Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

07.09.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила, з урахуванням уточненої прохальної частини позовної заяви від 10.11.2016 року (а.с.61-62) зняти арешт, накладений на 1/2 належну частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, розташовані за адресою: Харківська область, Первомайський район, с. Булацелівка, вул. Озерна, 55 на підставі постанови державного виконавця третьої особи по справі від 11.04.2016 року. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] є власницею 1/2 частини вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07.06.2016 року, яке набрало законної сили, без виділення конкретних будівель співвласникам домоволодіння. Відповідач по справі є боржником за відповідним виконавчим провадженням, а тому постановами державних виконавців третьої особи по справі від 16.08.2013 року та від 11.04.2016 року на належне [PERSON] майно накладено арешт із забороною його відчуження, який, як дізналася позивач, також стосується належної їй частини вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, що унеможливлює для позивача на даний час реєстрацію її права власності на вказане майно на підставі рішення суду. Підстави для накладення арешту на майно позивача відсутні, тому вона звернулася до суду із відповідною позовною заявою, оскільки третя особа по справі в особі своїх службових осіб самостійно знімати вказаний арешт не погоджується. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце судового засідання двічі повідомлялася належним чином (а.с.48, 57), проте від представника позивача адвоката [PERSON] (а.с.44, 45) надійшла заява від 10.11.2016 року, в якій вона заявлені уточненні позовні вимоги щодо прохальної частини підтримала у повному обсязі та просила слухати справу за її відсутності, згоду на заочний розгляд справи не надавала (а.с.63). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання тричі повідомлявся належним (а.с.50, 53, 55), проте від його представника за довіреністю [PERSON] (а.с.59) надійшла заява від 10.11.2016 року, в якій вона позовні вимоги з урахуванням їх уточнення позивачем визнала у повному обсязі та просила слухати справу без участі свого довірителя та її особисто (а.с.60). Перевіривши у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України вимоги вказаної заяви про визнання позову, суд вважає, що вона відповідає діючому законодавству та не порушує права інших осіб. Третя особа по справі Комінтернівський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області - у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, враховуючи час, необхідний для подання заперечень на уточнені позовні вимоги [PERSON] від 10.11.2016 року (а.с. 54, 66), причини неявки суд не повідомила. Засобами електронної пошти в особі начальника відділу [PERSON] надала суду заперечення від 03.10.2016 року за №142011/08-31, в яких просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, а державний виконавець за вищевказаним виконавчим провадженням [PERSON] діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за відповідним виконавчим документом (а.с.38-41). Враховуючи, що сторони, їх представники та третя особа по справі до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. При вирішенні справи по суті суд виходить з підстав виключної підсудності, передбаченої ч.1 ст.114 ЦПК України щодо місця розгляду справи. При вирішенні справи по суті суд виходить з уточнених позовних вимог позивача, заявлених представником позивача на підставі письмової заяви від 10.11.2016 року, якими попередні вимоги позивач просив суд не розглядати по суті. Справа розглядається у загальному порядку, оскільки позивач та його представник своєї згоди на заочний розгляд справи не надавали. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Рішенням Первомайського міськрайонного суд Харківської області від 07.06.2016 року по справі №632/912/16-ц, провадження 2/632/416/16, яке набрало законної сили 22.06.2016 року за позивачем [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 632487003:00:001:0062, розташованих за адресою: Харківська область, Первомайський район, с. Булацелівка, вул. Озерна, 55 (а.с.16-17). Відповідач набув право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку в цілому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 15.10.2013 року, укладеного між відповідачем та [PERSON], посвідченому приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим номером 2920 та зареєстрованому у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексними номерами 10907882 та 10908173 від 15.10.2013 року (а.с.8-15). На вказаний обєкт нерухомого майна, який належить позивачу та відповідачу, на підставі постанови державного виконавця як службової особи третьої особи по справі про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 16.08.2013 року у виконавчому провадженні №39321089, індексний номер реєстрації 13622365 від 06.06.2014 року та постанови державного виконавця як службової особи третьої особи по справі про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 11.04.2016 року у виконавчому провадженні №50826720, індексний номер реєстрації 29226104 від 13.04.2016 року на вказане нерухоме майно відповідача був накладений арешт та оголошена заборона їх відчуження, що підтверджується інформаційною довідкою №63207700 від 11.07.2016 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, наданих позивачем по справі (а.с.18-22). Таким чином, на час розгляду справи відсутні обєктивні підстави для продовження арешту нерухомого майна в частині, що належить позивачу, оскільки вона не є учасником виконавчого провадження про стягнення коштів з відповідача та не повинна відповідати за його невиконаними зобовязаннями власним майно. При цьому порушення порядку накладення арешту на майно відповідача [PERSON] у судовому засіданні встановлено не було, дії державного виконавця відповідали вимогам закону України «Про виконавче провадження». При вирішенні справи суд зазначає, що доводи позивача щодо конкретних норм Закону України «Про виконавче провадження», на які вона посилається, втратили чинність з 05.10.2016 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який 05.10.2016 року набув законної сили, а тому при вирішенні справи суд застосовує норми нині діючого закону. Крім цього суду не були надані докази про те, що позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на вказане майно (довідка нотаріуса або державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційної дії), а тому відповідно до норм ст.60 ЦПК України встановлювати вказаний факт у даному судовому процесі суд не має можливості через відсутність відповідних доказів. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.1 та абзацу 1 ч.2 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Окремо суд зазначає, що відповідний державний виконавець третьої особи не повинен знімати арешт з частини майна боржника власною постановою, оскільки такі дії виконавця не передбачені ч.4 ст.59 закону України «Про виконавче провадження». Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved