Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

07.0.2015 р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» /далі [PERSON]/ звернулося до суду з позовом до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 426187, 83 грн. та судових витрат. В обґрунтування вказує, що згідно умов кредитного договору від 06.05.2008 р. /далі Договір/ ПАТ «Сведбанк», правонаступником за договором купівлі-продажу прав вимоги є [PERSON], надав [PERSON] кредит на строк до 06.05.2023 року в сумі 22032,000 Доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12.50% річних за користування кредитом згідно графіку погашення. На забезпечення виконання зобовязання 06.05.2008 р. з [PERSON] було укладено договор поруки, згідно яких поручитель відповідає перед [PERSON] за виконання своїх зобовязань [PERSON] Відповідно до ст.ст.625,553-554, 1054 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником. Відповідно до п.3.1.-3.2. [PERSON] [PERSON] зобовязана щомісячно сплачувати згідно графіку кредит частками та проценти. За період неповернення кредитних коштів поручитель зобовязані сплачувати платежі на погашення кредиту, відсотки та штрафні санкції згідно п.4-7 [PERSON] поруки. Заборгованість станом на 28.07.2015 р. становить 426187,83 грн. по курсу НБУ, в тому числі: заборгованість за кредитом 383534,17 грн., заборгованість по відсоткам 42653,66 грн. Оскільки відповідач та третя особа не виконують вчасно свої зобовязання по [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з вимогами стосовно виконання договору, які залишені божником та поручителями без реагування, у звязку з чим відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України [PERSON] має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач [PERSON] направив до суду клопотання про розгляд справи в відсутності представника. Представник відповідача [PERSON] направив до суду письмові заперечення, з клопотанням про розгляд справи в свою відсутність. Вказує, що 24.07.2009 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0321/0508/45-025, згідно умов якого було збільшено процентну ставку до 14,59 % за період користування кредитом. Вказані зміни, що мають наслідком збільшення обсягу фінансових зобов'язань, не були узгоджені з поручителем [PERSON] Згідно ст.559 ч.1 ЦК України порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання позичальником своїх зобов'язань, і тягне за собою припинення поруки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу). За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням, забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком, і тягне за собою припинення поруки. Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року (справа №6-172цс12) та від 25 вересня 2013 року (справа №6- 97цс13) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Крім того, з огляду на положення статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 03 лютого 2016 року (справа №6-1599цс15) і відповідно до положень ст.214, 360-7 ЦПК Україну він також має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору від 06 травня 2008 року, ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», надав [PERSON] грошові кошти у кредит, а позичальник [PERSON] зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни передбачені кредитним договором. Згідно з п.1.3 вищевказаного кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. У пункті 1 договору поруки № 0321/0508/45-025-Р-1 від 06.05.2008 року укладеного між ВАТ «Сведбанк» (Кредитор), відповідачем [PERSON] (Поручитель) а.с.20-21, визначено, що Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Кредитором [PERSON] у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, у сумі 22032 дол. США, строком до 06 травня 2023 року, з процентною ставкою 12,50% річних за їх використання. Відповідно до п.2 вказаного договору поруки, Поручитель несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед банком за виконання [PERSON] умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно з п.3 зазначеного договору поруки, відповідальність Поручителя договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з основним зобов'язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов'язанням^ Положеннями п.11 вказаного договору сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитись від прийнятих на себе зобов'язань за цим договором або зміни його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до Основного зобов'язання, крім змін наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя за цим договором, погоджується між [PERSON] та [PERSON] самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни. Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № І до кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, укладеного 24 липня 2009 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та позичальником [PERSON] а.с.15-17, сторони дійшли згоди викласти п.1.3 кредитного договору у наступній редакції: «позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі: 12,5 % річних за період від дати укладення цього договору по 24.07.2009 року включно; 7 % річних за період користування кредитом з 25.07.2009 року по 09.07.2010 року; 10 % річних за період користування кредитом з 10.07.2010 року по 09.07.2011 року; 14,59 % річних за період користування кредитом з 10.07.2011 року по 06.05.2023 року. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладенні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому у п. 8.4 цього договору. Згідно з п.2 договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року/ абзац 1 пункту 3.1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції починаючи з 10.08.2011 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 290,02 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Натомість, початкова редакція п.3.1.1 кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року передбачала наступне: починаючи з 10.06.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 271,55 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Аналіз зазначених пунктів договору дає підстави для висновку, що збільшення відсоткової ставки до 14,59 % за період користування кредитом з 10.07.2011 року по 06.05.2023 року призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя [PERSON] за договором поруки від 06.05.2008 року. Разом з тим, відомостей про те, що відповідачем як поручителем була надана згода на внесення вказаних змін і доповнень до кредитного договору № 0321/0508/45-025 від 06 травня 2008 року, матеріали справи не містять, тобто питання щодо збільшення відсоткової ставки до 14,59 % за період користування кредитом з 10.07.2011 року по 06.05.2023 року з поручителем відповідачем не узгоджувалось, у зв'язку з цим згідно ст.559 ч.1 ЦК України порука припиняється що не дає [PERSON] підстав для покладення на відповідача відповідальності за невиконання позичальником своїх зобов'язань, і тягне за собою відмову в позові. На підставі ст.ст. 553-554, 559, 1049-1050 ЦК України,

Outcome: dismissed