Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

07.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 березня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 46000,00 гривень, а остання в свою чергу зобов`язалася повернути вказану суму в строк до 01.09.2017р. Однак, до теперішнього часу цього обов`язку не виконала та в добровільному порядку віддавати кошти наміру не має. Вказані обставини підтверджуються власноручно написаною розпискою позичальника та можуть бути підтверджені показами свідків, які були присутні під час надання коштів. В зв`язку з небажанням відповідачем повертати позику, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 46000,00 грн., а також на підставі ст. 625 ЦК України: інфляційні втрати за період з жовтня 2017 по квітень 2019р. в сумі 7871,94 грн., 3% річних за 587 днів прострочення зобов`язання в сумі 2219,34 грн., та пеню за таку ж кількість днів в сумі 27002,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився. Згідно долученої до справи письмової заяви, [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності у зв`язку з зайнятістю на роботі. На задоволенні позовних вимог наполягає. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали з підстав зазначених у відзиві, який було долучено до матеріалів справи в судовому засіданні 16.07.2019р. В задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі, оскільки зобов`язання по поверненню суми позики були повністю виконані [PERSON] 31.08.2017р., підтвердженням чого є квитанція. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 17.03.2017р. [PERSON] була написана розписка, згідно змісту якої вбачається, що в день її написання відповідач позичила грошові кошти в сумі 46000,00 гривень у [PERSON] та зобов`язалася повернути вказану суму до 01 вересня 2017 року. У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.(ст. 530 ЦК України). На підтвердження виконання свого обов`язку по поверненню коштів [PERSON] , відповідач надала до суду квитанцію до прибуткового касового ордеру від 31 серпня 2017 року, згідно якої касиром [PERSON] було прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 46000,00 гривень. Підставою таких дій зазначено повернення позики згідно договору №4-17 від 17.03.2017р. За загальним правилом, наведеним у статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, [PERSON] було надано до суду відповідний документ (квитанцію), як доказ повного та своєчасного виконання нею свого зобов`язання. Дані обставини позивачем не спростовані, належність та достовірність вказаного письмового доказу не заперечувалась. Крім цього, суд бере до уваги, що відповідно до ч.2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оригінал боргового документу жодна із сторін до суду не надала. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не було надано оригіналу розписки, наявність якої у нього підтверджувала б невиконання [PERSON] боргових зобов`язань, а також не спростовано письмові докази відповідача щодо своєчасного та повного повернення нею суми позики. За цих обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та вважає за необхідне в їхньому задоволенні відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed