Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

05 лютого 2021 року позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що між сторонами 07 лютого 2020 року було укладено кредитний договір № 21031. Згідно умов договору (п.п. 2.2-2.3) відповідачу було видано кредит в сумі 29 700 грн. 00 коп. на придбання енергозберігаючих матеріалів, строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення пізніше 06 лютого 2023 року. Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99 % річних, яка є фіксованою. Відповідно до п. 2.4.2 кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного кредитним договором. Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем. Однак відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, а тому станом на 24 грудня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 324 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 27 918 грн. 39 коп., проценти за користування кредитом - 1 325 грн. 78 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 465 грн. 74 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 21 грн. 78 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 563 грн. 48 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 29 грн. 47 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 17 березня 2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій остання зазначає про те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Також, у вказаній заяві просила суд, при постановлені рішення суду в частині розподілу судових витрат, врахувати визнання нею позову та стягнути відповідно 50 % судового збору, а іншу частину повернути позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 07 лютого 2020 року було укладено договір про споживчий кредит № 21031 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів). Згідно умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 29 700 грн. 00 коп. строком на 36 місяців, термін остаточного повернення не пізніше 06 лютого 2023 року, з фіксованою процентною ставкою 17,99% річних. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Більше того, ще Верховний Суд України у постанові від 26 квітня 2017 року у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст. 611 ЦК України). Позивачем 11 листопада 2020 року надсилалася відповідачу вимога про повернення кредиту за № 101.20-11/1912 щодо погашення заборгованості за кредитом, однак відповідачем заборгованість до цього часу не погашена. Згідно розрахунку заборгованості станом на 24 грудня 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 30 324 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 27 918 грн. 39 коп., проценти за користування кредитом - 1 325 грн. 78 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 465 грн. 74 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 21 грн. 78 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 563 грн. 48 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 29 грн. 47 коп. Вказаний розмір заборгованості встановлений судом на підставі наданих доказів. За викладених обставин, суд приходить до висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні, яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що відповідач визнала позов та

Outcome: approved