Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

05.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аннесі» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу у розмірі 2091,02 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 11.05.2017 року о 18 год. 40 хв. в м. Києві по пр-ту Перемоги, 79 сталося ДТП за участю автомобілів «Рено», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів та нанесення матеріальних збитків. Вина [PERSON] встановлена постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26.07.2017 року у справі № 759/10820/17, згідно з якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ СК «ГАЛИЦЬКА» згідно з Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АК/5218202 від 21.10.2016року. ПрАТ СК «ГАЛИЦЬКА» виплатило на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування у розмірі 2091,02 грн. 20.12.2019 між ПрАТ СК «ГАЛИЦЬКА» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АННЕСІ» набуло право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 2091,02 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 8644,50 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.05.2017 року о 18 год. 40 хв. в м. Києві по пр-ту Перемоги, 79 сталося ДТП за участю автомобілів «Рено», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів та нанесення матеріальних збитків. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 26.07.2017 року у справі № 759/10820/17, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с. 23). Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ СК «ГАЛИЦЬКА» згідно з Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АК/5218202 від 21.10.2016 року (а.с. 19). Потерпіла особа, власник транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 21.11.2017 року звернулась до ПрАТ СК «ГАЛИЦЬКА» із заявою про відшкодування збитків (а.с. 24). Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 49/09/17 від 29.09.2017 року, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER] становить 3709,23 грн. (а.с. 26-31). На підставі Страхового акту № ГСК 000006350-01М та Розрахунку суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу сума страхового відшкодування, склала 2091,02 грн. ПрАТ СК «ГАЛИЦЬКА» виплатило на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 2091,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11677 від 04.07.2018 року (а.с. 34). Отже, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ CК «ГАЛИЦЬКА» склав 2091,02 грн. 20.12.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Галицька» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АННЕСІ» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «АННЕСІ» набуло право вимоги до боржників на підставі документів, що підтверджують таке право відповідно до Первинного договору. Перехід права вимоги до фактора, ТОВ «ФК «АННЕСІ», заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами Реєстру боржників. Згідно з додатком № 1 до договору факторингу № 20.12.2019-Ф/1 від 20.12.2019 - реєстру боржників № 1 від 20.12.2019 , серед боржників, право вимоги до яких перейшло до ТОВ «ФК «АННЕСІ» - [PERSON] заборгованість у розмірі 2091,02 грн. З метою досудового врегулювання спору 20.12.2019 року відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та претензію про відшкодування збитків (а.с. 37-39). У зв`язку з тим, що відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Згідно з ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.38.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, на підставі договору факторингу до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АННЕСІ» перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення страхового відшкодування. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8644,50 грн. слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2019 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови адвоката Самойленко П.М. було укладено договір № 2 про надання правової допомоги. Згідно з додатковою угодою № 3 Актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 2 від 20.12.2019 року вартість послуг становить 8 644,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Згідно з додатковою угодою № 3 від 11.12.2020 року серед витрат на правову допомогу, які поніс позивач, вказано: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції; підготовка позовної заяви для подачі до суду; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подання позову до суду; підготовка заяв, клопотання до суду; представництво інтересів позивача у суді. Виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8644,50 грн., що документально підтверджено матеріалами справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved