Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

05.03.2019 р. [PERSON] , (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Мотижинської сільської ради (далі-відповідач-1), [PERSON] (далі-відповідач-2) про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність та державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними. В обгрунтування позову посилавсь на те, що він проживає в житловому будинку, що розташований по [ADDRESS] , який ним було набуто у власність (як спадщину) на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 06.10.2005 року. Відповідно до діючого на той час законодавства, 27.10.2010 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Макарівське бюро технічної інвентаризації» за ним було зареєстровано право власності в Єдиному реєстрі речових прав. Належний йому житловий будинок, що в цілому складає домоволодіння за вищезазначеною адресою розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,61 га. Згідно діючого законодавства до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені. Отже, оскільки відповідно до рішення суду він набув право власності на житловий будинок, будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] , тому має право на набуття права власності на земельну ділянку, на якій розміщені успадковані ним об`єкти нерухомого майна. Рішенням Мотижинської сільської ради Макарівської сільської ради Київської області від 16.11.2006 року №28-04-05 йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам України для будівництва, обслуговування житлових будинків та ведення особистого селянського господарства. Даним рішення сільської ради йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації для безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,61 га, яка розташована по [ADDRESS] . Проте, отримати у власність земельну ділянку, на якій розташоване належне йому домоволодіння позивач немає можливості, оскільки земельна ділянка була помилково передана у власність [PERSON] , який проживає поруч за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] земельна ділянка була передана у власність на підставі рішення Мотижинської сільської ради від 24.11.2004 року за №98. Проте, 25.01.2006 року [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельну ділянку на підставі іншого рішення сільської ради, а саме рішення № 82 від 25.05.2004 р. Таким чином, оскільки Мотижинська сільська рада Макарівського району Київської області прийнявши незаконне рішення про передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки площею 0,6177 га, на якій розташований належний позивачу житловий будинок порушила його права щодо вільного володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, а також право на набуття земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок у власність, тому вважає, що рішення Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області та державні акти на право власності на земельну ділянку, підлягають визнанню недійсними. Позивач просить: - визнати рішення Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області №98 від 24.11.2004 року про передачу земельної ділянки площею 0,6177 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, та площею 0,3677 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] [PERSON] недійсним та його скасувати; - визнати державний акт на право власності на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS] , серії [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] недійсним та його скасувати; -визнати державний акт на право власності на право власності на земельну ділянку площею 0,3187 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , серії [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] недійсним та його скасувати. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 01.04.2019 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. 03.06.2019 р. від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову. 06.06.2019 р. від відповідача Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області надійшов лист про визнання позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно рішенню Макарівського районного суду Київської області від 06.10.2005 р. (справа № 2-1039/2005 р. за [PERSON] з-поміж іншого майна, визнано право власності (в порядку спадкування) на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно Витягу про державну реєстрацію прав від 27.10.2010 р. право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, якій вони розміщені. А згідно ч. 1 ст. 377 цього Кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Крім того, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, оскільки відповідно до рішення суду позивач набув право власності на житловий будинок, будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] , тому відповідно до вищенаведених норм має право на набуття права власності на земельну ділянку, на якій розміщені успадковані ним об`єкти нерухомого майна. Рішенням Мотижинської сільської ради Макарівської сільської ради Київської області від 16.11.2006 року №28-04-05 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам України для будівництва, обслуговування житлових будинків та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується архівним витягом №05-06/33 від 18.01.2019 року. Даним рішення сільської ради [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,61 га, яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 11). Проте, отримати у власність земельну ділянку, на якій розташоване належне позивачу домоволодіння він немає можливості, оскільки земельна ділянка була помилково передана у власність [PERSON] , який проживає поруч з ним за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Мотижинська сільська рада Макарівського району Київської області № 53 від 31.01.2019 р. встановлено, що [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку розміром 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, та земельну ділянку площею 0,3187 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства за вказаною адресою не приватизував та документи на них не виготовлялись (а.с. 13). [PERSON] земельна ділянка площею 0,6177 га (з яких 0,2500 - для будівництва та обслуговування жилого будинку, 0,3677 га - для ведення ОСГ) була передана у власність на підставі рішення Мотижинської сільської ради від 24.11.2004 року за №98, що підтверджується архівним витягом Архівного відділу Макарівської РДА за №05-06/34 від 18.01.2019 року (а.с. 12). 25.01.2006 року [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, підставою видачі державних актів вказано рішення Мотижинської сільської ради від 25.05.2004 р. (12 сесії 24 скликання № 82). Так, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS] , підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] (а.с.16), а на земельну ділянку площею 0,3187 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за вищезазначеною адресою, підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 17). Згідно інформації Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, встановлено, що за даними Державного земельного кадастру та архівних даних Відділу земельна ділянка з кадастровим номером: - [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га зареєстрована за гр. [PERSON] , яка належить йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.01.2006 року зареєстрованого у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Розділ №1 записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб за № 038 ; - [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства площею 0,3187 га зареєстрована за гр. [PERSON] , яка належить йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.01.2006 року зареєстрованого у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Розділі 1 записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб за № 020 (а.с. 18). Проте, згідно витягу Архівного відділу Макарівської РДА за №05-06/288 від 13.06.2019 року вбачається, що в рішенні ХІІ сесії Мотижинської сільської ради ХХІV скликання, с. Мотижин Макарівського району Київської області від 25.05.2004 р. № 82-ХІІ-ХХІV «Про проведення інвентаризації земельних ділянок», оригінал якого зберігається в архівному фонді №70 «Мотижинська сільська рада та її виконавчий комітет» не виявлено відомостей про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] на території Мотижинської сільської ради. Таким чином, судом встановлено, що оскільки Мотижинська сільська рада Макарівського району Київської області прийнявши незаконне рішення про передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки площею 0,6177 га, на якій розташований належний позивачу житловий будинок порушила його права щодо вільного володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, а також право на набуття земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок у власність, тому рішення Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області та державні акти на право власності на земельну ділянку підлягають визнанню недійсними. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2). Крім того, статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування є одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки (п. «г» ч. 3 цієї статті). Разом з тим, згідно ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Пунктом 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2,5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вимоги ч. 2 ст. 373 ЦК України передбачають, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно закону. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена судом в постанові від 04.06.2014 року (справа №6-46 цс14), відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152,155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що виданим органом виконавчої влади відповідачу актом на підставі рішення сільської ради, порушуються права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2305,20 грн. (а.с. 1-2) підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах, тобто по 1152,60 грн. з кожного. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved