Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

05.02.2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до 1301 Головного військового представництва Міністерства Оборони України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що з 04.12.2012 року він працював у відповідача на посаді помічника провідного інженера, згідно строкового трудового договору. 25.11.2013 року позивач був повідомлений про те, що його посада скорочується, однак, 30.12.2013 року без дотримання передбаченого законом двомісячного строку був незаконно звільнений з посади, що спричинило йому певні моральні страждання та позбавило роботи. У ході розгляду справи ухвалою суду за клопотанням позивача про заміну неналежного відповідача 1301 Головне військове представництво Міністерства Оборони України замінено на належного відповідача Міністерство Оборони України. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Представник відповідача Міністерства Оборони України та третьої особи 1301 Головного військового представництва Міністерства Оборони України позов не визнали та просили залишити його без задоволення. Заслухав сторони, дослідивши матеріали справи та додані документи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 04.12.2012 року між позивачем та 1301 Головним військовим представництвом Міністерства Оборони України (далі 1301 ГВП МО України) було укладено строковий трудовий договір, а саме за п. 7.1 договір діє з 04 грудня 2012 року і до часу настання певної події - укомплектування військової посади помічника провідного інженера військовослужбовцем та згідно наказу № 311 від 04.12.2012 року [PERSON] був прийнятий на роботу в 1301 ГВП МО України на посаду помічника провідного інженера. Судом також встановлено, що листом від 22.11.2013 року за вих. № 941, з яким [PERSON] був ознайомлений 25.11.2013 року, останнього повідомили, що відповідно до п. 6.4.1 та Директиви Міністерства оборони України від 22.10.2013 року за № Д-322/1/8дск посада помічника провідного інженера з 31.12.2013 року скорочується, а тому він буде звільнений з 30.12.2013 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом № 370 від 30.12.2013 року [PERSON] було звільнено з роботи з 30.12.2013 року у зв'язку зі скороченням штатів та в той же день видано трудову книжку, про що позивач особисто розписався в книзі обліку трудових книжок. Згода трудового колективу на звільнення [PERSON] була отримана пізніше. Що стосується наявності інших посад на 1301 ГВП, то на час скорочення посади позивача в представництві була вакантною лише одна посада економіста, яку позивач за своїм фахом займати не міг. Не погодившись зі звільненням [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, направивши її через поштове відділення 29 січня 2014 року, тобто в передбачений законом термін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями ст. 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а обставини, які повинні враховуватися в разі вирішення питання про залишення на роботі працівника при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, передбачені частинами 2 та 3 вказаної статті. Згідно вимог ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами трудових спорів» - розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі. Судом також встановлено, що за своїм призначенням 1301 ГВП є установою Міністерства Оборони України. Штатна чисельність 1301 ГВП визначається виключно Міністерством Оборони України та Генеральним штабом Збройних Сил України, тому вносити які-небудь зміни штатної чисельності керівництво 1301 ГВП самостійно не має право. Згідно витягу зі штату № 31/009 «Військові представництва Міністерства Оборони України», затвердженого начальником Генерального штабу збройних Сил України 05.04.2002 року зі змінами у представництва передбачені штатні посади військовослужбовців та службовців мирного та воєнного часу. Посади мирного часу комплектуються як військовослужбовцями так і цивільними особами, які можуть назначатися на військові посади відповідно до наказу МО України № 345 від 14.10.2002 року «Про затвердження Тимчасового переліку посад офіцерського складу, які в мирний час можуть заміщатися цивільними особами (на умовах строкового трудового договору)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2002 р. за №857/7145. У відповідності з вище вказаними вимогами [PERSON], який є цивільною особою (військовий пенсіонер), і був прийнятий на вакантну посаду військовослужбовця «помічник провідного інженера» з 04.12.2012 року до укомплектування вказаної посади військовослужбовцем. Про вказані умови [PERSON] був повідомлений особисто і дав згоду, про що свідчить його заява. Як вбачається з наданих суду документів, інформація про скорочення посад у 1301 ГВП була отримана менш як за 2 місяця до дати скорочення посад. Так, листом начальника Управління військових представництв Міністерства Оборони України від 29.10.2013р. за № 259/3274, який було отримано в 1301 ГВП за вх. № 2974 від 11.11.2013 року, було повідомлено про скорочення 12 посад військовослужбовців за штатом мирного часу, одну з яких і займав позивач [PERSON] Саме скорочення вказаних посад передбачалось спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 22.10.2013 року № Д-322/1/8дск, яка повинна була вступити в силу з 31.12.2013 року. Директива є на даний час законною, ніким не відмінена та не оскаржена в передбаченому законом порядку. Крім того, вимог про визнання вказаної директиви незаконною чи такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства позивач не заявляє. Крім того, витяг зі штату за № 259/3460 від 15.11.2013 року надійшов до 1301 ГВП 02.12.2013 року за вх. 3180 згідно якого посада військовослужбовця «помічник провідного інженера (ВОС-4612003)» на якій знаходився позивач виводиться із штату мирного часу, тобто скорочується. Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд вважає, що при звільненні позивача дійсно було порушено процедуру, передбачену ст. 49-2 КЗпП України, а саме не попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, чим порушено його законні права та інтереси. Відповідно до указаних норм та роз,яснень, що також містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року, з наступними змінами, - При недодержані строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював. Оскільки, судом не встановлені інші підстави поновлення позивача на роботі, то суд вважає, що порушені права позивача мають бути поновлені шляхом зміни дати його звільнення та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2013 року по 25.01.2014 року.

Outcome: partial