Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

07.09.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номеру від 09.09.2013 року у сумі 43373,19 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 1938,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 34993,11 грн., заборгованості за пенею та комісією у сумі 3900,00 грн., а також штрафів за неналежне виконання своїх зобов'язань у сумі 2541,58 грн.: з них 500,00 - фіксована частина, 2041,58 грн. - процентна складова. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 09.09.2013 року відповідач стала клієнтом позивача, отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням договору відповідач відповідно до п. 2.1.1.2.4 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», затверджених наказом позивача № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами по справі Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у своїй заяві. Позивач вважає, що за своєю правовою природою вказаний договір між сторонами є договором приєднання відповідача до послуг, які надаються позивачем. ПАТ КБ «Приватбанк» кредит відповідачу надав у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обов'язки по договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла вищевказана заборгованість, яку позивач бажає стягнути згідно з поданою позовною заявою. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав суду заяву від 07.09.2017 року зі своєю довіреністю, відповідно до якої надав згоду на заочний розгляд справи та слухання справи без присутності представника позивача.(а.с.34,39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час, день та місце проведення судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила. (а.с.45,48). Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, необхідна для винесення заочного рішення повторність неприбуття відповідача у судове засідання відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України судом встановлена. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 09.09.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON], ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до вказаних Умов та Правил, отримав у позивача кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника-відповідача по справі (а.с.7), витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8), які обидві були надані відповідачу по справі для ознайомлення, а також «Умовами та правилами надання банківських послуг», які затверджені наказом голови правління позивача від 06.03.2010 року за № СП-2010-256 (далі - Умови та правила) (а.с.9-32) та тарифами банку, копія яких або витяг з яких до матеріалів справи представником позивача не долучені, а є лише посилання на адресу таких тарифів в мережі інтернет. З Умовами та Правилами та Тарифами банку позичальник відповідно до взятих на себе обов`язків повинна була (за бажанням) ознайомитися самостійно через мережу інтернет. Умови укладеного кредитного договору між сторонами від 09.09.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» виконав та надав відповідачу [PERSON] кредит. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за отриманим кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач умови кредитного договору виконувала не належним чином, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року допустила заборгованість перед позивачем у сумі 43373,19 грн., яка складається: - 1938,50 грн. - заборгованість за кредитом; - 34993,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2041,58 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок штрафів проведено відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил, які відповідач прийняв, отримавши кошти від позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання. В той же час вимоги позивача щодо стягнення штрафів суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи, штраф (фіксована частина та процентна складова) і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу (фіксована частина та процентна складова) та пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня, яка зазначена в позові як заборгованість за пенею та комісією. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003 цс15, яку суд вважає за необхідне застосувати відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500,00 грн. (фіксована частина) та 2041,58 грн. (процентна складова) відсутні. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими частково без урахування нарахованих штрафів, в цій частині не суперечать закону та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати, в даному випадку у розмірі судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial