Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

05.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 19.06.2005 року виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, актовий запис №06, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені з 2012 року, спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Вважає примирення неможливим. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 09.10.2014 року від неї на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява, у якій вона просить справу розглянути за її відсутності, вказала що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчать розписки про отримання ним судових повісток на судові засідання призначені на 19.08.2014 року та 13.10.2014 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим повторно 03 листопада 2011 року виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, актовий запис №06. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2012 року, спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Шлюб перший. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved