overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

05.08.2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), на утримання дочки [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову вказує, що з 08 лютого 2009 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітню дочку [PERSON], батьком якої є відповідач. На даний час припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] надає на свій розсуд, хоча працює, має постійний заробіток і спроможний утримувати дитину. Дочка знаходиться на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку не заперечує. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER]. Дитина знаходиться на утриманні матері. Батько матеріальну допомогу на утримання дочки надає на свій розсуд, позивач потребує такої допомоги. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Аліменти підлягають стягненню згідно ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

05.08.2014 року [PERSON] (надалі - заявник) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, заінтересована особа: [PERSON]. Вимоги своєї заяви мотивує тим, що [INFO] померла його двоюрідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Заявник зазначає, що дітей та чоловіка у померлої немає. Заявник вказує, що частина документів була втрачена, та можливості встановити факт родинності немає можливості. У з'язку з чим просив суд встановити факт, що заявник є двоюрідним братом [PERSON] В судовому засідання представник заявника вимоги заяви підтримала та просила задовольнити, надалі подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Від заінтересованої особи надійшла нотаріально засвідчена заява про можливість розгляду справи за його відсутності в якій зазначено, що [PERSON] є двоюрідним братом померлої [INFO] [PERSON] Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши позицію заявника та зацікавленої особи, допитавши свідків, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] одружився на [PERSON] (а. с. 11). [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на [PERSON]. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON], шо підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 9). Разом з тим, відповідно до свідоцтва про народження померлої [PERSON] остання є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Зважаючи на викладене та на наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до висновку що [PERSON] - батько померлої, є рідним братом [PERSON]- матір'ю заявника. Окрім того, факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є двоюрідним братом померлої [PERSON], підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], про що в матеріалах справи містяться підписані та складені присяги свідка, та зафіксовано за допомогою звукозапису та журналу судового засідання. Окрім того, представником заявника була надано в судовому засіданні в якості доказів фотокартки, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] у різні періоди свого життя були пов'язані спільним побутом, що у сукупності з іншими доказами дозволяє прийти до висновку про наявність родинних відносин між даними особами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови № 5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для виникнення його права на спадщину. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

05.08.2014 року в суд звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що після досягнення повноліття він продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а його батько, відповідач по справі, матеріальної допомоги йому не надає, хоч має можливість надавати таку допомогу. Тому просив стягувати з відповідача на його користь для свого утримання на період навчання аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач підтримував свої позовні вимоги в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено, що позивач є сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с.4. Позивач навчається на 3-му курсі денної форми навчання в Броварському коледжі Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» з 01.09.2013 року по 15.07.2015 року. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги позивача, таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає необхідним задовольнити позов без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

05.08.2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.12.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя видалось невдалим, сімейні відносини припинені у червні 2014 року через відсутність порозуміння. Її особистим інтересам суперечить надходження з відповідачем в юридичному шлюбі. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 15.12.1998 року зареєстрували шлюб. (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей. (а.с.3) Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

05.08.2014 року до суду звернулася позивачка з даним позовом, в якому, посилалася на те, що від спільного життя з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], але її життя не склалося, в сім'ї немає взаємопорозуміння, позивачка не бажає відновлювати стосунки, просила розірвати укладений з відповідачем шлюб, зареєстрований 14.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 300. В судове засідання позивачка не прибула, подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, в порядку глави 8 ЦПК України, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи судом, вимоги суду проігнорував, про причини неявки не повідомив, а тому, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами глави 8 ЦПК України у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст.ст. 105, 110 Сімейного Кодексу України права подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, зареєстрований 14.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 300. Зважаючи на вимоги ст.ст. 57-59 ЦПК України позивачка довела свої вимоги в судовому порядку, а тому суд вважає за правомірне розірвати укладений між сторонами шлюб, оскільки це відповідає волевиявленню сторін, моральним засадам суспільства та закону. Питання про судові витрати підлягає вирішенню на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

05.08.2014 року заступник прокурора міста Чернігова звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі комунального підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради про стягнення з відповідача 915 грн 42 коп. у відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочинних дій відповідача. Сторони в судове не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Прокурор і представник позивач надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому прокурор висловила згоду на заочний розгляд справи. В зв'язку з цим, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без застосування технічної фіксації судового засідання. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 19.11.2012 року о 21 год. 45 хв. відповідач керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], та рухаючись по пр. Миру в місті Чернігові здійснив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був змушений проходити курс стаціонарного лікування в Чернігівській міській лікарні № 2 протягом 22 календарних днів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.02.2013 року (кримінальне провадження № 1-кп/750/34/13) відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України в зв'язку з примиренням із потерпілим (а. с. 5). Таким чином, вина відповідача в ушкодженні здоров'я [PERSON] підтверджується судовим рішенням. Відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати закладові охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого від цього злочину. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 4), на лікування [PERSON] позивачем витрачено 915 грн 42 коп., що є підставою для відшкодування позивачеві витрат на лікування [PERSON] за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

05.08.2014 року неповнолітня [PERSON], [INFO] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб з [PERSON] [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають в фактично шлюбних відносинах, вирішили одружитися, але в реєстрації шлюбу їм було відмовлено, оскільки заявник не досягла шлюбного віку, у зв'язку з чим заявник звернулася до суду. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Заінтересовані особи, Заводський відділ РАЦС, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву в якій просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд переходить до наступного. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває у фактично шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO]. Крім того, заявниця [PERSON] досягла 17-річного віку та перебуває у стані вагітності, термін якої складає 7-8 тижнів, що підтверджується довідкою Миколаївської Центральної районної лікарні від 31.07.2014 року., На даний час [PERSON] бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], однак органами РАЦС їм було відмовлено в реєстрації шлюбу з тих підстав, що заявниця не досягла шлюбного віку. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду, їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що вимоги заявниці обгрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

05.08.2014 року позивачем подано до суду позовну заяву до відповідача про зняття арешту з ? частини квартири [ADDRESS], що належала на праві власності його померлому батьку [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що зникла підстава утримувати вказане майно під арештом, а його наявність перешкоджає реалізації спадкових прав позивача. В судове засідання позивач не з'явився, від його представника через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її особистої участі. Відповідача та третя особа надіслали до суду листи про розгляд справи за відсутності їх представників. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2007 року відділом ДВС Деснянського району ЧМУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН 403809, якою було накладено обтяження на ? частину квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. Дана постанова була винесена в ході виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-2786, який було видано 31.03.2004 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь відділу по наданню субсидій УПСЗН боргу в сумі 436,86 грн. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа було закінчено. [PERSON] помер [INFO] року. Наявність арешту на вищевказане нерухоме майно підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2014 року, індексний номер 22160030. За таких обставин накладення арешту на вказану вище частину квартири в даний час є безпідставним та таким, що порушує право власності позивача, який є спадкоємцем, яке гарантоване ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України. За вищенаведених підстав, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що 28.04.2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, почали виникати сварки та непорозуміння. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на життя. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали, внаслідок чого тривалийй час вони проживають окремо. Від спільного проживання подружжя має сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Спору про місце проживання дитини у подружжя не має. Посилаючись на те, що примирення між ним та відповідачкою неможливе ні за яких умов, просив суд розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у яких просили суд розірвати їх шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.04.2001 року, який був зареєстрований Гвоздавською сільською радою Любашівського району Одеської області (актовий запис № 04) (а.с.- 4). Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склались ненормальні стосунки. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, почали виникати непорозуміння. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на життя. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. В попередньому судовому засіданні сторони заявили, що протягом останніх 6 місяців вони проживають окремо, а примирення між ними не можливе ні за яких умов, просили суд розірвати їх шлюб. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняєтьсяу день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В силу статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 05.08.2006 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 05 серпня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач позов визнала, при цьому повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 30.04.1998 року, при цьому мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З 2010 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 09.02.2012 року в розмірі 8084 грн 56 коп. та судових витрат в розмірі 243 грн 60 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи, в разі відсутності відповідача. Відповідач про причини неявки не повідомила, в зв'язку з цим суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 09.02.2012 року сторони уклали кредитний договір № 6282-2012 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 6000 грн, строком до 07.02.2014 року, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 22% річних та комісії в розмірі 30 грн (далі по тексту - Договір). Згідно пункту 3.7.1 Договору відповідач повинна була сплачувати в погашення суми кредиту, нарахованих відсотків і комісії, а всього 345 грн, не пізніше останнього банківського дня поточного місяця. Пунктом 6.3 Договору передбачено нарахування пені, в разі прострочення відповідачем грошового зобов'язання, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.07.2014 року складає 8084 грн 56 коп., зокрема: заборгованість по кредиту - 4692 грн 17 коп., заборгованість по відсоткам - 2082 грн 89 коп., заборгованість по комісії - 720 грн., пеня - 589 грн 51 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 7), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved