Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

05 вересня 2015 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповів позивачам все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул.Шкільна, 41 в с.Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області; земельна ділянка площею 7, 1919 га, що розташована: Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але нотаріусом їм було відмовлено, у звязку з тим, що на день смерті останнього з ним проживала дружина [PERSON], яка є спадкоємицею на обовязкову частку у спадщині після смерті чоловіка та яка померла 04 жовтня 2015 року. Тому просять визнати за ними по ? частки в порядку спадкування за заповітом право власності на вищезазначене майно. Представник відповідача - Криничанської обєднаної територіальної громади згідно заяви просить розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу без його участі. Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд встановив, що позивачі є спадкоємцями, померлого 05 вересня 2015 року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 649268, виданим 09 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 85, якому належало: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Шкільна, 41, с.Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10 грудня 1998 року, зареєстрованим за №126; земельна ділянка площею 7, 1919 га, що розташована: Криничанська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту серії ДП №098169, виданого 02 березня 2001 року згідно розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації №181-р від 28 березня 2003 року. Вищезгадане спадкове майно [PERSON] заповів позивачам, про що свідчить заповіт від 17 червня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за №953, але у встановленому законом порядку позивачі не можуть успадкувати вказане майно, у звязку з тим, що на день смерті останнього з ним проживала дружина [PERSON], яка є спадкоємицею на обовязкову частку у спадщині після смерті чоловіка. 04 жовтня 2015 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-КИ №649316. Згідно заяви, засвідченої приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області №531/01-16 від 24 жовтня 2017 року у спадкодавця є інша спадкоємка, дружина померлого [PERSON], яка померла 05 жовтня 2017 року. \~У відповідності до ч.1\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),\~\~до\~\~інших\~\~осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Системний аналіз ч.1\~ст.1222 ЦК України\~свідчить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадк одавця і народжені живими після відкриття спадщини. Юридичний зміст ч.1 ст.1268 ЦК України\~ свідчить про те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статтею 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Протокол № 1, стаття 1 «Захист власності» говорить, що «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Ураховуючи вищевикладене, те, що позивачка надала суду належні та допустимі докази у відповідності до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, за відсутністю інших спадкоємців, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів.

Outcome: approved