'ємною частиною. Відповідно до п. 3 кредитного договору, всі відносини між позичальником та банком, що виникають на підставі цього договору врегульовані розділом 2 «Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», що є невід'ємною частиною договору кредитування. Судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах обумовлених договором. Водночас відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів за договором належним чином не виконав. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору ПАТ «Альфа-Банк» набув права достроково вимагати виконання відповідачем свої зобов'язань, зокрема, повернення кредиту, сплати відсотків за його користуванням та інших платежів відповідно до умов договору. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №2013-1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» передав позивачу належне йому право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором від 30.03.2012 року №500265371. За правилами ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно витягу з реєстру передачі прав вимоги по договору факторингу від 23.12.2013 року №2013/1, первісним кредитором ПАТ «Альфа-Банк» предано право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 30.03.2012 року №500265371 в розмірі 62065,58 грн., з яких 37209,00 - заборгованість за кредитом, 11256,58 грн. - прострочена заборгованість за користування кредитом, 6900,00 грн. заборгованість за комісіями, пеня 6700,00 грн.. За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями частин першої та другої ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У силу ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, виходячи із вищенаведеного та враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 30.03.2012 року №500265371 в загальному розмірі 62065,58 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 620,65 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved