Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

05 квітня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 37801 грн. 59 коп., витрати понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів, у розмірі 840 грн. та додатково понесені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн. Позовна заява мотивована тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є [PERSON] було пошкоджено транспортний засіб «Suzuki» д.н. [NUMBER], що належить [PERSON] Демяну Леонідовичу. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яким 22.10.2012 року було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 37801 грн. 59 коп. За витрати аварійного комісара позивач поніс витрати в розмірі 840 грн. На даний час [PERSON] не компенсував Моторному (транспортному) страховому бюро України понесених витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу без участі представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, який проживає у місті Донецьку, що є тимчасово окупованою територією, у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua.,причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.06.2012 року о 20-30 годині [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номер [NUMBER], рухався по вул. Куйбишева зі сторони пр.Матросова у напрямку вул.Соколіной в м.Донецьку, не переконався в безпечності лівого повороту та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди, чим порушив п.10.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.6). Вказані обставини встановлені постановою Куйбишевського районного суду м.Донецька від 19 лютого 2012 року, тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 806 від 17.07.2012 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], на момент даного дослідження складає: 50222 грн. 74 коп. (а.с.15-23). В серпні 2012 року потерпілий [PERSON] звернувся з заявою до МТСБУ про виплату відшкодування. У зв'язку з настанням страхового випадку, позивачем сплачено [PERSON] страхове відшкодування в результаті дорожньо-транспортної пригоди у сумі 37801 грн. 59 коп., що підтверджується наказом про відшкодування шкоди від 19.10.2012 р., платіжним дорученням № 1/1-18043 від 22.10.2012 р. (а.с.36,37). Згідно положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена діяльність Моторного ( транспортного ) страхового бюро України, яке являється гарантом виплати відшкодування потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди особам. Відповідно до п. а ст. 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі У відповідності з вимогами Закону МТСБУ виконало покладений на нього обовязок щодо виплати відшкодування [PERSON] відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу у розмірі 37801 грн. 59 коп.. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов \~до\~власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. МТСБУ проводить регламентні виплати виключно на підставі ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не укладає зі страхувальниками жодних договорів, оскільки виплати відбуваються виключно на підставі закону, а не договору. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.При цьому законодавець не визначає обовязок МТСБУ відмовити у проведенні виплати з підстав недотримання триденного строку на повідомлення МТСБУ про настання страхового випадку. Враховуючи, що позивачем було відшкодовано матеріальну шкоду, яка заподіяна відповідачем, а цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вимоги в частині відшкодування витрат, понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 840 грн., а також відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відомості щодо витрат, понесених позивачем на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 840 грн., а також їх оплати в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно частин 1, 3 ст. 87 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст.87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з фізичною особою-підприємцем [PERSON] 05 березня 2013 р. було укладено контракт на правову допомогу №83 від 05.03.2013 року. За змістом додаткової угоди №33 до контракту про надання правової допомоги №83 від 18.03.2013 року позивачем передано завдання на ведення справи [PERSON], вартість послуг становить 2000грн., однак відомості щодо оплати замовником суми у розмірі 2000 грн. в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що фізична-особа підприємець [PERSON], який надавав правову допомогу, має право на зайняття адвокатською діяльністю або є іншим фахівцем в галузі права, що згідно вказаних норм закону є підставою для стягнення витрат на правову допомогу. Також, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial