Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

05 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 29 січня 2011 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин близько двох років тому. В сімї [PERSON] у 2013 році народилася донька, проживає при матері. На переконання позивача шлюб існує формально, збереження сім'ї вважає неможливим, і на примирення не згоден. Спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній, на її утримання у добровільному порядку надає матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання не прибув, згідно поданої заяви просив справу розглянути за його відсутності за участю представника [PERSON], позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні /ас.20/. Представник позивача підтримала позов з наведених у ньому підстав. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та суду пояснила, що подружжя майже з народження доньки проживає окремо, тому підстав для примирення не вбачає. Претензій матеріального характеру до позивача не має. Дошлюбне прізвище поновлювати не бажає. Підтвердила про відсутність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис за №89; в сімї 17 січня 2013 року народилася донька [PERSON] /копії ас.7-8/. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що подружжя певний час проживає окремо і шлюб існує формально, на примирення не згодні, місце проживання неповнолітньої дитини та її утримання визначено добровільно. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21,24, 56, 110 112, 115 Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Враховуючи, що відповідач змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу не бажає його відновлювати, відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу, суд залишає [PERSON] прізвище «Чичуга». У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь \~позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви \~в \~розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved