Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

05.04.2021 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 10.10.2015 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 869. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем. Сторони припинили шлюбні стосунки з причини відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просила розірвати шлюб. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.05.2021 відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Позивач надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 10.10.2015 року зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складений відповідний актовий запис № 869, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.10.2015. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 19.04.2016. Сторони припинили шлюбні стосунки на початку 2021 року з причини різності характерів та відсутності взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України при розгляді справи суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте,\~положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved