Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

06.03.2015 року позивач звернувся з даним цивільним позовом до Київського районного суду м.Харкова до відповідача [PERSON], в якій просить: Стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 32590,40 грн, проценти у сумі 48262,41 грн., 3% річних у сумі 6242,79 грн., що разом становить 87095,60 (вісімдесят сім тисяч дев'яносто п'ять) гривень 60 коп. Стягнути з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору у розмірі 871,00 (вісімсот сімдесят одна) грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити у повному обсязі . Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання Відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав другу заяву про перенесення даної справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. В обгронування своїх позовних вимог представник позивача вказала наступне: рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16.10.2013 р було частково задоволені позовні вимоги [PERSON], вирішено стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за розписками у розмірі 245011,32 грн. проценти у сумі 4474,40 грн. та 1700,00 грн. судового збору. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року рішення Київського районного суду скасоване, та вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] -2 242 603 грн.58 коп., 1 175 689 грн.90 коп., 216 658грн.25 коп., 1 357 451грн. Таким чином, на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року, яке набрало законної сили, відповідач отримав виконавчий лист, який надав до виконавчої служби Київського району м.Харкова, та згідно зведеного виконавчого провадження було реалізоване майно, яке належало відповідачу [PERSON], та гроші отримані від реалізації цього майна були перераховані представнику позивача [PERSON]. -[PERSON] у сумі 1 042 372,74 грн.- 30.04.2014 р. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25.06.2014 року було залишено у силі рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.10.2013 року, яким було частково задоволені позовні вимоги [PERSON], вирішено стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за розписками у розмірі 245011,32 грн. проценти у сумі 4474.40 грн. та 1700,00 грн. судового збору, а рішення апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року було скасоване, При винесені ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 25.06.2014 року питання про поворот виконання рішення суду вирішено не було, тому представником [PERSON] було подано заяву про поворот виконання рішення суду. 02.12.2014 року Апеляційним судом Харківської області вирішено зменшити розмір стягнутої з [PERSON] суми на користь [PERSON] безпідставно стягнутої за рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року грошової суми з 1 082 251, 72 грн. до 791 187, 02 грн. Рішення апеляційного суду Харківської області від 02.12.2014 року року набрало законної сили з моменту проголошення та до цього часу [PERSON] не виконує рішення суду та усіляко ухиляється від його виконання. Тобто, з моменту вступу в законну силу рішення апеляційного суду Харківської області від 02.12.2014 року року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно стягнутої за рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.02.2014 року грошової суми у розмірі 791 187,02 грн, відповідачем не виконується по сьогоднішній день і він безпідставно користується цими збереженими грошима. Оскільки питання про стягнення безпідставно стягнутої за рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.12.2014 року грошової суми у розмірі 791 187,02 грн. уже вирішено, то позовні вимоги стосуються лише стягнення процентів за користування цими грошима збереженими [PERSON] без достатньої правової підстави (безпідставне збагачення) за період з 02.12.2014 р. по день звернення до суду. Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Між сторонами відсутні договірні правовідносини і розмір процентів не встановлено. Відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно нормам цивільного законодавства та правовому висновку Постанови Верховного Суду України від 05.12.2011р. № 3-125 цс 11 «Частина 5 статті 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов'язання на підставі судового рішення. Рішення суду, яким підтверджено право позивача на отримання грошових коштів, є грошовим зобов'язанням, відповідно до якого право позивача вимагати сплати грошових коштів відповідає кореспондуючий обов'язок відповідача по їх сплаті». Тривале, понад 3-х місяців невиконання відповідачем встановленого судом грошового зобов'язання вказує на неправомірне користування безпідставно збереженими належними до сплати позивачу грошовими коштами в сумі 791 187,02 грн. Наявність у відповідача невиконаного основного зобов'язання є підставою для стягнення додаткових нарахувань, а саме процентів за безпідставне користування чужими грошовими коштами. Застосування до цих правовідносин норм ст.536 ЦК України випливає з правової позиції постанови Верховного Суду України від 06 червня 2012 р. у справі №6-49цс12.: «Проценти за користування чужими грошима відповідно до ст.536 ЦК України та спеціальний вид цивільно-правової відповідальності згідно ч.2 ст.625 ЦПК України є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлено. Проценти є правовим наслідком безпідставного користування прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума процентів за користування коштами в період з 02.12.2014 р-06.03.2015 р. за періодами, в залежності від встановленої НБУ облікової ставки: 791187,02 грн-02.12.2014-06.02.2015 р.- 67 днів-14,0%=20332,42 грн. 791187,02 грн.-06.02.2015-06.03.2015р.-29днів-19,5% =12257,98 грн. Всього:32590,40 грн. 3% річних за користування коштами в період з 02.12.2014 р-06.03.2015 р.: 791187,02 грн./100%*3%/365*96=6242,79 грн. Інфляційне збільшення суми в період з 02.12.2014 р-06.03.2015 р: Грудень:791187,02 грн.*(103%-100%)/100%=23735,61 грн. Січень: 791187,02 грн.*(103,1%-100%)/100%=24526,80 грн. Всього: 48262,41 грн. Крім того, за загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. в розмірі 871,00 грн. \~Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є\~\~\~\~обґрунтованими та доведеними,\~\~\~\~у зв'язку з чим підлягають задоволенню.\~\~\~

Outcome: approved