Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

06.11.2019 подружжя [PERSON] та [PERSON] звернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу, зазначивши, що перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2014 року, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що спільне життя між ними не склалось, стосунки погіршились, в зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим Зазначили, що окрім спільної дитини на даний час їх нічого не пов`язує, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Фактично на 05 січня 2019 року шлюбно-сімейні відносини між заявниками припинені. 29 березня 2019 року вони уклали Договір про сплату аліментів та додаткових втрат на дитину, в якому визначили її місце проживання і порядок виховання дочки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілєєва М.., зареєстрований в реєстрі під №105. Також вони уклали між собою Договір про поділ майна подружжя від 29 березня 2019 року, посвідчений нотаріально. Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку окремого провадження та роз`яснено заявникам право та встановлено строк для відкликання заяви протягом одного місця до 20 грудня 2019. Клопотання про відкликання заяви від заявників не надійшло. Дослідивши подану заяву, матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. За змістом ч.3 та 4 цієї статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 29 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис за № 447, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 29 серпня 2014 року (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом Серії [NUMBER] (а.с.10). 29 березня 2019 року подружжям укладено та нотаріально посвідчено за реєстровим №105 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М. Договір пар сплату аліментів та додаткових витрат (а.с.11-14). За змістом вказаного договору подружжя [PERSON] та [PERSON] визначили, що дитина буде постійно проживати з матір`ю, а також визначили розмір аліментів, який буде сплачуватись на дитину, в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також порядок сплати аліментів та обов`язок батька брати участь у додаткових витратах на дитину. Крім того, подружжям [PERSON] та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено Договір про поділ майна подружжя від 29 березня 2019 року за реєстровим №106 (а.с.15-16). З моменту відкриття провадження пройшов місяць. З моменту звернення до суду та протягом місяця після відкриття провадження у справі, заявники подану заяву не відкликали. З урахуванням викладеного,судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу вважають неможливим, вчинили дії на виконання вимог ст.109 Сімейного кодексу України, а отже заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, та підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved