Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

06.03.2020р. до місцевого суду звернувся [PERSON] із цивільним позовом до [PERSON] , де просить визначити, що частка [PERSON] , померлої [INFO] , та частка [PERSON] , в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , становить по 1/2 частки. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Він будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, не має можливості оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки не визначено частку померлої у спільному сумісному майні, через що вимушений звернутися до суду. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON]. в судове засідання не з`явилася, подавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть за серією [NUMBER] , виданим 11.05.2016р. Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 02.09.2014р. державним реєстратором Реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Мисак А.О., про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26307945 від 02.09.2014р. 04.10.2016р. позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, що підтверджується матеріалами цивільної справи, в передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, оформити спадкові права на вищевказане нерухоме майно в Калинівській державній нотаріальній конторі, по місцю відкриття спадщини, не має можливості через відсутність визначеної частки померлої у спільній сумісній власності. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Вимогами ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.ст. 370, 372 ЦК України, частки кожного співвласника у праві спільної сумісної власності є рівними. Суд вважає, що частки позивача та померлої в праві власності на квартиру, як співвласників спільної сумісної власності є рівними, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, і кожному з них належить право власності по 1/2 частки. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved