Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

05.11.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач вибув до іншого місця проживання, житло залишив добровільно. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на заочний розгляд справи згодна. Законним представник відповідача [PERSON] до суду не з`явилася. Про причини неявки не повідомила, відзив не надала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрована, та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] . В квартирі також зареєстрований онук позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Батьками [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 29.08.2019 року (а.с.14) відповідач у спірній квартирі не проживає у зв`язку з іншим місцем проживання. Як зазначає позивач малолітній [PERSON] постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де і зареєстрована [PERSON] . Батько малолітнього [PERSON] , відповідно до довідки виконавчого комітету Деснянської селищної ради зареєстрований в [ADDRESS] Козелецького району Чернігівської області з 13.02.2018 року. Отже, у спірній квартирі батьки малолітнього [PERSON] не зареєстровані. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 15 Цивільного кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. За змістом ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи дитина проживає з матір`ю, яка обрала собі інше ніж спірна квартира місце проживання, батько дитини також не має права на користування спірною квартирою. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.. 107 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Положеннями статті 64 ЖК УРСР 1983 року передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР 1983 року припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. При цьому необхідно зазначити, що права дитини [PERSON] на користування спірною квартирою є похідними від права його батьків на користування квартирою в будинку [ADDRESS] . За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved