Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

05.09.2019 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яка в подальшому була уточнена, до відповідача АТ КБ «Приватбанк», третіми особами зазначені Приватний нотаріус Дніпропетровського (нова назва - Дніпровського) міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (нова назва - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі №2210, на загальну суму 91 090,20 грн. як борг за кредитним договором №НАЕ4RX09690037 від 28.09.2006 року на користь АТ КБ «Приватбанк», таким, що не підлягає виконанню; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на корить позивача кошти в сумі 19 115,86 грн., стягнуті з [PERSON] за виконавчим написом, вчиненим 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованим в реєстрі №2210; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до заяви позичальника №НАЕ4RX09690037\~від 28.09.2006\~року ЗАТ\~КБ «Приватбанк» було надано позивачу кредит в сумі 4 255,90 грн. на строк з 28.09.2006 року по 27.09.2008 року включно на умовах, визначених у вищевказаній заяві позичальника та в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт)), які разом із заявою становлять кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші штрафи. Згідно змісту Умов, позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін до 5 років. Таким чином, позивач мав повернути заборгованість за кредитним договором в повному обсязі до 27.09.2008 року включно, а визначений кредитним договором строк позовної давності за вимогами відповідача, що виникають з кредитного договору, спливав 27.09.2013 року. У липні 2013 року відповідач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з позивача заборгованість в сумі 69 127,03 грн., яка складалась із: заборгованості за кредитом в сумі 3755,90 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 16 525,59 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 247,12 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у сумі 42 830,47 грн.; а також з штрафів: штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн.; штрафу (відсоткова складова) в сумі 3 267,95 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2013 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.12.2013 року по справі № 639/1979/13заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2013 року скасовано та постановлено нове рішення, яким: позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто на користь ПАТ «ПриватБанк» з позивача заборгованість за кредитним договором станом на 31.05.2013 року в сумі 31296, 56 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3 755,90 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 16525,59 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2247,12 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у сумі 5 000,00 грн.;штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в сумі 3267,95 грн. Зазначене рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.12.2013 року ані позивачем, ані відповідачем не оскаржувалось. Наскільки відомо позивачу, відповідач не звертався до виконавчої служби з метою примусового виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.12.2013 року у справі № 639/1979/13 - жодної кореспонденції від виконавчої служби з цього приводу позивач не отримував, до 2018 року із заробітної плати позивача не здійснювалось жодних утримань, окрім передбачених законодавством України. Натомість, 11.05.2015 року за зверненням відповідача приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі №2210) про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № HAE4RX09690037 від 28.09.2006 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 89 390,20 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3755,90 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 16525,59 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2247,12 грн.; пені за несвоєчасність виконаннязобов`язанняза договором у сумі 62\~604,00 грн.; штраф 4256,68 грн. Відповідно до виконавчого напису,строк, за який провадиться стягнення, становить 8років6\~місяців 12\~днів, а саме - з 28.09.2006рокупо 09.04.2015 року. Разом з тим, 08.05.2015 рокуна підставі зазначеного виконавчого напису Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Харків відкрито виконавче провадження № 48065847, яке на дату подання цієї позовної заяви перебуває в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.Як вбачається з інформації про виконавче провадження №48065847, отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 22.10.2018 року виконавчий документ був переданий на виконання до підприємства, в якому працює позивач. Стягнення коштів з позивача в примусовому порядку почалось з листопада 2018 року, що підтверджено Звітом про здійснені відрахування та виплати ТОВ«ДІЄСА» щодо позивача на підставі постанови від 11.05.2015 року №2210 за період з 01.11.2018 року по 31.08.2019 року,та триває на час звернення з позовом.Таким чином, в теперішній часіззаробітної плати позивача здійснюються відрахування на підставі виконавчого напису, вчиненого 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі №2210, на загальну суму 91 090,20 грн. як борг за кредитними договором №HAE4RX09690037 від 28.09.2006 року на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (89390,20 грн. - заборгованість за договором та 1700.00 грн. - витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису). Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням строку,встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 пункту 3глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22 лютого 2012 року наказом Міністерства юстиції України №296/5.Позивач мав повернув заборгованість за кредитним договором в повному обсязі до 27.09.2008 року включно, отжеправо вимоги відповідача виникло 28.09.2008 року.Однак, всупереч статті 88Закону оспорюваний виконавчий напис вчинено 11.05.2015 року - через 7 років після днявиникнення права вимоги у відповідача. Такий строк перевищує не лише загальний трирічний строкпозовної давності, але й значно (майже на 20 місяців) перевищує п`ятирічний строк позовної давності, встановлений кредитним договором. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цейфакт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Крім того, інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, що має зазначатись в заяві стягувача про вчинення виконавчого напису, та обов`язкове додавання до такої заяви засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості на виконання вимог Переліку документів, не є формальністю - нотаріус має надати об`єктивну оцінку такій інформації. Так, з доданої до заяви відповідача про вчинення виконавчого напису виписки з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості станом на 09.04.2015 року вбачається, що пеня нараховувалась відповідачемз 24.11.2006 року по квітень 2015 року, що є грубим порушенням відповідачемч.6ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій(до яких, зокрема, відноситься і пеня, що прямо передбачено ст. 230 Господарського кодексу України) за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Однак приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні виконавчого напису не врахувала вищевказані обставини та вимоги законодавства. Таким чином, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з порушенням вимог Закону та Порядку вчинення нотаріальних дій, а також за наявності рішення суду про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором, за яким вчинено виконавчий напис, в тому числі частково за той самий період. Оскільки позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, то все отримане відповідачем у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого напису підлягає поверненню позивачу як безпідставно набуте відповідачем на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 09.09.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву про забезпечення позову представника позивача [PERSON] [PERSON] у даній цивільній справі задоволено, зупинено стягнення з [PERSON] у виконавчому провадженні № 48065847 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №2210 від 11.05.2015 року до набрання остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у зазначеній цивільній справі. Призначено судове засідання. 11.11.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивачаЄвдокимової [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено, зобов`язано приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну надати суду:завірені копії документів, на підставі яких 11.05.2015 року був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №2210, на загальну суму 91 090,20 грн., як борг за кредитними договором №НАЕ4RX09690037 від 28.09.2006 року на користь АТ КБ «ПриватБанк». Зобов`язано Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надати суду:завірені копії матеріалів виконавчого провадження №48065847. Суду надані відповідні копії доказів. В судове засіданняучасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року проведено заочний розгляд даної справизгідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Треті особи, назви яких замінені на нові,Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути вищевказану цивільну справу у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.09.2006 року [PERSON] заповнила та підписала анкету-заяву\~№НАЕ4RX09690037 про приєднання до «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому назву змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та отримала строковий кредит в сумі 4\~255,90 грн. строком на 24 місяця з 28.09.2006 року по 27.09.2008 року включно, з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 93,63 грн. та одноразової винагороди 386,90 грн. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісяця з «24» по «28» числа кожного місяця, з внесенням щомісячного платежу в сумі 294,30 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. (а.с.13). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.12.2013 року по справі №639/1979/13заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2013 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» задоволені частково: стягнуто на користь ПАТ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №НАЕ4RX09690037 від 28.09.2006 року станом на 31.05.2013 року в сумі 31296, 56 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3755,90 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 16525,59 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2247,12 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у сумі 5 000,00 грн.;штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 3267,95 грн. Зазначеним рішенням встановлено, що відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років(а.с.14-15). Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів надані документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Так, 11.05.2015року\~ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору для стягнення боргу частинами за цим кредитним договором № HAE4RX09690037 від 28.09.2006 року, а саме в сумі 89 390,20 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3755,90 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 16525,59 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2247,12 грн.; пені за несвоєчасність виконаннязобов`язаннязадоговором у сумі 62\~604,91 грн.; штраф 4 256,68 грн. Строк, за який провадиться стягнення, становить 8 років6\~місяців 12\~днів, а саме - з 28.09.2006 рокупо 09.04.2015 року (а.с.70). До заяви додано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №НАЕ4RX09690037 від 28.09.2006 року, яка направлялась 06.05.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу боржника [PERSON] про сплату суми боргу за кредитним договором в загальному розмірі 89890 грн. 20 коп. станом на 09.04.2015 року, та не погашеної станом на 11.05.2015 року (а.с.74-76). Також нотаріусу було надано кредитний договір від 28.09.2006 року та виписку з рахунку боржника станом на 09.04.2015 року із розрахунком заборгованості в загальному розмірі 89890 грн. 20 коп. (а.с.77-79). 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (в подальшому - Дніпровського міського нотаріального округу) вчинено виконавчий напис №2210 про стягнення невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № HAE4RX09690037\~від 28.09.2006\~рокута розрахунку заборгованості за договором станом на 11.05.2015 року, грошових коштів у сумі 89 390,20 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3755,90 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 16525,59 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2247,12 грн.; пені за несвоєчасність виконаннязобов`язанняза договором у сумі 62\~604,00 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) 4 256,68 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1\~700, 00 грн. а всього 91\~090,20 грн.Період, за який провадиться стягнення: з 28.09.2006 року по 09.04.2015 року. (а.с. 20, 69,118). Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів надані матеріали виконавчого провадження №48065847 щодо примусового виконання виконавчого напису№2210 від 11.05.2015 року, який вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, які містять фактичні дані щодо вчинених виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу (а.с.113-139). Зокрема, із зазначених матеріалів вбачається, що 08.07.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48065847 про примусове виконання виконавчого напису №2210, виданого 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про стягнення заборгованості в розмірі 91\~090,20 грн. з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» (а.с.7, 120). 26.08.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.122), 22.10.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.132) та постановою державного виконавця на підставі ухвали суду від 09.09.2019 року про забезпечення позову, зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису №2210 від 11.05.2015 року, який вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором (а.с.138). Як вбачається зі звіту про здійснені відрахування та виплати ТОВ«ДІЄСА» щодо [PERSON] на підставі постанови, виданої за виконавчим документом, за період з 01.11.2018 року по 31.08.2019 рокуіззаробітної плати позивача здійснювались відрахування, загалом у вказаний період з [PERSON] утриманосуму в загальному розмірі 19\~115,86 грн.(а.с. 22). На даний час ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами\~ст.18 ЦК Українинотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~(далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку\~дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. В даному випадку приватним нотаріусом зазначено у виконавчому написі суму до стягнення 89 390,20 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3755,90 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 16525,59 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2247,12 грн.; пені за несвоєчасність виконаннязобов`язанняза договором у сумі 62\~604,00 грн.; штрафу 4 256,68 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1\~700, 00 грн. а всього 91\~090,20 грн. Договір кредиту укладений між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» на строк з 28.09.2006 р. по 27.09.2008 року включно, отже право вимоги у відповідача виникло 28.09.2008 року. Відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Виконавчий напис вчинено нотаріусом 11.05.2015 року, тобто більше ніж через 5 років після виникнення права вимоги, що є порушенням\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, не звернув уваги на те, що\~Банком нараховані передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування (28.09.2008 року) і з того часу кредитодавець втратив право нараховувати передбачені договором проценти та неустойку. Крім того за оскаржуваним виконавчим написом допущено подвійне стягнення, оскільки рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.12.2013 року позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» задоволені частково: стягнуто на користь ПАТ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №НАЕ4RX09690037 від 28.09.2006 року станом на 31.05.2013 року в сумі 31296, 56 грн. З огляду на викладені обставини, суд дійшов до висновку, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Бондар І.М.із заявою про вчинення виконавчого напису з пропуском строку давності, усвідомлюючи небезспірність заборгованості, невідповідність наведених у розрахунку сум умовам договору, тому виконавчий\~напис вчинено з порушенням норм статті 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Тобто, аналіз\~ст.1212 ЦК України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач АТ КБ «ПриватБанк» стягнув з позивача [PERSON] грошові кошти відсутня, суд вважає за необхідне вимоги в частині стягнення за АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] сплачених грошових коштів за виконавчим написом задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 19\~115, 86 грн., які стягнуті за виконавчим написом, вчиненим 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованим в реєстрі №2210. З огляду на вищевикладене, позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написомпідлягає задоволеннюу повному обсязі. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати \~на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: \~у разі задоволення позову - на відповідача; \~у разі відмови в позові - на позивача;\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 14.08.2019 року між адвокатом Лукашенко О.В. та [PERSON] був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.08.2019 року. Згідно з копіямиквитанцій від 12.09.2019 та 17.03.2020 року [PERSON] сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 7\~700,00 грн., яка відповідає детальному розрахунку вартості суми гонорару за правничу допомогу, що передбачений договором від 14.08.2019 року, підписаним клієнтом та адвокатом. З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання відповідача та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь відповідача [PERSON] пропорційно задоволеним позовним вимогаму розмірі 7\~700, 00 грн. Крім того, позивачем були здійсненні витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи, а саме зі сплатою комісії за перерахування грошових коштів в загальному розмірі 84,84 грн., що підтверджено відповідними квитанціями. За приписами ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже з відповідача на користь позивачапідлягають стягненню витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 84, 84 грн. Крім того, оскільки на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів» позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~536,80 грн., тобто за дві позовні вимоги - майнового та немайнового характеру. Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 384,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved