overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

06 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що під час внесення своїх даних до Єдиного Реєстру речових прав на нерухоме майно дізналася про існування розбіжностей в написанні її імені по батькові у свідоцтві про право власності на житло від 18 вересня 2007 року. Так, у цьому документі її ім`я по батькові помилково зазначено як « [PERSON] », тоді як фактично її ім`я по батькові « [PERSON] ». Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт належності їй вказаного свідоцтва. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Заявниця та представник заінтересованої особинадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; заявниця, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, заінтересована особа вказала, що не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 18 вересня 2007 року заявниці було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за № 3961, при заповненні якого, перекладаючи прізвище з російської мови на українську, допущено помилку - замість « [PERSON] »неправильно зазначено « [PERSON] » (а. с. 6). Вказані розбіжності у написанні прізвища ставлять під сумнів належність цього документу саме заявниці. Викладене підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме паспортом заявниці серії [NUMBER] , виданого 16 липня 2002 року, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру та технічного паспорту на квартиру, з яких вбачається, що ім`я по батькові заявниці - [PERSON] (а. с. 4-5, 9). Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказане вище свідоцтво на право власності на житлоналежить саме [PERSON] , але при його виготовленні неправильно зазначене ім`я по батькові, зважаючи на що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

06 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 09 червня 2001 року у відділі РАГС Гадяцького РУЮ . Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Так як сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] 09 червня 2001 року у відділі РАГС Гадяцького районного управління юстиції зареєструвало шлюб, актовий запис № 71. Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім`я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

06 вересня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 18 жовтня 2003 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, спільного господарства не ведуть, не проживають разом протягом тривалого часу, шлюб існує формально. Мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому вирішення питання про розірвання шлюбу в порядку ст.106 СК України не є можливим. Посилаючись на неможливість збереження їх шлюбу і примирення, позивач просить про його розірвання. Позивач [PERSON] до суду не прибула, в той же час у своїй позовній заяві просила про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав (а.с. 37). За вказаного, суд вважає за можливе, відповідно до приписів ст.223 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася. Згідно наданих позивачем письмових доказів, зокрема копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 2003 року, про що Галицинівською сільською радою Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області здійснено актовий запис про шлюб за №15. Під час реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Однак шлюбні стосунки між сторонами не склалися та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, позивач наполягає на неможливості примирення. На час розгляду справи про спір щодо розподілу спільного майна чи місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 29-35), сторонами не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою (ст.24 СК України), що позивач заперечує можливість примирення, то суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а за такого шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

06 вересня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання їх дитини - [PERSON] , [INFO] до її повноліття. В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення аліментів позивач вказує, що їх з відповідачем неповнолітня донька перебуває на її утриманні. Відповідач стабільного матеріального утримання для дитини не надає, тому вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., та справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн. щомісяця до повноліття дитини визнав в повному обсязі, також просив про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засоби не здійснювалося. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, який просить до стягнення позивач, та з яким в повному обсязі погодився відповідач, на сьогоднішній день відповідає даним мінімальним гарантіям та інтересам дитини, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. З урахуванням повного визнання позову відповідачем, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд вважає можливим стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору, що становить 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

06 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, вимоги, викладені в заяві підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, судовий збір з відповідача не стягувати. Зазначив, що 14 вересня 2012 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини на даний час повністю припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, а тому сім`я розпалася остаточно. Таким чином шлюб носить виключно формальний характер. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Отже рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON] , просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14 вересня 2012 року підтверджується те, що сторони з 14 вересня 2012 року перебувають у шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №21 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 2016 року (а.с.6). Спору про визначення місця проживання дитини у сторін немає. Отже, судом встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно. Позивач просить не стягувати з відповідача витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

06 вересня 2019 року позивачка\~ звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 23 серпня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу\~ мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння.\~Просила позов задовольнити, шлюб розірвати.\~\~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] 23 серпня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 653. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від сумісного проживання сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 442 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 442. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам,\~ а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судовий збір у сумі 768,40 грн., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

06 вересня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 26 серпня 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2019 року через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 26 серпня 1995 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 26 серпня 1995 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №939. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити без змін - « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

06 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із [PERSON] 24 листопада 1998 року у Виконавчому комітеті Липецько - Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 14. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 листопада 1998 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дитина, дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає несумісність характерів, різні погляди на життя та підходи щодо виховання дитини, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Подружні відносини припинені з 2009 року. Подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе і суперечить його інтересам. Ухвалою судді від 01 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 3). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця реєстрації та проживання (а.с.18,19,24 ). Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 листопада 1998 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у Виконавчому комітеті Липецько - Полянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 14 (а.с. 7). Від шлюбу є неповнолітня дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2021 (а.с.8). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] не заявила, яке вона бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище, тому суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». В зв`язку з тим, що позивач просив не стягувати судові витрати з відповідача, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

06 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати його власником житлового будинку з господарським будівлями, спорудами, в порядку спадкування за заповітом, що розташований в [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявлений позов обґрунтовувався тим, що [PERSON] була власником вказаного житла. Однак вона, за життя, правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок не встигла виготовити. Це стало підставою у відмові у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадщини за заповітом. Позивач успадкувала житло, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із письмовою заявою, в якій позов визнала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлено, що [PERSON] , 14.02.2020 року усе належне їй майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . Згаданий заповіт посвідчено Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області і зареєстровано в реєстрі за №17. Із свідоцтва просмерть слідує, що [PERSON] померла [INFO] . Про належність [PERSON] житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , свідчить довідка Заболоттівської селищної Ковельського району Волинської області №1359 від 29.06.2021 року. У силу ст.1223 ЦК України позивач має право на спадкування як особа, визначена у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач прийняв спадщину, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Згідно із ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таких обставин судом не встановлено. В зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] про визнаннявласником нерухомогомайна в порядку спадкування за заповітом слід задовольнити.

Outcome: approved