Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

07.09.2015 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (далі - ПАТ АБ «Порто - Франко», банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 09 червня 2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси замінено позивача по справі з ПАТ АБ «Порто - Франко» на правонаступника - [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 04.04.2008 року між АБ «Порто-Франко» і [PERSON] був укладений кредитний договір №593/2-08 відповідно до якого, банк прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту на поточні потреби в сумі 45000,00 доларів США на строк з 04.04.2008 року по 03.04.2015 року зі сплатою 15% річних, а [PERSON] прийняла на себе зобов'язання належним чином використовувати та повернути Банку кредит, виплатити відсотки, за користування кредитом, комісії у відповідності до умов договору та тарифами банку, також виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 10.11.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 04-04-08/1, згідно умов якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному об'ємі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором. 11.03.2011 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно положень якої, змінено ряд пунктів Кредитного договору. Одночасно 11.03.2011 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 по договору поручительства, згідно положень якої відповідач [PERSON] погодив зміни, внесені до кредитного договору. Зобов'язання у строк [PERSON] не виконала, а саме: не сплатила щомісячний платіж, який складався з погашення частини суми кредиту та щомісячно нарахованих відсотків за користування кредитними коштами по кредиту, тим самим порушила умови Кредитного договору (п.п. 3.7.-3.8.) та вимоги діючого цивільного законодавства. Банк звертався до позичальника з вимогами про сплату заборгованості за кредитом, намагаючись врегулювати спір у досудовому порядку. Враховуючи невиконання позичальником обов'язків за кредитним договором співробітниками банку були проведені численні телефонні розмови з позичальником з попередженнями, що в разі непогашення заборгованості банк буде змушений звернутись до суду за захистом порушених прав, проте позичальник не здійснює дій, спрямованих на виконання своїх зобов'язань по договору. Відповідно до п.4.3 Кредитного договору, за несвоєчасне повернення кредитних коштів (у повному обсязі чи частково) та/або за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів, позичальник сплачує банку неустойку у вигляді пені у розмірі 1/365 подвійної ставки по кредиту, яка діяла в період, за який нараховується пеня, виходячи із суми фактичної заборгованості. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, загальна заборгованість останнього перед позивачем станом на 25.08.2015 року складає 48482,92 доларів США, з яких: загальна заборгованість за кредитом 30097,28 доларів США, загальна заборгованість за відсотками 13449,72 доларів США, пеня за виникнення простроченої заборгованості 4935,92 долари США. 16.03.2016 року між банком та ТОВ «Альянс Фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором посвідченим 04.04.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № 2629, за умовами якого (п.1.2) до ТОВ «Альянс Фінанс» переходять всі права Первісного Іпотекодержателя, що передбачені умовами Іпотечного договору; право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до іпотечного договору. 23.03.2016 року між ТОВ «Альянс Фінанс» згідно зі ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України, був укладений Договір відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 593/2-08 від 04.04.2008 року. Також 23.03.2016 року між ТОВ «Альянс Фінанс» був укладений Договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором посвідченим 04.04.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №2629, за умовами, якого до [PERSON] переходять всі права Первісного Іпотекодержателя, що передбачені умовами Іпотечного договору; право звернення стягнення. Просить суд стягнути солідарно на свою користь з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 48482,92 доларів США. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в судових засіданнях 18.12.2015 року, 10.02.2016 року позовні вимоги визнавав частково, але у зв'язку з тим, що він не згодний з розміром заборгованості просив суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак в судових засіданнях 10.02.2016 року, 15.02.2016 року позовні вимоги визнавала частково, але у зв'язку з тим, що вона не згодна з розміром заборгованості просила суд відмовити в задоволенні позову. Представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову. Представника третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» Андрущак А.В. в судове засідання не з'явився, однак в судовому засіданні 30.09.2015 року просив суд відмовити в задоволенні позову. Представника третьої особи ПАТ АБ «Порто - Франко» Булка С.С. в судовому засіданні просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 04.04.2008 року між АБ «Порто - Франко» і [PERSON] був укладений кредитний договір №593/2-08, відповідно до якого банк прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту на поточні потреби в сумі 45000,00 доларів США на строк з 04.04.2008 року по 03.04.2015 року зі сплатою 15% річних (том 1, а.с. 10-12). В забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 10.11.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 04-04-08/1, відповідно до якого [PERSON] зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором (том 1, а.с. 13-14). 11.03.2011 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно положень якої, змінено ряд пунктів кредитного договору, а також одночасно 11.03.2011 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору поручительства, згідно положень якої [PERSON] погодив зміни, внесені до кредитного договору. (том 1, а.с.12, 14) Відповідно до п.3.7. (згідно додаткової угоди №1 до кредитного договору № 593/2-08 від 04.04.2008 року) позичальник зобов'язується по квітень 2009 року щомісячно погашати заборгованість за нарахованими відсотками. Починаючи з травня 2009 року з 1-ого по 10-е число щомісячно погашати заборгованість за кредитом не менше 895,00 доларів США з урахуванням сплати процентів. Повернути банку всю суму кредиту в строк до 03.04.2015 року. Повернення кредитних коштів та процентів за користування ними здійснюється в валюті кредиту. Валютні ризики при виконанні зобов'язань за договором несе позичальник (том 1, а.с.10) Відповідно до п.3.8 Кредитного договору за користування кредитом сплачуються відсотки щомісячно з 1-го, але не пізніше 10-го числа та в кінці строку 03.04.2015 року від фактичної заборгованості за кредитом в розмірі 15% річних на рахунок № [NUMBER] (том 1, а.с.10) У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов договору, загальна заборгованість останньої перед позивачем станом на 25.08.2015 року складає 48482,92 доларів США, з яких: загальна заборгованість за кредитом 30097,28 доларів США, загальна заборгованість за відсотками 13449,72 долари США, пеня за виникнення простроченої заборгованості 4935,92 долари США (том 1, а.с. 109-133). 22.08.2014 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія Топ Фінанс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ТОВ «Фінаснова компанія «Топ Фінанс» передало грошові кошти в розпорядження ПАТ АБ «Порто-Франко» за плату, а ПАТ АБ «Порто-Франко» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Топ фінанси» своє право грошової вимоги до боржника (том 1, а.с. 37-42). Згідно п.1.4 договору факторингу №2 від 22.08.2014 року, одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення, про що свідчить акт приймання - передачі прав вимоги (том 1, а.с. 44). Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №2 від 22.08.2014 року, ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №593/-08, укладеним 04.04.2008 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] (том 1, а.с. 48). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року у справі №522/2217/14-ц за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» до ПАТ АБ «Порто -Франко», [PERSON], з залученням третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дочірнього підприємства «Маккенлі», Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про визнання договір дійсними та визнання прав іпотеко держателя, та визнано дійсним договір факторингу №2 від 22.08.2014 року, укладений між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» (том 1, а.с.65-73). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2217/14-ц від 09.07.2015 року заяву ПАТ АБ «Порто-Франко» про переглд заочного рішення по справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» до ПАТ АБ «Порто -Франко», [PERSON], з залученням третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дочірнього підприємства «Маккенлі», Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про визнання договір дійсними та визнання прав іпотеко держателя, залишено без задоволення (том 1, а.с. 76-78). Як вбачається з супровідного листа (том 1, а.с.79) апеляційного суду Одеської області, до апеляційного суду Одеської області від ДП «Маккенлі», а також ПАТ АБ «Порто-Франко» та прокурора Приморського району м. Одеси надійшли апеляційні скарги на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року. 09.07.2015 року рішенням Господарського суду м. Києва у справі за позовом ПАТ АБ «Порто-Франко» до ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності визнано недійсним договір факторингу №2, укладений 22.08.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» та ПАТ АБ «Порто-Франко» (том 1, а.с.82-88). Як вбачається з ухвал Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 року та 23.09.2015 року апеляційну скаргу ПП «Сібаріс» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 910/10144/15 та апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 910/10144/15 було повернуто без розгляду (том 1, а.с. 89-92). 16.03.2016 року між банком та ТОВ «Альянс Фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором посвідченим 04.04.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № 2629, за умовами якого (п.1.2) до ТОВ «Альянс Фінанс» переходять всі права Первісного Іпотекодержателя, що передбачені умовами Іпотечного договору; право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до іпотечного договору. 23.03.2016 року між ТОВ «Альянс Фінанс» згідно зі ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України, був укладений Договір відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 593/2-08 від 04.04.2008 року. Також 23.03.2016 року між ТОВ «Альянс Фінанс» був укладений Договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором посвідченим 04.04.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №2629, за умовами, якого до [PERSON] переходять всі права Первісного Іпотекодержателя, що передбачені умовами Іпотечного договору; право звернення стягнення. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 15.02.2016 року було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: яку саме суму відповідач [PERSON] сплатила за процентами та тілу кредиту та чи відповідає вона розрахунку наданому банком? Та яка фактично сума заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пені існувала станом на 25.08.2015 року по кредитному договору №593/2-08 від 04.04.2008 року? Відповідно до висновку експерта № 1164/1165 від 27.03.2017 року, загальний обсяг погашення позичальником кредитних ресурсів відображено банком у розмірі 14 902,72 дол. США у період з 08.05.2008 по 31.05.2013 роки включно. Сума погашення (списаних) відсотків відображена банком у розмірі 25 633,99 дол. США у період з 30.04.2008 по 06.04.2015 роки включно. Розрахунок заборгованості позичальника за кредитним договором №593/2-08 наведено у додатку № 1 до судово-економічної експертизи експертом розраховано станом на 25.08.2015 року. При умові підтвердження оригіналом видаткового касового ордеру щодо отримання позичальником [PERSON] кредиту за кредитним договором №593/2-08 від 04.04.2008 року в іноземній валюті, складений у відповідності до нормативних актів НБУ, заборгованість за кредитом складає 30 097,28 дол. США та за відсотками у розмірі 13 449,72 дол. США. При умові отримання позичальником [PERSON] кредиту за кредитним договором №593/2-08 від 04.04.2008 року в національній валюті, заборгованість за кредитом складає 22 124,25 грн. та за відсотками у розмірі 6 546,89 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору кредиту №593/2-08 від 04.04.2008 року, згідно з видатковим касовим ордером № 194 від 04.04.2008 року банком [PERSON] було видано 45000 дол. США, призначення платежу «текущие нужди 593/2-08» (том. 2. а.с. 64). Таким чином, станом на 25.08.2015 року, заборгованість позичальника за кредитним договором №593/2-08 від 04.04.2008 року складає 30 097,28 дол. США та за відсотками у розмірі 13 449,72 дол. США. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.4.3 Кредитного договору, за несвоєчасне повернення кредитних коштів (у повному обсязі чи частково) та/або за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів, позичальник сплачує банку неустойку у вигляді пені у розмірі 1/365 подвійної ставки по кредиту, яка діяла в період, за який нараховується пеня, виходячи із суми фактичної заборгованості. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Договір поруки є двостороннім правочином, але одностороннім договором, оскільки встановлює одностороннє зобов'язання, відповідно до якого кредитор має право вимагати від поручителя, щоб той виконав свій основний договірний обов'язок відповідати за дії боржника, а поручитель зобов'язаний виконати вказаний обов'язок. Порука як особистий вид забезпечення виконання зобов'язання передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, яке вона забезпечує, майнові інтереси кредитора задовольняються поручителем. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Статтею 204 ЦК України, проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з тим, що рішенням Господарського суду м. Києва від 09.07.2015 року у справі за позовом ПАТ АБ «Порто-Франко» до ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності визнано недійсним договір факторингу №2, укладений 22.08.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Топ Фінанс» та ПАТ АБ «Порто-Франко», на даний час це рішення ніким оскаржено не було, твердження представника третьої особи Андрущак А.В. щодо того, що вищезазначене рішення оскаржується до вищої інстанції, нічим не підтверджено, суд вважає що слід стягнути з відповідачів заборгованість на користь позивача. За загальними правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Оскільки відповідачі належним чином не виконали прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки, то станом на дату ухвалення рішення суду загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем, склала 1 254 737,96 грн., що еквівалентно 48482,92 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 27.07.2017 року - 100 доларів США = 2588,48 грн.), яка складається із загальної заборгованості за кредитом - 778917,60 грн., що еквівалентно 30 097,28 доларів США; загальна заборгованість за відсотками 348 078,75 грн., що еквівалентно 13449,72доларів США; пеня за виникнення простроченої заборгованості 127741,60 грн., що еквівалентно 4935,92 доларів США. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 593/2-08року в розмірі 1 254 737,96 грн., що еквівалентно 48482,92 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 27.07.2017 року - 100 доларів США = 2588,48 грн.), яка складається із загальної заборгованості за кредитом - 778917,60 грн., що еквівалентно 30 097,28 доларів США; загальна заборгованість за відсотками 348 078,75 грн., що еквівалентно 13449,72доларів США; пеня за виникнення простроченої заборгованості 127741,60 грн., що еквівалентно 4935,92 доларів США. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015 року №67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 року №19 «Про початок процедури ліквідації АБ «Порто-Франко» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Порто-Франко» Красюка Ігоря Івановича строком на 1 рік з 30.01.2015 по 29.01.2016 включно. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору звільняється. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у справі складає 6090 грн., слід стягнути з відповідачів у рівних частинах по 3045 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial