Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

05.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склала, тому позивачка, як дочка померлої отримала право на спадщину за законом у першу чергу та прийняла спадщину подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачці було відмовлено, про що нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови стала відсутність у спадкоємця оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно. В зв`язку з неможливістю нотаріально оформити своє право на спадщину на успадкований житловий будинок позивачка звернулась до суду та просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , успадкований нею після смерті матері [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника за довіреністю [PERSON]. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, заперечень проти позову не мають. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено наступне. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , про що 11 липня 2013 року відділом ДРАЦС РС Веселинівського РУЮ у Миколаївській області зроблено актовий запис за № 72. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, увійшло право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Матеріалами спадкової справи № 134/2014 встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не склала, тому право на спадщину за законом у першу чергу отримала позивач [PERSON] , як донька померлої, та прийняла спадщину у встановленому законом порядку подавши до Веселинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців які прийняли спадщину судом не встановлено. Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , де матір`ю дитини зазначена [PERSON] (а.с. 34), копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 35), копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, відповідно до якого [PERSON] 29 жовтня 1985 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». 09 лютого 2016 року позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 31 січня 2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Причиною відмови стала відсутність у спадкоємця документів, які підтверджують право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами інвентарної справи на житловий будинок встановлено, що 19 грудня 1978 року виконавчим комітетом Веселинівської селищної ради видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно зазначеного свідоцтва [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] право власності на зазначений житловий будинок успадкувала його дружина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори 15 грудня 1983 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1324. Отримавши свідоцтво про право на спадщину [PERSON] своє право власності на успадкований після смерті чоловіка житловий будинок не зареєструвала. [INFO] [PERSON] померла, про що 04 жовтня 1985 року відділом ДРАЦС Веселинівського РУЮ Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшло, зокрема, право на житловий будинок, успадкований нею після смерті [PERSON] Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року, яке набрало чинності 21 листопада 2017 року та ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2018 року про виправлення описки, яка набрала законної сили 27 червня 2018 року встановлено факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлою [INFO] . Інших спадкоємців які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Згідно довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 09.08.2017 року за вих. № 2219/02-12, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.05.1982 року по день смерті. На день смерті [PERSON] за цією адресою ніхто не був зареєстрований і не проживав. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачкою доведено, що померлий [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який після його смерті успадкувала [PERSON] , а після смерті останньої зазначене право успадкувала [PERSON] . Враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку та неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріуса через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа,суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved