Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

06.07.2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Миргородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. В направленій на адресу суду заяві заявниці [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [INFO] померла їхня бабуся [PERSON], спадщину після смерті якої за заповітом прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном їхній батько [PERSON], але не оформив свої спадкові права через нотаріальну контору. Батько після смерті бабусі проживав в її будинку більше року, у нього був сертифікат про право на земельну частку (пай) на ім'я бабусі. [INFO] помер їхній батько [PERSON] , спадщину після смерті батька отримали вони, оформивши свої спадкові права через нотаріальну контору. В той же час, вони позбавлені можливості оформити через нотаріальну контору таке спадкове майно, як право на земельну частку (пай) розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах, успадковане батьком після смерті [PERSON], оскільки за життя він юридично свої спадкові права не оформив, зважаючи на що нотаріусом їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Батько дійсно прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтверджується офіційною довідкою Солонцівської сільської ради Миргородського району, а тому просять суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Встановлення даного факту для них має юридичне значення і їм необхідне для оформлення права на земельну частку (пай) через нотаріальну контору. В судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали, просили суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Заінтересовані особи: територіальна громада в особі Солонцівської сільської ради Миргородського району, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, нотаріус Першої Миргородської державної нотаріальної контори Решта С. М. про день та час судового розгляду справи інформовані належним чином. В судове засідання своїх представників не направили. Суд, заслухавши пояснення заявників, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). За життя [PERSON] заповідала належний їй житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] (а.с.8). З офіційної довідки Солонцівської сільської ради Миргородського району вбачається, що [PERSON] приймав участь у догляді за пристарілою матір'ю [PERSON], приймав участь у її похованні, після її смерті разом з доньками проживав в домогосподарстві померлої, користувався всім майном та присадибною земельною ділянкою (а.с.18). Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз»ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Отже, судом достовірно встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном прийняв [PERSON]. Цей факт серед іншого підтверджується наявністю у заявниць оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). [INFO] помер [PERSON], - батько заявниць, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.9,19, 22). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочки - заявниці по справі, що вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.11,12). Заявницям відмовлено постановами нотаріуса у оформленні спадщини на сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки не доведено факт фактичного вступу [PERSON] у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] В той же час, факт вступу [PERSON] у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] підтверджується перевіреними судом письмовими доказами, долученими до заяви Встановлення вказаного факту для заявниць має юридичне значення.

Outcome: approved