Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

05.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] пеню за несплату аліментів в період з 01.01.2017 року по 07.08.2018 року включно у сумі - 10 395 грн. 50 коп. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що державним виконавцем відбувається примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та додаткових витрат. У період з 01.01.2017 року по 26.06.2018 року аліменти відповідач сплачував або частково або взагалі два-три місяці не сплачував зовсім. Станом на 26.06.2018 р. заборгованість зі сплати аліментів складає 10 395 грн. 50 коп. 08.08.2018 року відповідачем сплачена заборгованість. Статтею 196 СК України передбачено стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на користь одержувача аліментів. У зв`язку з тим, що відповідач прострочив сплату аліментів, позивач змушена звернутись до суду і з позовом про стягнення пені за несплату аліментів у розмірі заборгованості, оскільки розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості. Ухвалою від 23.09.2019 зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення проти розгляду справи за правила спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Із матеріалів справи встановлено, що з 02 вересня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2011 розірвано. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.10.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (ВП № 51074252). Також на підставі вказаного рішення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються додаткові кошти в розмірі 350,00 грн. щомісячно (ВП 51074432). Зазначене рішення суду відповідач належним чином не виконує та мав заборгованість за виконавчим листом про стягнення аліментів 1/4 частини на утримання дитини станом на 27.06.2018 в розмірі 10395,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 27.06.2018 № 2636/14.3-36. 08.08.2018 р. вказана сума заборгованості сплачена відповідачем та зарахована на рахунок позивача. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як згадувалось вище, свої зобов`язання за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по сплаті аліментів [PERSON] не виконував, заборгованість станом на 27.06.2018 складала 10395,50 грн., 08.08.2018 р. вказана сума заборгованості сплачена. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів. Доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього причин, відповідачем не надано. Згідно розрахунку наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2007 року по 07 серпня 2018 рік складає 38 579,31 грн. грн. При цьому, враховуючи що вказана сума пені перевищує розмір заборгованості по аліментам, суд, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача пеню у розмірі заборгованості по аліментам, а саме -10395,50 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають з відповідача стягненню на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved