Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

05.11.2019 року позивач подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14.03.2011 року в загальному розмірі 123780,60 грн., яка складається з наступного: 18550,45 грн.- заборгованість за кредитом, 105230,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 14.03.2011 року по 30.05.2017 року і сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн. В подальшому позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість в загальному розмірі 55 642 грн. 59 грн., що складається з такого: 18550 грн. 45 коп. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 37092 грн. 14 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. В обґрунтування вимог позивача посилався на те, що 14.03.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти в розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, за нею перед банком виникла наведена вище заборгованість. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач не заперечувала факт отримання кредитних коштів, проте просила застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, оскільки вона з 2015 року, через зміни у матеріальному стані, не здійснює виплат на погашення кредитної заборгованості, а так як трирічний строк позовної давності закінчився у січні 2018 року, просить в позові відмовити. Крім того, [PERSON] посилалась на те, що зарахування на картку в сумі 8 грн., яке відбулося 25.02.2017 року, вона не робила. Припускає, що таке зарахування могло відбутися з метою переривання строків позовної давності. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, підтримав вимоги з якими звернувся до суду та просив їх задовольнити. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що 14.03.2011 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», який є правонаступником Публічого акціонерного товариства КБ «Приватбанк», та відповідачем був укладений кредитний договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі кредитний договір), що підтверджується копією анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, витягом з Умов та правил надання банківських послуг, а також витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якими була ознайомлена відповідач, про що свідчить її підпис у заяві про надання кредиту та довідці про умови кредитування. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту складає 18 550 грн 45 коп. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11, 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, картка діє до останнього календарного дня місяця, вказаного на лицевій стороні карти, включно. Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.26, 27- зворотна сторона). Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування, пільгові періоди діють до 30 днів та до 55 днів. З 01.01.2013 року усі картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; з 01.01.2014 року 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с.8). Відповідно до п.1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.20). Отже, судом встановлено, що сторони погодили як строк дії договору з можливістю його пролонгації на один рік, так і строки виконання зобов`язань шляхом здійснення щомісячного мінімального обов`язкового платежу, розмір якого встановлений умовами договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Перебіг такого строку, відповідно до положень ст. 253 ЦК України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Умовами договору встановлено, що погашення кредиту та сплата відсотків повинна здійснюватися позичальником частинами до кожного 25 числа місяця, отже початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Судом встановлено, що останній платіж, спрямований на поповнення картки, позичальником був здійснений 12 грудня 2014 року в сумі 50 грн., що підтверджується випискою про рух кредитних коштів. Поряд з цим, позивачем суду не було надано належних доказів, на підтвердження тієї обставини, які саме картки та з яким строком дії видавались [PERSON] в межах кредитного договору б/н від 14.03.2011 року. Довідка позивача про надані [PERSON] кредитні картки не містить інформації про те, на виконання яких кредитних правовідносин були їй видані ці картки. За таких обставин, вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд виходить з того, що початком перебігу позовної давності є несплата відповідачкою чергового платежу до 25 січня 2015 року, а оскільки умовами кредитного договору не було встановлено помісячного графіку погашення кредиту, то суд доходить висновку, що з вказаним моментом несплати почався перебіг позовної давності, як для чергового платежу, так і для кредитного зобов`язання в цілому. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що позивач пред`явив до суду даний позов 05.11.2019 року, суд доходить висновку, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Щодо зарахування 25.02.2017 року 8 грн на картку № [NUMBER] , про що зазначено у виписці по руху коштів, копія якої надана позивачем, суд звертає увагу на таке, по-перше, виписка не містить даних про дату укладення договору, якого вона стосується, по-друге, відсутні докази на підтвердження видачі картки з вказаним номером [PERSON] в межах кредитного договору від 14.03.2011 року, та по-третє, призначення платежу у 8 грн, про що зазначено в графі «Деталі операції» містить інформацію, яка протирічить одна одній, так як спочатку вказано «повернення коштів за невдалою транзакцією», а потім «поповнення карти», при цьому суд приймає до уваги, що відповідачка, в період належного виконання умов кредитного договору, картку поповнювала сумами не меншими за 50 грн, дотримуючись в цій частині умов договору, відтак у суду відсутні підстави вважати, що 25.02.2017 року [PERSON] були вчинені дії, які б свідчили про визнання нею свого обов`язку з повернення кредитної заборгованості за кредитним договором від 14.03.2011. Таким чином, оскільки наданими доказами та визнанням відповідачкою підтверджується наявність кредитної заборгованості в сумі 18550 грн 45 коп., суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed