Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON] 31 липня 2013 року, реєстр за № 1375 з підстав ,що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину,який вони насправді вчинили згідно ст.235 ЦК України. В судовому засіданні змінила позовні вимоги та просить визнати спірний договір дарування недійсним з підстав того,що він був укладений нею в результаті помилки згідно ст.229 ЦК України. Просить скасувати запис про реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру.Просить повернути їй квартиру та документи на неї. В обґрунтування вимог вказує, що вона була власником вказаної квартири. Родини у неї не має, вона одинока, крім того є інвалідом ІІ групи. Декілька раз заходила в кафе по вулиці Привокзальній, де її годували обідом. При цьому вона познайомилась з [PERSON], яка працює в кафе і остання запропонувала допомагати та доглядати її, утримувати квартиру в належному стані при умові, що вона переоформить квартиру на неї. Вона погодилась проте через деякий час [PERSON] почала словесно та фізично ображати її, неодноразово виганяла з квартири.Довгий час не могла жити в своїй квартирі,жила на вокзалі та в реабілітаційному центрі «Довголіття». На даний час зрозуміла, що укладаючи договір дарування помилилася, вважала, що уклала договір довічного утримання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги [PERSON] і просить визнати спірний договір дарування квартири недійсним, так як квартира однокімнатна, загальна площа якої складає 20.8 кв.м., житлова - 11.6 кв.м. При цьому [PERSON] перейшла проживати до неї, завдає їй незручності, оскільки крім неї в квартирі часто ночують її чоловік та повнолітній син. Крім того [PERSON] зі своєї мізерної пенсії оплачує всі комунальні послуги. Життя позивачки стало нестерпним і вона пішла з дому. Тривалий час проживала на вокзалі, де була знайдена працівниками міліції. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що працює в кафе, позивачка приходила туди, де її годували обідом. При цьому [PERSON] наполягала переоформити на неї свою квартиру. Спочатку вона приймала це за жарт, потім говорила, що втратила паспорт, але з часом погодилась і [PERSON] сама в добровільному порядку, без примусу, подарувала їй квартиру. Перед укладанням даного договору нотаріус пояснила [PERSON], наслідки дарування, зробила перерву для обдумування, але бабуся сказала, що все розуміє і бажає подарувати квартиру їй. Після укладення договору вона замінила в квартирі вхідні двері, вікна, сантехніку. Готувала для [PERSON] їжу, прала білизну. Представник відповідача [PERSON], вважає, що даний позов є безпідставним, так як [PERSON] сама в добровільному порядку, без примусу, подарувала [PERSON] квартиру, при цьому його довірителька не брала на себе жодних обов'язків, щодо утримання бабусі. Просить в позові останній відмовити. Приватний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні 24.07.2014 року пояснила, що до неї на консультацію прийшли [PERSON] і [PERSON] з приводу оформлення договору дарування квартири. Вона пояснила [PERSON] наслідки укладання такого договору і дала перелік документів, які необхідні для оформлення договору дарування. Через певний час, коли були зібрані всі документи, сторони прийшли до неї, при цьому вона знову пояснила [PERSON], що після укладення договору квартира вже буде не її і попросила їх ще подумати поки вона оформить правочин іншим людям. Приблизно через годину оформили спірний договір дарування, так як на цьому наполягала дарувальник, зачитала його сторонам [PERSON] власноручно підписала його, тому вважає, що позивач, сама в добровільному порядку, без примусу, подарувала квартиру відповідачу. Прокурор Валігура М.О., вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, так як остання в силу свого похилого віку,стану здоров»я,інвалідності не зовсім розуміла наслідки дарування квартири.Спірна квартира є її єдиним житлом. Вважала, що [PERSON] буде її утримувати, як морально, так і матеріально, а не перейде проживати в її квартиру разом з членами своєї родини.А коли [PERSON] вимушена була піти з квартири,[PERSON] її не шукала,а проживала спокійно в квартирі,яку вважає своєю власністю. Заслухавши осіб, які беруть участь в справі, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.07.1993 року [PERSON], [INFO], була власником квартири [ADDRESS].Квартира складається з однієї кімнати,площею 11,6 кв.м. 31 липня 2013 року [PERSON] уклала договір дарування належної їй квартири відповідачу [PERSON] Даний договір позивач уклала внаслідок помилки,оскільки в момент укладання правочину дарування вважала,що підписує договір довічного утримання,а не дарування. Фактично позбавила себе житла, в той час як вона є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи дитинства та одинокою,а також людиною з особливими потребами,потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. В силу свого віку та стану вважала, що укладає договір довічного утримання. Крім того після укладення такого договору, за всі комунальні послуги розраховувалась зі своєї пенсії, власними коштами, що в судовому засіданні 06.08.2014 року підтвердила свідок [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Помилка-це неправильне сприйняття особою фактичних обставин право- чину,що вплинуло на її волевиявлення,за відсутності якого можна було б вважати,що правочин не був би вчинений.Така помилка має істотне значення. Правочин вчинений під впливом помилки належить до категорії правочинів,в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину,але формування такої волі відбулося під впливом обставин,які спотворили справжню волю особи. Свідки [PERSON] та [PERSON],які є сусідками позивачки [PERSON], пояснили в судовому засіданні,що [PERSON] сама в силу свого фізичного стану та інвалідності не може готувати їжу,прати,їй потрібна постійна допомога та догляд.[PERSON]. дійсно спочатку приходила до [PERSON] ,а потім стала проживати в квартирі,площа житлової кімнати всього-11,6 кв.м. Знають,що [PERSON] пішла з дому і живе в центрі «Довголіття»,боїться [PERSON],яка на неї кричить і погрожує. Свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили,що [PERSON] потребує догляду та сторонньої допомоги в силу свого особливого стану,поскільки є інвалідом. А тому посилання відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] на те,що договір дарування квартири не передбачав ніяких зобов»язань з боку обдарованої щодо дарувальника [PERSON]та є безоплатним, не заслуговують на увагу суду,так як повністю спростовуються матеріалами справи та показами свідків,допитаних в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає позовну заяву [PERSON] доведеною, а договір дарування квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON] 31 липня 2013 року, слід визнати - недійсним.

Outcome: approved