Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

05.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі ? частини від усіх видів доходів [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 21.11.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу з [PERSON] має малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, вона та дитина зареєстровані та проживають окремо від відповідача в с.м.т. Новоайдар Луганської області у родичів. Відповідач після фактичного розірвання шлюбних відносин та припинення спільного господарства не приймає участі у вихованні дитини та її утриманні, вона не працює, здійснює догляд за дитиною, якій не виповнилося 3-х років, тому була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів і прав дитини. Позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі ? частини від усіх видів доходів [PERSON] Справу 13.06.2018 року призначено до судового розгляду після проведення підготовчого судового засідання. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву [PERSON], в якому він заявлені позовні вимоги визнав частково, зазначив, що має змогу та погоджується платити аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання, до досягнення дитиною трьох років, [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що він офіційно не працює, не має постійного доходу чи заробітку, тому не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дитини та позивача у заявленому розмірі. Від позивача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність, підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнає частково, у розмірі, що викладено у відзиві на позовну заяву. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши їм належну правову оцінку, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 листопада 2015 року укладено шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстровано виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, актовий запис № 12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 221225. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 378834. На момент предявлення позову до суду позивач [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані та проживають разом. В ході розгляду справи також достовірно встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинено, вони спільно, як подружжя, не проживають, господарство не ведуть, що підтверджується обставинами, викладеними позивачем в позовній заяві, та обставинами, викладеними відповідачем у відзиві на позовну заяву. З відзиву, який надано відповідачем, встановлено, що він офіційно не працює, має тільки періодичні заробітки, тобто його дохід є нестабільним. Зазначена обставина не оспорювалась позивачем під час розгляду справи шляхом надання відповіді на відзив. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини та своє утримання в частині від доходу відповідача, що не суперечить положенням діючого законодавства. З урахуванням положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів непрацездатних членів сім`ї та інших дітей, та приходить до висновку, що відповідач спроможний щомісячно сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом достовірно встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON], тобто позивач має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Відповідач визнав заявлені позивачем вимоги щодо її утримання частково, зазначив, що спроможний сплачувати на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частині від усіх видів його доходів. З урахуванням того, що відповідач визнав вимоги позивача про стягнення на її утримання аліментів у розмірі 1/6 частині від усіх видів його доходів, суд приходить до висновку про його можливість надавати таку матеріальну допомогу, тому вимоги позивача з урахуванням того, що відповідач не має постійного заробітку, підлягають частковому задоволенню. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved