Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

05 лютого 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] , просить визнати виконавчий напис, вчинений 04.12.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за № 6394, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», заборгованості у розмірі 75249,47 гривень таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1261,20 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. на підставі виконавчого напису № 6394 від 04.12.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61062628, яку позивачем отримано не було. Позивач дізналася про наявність виконавчого провадження тільки вже з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. у виконавчому провадженні № 61062628, та яка була направлена за місцем роботи позивача. Даний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В порушення п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення кредитних зобов`язань не отримувала, чим відповідач позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або надати письмові заперечення. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, на який послалася приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу у виконавчому написі від 21.08.2019року. Ухвалою судді від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судовий розгляд справи на 02 березня 2019 року. Ухвалою судді від 10 лютого 2020 року за заявою позивача в особі представника за довіреністю зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 61062628, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису № 6394, виданого 04.12.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., згідно якого боржник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , стягувач ТОВ Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 39508708, адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41. Ухвалою суду від 02 березня 2020 року судовий розгляд справи було відкладено на 07 квітня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До канцелярії суду надійшла заява представника позивача за довіреністю, в якій він просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Крім того, зазначив, що виписка/рахунок заборгованості надана відповідачем, є неналежним доказом, оскільки належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписка/розрахунок відповідача не відображає безспірну інформацію щодо строку прострочення та періоду, який розмір грошових коштів було надано позивачу, скільки було внесено на погашення заборгованості, за який період утворилася заборгованість. Висновком Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування норм права, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тому, не зрозуміло, яким чином позивач нарахував заборгованість по 11.11.2019 року при тому, що кредитний договір закінчився 17.10.2019 року. Відповідач в судове засідання повторно свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за відсутністю його представника до суду не надав, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надіслав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 07 квітня 2020 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2015 року між ПАТ «БАНК ТРАСТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № R211.001-TEK.0052983, згідно якого ПАТ «БАНК ТРАСТ» надав [PERSON] кредит в сумі 50000 гривень з процентною ставкою 36 % річних строком на 48 місяців. 04 червня 2019 року між ПАТ «БАНК ТРАСТ», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кухарев Володимир Валентинович, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» уклали договір про відступлення (прав вимоги № БТ-ПВ-01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» набуло усі права кредитора за основними договорами, вказаними у Додатку № 1, зокрема, щодо кредитного договору № R211.001-TEK.0052983, укладеного із [PERSON] .. 31 жовтня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» направило [PERSON] претензію про виконання зобов`язання за кредитним договором № R211.001-TEK.0052983 від 06.10.2015 року сплатити до 14 листопада 2019 року заборгованість по кредиту та відсоткам в розмірі 74749,47 гривень та повідомлено в разі невиконання вимог про передачу справи нотаріусу для вчинення виконавчого напису нотаріуса. 11 листопада 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» звернулося до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. До заяви було додано: кредитний договір № R211.001-TEK.0052983 від 06.10.2015 року; копію реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; копію паспорту боржника, копію ідентифікаційного номеру боржника, розрахунок суми заборгованості, копію протоколу відкритих торгів; копію договору № БТ-ПВ-01 про відступлення прав вимоги від 04.06.2019 року; копію додатку до договору № БТ-ПВ-01 про відступлення прав вимоги від 04.06.2019 року; копію виписки з ЄДР щодо ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС»; копію довіреності представника ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». 04 грудня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис № 6394, за яким запропоновано звернути стягнення громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий 17.07.2014 року Славутицьким МС Управління ДМС України в Київській області, яка є боржником за кредитним договором № R211.001-TEK.0052983 від 06.10.2015 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «БАНК ТРАСТ», код ЄДРПОУ 35371070, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 39508708, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41. Строк платежу за кредитним договором № R211.001-TEK.0052983 від 06.10.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості за період з 04.06.2019 року по 11.11.2019 року складає 74749,47 гривень, в тому числі: 40211,94 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; прострочена заборгованість за комісією - 24916,49 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9621,04 гривень. 24 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П., на підставі вказаного виконавчого напису, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 61062628. 24 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. при виконанні вказаного виконавчого напису було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як вбачається із змісту позовної заяви, про наявність вказаного виконавчого напису позивачу стало відомо з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була винесена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. від 24.01.2020 року та направлена по місцю роботи позивача, після чого вона в особі представника звернулася з позовом до суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерствіюстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядку вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17 та Великою Палатою Верховного Суд від 02 липня 201 року у справі № 916/3006/17(провадження № 12-278гс18). В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не отримувала від відповідача про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Крім того, представник позивача в поданій суду заяві зазначив, що виписка/розрахунок відповідача, яка була надана приватному нотаріусу, не відображає безспірну інформацію щодо строку прострочення та періоду, який розмір грошових коштів було надано позивачу, скільки було внесено коштів на погашення заборгованості, за який період утворилася заборгованість. Висновком Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування норм права, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідач нарахував заборгованість по 11.11.2019 року при тому, що кредитний договір закінчився 17.10.2019 року, тому заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Судом встановлено, що в оспорюваному виконавчому написі запропоновано задовольнити вимоги ТОВ ФК «СІТІ ФІНАНС» за період з 04 червня 2019 року по 11 листопада 2019 року на загальну суму заборгованості - 74749,47 гривень, в тому числі: 40211,94 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 24916,49 гривень - прострочена заборгованість за комісією; 9621,04 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Як вбачається із Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 06.10.2015 року № R211.001-TEK.0052983, [PERSON] , підписуючи дану заяву, просила ПАТ Банк «Траст» укласти з нею змішаний договір, який містить елементи: договору банківського рахунку фізичної особи - договору про відкриття поточного рахунку фізичної особи або договору про відкриття поточного рахунку фізичної особи з використанням платіжної картки (в залежності від наявності відмітки в пункті 2.9 цієї Заяви), в рамках якого відкрити їй поточний рахунок або поточний рахунок з використанням платіжної картки (в залежності від наявності відмітки в пункті 2.9 цієї Заяви), номер якого вказаний в п. 2.9 розділу «Інформація про Кредит» цієї Заяви; кредитного договору, в рамках якого їй буде наданий кредит на умовах, які зазначені у цій Заяві про надання кредиту на споживчі цілі. Відповідно до умов про надання кредиту на споживчі цілі: сума кредиту - 50000 гривень (п. 2.2); строк кредитування кредитом - 48 місяців (п. 2.4); процентна ставка за кредитом - 36 % річних (п. 2.5); процентна ставка за кредитом після виконання клієнтом п. 2.6 умов - 16 % річних (п. 2.5.1); щомісячна комісія за супроводження кредиту - 2,79 % (п. 2.6); щомісячна комісія за супроводження кредиту після виконання клієнтом п. 2.6 умов - 2,79 % (п. 2.6.1). Пунктом 2.1 Договору № R211.001-TEK.0052983 визначено, що договір вважається укладеним з дати акцепту кредитором пропозиції (оферти) клієнта, викладеної в заяв. Кредит надається клієнту шляхом зарахування суми кредиту на рахунок в дату відкриття рахунку. З моменту виконання кредитором умов заяви клієнта - по відкриттю рахунка клієнта та акцепту заяви клієнта, договір вважається укладеним, і у клієнта виникає обов`язок сплачувати відповідні проценти по кредиту та інші комісії, пені та плати, які передбачені тарифами РКО. Розрахунок процентів на залишок заборгованості по кредиту здійснюється щомісячно за фактичний строк користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місці і у році. Нарахування процентів починається з першого дня одержання кредиту до попереднього дня строку дії кредиту (% за день, у якому кредит погашений повністю - не нараховуються). Відповідно до п. 6.2 Договору кредитор зобов`язується при акцепті оферти клієнта, викладеної в Заяві, надати клієнту кредит у порядку, який викладений у заяві та умовах. Згідно з п. 3.1.1 Договору, планове погашення заборгованості по кредиту здійснюється сумами платежів, згідно з графіком платежів (сума останнього платежу може відрізнятися за розміром від суми попередніх платежів та від суми, яка вказана в графіку платежів, та в обов`язковому порядку уточнюється клієнтом в Регіональній дирекції кредитора, яка супроводжує даний кредит клієнта). При цьому кожний такий платіж вказується кредитором у графіку платежів та складається з частини основного боргу, процентів, а також щомісячної комісії, яка передбачена договором і пам`яткою. Пунктом 7.1 Договору визначено, що клієнт зобов`язується належним чином здійснювати погашення заборгованості по кредиту та інших належних до сплати платежів відповідно до умов договору шляхом перерахування коштів на рахунок. Усі ризики, які пов`язані зі зміною обставин, з яких клієнт виходив при укладенні договору, клієнт приймає на себе. Зміна таких обставин не може бути підставою зміни умов договору, а також невиконання клієнтом зобов`язань за договором. Клієнт також підтверджує, що особа кредитора не має для нього суттєвого значення. За змістом п. 2.4 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі строк користування кредитом становить 48 місяців. Таким чином, строк користування кредитом сплив 06 жовтня 2019 року. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. В той же час, як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з позивача запропоновано до стягнення заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 04.06.2019 року по 11.11.2019 року, в тому числі прострочена заборгованість за процентами в сумі 9621,04 гривень. Таким чином, відповідач всупереч вимогам ст. 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 06 жовтня 2019 року, з 07 жовтня 2019 року до 11 листопада 2019 року продовжував нараховувати боржнику відсотки та включив їх суму до загальної суми заборгованості. З урахуванням наведеного, загальна суму заборгованості в розмірі 74749,47 гривень для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача, наведеними в позовній заяві про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», не є безспірною з вищенаведених підстав. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на який послався приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. у виконавчому написі від 21 серпня 2019 року. При цьому, не отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про що зазначила позивач в позовній заяві, не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, оскільки п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено направлення такої письмової вимоги іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, зареєстрований в реєстрі за № 6394 від 04.12.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № R211.001-TEK.0052983 від 06.10.2015 року в сумі 74749,47 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що сума заборгованості, яка була запропонована до стягнення у виконавчому написі приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, зареєстрованого в реєстрі за № 6394 від 04.12.2019 року, становить 74749,47 гривень, а не 75249, 47 гривень, як зазначив представник позивача у позовній заяві. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. . За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 840,80 гривень ( 840,80 гривень/2 - за подання позовної заяви +420,40 гривень - за подання заяви про забезпечення позову) . На підставі викладеного,

Outcome: partial