Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

05 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що відповідач, який є батьком неповнолітніх дітей, у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги дітям. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги. Посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. З тексту позовної заяви вбачається, що з 29 квітня 2003 року по 16 січня 2013 року [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання вони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. З вересня 2012 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, мешкають за різними адресами, мають окремий бюджет та не ведуть сумісне господарство. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 16 січня 2013 року шлюб між ними розірвано. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач нерегулярно у добровільному порядку надає матеріальну допомогу, розмір якої складає 1000 - 1200 грн. на місяць. Вона не бажає залежати від волевиявлення [PERSON], а тому бажає отримувати аліменти за виконавчим листом у порядку визначеному законом. Домовленості з відповідачем про спосіб виконання його обов'язку по матеріальному забезпеченню дитини не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, позивачка [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі - щомісячно в розмірі 1000 грн. на місяць, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково, зазначивши що від сумісного проживання з [PERSON] має неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. З вересня 2012 року вони з позивачкою припинили шлюбні стосунки, мешкають за різними адресами, мають окремий бюджет та не ведуть сумісне господарство. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 16 січня 2013 року шлюб між ними розірвано. Відповідач проживає разом з батьками, забезпечує себе самостійно, працює без оформлення трудових відносин та має тимчасовий заробіток. Він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, однак з урахуванням побутових потреб, необхідністю забезпечення себе продуктами харчування, не має можливості надавати неповнолітнім дітям матеріальну допомогу у визначеному у позові розмірі. Посилаючись на викладені обставини відповідача просить суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі - щомісячно в розмірі 600 грн. на місяць до досягнення дітьми повноліття. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази суд, в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Громадяни України [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 29 квітня 2003 року у Макіївському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 334. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року народження, які проживають з матір*ю. З вересня 2012 року сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] припинені і з цього ж часу сторони проживають окремо, не ведуть сумісне господарство та мають окремий бюджет. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки від 16 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] мешкають разом із матір'ю і знаходяться на її утриманні. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по втримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює без оформлення трудових відносин та має тимчасовий заробіток, здоровий, проживає окремо від сім'ї, на його утриманні інші неповнолітні діти й непрацездатні члени родини (утриманці) не перебувають. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітніх дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що [PERSON] належним чином не виконує у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з їх утримання, чим порушує право дітей на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини, майновий і сімейний стан відповідача та визначає аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. на місяць, з їх батька [PERSON] Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць згідно ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог статей 81, 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial