Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

05 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Центрофінанс звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до договору фінансового кредиту № В1Л000325 від 11 вересня 2015 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 600 гривень під 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, строком до 25.09.2015 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязувалася погашати кредитні кошти. Однак, остання свої договірні зобовязання щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування грошовими коштами не виконувала в повному обсязі, внаслідок чого, станом на 28.09.2015 року у неї виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Центрофінанс в сумі 1004 гривні, що складається з заборгованості по кредиту 600 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 204 гривень, штрафу 200 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача в користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Центрофінанс 1004 гривні за договором фінансового кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача\~не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з договору фінансового кредиту № В1Л000325 від 11 вересня 2015 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 600 гривень під 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами, строком до 25.09.2015 року (а.с.2). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], порушуючи умови кредитного договору, свої зобовязання за договором належним чином не виконала, що стверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості по кредиту, з якого вбачається, що станом на 28.09.2015 року у неї виникла заборгованість перед ТОВ Фінансова Компанія Центрофінанс в сумі 1004 гривні, що складається з заборгованості по кредиту 600 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 204 гривень, штрафу 200 гривень (а.с. 11). У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором 28.09.2015 року, 12.03.2016 року та 18.10.2016 року позивач надсилав відповідачу претензії про необхідність погасити заборгованість по кредитному договору і повернути кредитні кошти, які відповідач отримувала 15.10.2015 року та 22.10.2016 року, проте залишила без виконання (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Центрофінанс заборгованість за договором фінансового кредиту № В1Л000325 від 11 вересня 2015 року в сумі 1004 гривні, що складається з заборгованості по кредиту 600 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 204 гривень, штрафу 200 гривень. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved