Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

06 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії. Позовна заява мотивована тим, що позивач є побутовим споживачем природного газу відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме: споживає газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира [ADDRESS] . Розподіл природного газу до позивача здійснюється відповідачем відповідно до «Типового договору розподілу природного газу» затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п. 1.3 договору був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу. Нарахування позивачу за спожитий природний газ до 07.12.2016 здійснювалося згідно норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203, та відповідно 7,1 (m 3) на 1 особу на плиту газову у разі відсутності централізованого постачання гарячої води та газового водонагрівання. Позивач має пільгу зі сплати за газопостачання в розмірі 100 %, встановленому законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, тому нарахування за нормою здійснюється на зареєстровану колишню дружину, що становить 7,1 (m 3). 07 грудня 2016 року на фасадному газопроводі будинку [ADDRESS] представниками ПАТ «Криворіжгаз» правонаступником якого є акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», був встановлений загально-будинковий вузол обліку природного газу спожитого мешканцями квартир будинку, зокрема і позивачу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) визначається пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620. Після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу та здійснення за ним нарахувань, обсяги спожитого природного газу позивача збільшилися з 7 (m 3) до 19,84 (m 3), що потягло зміну сум нарахування та виникнення заборгованості за послуги газопостачання перед постачальником. На звернення позивача щодо встановлення лічильника газу в квартирі, відповідачем було повідомлено, що фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі його будинку за кошти товариства не передбачено. Згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 03/31-8841 від 29.09.2017, зовнішні-наземні (фасадні) мережі газопостачання від запірного пристрою на виході газопроводу із землі на фасад будинку до входу газопроводу всередину будинку відносять до інженерних конструкцій будинку. Тобто, реконструкція фасадного газопроводу будинку може бути проведена лише рішенням зборів співвласників, однак такі збори з питання встановлення будинкового вузла обліку природного газу шляхом реконструкції фасадного газопроводу будинку [ADDRESS] , не проводились. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить суд задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, та відзив на позов, просить суд відмовити позивачу в позові. Як на підставу заперечень посилається на те, що комерційний (приладовий) облік природного газу для побутових споживачів, у тому числі позивача, здійснюється на підставі Законів України «Про ринок природного газу», «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», глави 5 розділу 9, глави 5 розділу 11 Кодексу газорозподільних систем, постанови НКРЕКП № 547 від 31.03.2016. Чинним законодавством визначено право абонента на індивідуальний лічильник газу, обов`язок на встановлення лічильника газу трактується Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконавця робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз». Відповідачем не було відмовлено позивачу у встановленні індивідуального газового лічильника, лише роз`яснено, що в даний час акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» немає можливості встановити у квартирі позивача безкоштовно індивідуальний лічильник, та що позивач має право встановити його за власні кошти. Крім того, законодавством не встановлено черговості безкоштовного встановлення лічильників, а визначено лише строк їх встановлення. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативою Оператора ГРМ та за його рахунок в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , мешканці якого в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, та для цілей складання загального балансу споживання природного газу організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Законодавством не передбачено погодження із побутовим споживачем встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу. Також відповідач вважає безпідставним посилання позивача на дискримінацію побутових споживачів природного газу по відношення до інших споживачів газу, яким вже встановлено індивідуальні газові лічильники, оскільки споживач немає ніякого відношення до тарифів на розподіл газу, а кошти які акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» отримує як тариф на розподіл на ліцензійній території є тарифною виручкою підприємства та належить останньому. НКРЕКП, виділяючи в цьому тарифі кошти на встановлення лічильника газу не позиціонує їх як кошти абонентів. Метою закладення у тариф відповідної складової, для встановлення лічильників газу, є забезпечення комерційного обліку природного газу, що в свою чергу приведе до зменшення витрат природного газу при його розподілі. Питання ціноутворення тарифів на розподіл природного газу для акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відноситься до повноважень НКРЕКП, яка здійснює контроль за витрачанням коштів на встановлення лічильників газу газорозподільною компанією. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту не передбачений ч. 1 ст. 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13), [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с.14). На звернення позивача, листом ПАТ «Криворіжгаз» від 23.05.2018, повідомлено, що фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку позивача за кошти товариства планом розвитку газорозподільної системи товариства на 2016-2025 роки, затвердженого НКРЕКП № 547 від 31.03.2016 не передбачено. Також повідомлено, що на будинок [ADDRESS] , в якому проживає позивач, вже встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу, обсяги спожитого мешканцями природного газу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) визначається пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620. Також роз`яснено, що побутовий споживач може встановити лічильник газу за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі за власні кошти (а.с.11). Також, листом ПАТ «Криворіжгаз» від 21.10.2019, позивачу повідомлено, що розрахунки об`ємів споживання природного газу за адресою позивача після встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, зокрема з 01.01.2019 становлять 19,84 (m 3) (а.с.15). Приписами ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі не встановлення населенню у зазначені строки лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Зміст норми вищевказаного закону свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання, та визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17). Окрім цього, згідно з п. 5.4 глава 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620. Відповідно до п. 5.5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620 встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання в такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розрахуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Як вбачається із матеріалів справи договори між окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та відповідачем, зокрема щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показниками такого лічильника, також не укладалися. За таких обставин встановлення загальнобудинкового лічильника із позивачем у житловому будинку не погоджувалось та відповідач у відповідності до вимог ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не забезпечив встановлення саме індивідуального лічильнику газу, тому дії відповідача із встановлення загальнобудинкового лічильника газу підлягають визнанню незаконними. Щодо позовних вимог про зобов`язання акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача позивача, суд виходить з наступного. Встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачем та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирах яких відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачами. Унаслідок бездіяльності відповідача споживачі газу у одному будинку поставлені у нерівне становище. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16 квітня 2015 року № 1274 «Про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз» видано ПАТ «Криворіжгаз ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». У Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 зазначено, що оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», є Оператором ГРМ. Згідно з Кодексом газорозподільних систем та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Пунктом 13 розділу 3 Правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ. Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено факт незаконного встановлення загальнобудинкового лічильника газу відповідачем на [ADDRESS] , суд дійшов висновку про незаконність нарахування позивачеві об`ємів спожитого природного газу на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу, починаючи з 01.12.2016 по 09.08.2018 та з 09.08.2019 року по день встановлення лічильника споживачу. Посилання представника відповідача на правомірність встановлення загальнобудинкового вузла обліку, оскільки з моменту опломбування Оператором ГРМ загальнобудинкового вузла обліку газу та складання акту приймання загальнобудинкового вузла обліку газу в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, судом не приймаються до уваги, оскільки такі дії відповідача, без згоди позивача по справі на встановлення загальнобудинкового вузла обліку, вчиненні з порушенням положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу, та вочевидь ставлять у нерівне становище позивача перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків. Вирішуючи питання щодо зобов`язання відповідача встановити позивачу індивідуальні газові лічильники, суд виходить з наступного. У главі 1 розділу 1 Кодексу ГРС, Оператор ГРМ зазначено - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Як встановлено судом, позивач є споживачем природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. За змістом ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому, згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. За наслідками розгляду справи, судом встановлено, що право позивача на встановлення індивідуального газового лічильника у порядку та терміни, встановлені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» відповідачем порушено, оскільки відповідач посилається на відсутність фінансування та роз`яснення останньому можливості встановлення лічильника газу за рахунок інших джерел, в тому числі за власні кошти, в порушення вимог ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Проаналізувавши вищевикладений аналіз норм діючого законодавства у сукупності із письмовими доказами, суд приходить до висновку, що діями відповідача були порушені права позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved