Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

07.07.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» та Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.01.2008 року у розмірі 136011,13 грн. станом на 31.03.2020 року. Свої вимоги банк обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 17.01.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його особистий підпис у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000,00 грн., що підтверджено Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач, з свого боку, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, щомісячними платежем у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у Розрахунку заборгованості а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором, останній має заборгованість, яка станом на 31.03.2020 року становить 420336,52 грн., з яких: 2809,64 грн. заборгованість за тілом кредиту; 415056,88 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 2500,00 грн. нарахована пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав, і скориставшись своїм правом просив стягнути з відповідача лише частину боргу у сумі 136011,13 грн., який складається із заборгованості за кредитом 2809,64 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 133201,49 грн. за період з 17.01.2008 року по 30.10.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», з одного боку, та [PERSON] з іншого, була досягнута домовленість про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн. із базовою процентною ставкою 36% із розрахунку 360 днів на рік, із строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, шляхом підписання відповідачем Заяви, чим останній засвідчив свою згоду із тим, що дана заява з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, до Заяви від 17.01.2008 року позивачем долучені Умови та правил надання банківських послуг. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору № б/н від 17.01.2008 року. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 31.03.2020 року заборгованість становить 420336,52 грн., з яких: 2809,64 грн. заборгованість за кредитом; 415056,88 грн. - заборгованість за відсотками, 2500,00 грн. нарахована пеня. Заборгованість за процентами з 17.01.2008 року по 30.10.2018 року, яку просить стягнути позивач, становить 133201,49 грн.. Як визначено ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, саме договір приєднання і був укладений між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] своїм підписом в заяві від 17.01.2008 року погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, то з огляду на вищезазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 2809,64 грн, оскільки відповідач [PERSON] не виконував умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 20.03.2020 року утворилась заборгованість за кредитом. Однак, як встановлено під час розгляду справи, сторони під час укладення Договору погодили базову процентну ставку на залишок за кредитом 36% із розрахунку 360 днів на рік, але відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.01.2008 року, наданого позивачем, з часу укладення договору процентна ставка поточної заборгованості змінювалася, та з 01.04.2015 року позивачем її було встановлено у розмірі - 43,20 %, і відповідно до розміру зазначеної ставки була розрахована заборгованість за процентами за користування кредитом. Як наголошено у Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд, враховуючи умови кредитного договору, вважає, що проценти на поточну заборгованість за користування кредитом повинні нараховуватися виходячи із встановлених 36,00% річних, а нарахування за підвищеною процентною ставкою, зокрема з 01.04.2015 року у розмірі 43,2% є безпідставним. На час збільшення процентної ставки по кредитному договору, статтею 1056-1 ЦК України було визначено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку, тому зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем в період з 01 квітня 2015 року у розмірі 43,20 % на поточну та прострочену заборгованість є нікчемною, оскільки докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем відсутні. Оскільки доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірі 43,20 % не надано, слід розраховувати вказану суму процентів, виходячи із обумовленої в договорі процентної ставки 36,00% річних. Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та беручи до уваги визначені банком періоди стягнення заборгованості за процентами з 17.01.2008 року по 30.10.2018 року, суми заборгованості, розмір відсоткової ставки, суд для розрахунку поточних відсотків використовує наступну формулу: заборгованість х 36% / 360 днів х кількість днів у відповідному періоді. Сума відсотків за користування кредитом за період з 01.04.2015 року по 30.10.2018 року складає 3632,86 грн. (2809,64 грн. Х 36% / 360дн. Х 1293 дн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи розмір заборгованості за відсотками, який станом на 01.04.2015 року становив 4299,00 грн, то загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, становить 7931,86 грн. (4299,00 грн + 3632,86 грн). З огляду на наведене вище, з відповідача [PERSON] , в межах заявлених позовних вимог, підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2809,64 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 4299,00 грн. за період з 17.01.2008 року по 30.10.2018 року. Крім того, у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволеного позову у розмірі 166,01 грн.. На підставі наведеного,

Outcome: partial