Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

07.08.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти у сумі 10 000,00грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 13 грудня 2014 року, о 15 годині 30 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вулиці Русанівська набережна, поблизу будинку № 14 в м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить дружині позивача - [PERSON] на праві власності, після чого з місця дорожньо - транспортної пригоди зник. За кермом автомобіля [NUMBER] перебував позивач [PERSON] разом з донькою. 03 квітня 2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП автомобіль, що належить дружині позивача зазнав значних технічних пошкоджень та потребував відновного ремонту. Загальна вартість запчастин та робіт необхідних для ремонту автомобіля склала 17575,75грн. з ПДВ. Проте протиправні дії відповідача спричинили родині позивача не тільки майнову, але і моральну шкоду. В автомобілі на момент ДТП перебував позивач з донькою, сам факт ДТП став для позивача потрясінням, він хвилювався за життя дитини, довгий час не міг повернути моральну рівновагу та спокій, донька дуже злякалася, що також негативно вплинуло на емоційний стан позивача, внаслідок чого позивач значних душевних переживань та страждань у зв'язку з пошкодженням майна, яке належить дружині та є необхідним у буденних справах. Відсутність автомобіля стала проблемою, позивач перебував у пригніченому стані, відчув значний психологічний дискомфорт, емоційну напругу, автомобіль не відремонтовано, тому позивач змушений звернутись до суду для відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених у позові підстав та додатково пояснив, що під час ДТП позивачу не були спричинені тілесні пошкодження, доказів того, що дитина на момент ДТП перебувала в автомобілі немає. Після ДТП автомобіль був у рухомому стані. Проте позивач отримав великий стрес. До теперішнього часу відповідач на контакти не йде, на виклики суду не з'являється, на телефоні дзвінки не реагує, чим також завдає моральну шкоду. За рішенням суду, яке ще не набрало законної сили з відповідача на користь дружини позивача - власника транспортного засобу, стягнуто матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується конвертами, заяв чи клопотань суду не подав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту, автомобіль марки «Сітроен», державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] (а.с.44). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2015р. закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON], у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 124, 122-4 КУпАП на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с 9.) Цією постановою встановлено, що [PERSON] 13 грудня 2014 року, о 15 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER], по вулиці Русанівській набережній, 14 в м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після цього з місця дорожньо-транспортної пригоди зник. Відповідно до довідки відділу ДАІ від 15.01.2015 року, виданої [PERSON], 13.12.2014 року, о 15год. 30хв. в м. Києві, Русанівська набережна, 14, внаслідок ЛТП автомобіль марки «Сітроен», державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження заднього бамперу, номеру та ліхтаря заднього виду (а.с. 43). Вартість запчастин та відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля «Сітроен», державний номерний знак [NUMBER], складає 17 575,75грн. (а.с. 8). Докази перебування в салоні автомобіля під час ДТП дитини позивача в матеріалах справи відсутні. Згідно пояснень в судовому засіданні представника позивача, позивачем під час ДТР тілесних ушкоджень отримано не було. Доказів того, що автомобіль [NUMBER], використовується позивачем в трудовій діяльності суду не надано. Крім того, згідно пояснень представника позивача, наслідком ДТП не було приведення автомобіля в нерухомий стан, що також убачається з характеру та локалізації механічних ушкоджень автомобіля, зазначених у довідці ДАІ. У відповідності до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім'ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи. Проте, належних доказів, в порушення ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, які б підтвердили будь-яке з цих негативних явищ, суду надано не було, у тому числі й доказів душевних страждань [PERSON] під час або внаслідок ДТП. Суд критично оцінює посилання представника позивача на душевні переживання позивача у зв'язку з тим, що в автомобілі знаходилась дочка позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про це. Крім того, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом не в інтересах неповнолітньої дитини. Суд не вбачає наявності причинно-наслідкового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та погіршенням емоційного стану позивача, а саме - відсутності моральної рівноваги та спокою, наявності душевних страждань, пригніченого стану, психологічного дискомфорту, емоційної напруги, стресу, тим більше, що суду не надано жодного доказу на підтвердження перебування позивача в такому стані. Автомобіль, який зазнав внаслідок ДТП механічних пошкоджень позивачу не належить. Витрати часу та необхідність вжиття позивачем певних дій для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності (а.с.39-40), також не є підставою для відшкодування моральної шкоди за ст. 23, 1167 ЦК України, оскільки це було необхідно для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі про адміністративне правопорушення. Порушення звичайного укладу життя позивача у зв'язку з ДТП також не доведено належними та допустимими доказами. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про недоведеність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні з даним позовом до суду розмірі. На підставі викладеного, ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed