overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. \~ В судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву відповідно до якої позов підтримав повністю, просить провести розгляд справи без його участі. Зазначив, що 02 жовтня 2004 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області\~ зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час.\~\~\~\~\~ Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Під час шлюбу народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], яких просить залишити проживати з відповідачкою. \~\~ Відповідач\~ в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена\~ судом належним чином, в заяві, яку направила до суду позов визнала повністю, просить розглянути справу без її участі, дітей залишити проживати з нею, при розірванні шлюбу залишити прізвище набуте у шлюбі [PERSON].\~ \~ \~ Суд,\~ дослідивши надані\~ докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. \~\~ Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ Копією свідоцтва про одруження підтверджується те, що сторони з 02 жовтня 2004 року\~\~ перебувають у шлюбі ( а.с.14). \~ У сторін є діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] ( а.с.12, 13). \~ Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача. \~ \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 26 вересня 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 2,86 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Перше травня». Позивач являється спадкоємцем за законом, проте, на даний час не може прийняти спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, який, як він вважає пропустив з поважної причини, тому за захистом свого права вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.09.2014 померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ОК № 318755, видане 27.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області) /а.с. 13/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 2,86 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Перше травня». Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимічного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 11 серпня 2012 року, від якого мають доньку Світлану, [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 08 червня 2006 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (д.п. Гайнуліною) [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис за № 199. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось. Виявилось, що у них різні характери та погляди на сімю. Вони неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини, однак виявилося, що подальше проживання однією сімєю є неможливим. Між ними продовжують виникати сварки, протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Вони втратили почуття поваги один до одного. В даний час вони разом, як подружжя, не проживають, відповідачка повністю ігнорує обовязки дружини. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, неповнолітніх дітей просить залишити проживати із матірю. Позивач подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка теж подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згідна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 08 червня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Гайнуліною) О.Х. у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис за № 199 /а.с.5/. Від спільного подружнього проживання вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]./а.с.6-7/. На даний час шлюб між позивачем та відповідачкою існує формально, оскільки вони як подружжя не підтримують будь-яких стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Гайнуліною) О.Х. розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище Ніньовська. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 247705 (а.с.6). Сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає, однак не погоджується з твердженням позивача, що він не надає матеріальної допомоги на сина, оскільки це не відповідає дійсності. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернулася в суд з позовом до\~[PERSON]\~про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.08.2014 року. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні та вихованні. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникали непорозумінні та сварки. Проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують протягом двох років. Вважає, що шлюб існує формально, збереження їхньої сімї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача в її користь оплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду від позивача надійшла заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Хмелевська», щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Таким чином, справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 090082 від 08.08.2014 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 08.08.2014 року виконавчим комітетом Луківської сільської ради Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 2, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Хмелевська» (а.с.5). В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 6). З довідки Рожищенської міської ради від 04.04.2017 року № 781 вбачається, що сторони з дитиною зареєстровані в [INFO] (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через різні характери та погляди на життя, сімейних стосунків не підтримують протягом двох років, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище Хмелевська. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача \~слід стягнути 640 грн. оплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 19.03.2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №72. Від спільного життя мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені. Більше року позивач та відповідач проживають окремо. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Діти мешкають разом з позивачем. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд розглядав справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №72, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №002522 (а.с.3). Від спільного життя мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с.4,5). Позивач з відповідачем мешкають окремо. Діти мешкають разом з позивачем. Шлюбні відносини припинені, втрачено почуття любові, взаєморозуміння. Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачем не ставиться питання щодо зміни прізвища, тому суд залишає прізвище «Кельбас». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з лютого 2002 року вона з відповідачем почали проживати однією сімєю як подружжя. За час спільного проживання в них 09 січня 2004 року народилася дочка [PERSON] та 17 жовтня 2005 року дочка [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, офіційно не працює, однак регулярно працює по найму, де отримує значні кошти. Вона самостійно не в змозі матеріально забезпечити дітей. Просить стягувати із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і наполягає на стягненні із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 750 грн. щомісяця. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на даний час ніде не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивач, згідний сплачувати аліменти в мінімальному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 4, 5), а перебувають вони на утримані позивача про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум становить 1689 грн., що 30 % становитиме 506 грн. 70 коп. Наступна зміна прожиткового мінімуму в законі передбачена з 01 травня та з 1 грудня 2017 року і буде становити відповідно 533,10 грн. та 558 грн. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім дочок [PERSON] та [PERSON], дітей не має, не працює, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки позивач не довела суду, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 07 вересня 1996 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку Каріну [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами по справі на протязі декількох останніх років на грунті непорозумінь через несумісність характерів почали виникати сварки та скандали. Більше трьох років сторони проживають окремо. Через такі стосунки подальше спільне життя позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить справу розглянути в її відсутність. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити із залишенням їй прізвища «Фінагеєва». З відповідача на свою користь просить суд не стягувати судові витрати зі сплати судового збору (а.с.8). Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить справу розглянути в його відсутність, проти розірвання шлюбу заперечень не має (а.с.13). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1996 року, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб на а.с.4, від подружнього життя мають повнолітню доньку Каріну [INFO] (а.с.5-6). З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують більше трьох останніх років і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

05 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. З ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідками яких нерідко ставали їх діти. З жовтня 2016 року шлюбні відносини між ними припинені. Тому вона просила їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Судові витрати просила залишити за нею /а.с.14/. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає /а.с.15/. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28 листопада 2009 року Новосамарською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №06 /а.с.3/. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] /а.с.6,7/. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з жовтня 2016 року шлюбні відносини фактично припинені. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved