Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

05 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на її утримання в розмірі 600 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення сином - [PERSON], [INFO], трьох річного віку, тобто до 18 січня 2018 року. У позовній заяві зазначено, що з 2011 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалось, поступово відносини між ними почали погіршуватись та в березні 2016 року відповідач залишив сім'ю. З того часу, як сторони почали проживати окремо, відповідач не надає допомоги на утримання дітей та на утримання позивача, не цікавиться станом здоров'я дітей, їх вихованням, не підтримує сім'ю матеріально. Позивач ніде не працює, доглядає та виховує дітей, і потребує матеріальної допомоги на своє утримання, так як сама займається вихованням дітей та матеріальним забезпеченням сім'ї. З огляду на викладене вище, позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 05 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5), сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 23 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 23 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 7). Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує що позивач на даний час не має власного заробітку, оскільки перебуває у декретній відпустці, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на її утримання необхідно присудити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох річного віку, тобто, по 18 січня 2018 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial