Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

05 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи тим, що є власником будинку №13 по вул.Енгельса, в смт. Смотрич Дунаєвецького району, який отримала у спадок за законом. Право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 вересня 2004 року. Відповідач є колишнім чоловіком, який зареєстрований в будинку з 05.07.2002 року, але фактично не проживає з травня 2015 року і по теперішній час, вже більше року. У травні 2015 року він виїхав у Білорусію. З того часу аліментів на доньку не сплачував. У відповідача існує заборгованість перед банком, з приводу чого до відповідачки та її дітей неодноразово телефонували, розшукуючи відповідача. Позивачка, як власник житла і як мати своїх дітей, хвилюється, щоб заборгованість перед банком не призвела до втрати частини майна, оскільки чоловік і досі зареєстрований в [INFO]. Настав час переоформляти документи на користування субсидією на газ та на електроенергію, потрібно внести ясність у питання фактично проживаючих у будинку осіб, а тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, згідна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчать поштові повідомлення, акти від 14.11.2016 року та 05.12.2016 року, складені депутатом Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району , причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та свідків, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями в смт. Смотрич по вул.Енгельса, 13 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 вересня 2004 року, серія ВВМ №185674, зареєстрованого в реєстрі за №3660. З довідки №68 від 14 грудня 2016 року, виданої КП Дунаєвецької районної ради «Івнвентарбюро» вбачається, що за [PERSON] в смт.Смотрич по вул.Сагайдачного (стара назва Енгельса) 13 Дунаєвецького району зареєстровано домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Судом також встановлено, що в смт. Смотрич по вул.Енгельса, 13 Дунаєвецького району Хмельницької області зареєстрований з 05.07.2001 року відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується копією домової книги та довідкою про склад сімї №1852 від 22.09.2016 року. Згідно заочного рішення Дунаєвецького районного суду від 06 липня 2015 року, сторони перебували у шлюбі з 25 лютого 1992 року, а 17 липня 2015 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до актів від 25.02.2015 року, 15.05.2016 року, 13.07.2016 року, 06.09.2016 року та 20.11.2016 року, складених депутатом Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району видно, що в житловому будинку, який знаходиться в смт. Смотрич по вул.Енгельса, 13 Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований [PERSON], але з травня 2015 року в вищезазначеному домоволодінні не проживає, місце перебування його невідоме. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей\~391, 396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Відповідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї позивача, разом з позивачкою в будинку не проживають і не ведуть спільне господарство, відповідач не проживає в будинку з травня 2015 року і не несе обовязків по утриманню житла. Відповідно до абзацу 6\~ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач не проживає разом з позивачкою - власником житла та не веде із нею спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивачки, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сімї власника цього житла, оскільки вони не є членами сімї позивачки і не ведуть з нею спільне господарство. Зважуючи і на ту обставину, що відповідач вибув на інше місце проживання в м. Хмельницький, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивачки на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст. 156, 162 ЖК України, не вчинив і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомив, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивачка, відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині і відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком за адресою: смт. Смотрич по вул.Енгельса, 13 Дунаєвецького району Хмельницької області. Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснює відділ реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині зобовязання Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області в особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб зняти відповідача [PERSON] з реєстрації. Відповідно до ст.88 ЦК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial