Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

06.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та часткове скасування рішення Маріупольської міської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пунктом 4.1.1 рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 28.03.2014 року № 6/38- 4406 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку кадастровий [NUMBER], розташовану по [ADDRESS]. Вона проживає у будинку [ADDRESS], 1/2 якого належить їй, на праві спільної часткової власності. Належна їй земельна ділянка є суміжною з земельною ділянкою, яка, згідно рішення відповідача, була передана у власність [PERSON] При цьому в акті встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 11.10.2013 року її прізвища, як суміжного землекористувача не вказано, тобто кадастрова зйомка не була з нею погоджена, тому при наданні земельної ділянки у власність відповідачу порушено порядок відведення земельної ділянки у власність. Просила суд п. 4.1.1 рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 28.03.2014 року № 6/38- 4406, згідно якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку кадастровий [NUMBER], розташовану по [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати, а також скасувати Витяг про державну реєстрацію земельної ділянки від 23.12.2013 року, кадастровий номер [NUMBER]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити. Представник відповідача Юдін О.С. у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, з'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 9/. Пунктом 4.1.1 рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 28.03.2014 року № 6/38- 4406 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку кадастровий [NUMBER], розташовану по [ADDRESS] /а.с. 7/. Актом від 11.10.2013 року, складеним суміжними землекористувачами, було встановлено та узгоджено межі земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] /а.с. 57/. При складанні вищевказаного акту прізвище позивачки [PERSON], як суміжного землекористувача не вказано, тобто кадастрова зйомка не була з нею погоджена. Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюється: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до п. 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Так, у судовому засіданні було встановлено, що відведення [PERSON] земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], не було погоджено з усіма суміжними землекористувачами, зокрема з позивачкою [PERSON], тому суд приходить до висновку, що вищезазначений проект землеустрою не відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 198 Земельного кодексу України та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Згідно п. «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; а відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 155 Земельного кодексу України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи, що порушення порядку передачі у власність земельної ділянки кадастровий [NUMBER], розташованої по [ADDRESS], знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, права позивачки як суміжного землекористувача підлягають захисту у судовому порядку шляхом визнання недійсним та скасування пункту 4.1.1 рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 28.03.2014 року № 6/38- 4406, а також скасування Витягу про державну реєстрацію земельної ділянки від 23.12.2013 року, кадастровий номер [NUMBER]. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved