Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

04 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом посилаючись, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] , спадщину після якого, що складається з земельної ділянки розміром 0,29 га, з яких 0,11 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,18 га - для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] фактом спільного проживання прийняла дружина померлого [PERSON] , яка померла [INFO] . Він є її єдиним спадкоємцем за законом та звернувся до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але 27 травня 2021 року отримав відмову, в зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] не зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,11 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,18 га, надану для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник за угодою адвокат Пінчук Ю.В. надала суду заяву, де просила розглянути справу у її та позивача відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач Піщанська сільська об`єднана територіальна громада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направили, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 16 липня 2007 року Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 20. Відкрилася спадщина. Спадщину після [PERSON] прийняла за заповітом [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав та померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 22.10.2019 Виконавчим комітетом Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 27. Відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за законом, але 27 травня 2021 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Гуртовою О.С. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що право власності на вказану земельну ділянку не було зареєстроване спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиною Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 4106 [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині) належить земельна ділянка розміром 0,29 га, з яких: 0, 11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,18 га для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] . Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При таких встановлених обставинах суд приходить до висновку, що оскільки, вказана земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] , то і спадкоємець [PERSON] набуває на неї право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved