Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

07.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом (уточнений 12.09.2016 року) до відповідача з вимогами: про визнання незаконними наказів №204-К- від 01.06.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та №228-К- від 08.06.2016 року про звільнення з роботи, про поновлення на посаду начальника кошторисно-розрахункового відділу Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», про стягнення з середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 58335 грн. 55 коп за період 09.06.2016 року 12.09.2016 року, про стягнення моральної шкоди в розмірі 8000 грн (а.с.89). В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представники відповідача вважають, що позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що позивач з 01.04.2010 року перебувала на посаді начальника кошторисно-розрахункового відділу Публічного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», а згідно наказу відповідача №228-К- від 08.06.2016 року вона була звільнена з вказаної посади у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором (ст.40 п.3 КЗпП України) по причині невізування в квітні-травні 2016 року проектів договорів підряду (з додатками), актів виконаних робіт та наявністю догани за відсутність на роботі без поважний причин більше трьох годин 30-31.05.2016 року, з виплатою компенсації за 127 календарних днів невикористаних щорічних відпусток і ці обставини підтверджуються трудовою книжкою на імя позивача БТ-1 №2065300, з датою заповнення 20.09.1978 року і зазначеним наказом (а.с.93-95, 40). Згідно наказу відповідача №204-К- від 01.06.2016 року, позивач був підданий дисциплінарному стягненню у вигляді догани за те, що більше трьох годин 30.05.2016 року, а саме 5 годин 17 хвилин та 31.05.2016 року - 4 години 54 хвилини був відсутній на роботі без поважних причин (а.с.34). Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона, яка бере участь у справі, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Ст.57 КЗпП України встановлює, що час початку і закінчення щоденної роботи передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Пунктом 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, які затверджені конференцією трудового коллективу ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» 22.02.2008 року, визначено режим робочого часу: початок роботи 8 годин, перерва для відпочинку з 12 години до 12 години 45 хвилин, закінчення роботи 17 годин. Наказ відповідача №204-К- від 01.06.2016 року не містить відомостей про те коли конкретно у період з 8 години до 12 години та з 12 години 45 хвилин до 17 години 30 та 31 травня 2016 року позивач була відсутньою на робочому місці без поважних причин, а тому висновок роботодавця про її відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом вказаних двох робочих днів є необєктивним та ґрунтується на припущеннях. Не спростовані відповідачем доводи позивача про те, що 30 і 31 травня 2016 року вона, у відповідності до положень п.п.3,4 посадової інструкції начальника кошторисно-розрахункового відділу, здійснювала контроль кількісного і якісного використання матеріалів та конструкцій відповідними підрозділами, освоєння цільових коштів на ремонт будівель та споруд, всього шість обєктів, перелік яких нею викладено в поясненні від 01.06.2016 року. В порушення вимог п.3.4.1 Положення про порядок укладення договорів, введених в дію відповідачем 30.08.2010 року, відповідач в наказі №228-К- від 08.06.2016 року не навів перелік проектів договорів з додатками та актів виконаних робіт, які позивач, як керівник структурного підрозділу, отримав у квітні-травні 2016 року від відповідальної особи згідно Журналу реєстрації проектів договорів для візування, а тому вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку обєктивно не підтверджується, виходячи з того, що позивач з службовою запискою заступника директора технічного з перспективного розвитку [PERSON] від 31.05.2016 року не була ознайомлена та не могла дати письмові пояснення з приводу вказаної записки. Ці обставини є підставами для визнання наказів №204-К- від 01.06.2016 року та №228-К- від 08.06.2016 року незаконними і в звязку з чим позивач підлягає поновленню на роботі. Статтею 235 ч.ч.1, 2 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, з виплатою працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно здійснити в розмірі 58335,55 грн (65 робочих днів * 897,47 грн середньоденного заробітку), з утриманням із вказаної суми прибуткового податку та інших обовязкових платежів, приймаючи до уваги, що позивач на даний час не перебуває на обліку у центрі зайнятості та не отримує допомогу по безробіттю і не працевлаштована. Згідно положень ст.237-1-КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Незаконними діями відповідача щодо звільнення позивача з роботи, позивачу заподіяна моральна шкода, яку суд оцінює у 8000 грн, так як позивач втратив нормальні зв'язки з трудовим колективом, на протязі трьох місяців не отримував заробітну плату, яка є основним видом його доходів і це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя (включаючи звернення за правовою допомогою за захистом порушених законних прав на працю). Встановлені судом обставини є підставою для задоволення позову. Судові витрати по справі (судовий збір та витрати на правову допомогу) необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved