Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

05.03.2019 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], з таким обгрунтуванням. 12.11.2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Нижньостуденівської сільської ради за актовим записом № 4. У сторін від шлюбу народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач покинув сім'ю відразу після одруження і виїхав на постійне місце проживання за межі Міжгірського району. З цього часу сторони спільно не проживають та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Позивачка покликається на вимоги ст.ст.110-113 СК України та просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка на розгляд справи не з'явилася, подавши суду заяву в якій просить заявлений нею позов задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу. Справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача - адвокат Керита М.В. 18.03.2019 року подала суду заяву про визнання позову відповідачем. В заяві зазначено, що сторона відповідача позов [PERSON] визнає в повному обсязі, просить даний позов розглянути без участі відповідача та його представника. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12.11.2009 року у виконкомі Нижньостуденівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 4. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON]. Сторони спільно у шлюбі не проживають, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім'ї не підтримують. Згідно довідки Нижньостуденівської с/ради Міжгірського району від 13.03.2019 р. № 71, відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], а фактично проживає у [ADDRESS]. Позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Неповнолітня дитина сторін проживає із позивачкою. На підставі судового наказу виданого Міжгірським районним судом 04.03.2019 р., справа № 302/286/19, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Спору про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу, між сторонами не має. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Судових витрат до стягнення чи повернення позивачкою не заявлено.

Outcome: approved