Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

07.05.2018 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа ОСББ «Івана Хрестителя 64» про усунення перешкод в користуванні майном, що перебуває у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у багатоквартирному будинку. По сусідству з ним у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , який самовільно захопив та закрив вхід до приміщення, у якому зберігались контейнери для твердих побутових відходів, коли у будинку працював сміттєпровід. На даний час зазначене приміщення фактично за призначенням не використовується, а служить допоміжним приміщенням для зберігання особистих речей мешканців, визначених відповідачем. Він як мешканець багатоквартирного будинку має право на користування допоміжним приміщенням на такому ж праві, як відповідач. [PERSON] протиправно чинить йому перешкоди у користуванні допоміжним приміщенням, не надає можливості таким користуватись. Неодноразово він звертався із заявами до відповідача про усунення перешкод у користуванні допоміжним приміщенням, однак такі не дали результатів. Вважає, що до даного технічного приміщення мають мати доступ всі мешканці, які мешкають у їхньому під`їзді будинку. Просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 17.07.2018 представник відповідача [PERSON] - адвокат Назаркевич С.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що саме [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, яке знаходиться у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а тому, з огляду на докази долучені до позовної заяви, які є неналежними в розумінні ст.77 ЦПК України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з безпідставністю таких. 24.07.2018 позивач подав відповідь на відзив, в якому вказує, що обставини на які відповідач посилається у відзиві, не відповідають дійсності, така позиція відповідача, не базується на доказах, які були долучені до позовної заяви. Вважає, що якщо б відповідач дійсно не мав жодного відношення до виникнення даного спору, він йшов би на контакт по вирішенню даного спору у позасудовому порядку. Дії відповідача [PERSON] привели у даному випадку до порушення прав інших співвласників, які мають право користуватись нежитловим приміщенням. Просить позов задовольнити. 25.03.2019 суд задовольнив клопотання позивача [PERSON] та замінив неналежну третю особу - Будинкоуправління №1 при Яворівській КЕЧ району на належну - ОСББ «Івана Хрестителя 64», які є балансоутримувачами житлового будинку [ADDRESS] . 18.06.2019 суд задовольнив клопотання позивача про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] , в частині допиту відповідача [PERSON] як свідка відмовив. 03.07.2019 суд прийняв відмову позивача [PERSON] від виклику свідка [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Тимощук О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просять позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Назаркевич С.М. щодо задоволення позовних вимог заперечили, давши пояснення аналогічні доводам відзиву на позовну заяву, просять у задоволенні позову відмовити. Третя особа - ОСББ «Івана Хрестителя 64» в судове засідання повторно не з`явилась, хоч належним чином повідомлялась про час та місце проведення судового розгляду. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної сумісної приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Право власності на вказану квартиру позивачем зареєстровано 03.12.2012. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). З аналізу зазначених нормативно-правових актів слідує висновок, що основним при визначенні статусу приміщення слід вважати його функціональне призначення. Отже, приміщення для отримання статусу допоміжного має слугувати для: 1) забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку; 2) забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. У Рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. На звернення позивача до Будинкоуправління №1 Яворівської КЕЧ району, працівниками підприємства в складі комісії: інженера з ремонту БУ №1 [PERSON] , газоелектрозварювальника БУ №1 [PERSON] , начальника модульних котелень [PERSON] було проведено обстеження, в результаті чого встановлено, що вхідні двері до технічного приміщення, яке відповідно до проекту будівництва даного будинку використовувалось для зберігання контейнера по збору твердих побутових відходів із вище розташованого сміттєпроводу, який на даний час законсервований та не використовується за призначенням, закриті навісним замком, крім того дверне полотно забите цвяхами до дверної коробки. За словами мешканця квартири [ADDRESS] , [PERSON] дане приміщення використовувалось ним для зберігання інвалідного візка дружини та зберігання велосипеда мешканця даного під`їзду. За результатом обстеження складено відповідний акт. З оглянутого відеозапису, розміщеного на CD - диску з фрагментом подій, що мали місце 25 липня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , долученого до матеріалів справи позивачем, вбачається, що відповідач [PERSON] відмовив надати доступ до допоміжного приміщення позивачу [PERSON] Крім цього, з оглянутого відеозапису розміщеного на CD - диску з фрагментом подій, що мали місце 16 жовтня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , долученого до матеріалів справи позивачем, вбачається, що 16 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем виник конфлікт, в ході якого [PERSON] повідомив, що не надасть позивачу можливості користуватись допоміжним приміщенням. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача, ствердила, що неодноразово звертались до сусіда [PERSON] про надання доступу до допоміжного приміщення, однак він їм відмовляв. З цього приводу між ними неодноразово виникали конфлікти. Суд критично оцінює покликання представника відповідача з приводу відсутності у позивача [PERSON] перешкод у користуванні спірним приміщенням, оскільки такі спростовуються показами самого відповідача [PERSON] , який в суді ствердив, що не надасть доступу сусіду [PERSON] до допоміжного приміщення, показами свідка [PERSON] , відеозаписами, наданими позивачем . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] неодноразово письмово звертався із заявами до відповідача [PERSON] , проти чого він не заперечив, в яких просив усунути перешкоди у користуванні технічним приміщенням або надати ключ від навісного замка для вільного користування даним приміщенням, однак дані звернення відповідачем залишені поза увагою. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення, а тому слід зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні нежитловим приміщенням, яке знаходиться у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , яке використовувалось для розташування контейнерів для збору твердих побутових відходів, шляхом надання фактичного доступу до вказаного приміщення. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved