overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

05.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають у шлюбних відносинах, від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Добровільно сторони не дійшли згоди про участь позивача в утриманні дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані займатися вихованням і матеріальним забезпеченням своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. Суд, визначаючи розмір аліментів, приймає до уваги те, що відповідач працездатний, не є інвалідом, фізично здоровий. Дитина також фізично здорова, її утримання не потребує значних додаткових матеріальних витрат, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

05.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність на попередньому судовому засіданні, та про те, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Із позову вбачається, що позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі з 10.01.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає, на даний час позивачка ні де не працює та займається вихованням дитини. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про те, що проти уточненого позову не заперечує та просить справу слухати за його відсутності на попередньому судовому засіданні. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи - копією свідоцтва про народження дітей (а.с. 7,8), копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). У відповідності зі ст. 75 Сімейного кодексу України дружина й чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У відповідності зі ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якої проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

05.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «Компанія Укрфінанс» про визнання трудового договору припиненим. У своїй заяві позивач посилається на те, що 10.02.2010р. рішенням №1 засновника ТОВ «Компанія Укрфінанс» її призначено на посаду директора зазначеної вище компанії, відповідача по справі. 01.04.2010 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Компанія Укрфінанс» [PERSON] переведено на посаду генерального директора зазначеного підприємства. ЇЇ звернення до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням з 11.11.2013р., залишено без задоволення, у зв'язку з неможливістю проведення загальних зборів засновників підприємства. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно рішення №1 засновника ТОВ «Компанія Укрфінанс» від 10.02.2010р. - [PERSON] призначено директором ТОВ «Компанія Укрфінанс». Відповідно до протоколу №5 загальних зборів учасників ТОВ «Компанія Укрфінанс» до складу учасників зазначеної компанії вступили [PERSON] та [PERSON] та змінено назву посади з «директор» на «генеральний директор». 28.10.2013р. загальним зборам ТОВ «Компанія Укрфінанс» надійшла заява [PERSON] про звільнення її з посади генерального директора з 11.11.2013р. за власним бажанням. 08.11.2013р. до ТОВ «Компанія Укрфінанс» надійшло запрошення про прохання з'явитися [PERSON] до зазначеної вище компанії 11.11.2013р. для проведення загальних зборів у зв'язку зі звільненням генерального директора [PERSON] 13.12.2013р. до ТОВ «Компанія Укрфінанс» надійшов повторний лист із запрошенням [PERSON] на загальні збори, які відбудуться 30.12.2013р. о 09.00 год. у зв'язку з неявкою засновника [PERSON], загальні збори відповідача неодноразово не відбулися. До цього часу рішення загальних зборів учасників відповідача про звільнення позивача не прийняте, іншої особи на цю посаду не обрано, позивачем її заява не відкликана. Відповідно до ст. 38 КЗпПУ - працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно до ст. 99 ЦК України - загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орна та встановлюють його компетенцію і склад. члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання свої обов'язків. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд визнає достовірним той факт, що трудові відносини позивача з ТОВ «Компанія Укрфінанс» є припиненими, оскільки оформлення цього відповідно до вимог трудового законодавства для позивача на даний час є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

05.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення на неї аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з її навчанням, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Позов обґрунтовано тим, що відповідач являється їй батьком, який за рішенням суду сплачував на неї аліменти до досягнення повноліття. З 01.09.2013 року її зараховано було на ІІ курс денної форми навчання факультету за спеціальністю швейне виробництво «Дніпропетровського коледжу технологій та дизайну», що підтверджується довідкою з місця навчання. У зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, так як не має можливості працевлаштуватися, а тому вважає, що її батько в змозі надавати таку матеріальну допомогу. У своїй письмовій заяві позивачка просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує свій позов. Відповідач будучи повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з'явився, про що суд вважає необхідним на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення, так як позивачка надала свою згоду. До цього, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки, яка скористалася своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин справи. Доведено, що позивачка є дочкою відповідача, про що свідчить копія свідоцтва про народження. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, а також самі діти, які продовжують навчання. Пунктом 2 статтею 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суду надано достатньо доказів того, що повнолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з тим, що навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський коледж технологій та дизайну», про що свідчить відповідна довідка. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідач в судове засідання не з'явився, позовні вимоги та обставини справи не спростував, не надав відомостей про наявність на його утриманні інших осіб або утриманців, або свій стан свого здоров'я, що ускладнювало б утримувати повнолітню дитину у зв'язку з її навчанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

05.02.2014 року [PERSON] та 14.03.2014 року представника [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду Карлівського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя . Дані заяви не розглядалися оскільки дану справу було направлено для розгляду спочатку в апеляційний суд Полтавської області , а потім до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ . Окрім даних заяв до суду 28.02.2014 року надійшла заява про відвід судді Жмурка П.Я. по справі . В заяві вони посилаються на те , що даним суддею було позитивно вирішено провадження на користь [PERSON] а тому є сумніви в його не упередженості . . Згідно ст. 20 ЦПК України «Підстави для відводу», суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу ) якщо : п. 3 він є … , близьким родичем. Для того , щоб в подальшому не допустити порушення , яке можна кваліфікувати як справу , що розглянута неповноважним суддею, що є підставою для скасування рішення в апеляційному порядку , ст. 311 ч.1 ЦПК України та позбавити виникнення підстав для звернень про порушення питання про дисциплінарну відповідальність судді , вважаю за необхідне задоволити заяву про відвід судді на підставі п.3 ст. 20 ЦПК України . З урахуванням даних обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

05.02.2014 року винесено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги задоволені у повному обсязі. В установочній і резолютивній частині рішення суду припущена описка, замість за позовом ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вказано за позовом ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути з [PERSON] вказано стягнути з [PERSON]. Відповідно до вимог ч.1 ст.219 ЦПК України суд постановляє ухвалу про виправлення помилки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

05.02.2014 року відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 01.10.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, шлюб був розірваний, на даний час проживають окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн. щомісяця, до повноліття доньки. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він не працює, має мінливий, нерегулярний дохід. Не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісяця. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записом в свідоцтві про народження дитини. Сторони не оспорюють факт проживання дитини разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою № 151 від 29.01.2014 року, виданою ПП «Базис». Відповідачем не оспорений факт ненадання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Тому, відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Суд враховує матеріальне становище сторін, те, що відповідач не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, однак являється особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, що підтверджується зібраними доказами та відповідачем не спростовано, тому, відповідно до положень ст. 184 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про визначення розміру аліментів на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно. Доказів в підтвердження можливості надання відповідачем допомоги на утримання доньки в заявленому розмірі позивачкою не надано. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

05.02.2014 року в провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вказаного позову було зазначено, що 12.09.2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Як було зазначено, між сторонами спільне життя не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя, подальше збереження сім'ї вважає неможливим, тому звернулась до суду з даним позовом. Також вказала, що між сторонами досягнута згода, щодо того, що їх син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем. В судове засідання позивач з'явилась, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 12.09.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 239, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 4). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] ( а.с. 6). Як вказано у позові, між сторонами досягнута згода, з приводу того, що їх син залишиться проживати разом з позивачем. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами спільне життя не склалось, у зв'язку з різними поглядами на життя, подальше збереження сім'ї між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. За таких обставин, оскільки сім'я носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

05.02.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 02.06.2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися і були припинені в травні-червні 2013 року. Причиною розпаду сім»ї стали різні характери, різні погляди на життя, в результаті чого виникали часті сварки. В своїх позовних вимогах позивачка просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Спір про поділ спільного майна та місце проживання дітей відсутні. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Згідно вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 02.06.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 33 (а.с.6). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

05.02.2014 року заявниця звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт належності їй правовстанавлюючого документу -державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ДН №148540 виданого Криволуцькою сільською радою 26.10.1995 року на земельну ділянку площею 1749 кв.м., розташовану по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель; Заявник до судового засідання не з*явилась але подала до суду заяву в якій наполягала на своїх вимогах та просила справу розглянути за її відсутністю. В судовому засіданні представник заявника наполягав на вимогах з підстав викладених у заяві , просив суд заяву задовольнити та судові пояснив, що оскільки в державному акті на право приватної власноті на землю виданого [PERSON] зазначено помилково її ім*я [PERSON] замість [PERSON] вона не може розпорядитись своєю власністю. Представники заінтересованих осіб будучі належним чином повідомлені про час та місце судового засідання в судове засідання не з*явились, але подали заяви в яких просили справу розглянути за їх відсутністю та не заперечували в задоволенні вимог заявниці. Судом при дослідженні інших доказів встановлено: Заявниця не може розпоряджатись своїм майном , оскільки в державному акті на право приватної власноті на землю виданого їй зазначено помилково її ім*я [PERSON] замість [PERSON] ( а.с.5, 11), при цьому їй належить на праві приватної власності житловий будинок розташований по [ADDRESS] ( 3-4,6-10). Отже вбачається, що в державному акті на право приватної власноті на землю виданого [PERSON] дійсно зазначено помилково її ім*я [PERSON] замість [PERSON] . Заявник дійсно , крім звернення до суду не може встановити факту належності їй зазначеного документу, оскільки інший порядок не передбачений діючим законодавством. Таким чином, суд, оцінюючі пояснення представника заявниці та досліджені в судовому засіданні письмові докази , вважає , встановленим факт належності [PERSON] зазначеного правовстанавлюючого документу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

05.02.2014 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1972 року, поживали однією сім'єю, вели спільне господарство та використовували спільний сімейний бюджет. Посилаючись на те, що дохід чоловіка до смерті перевищував її дохід та жила вона за рахунок коштів чоловіка, на день його смерті вона не працювала, просила встановити факт перебування на утриманні [PERSON] для того, щоб перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Заявниця в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву визнала, не заперечувала проти її задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Заявниця з 07 червня 1972 року є дружиною [PERSON] який помер [INFO] року, про що свідчать свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] На момент його смерті заявниця не працювала, її пенсія за період з січня 2013 року по грудень 2012 року складає 11383,00 грн., про що свідчить довідка Управління Пенсійного Фонду в місті Шахтарську Донецької області № 386 від 03.02.2014 року, пенсія [PERSON] за період з січня 2013 року по грудень 2012 року складала 53 729,01 грн., про що свідчить довідка № 395/08 від 03.02.2014 року, тобто дохід померлого чоловіка перевищував дохід заявниці в 5 разів. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (далі Закон) члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до ст. 37 Закону, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25 травня 1998 року при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. Встановлення факту знаходження на утриманні, про яке просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає останній право перейти на пенсію померлого чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. За таких підстав, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved