Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

06 червня 2018 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення 26014 грн. 22 коп. заборгованості за кредитним договором від 07.10.2014р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 14 березня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 07.10.2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту Банк) та [PERSON] . (Позичальник) уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карток (далі Генеральна угода), у відповідності умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 7764 грн. 23 коп. строком на 24 місяці у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік (1,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 31.10.2016р. Згідно з 2.1 Генеральної угоди сторонами було обумовлено погашення заборгованості Позичальника в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 388 грн. 52 коп. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат. При цьому, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у разі порушення Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більш ніж на 31 день, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 725 грн. 98 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань зі здійснення щомісячних платежів, передбачених умовами Генеральної угоди. Внаслідок вищевказаного станом на 16.05.2018р. у відповідача перед Банком утворилась заборгованість на загальну суму 25288 грн. 24 коп., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 7764 грн. 23 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5116 грн. 62 коп., заборгованість за пенею 12407 грн. 39 коп. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався\~ своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обгрунтуванням своїх заперечень, в судове засідання не з`явився без поважних причин. На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед Банком у сумі 25288 грн. 24 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 725 грн. 98 коп., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). При цьому, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у разі порушення Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більш ніж на 31 день, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 725 грн. 98 коп. Позивачем у складі заборгованості нараховано та заявлено до стягнення 12407 грн. 39 коп. пені. При цьому, позивачем також одночасно нараховано штраф в розмірі 725 грн. 98 коп. за порушення строків платежів. Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення. Між тим, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Підсумовуючи наведене, позов Банку підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 25288 грн. 24 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Outcome: partial