Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

06 липня 2015 року від [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, з проханням: визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] В серпні 2012 року на прохання своєї племінниці він прописав у вказаному житловому будинку її чоловіка - громадянина Лівана [PERSON]. При цьому вони зазначили, що вказана реєстрація має тимчасовий характер з метою оформлення відповідних документів на території України. Починаючи з моменту прописки, відповідач жодного дня в його будинку не проживав, його особисті речі в будинку не знаходяться. Реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості в повному обсязі розпорядитись своїм майном. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знявся, він змушений звернутися до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] являється власником житлового буд. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №4819 виданого 11.01.1985 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області (а.с.8). В серпні 2012 року на прохання племінниці позивач прописав її чоловіка - громадянина Лівана [PERSON] у своєму будинку [ADDRESS], що підтверджується записом в будинковій книзі (а.с.9-13). З акту обстеження житлово-побутових умов депутата Бориспільської міської ради Ляшенка П.І. від 03.07.2015 року вбачається, що [PERSON] у вказаному будинку не проживає з серпня 2012 року, особистих речей в будинку не знаходиться (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, що проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Стаття 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення його прав. Із положень ст.391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування своїм майном. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: буд. [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Судові витрати по даній справі складають сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.1), який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved