Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і прохала стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання до суду позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що проживала сім»єю з відповідачем до листопада 2015 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач. Спільне проживання з відповідачем вона припинила, малолітній син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Батько дитині не надає допомоги сину. В судове засідання позивач направила заяву, в якій позов підтримувала і прохала його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на зазначені вище обставини, погоджувалась на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, повідомив суд про визнання позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали, оцінивши їх допустимість, належність, достовірність, достатність і об»єктивність, вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Сторони не проживають сім»єю, мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини І-КЕ №170553 від 11.01.2013 року, виданим виконавчим комітетом Високовакулівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Позивач стверджує, що батько дитини матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів періодичний доходів, його матеріальний стан, матеріальний стан дитини, можливості позивача утримувати дитину (ст.182 СК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню, як така, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як встановлено, що малолітній син проживає та перебуває на утриманні матері, а батько дитини має можливість надавати достатню допомогу дитині. З урахуванням матеріального стану батьків, наявності доходдів у відповідача, суд визначає до виплати аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі до суду заяви до виповнення дитині повнолітнього віку. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України у разі звільнення позивача від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави відповідно до розміру задоволених вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,2 грн. З врахуванням викладеного і

Outcome: approved