Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

06.12.2017 р. позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 листопада 2013 року [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 2200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. Відповідач порушив умови Договору в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 05 листопада 2017 року становить 64457 грн. 60 коп. Ухвалою суду від 20.12.2017 року по даній справі відкрито провадження та на 22.01.2018 року призначено підготовче судове засідання, в яке відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду не з'явився, відзив на позов до суду не подав. Ухвалою суду від 22.01.2018 року закрито підготовче провадження у справі та на 05.02.2018 року справу призначено до розгляду. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відстуності, позивач проти винесення заочного рішення не заперечує, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 13 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 2200 гривень зі сплатою 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з можливістю зменшення або збільшення кредитного ліміту. Умовами даного договору передбачено написання заяви позичальником; роз'яснення позичальнику умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Згідно розрахунку заборгованості станом на 05 листопада 2017 року заборгованість за кредитом становить 64457 гривень 60 коп. (2199 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом, 54412 грн. 80 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4300 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 3045 грн. 60 коп. гривень - відсоткова складова штрафу, 500 гривень - фіксована частина штрафу). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання, вчасно не розрахувався, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1600 гривень, підтверджені платіжним дорученням, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved