Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

06.06.2018 відкрито провадження у даній справі. Позивач в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON]. свої вимоги мотивує тим, що відповідачі мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які 29.03.2018 відповідно до рішення виконавчого комітету Олешнянської сільської ради від 22.03.2018 №24 були вилучені із сім'ї спеціалістами служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації, Олешнянської сільської ради та направлені до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. Ситуація, яка склалась у сім'ї відповідачів, загрожувала життю та здоров'ю малолітніх дітей, оскільки батьки постійно перебувають у нетверезому стані, в будинку порушені санітарно-гігієнічні умови проживання. [PERSON] отримує значну державну соціальну допомогу на утримання малолітніх дітей, які витрачає на власні потреби, зокрема на придбання алкогольних напоїв, за останні декілька місяців дітям не було куплено ніяких речей. Мати не забезпечує необхідні умови для проживання дітей, не приділяє їм достатньої уваги, не займається їх вихованням, веде аморальний спосіб життя. Відповідачі перебувають на профілактичному обліку наркологічного кабінету консультативно-діагностичної поліклініки для дітей та дорослих КЗ «Охтирська ЦРЛ». Сім'я з 13.01.2016 відповідачів перебуває на обліку сімей, які проживають у складних життєвих обставинах. Спеціалістами служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді постійно проводились перевірки умов проживання цієї сім'ї та профілактичні бесіди щодо виконання своїх батьківських обов'язків, відповідачі неодноразово попереджалися про відповідальність за виконання батьківських обов'язків та утримання малолітніх дітей, однак на всі зауваження останні не реагують. Неналежне виконання батьківських обов'язків з боку відповідачів по відношенню до своїх малолітніх дітей стало підставою для звернення до суду з даним позовом, яким просять відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, стягнути з відповідачів аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісяця, які підлягають індексації, на утримання малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, в судовому засіданні 26.06.2018 проти позову заперечили, зазначивши, що кожні вихідні вони відвідують малолітніх дітей, їх старший син їздить до малолітніх в середині тижня. Свідок [PERSON], який є сільським головою, суду пояснив, що йому зателефонувала родичка відповідачів із с. Високе та повідомила про те, що один із малолітніх дітей відповідачів заліз на сінник та погрожував самогубством, тримаючи ножа. Після того випадку, сім'я відповідачів тривалий час перебуває на контролі, оскільки батьки зловживають спиртними напоями. Після відібрання дітей відповідачі висновків не зробили, продовжують зловживати спиртними напоями. Свідок [PERSON] суду пояснила, що родину відповідачів знає давно. До сільради звернулася племінниця [PERSON], яка вимагала відібрати дітей, бо малолітній син відповідачів на сіннику з ножем погрожував самогубством. Через деякий час дітей відібрали. На даний час відповідачі тримають господарство, однак в належній мірі в їх поведінці нічого не змінилося. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, покази свідків, врахував позицію відповідачів, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Статтею 150 СК України, встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а саме якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. У ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що відповідачі являються батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідачі вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей не займаються, що підтверджується наступним. Орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації надав висновок, згідно якого відповідачі мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які 29.03.2018 були вилучені із сім'ї. Ситуація, яка склалась у сім'ї відповідачів, загрожувала життю та здоров'ю малолітніх дітей. Під час проведення обстеження житлово-побутових умов сім'ї відповідачів було встановлено, що батьки постійно перебувають у нетверезому стані, порушено санітарно-гігієнічні умови проживання. У малолітніх дітей відсутні іграшки, книги, одяг. За весь час проживання на території Олешнянської сільської ради відповідачі не забезпечували нормальних умов для проживання та виховання своїх дітей, чим порушували їх конституційна права. [PERSON] отримує значну державну соціальну допомогу на утримання малолітніх дітей, які витрачає на власні потреби, зокрема на придбання алкогольних напоїв. Мати не забезпечувала необхідні умови для проживання дітей, не займалася їх вихованням, не приділяла їм достатньої уваги, вела аморальний спосіб життя. Відповідачі перебувають на профілактичному обліку наркологічного кабінету консультативно-діагностичної поліклініки для дітей та дорослих КЗ «Охтирська ЦРЛ». Сім'я з 13.01.2016 відповідачів перебуває на обліку сімей, які проживають у складних життєвих обставинах. Спеціалістами служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді постійно проводились перевірки умов проживання цієї сім'ї та профілактичні бесіди щодо виконання своїх батьківських обов'язків. Однак проведена робота не давала відповідних результатів, батьки постійно зловживали спиртними напоями, не здійснювали належний догляд за дітьми. Відповідачі неодноразово попереджалися про відповідальність за виконання батьківських обов'язків та утримання малолітніх дітей, однак на всі зауваження останні не реагують. Вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, відібрати без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та [PERSON] їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Зазначені у висновку обставини також підтверджуються клопотанням Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 15.03.2017 №02-01/142, листом Олешнянського НВК від 14.03.2018 №15, актом обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього від 13.03.2018, актом відвідування сім'ї від 13.03.2018 та доповідною від 13.03.2018, актами обстеження сім'ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах від 30.05.2017 та 16.03.2018. З довідок Консультативно-діагностичної поліклініки (для дорослих та дітей) КЗ «Охтирська ЦРЛ» від 30.08.2018 №860 та №861, від 07.09.2018 №882 та №883 вбачається, що [PERSON] тп [PERSON] на диспансерному обліку в закладі не перебувають, перебувають під профілактичним наглядом лікаря-нарколога. Рішенням виконавчого комітету Олешнянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22.03.2018 №24 було вирішено відібрати від батьків [PERSON] та [PERSON] дітей: [PERSON] та [PERSON], тимчасово влаштувати останніх до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, клопотати перед службою у справах дітей Охтирської РДА подати необхідні документи до суду щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Згідно довідки КЗ СОР - Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 04.04.2018 №12, [PERSON] та [PERSON] є вихованцями закладу з 29.03.2018 та знаходяться на неповному державному забезпеченні. З довідки КЗ СОР - Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 06.06.2018 №38 вбачається, що за час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] у закладі їх відвідали: мати [PERSON] - 14.04.2018, 21.04.2018, 06.05.2018, 15.05.2018, 23.05.2018, 30.05.2018, нею були передані дітям предмети гігієни, одяг, взуття, фрукти, солодощі; брат [PERSON] - 22.04.2018, 02.05.2018, ним були передані дітям фрукти, солодощі; дядько [PERSON] - 23.05.2018, 30.05.2018, ним були передані дітям солодощі. Сукупність наведених доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову в частині відібрання [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIІІ розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн. Отже, на час розгляду справи мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини віком від 6 до 18 років не може бути менший ніж 972 грн. Таким чином, з метою захисту інтересів дітей та подальшого забезпечення належних умов їх виховання та всебічного розвитку, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів та стягнення з кожного з відповідачів аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 972 грн на кожну дитину, яка підлягає індексаціє. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial