Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

05.09.2018 [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності на вказану домоволодіння набуте на підставі договору купівлі продажу від 17.09.2014, що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] У цьому будинку зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON]. Зазначає, що відповідач жодного дня не проживав по місцю реєстрації, а з моменту одруження з 2012 року проживає у будинку дружини. До житла не навідується, не несе жодних витрат по утриманню його будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у будинку відсутні будь які його особисті речі, одяг, документи, втратив будь який зв»язок із спірним житлом. Між тим, прописка [PERSON] у житловому будинку обмежує права позивача як власника, вона не може розпоряджатися нерухомістю, а тому не бажає, щоб відповідач був зареєстрований чи проживав в належному їй будинку. Просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області. Позовні вимоги представником позивача підтримано в судовому засіданні. Не заперечує щодо прийняття заочного рішення. Додатково пояснив, що [PERSON] у вказаному будинку не проживає більше трьох років, ним не цікавляться, не сплачує комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Відповідач до суду не з»явився, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та дату судового засідання шляхом оголошення на сайті суду (а.с.32) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, є власником житлового будинку №129 по вул. Заставська в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26911753 від 17.09.2014 (а.с.6) на підставі договору купівлі\~ продажу\~від 17.09.2014,\~що посвідчений\~приватним нотаріусом\~Городоцького районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~[PERSON],\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№756\~(а.с.7-8) Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.03.2015 №35719235 вбачається, що позивачу також належить земельна ділянка, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: с. Завидовичі, вул. Заставська, 129 Городоцького р-ну Львівської обл., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4620983600:15:002:0063 (а.с.11) Актом обстеження\~фактичного проживання\~[PERSON]\~№39\~від 25.06.2018,\~комісії Великолюбінської\~селищної ради\~(а.с.12)\~встановлено,\~що у\~будинку №129\~по вул.\~Заставська в\~с.\~Завидовичі Городоцького\~району Львівської\~області дійсно зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично за даною адресою не проживає на протязі трьох років, про що стверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] Згідно записів\~в будинковій\~книзі та\~відомостей відділу\~обліку та\~моніторингу інформації\~про реєстрацію\~місця проживання\~ГУ ДМС\~України у\~Львівській області\~відповідач [PERSON]\~зареєстрований в\~житловому будинку\~№129\~по вул.\~Заставська в\~с.\~Завидовичі Городоцького\~району Львівської\~області з 17.12.2014 року (а.с.16-22, 25). Відповідно до\~копії довідки про склад сім»ї, виданої Великолюбінською селищною радою Городоцького р-ну Львівської обл. від 25.06.2018 № 458 (а.с.5) видно, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO]. Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] у спірному будинку, який належить позивачу з 2012 року не проживає, речей особистого вжитку та документів відповідача у житловому будинку немає, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Суд залишає судовий збір за позивачем, оскільки про таке просив представник позивача в судовому засіданні. На підставі ст.391 ЦК України та

Outcome: approved