Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

05 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.01.2009 року в сумі 18409,28 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.01.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.рrivatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором та угодою банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 15.12.2019 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 18409,28 грн. з яких: 11610,37 грн - заборгованість за тілом кредита, в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита, 11610,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2088,48 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 3357,61 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 852,82 грн - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року відкрито провадження по даній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача, [PERSON] , у запропонований їй ухвалою суду строк, відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи відповідачка повідомлялась належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, суд приймає рішення про розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що відповідно до укладеного в формі анкети-заяви договору №б/н від 28.01.2009 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку./а.с.21/ Досліджена судом Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.21) не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли на час її складання, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила. У зв`язку із цим, такі Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною, укладеного між сторонами договору від 28 січня 2009 року. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, відповідно до якого суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] 28.01.2009 року, останній було встановлено кредитний ліміт 250,00 грн., а не 4000, як вказано у позовній заяві. Протягом строку кредитування, банком змінювався кредитний ліміт, то у бік збільшення, то у бік зменшення. Остання зміна кредитного ліміту відбулась 31.01.2017 року в сторону збільшення. Кредитний ліміт відповідачці було встановлено у розмірі 5500 грн. /а.с.58/ Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 15.12.2019 року [PERSON] має заборгованість по кредитному договору в сумі 18409,28 грн. з яких: 11610,37 грн - заборгованість за тілом кредита, в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита, 11610,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2088,48 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 3357,61 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 852,82 грн - штраф (процентна складова). /а.с.7-19/ Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періода», яка міститься в матеріалах справи, та якою передбачено штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором більше ніж 120 днів - 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і відсотків. не може бути взята судом яка належний доказ по справі, оскільки підпис клієнта [PERSON] в анкеті-заяві та підпис у вказаній довідці не співпадають та візуально видно, що ці підписи належать різним людям. Крім того дана довідка не дає роз`яснень понять «поточне тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту». За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також за пенею та штрафами. Разом із тим, відповідач не спростувала той факт, що отримала від позивача кредитну картку та проводила з її застосуванням певні операції. Факт користування відповідачем кредитною карткою також підтверджується випискою по рахунку. /а.с. 59-88/ З боку позичальника також не спростовано факт відсутності заборгованості по наданому банком кредитному ліміту. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк, на думку суду, вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом у межах кредитного ліміту, встановленого позивачем відповідачці 31.01.2017 року у розмірі 5500 грн., що узгоджується з позицією Верховного Суду (від 27.11.2019 року справа №190/367/18). На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно 30 % задоволених позовних вимог, що складає 630 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial