Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

05 червня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано 06 червня 2019 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Євробуд Союз» про стягнення суми пені у розмірі 382 866, 75 грн, у зв`язку із несвоєчасною здачею гаражу в експлуатацію, на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». В обґрунтування позову вказано, що 29 грудня 2008 року сторонами укладено договір інвестування у нерухомість № 04/08 ГЖ, відповідно до якого забудовник зобов`язується своїми силами і засобами збудувати, ввести в експлуатацію та передати об`єкт інвестування, а інвестор зобов`язується сплатити грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування - одноповерховий гараж, починаючи з ІІІ кварталу 2009 року по передачу під заселення - IV квартал 2009 року. Оскільки позивач виконав свої зобов`язання щодо оплати вартості будівництва у розмірі 34 965 грн на рахунок ТОВ «Євробуд Союз», а будівництво гаражу не закінчено, спорудження об`єкту не завершено, будь-які звернення позивача до відповідача останнім ігноруються, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 10 червня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду у порядку загального позовного провадження /а. с. 20-21/. 26 червня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до розгляду по суті /а. с. 24/. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому у силу частини восьмої ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі частини першої ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частиною другою ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог виходячи з наступного. У відповідності до частини першої ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 29 грудня 2008 року між сторонами укладено договір інвестування у нерухомість № 04/08 ГЖ /а. с. 7-8/. Згідно з пунктом 1.1 договору, забудовник (відповідач) зобов`язується своїми силами і засобами збудувати до ІІІ кварталу 2009 року, ввести в експлуатацію та передати об`єкт інвестування у IV кварталі 2009 року. Інвестор зобов`язується сплатити грошові кошти за закріплений об`єкт інвестування, який визначений пунктом 1.4. договору, - одноповерховий гараж, загальною площею 21, 00 кв м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з додатком № 2 до договору, поточна вартість однієї вимірної одиниці (1 кв м) складає грошову суму у розмірі 1 665, 00 грн, а кількість вимірних одиниць, що підлягає оплаті, - 21, 00 м кв /а. с. 9/. Позивач виконав свої обов`язки щодо оплати вартості будівництва у розмірі 34 965, 00 грн (1 665, 00 грн х 21 = 34 965, 00 грн, де 1 665, 00 грн - вартість однієї вимірної одиниці, 21 кв м - кількість вимірних одиниць, 34 965, 00 грн - загальна вартість будівництва об`єкту), тобто вніс грошові кошти на рахунок ТОВ «Євробуд Союз» у вказаному розмірі, що підтверджується /а. с. 11/. Разом з тим, станом на день розгляду справи у суді відповідачем, як забудовником, умови договору не виконані, що є підставою для застосування штрафних санкцій передбачених частиною п`ятою ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до пункту 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно з розрахунком, наведеним стороною позивача, розмір пені у зв`язку несвоєчасною здачею гаражу в експлуатацію становить 382 866, 75 грн (1 048, 95 грн, тобто 3 % від загальної суми договору, х 365 днів прострочення). Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини першої, другої ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Умови статті 629 Цивільного кодексу України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з частиною другою ст. 614 Цивільного кодексу України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положення частиною другої ст. 883 Цивільного кодексу України визначає, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача, підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 828, 66 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача і підлягають стягненню в дохід держави, у зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved