Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

05.09.2017 року Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.05.2008 року в розмірі 22670, 17 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.05.2008 року, відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.06.2017 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 22670,17 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився. До позовної заяви представником позивача додано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутністю, в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку . Відповідачем до суду подана заява про застосування до вимог позивача строків позовної давності. Крім того, відповідачем подана заява про розгляд справи за його відсутністю. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н 21.05.2008 року, відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку ( Далі -Умов) складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Крім того, підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.п.9.12.п.9 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує сторону про припинення дії договору , він автоматично лонгується на такий же термін. Суду не надано доказів того, що була проведена пролонгація кредитного договору. Таким чином, закінченням строку дії вищевказаного договору слід вважати 21.05.2009 року. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.06.2017 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 22670,17 грн. Відповідно до вимог ст..ст. 256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з вищезазначеного розрахунку заборгованості, остання оплата в рахунок погашення заборгованості здійснена 02.07.2014 року. Після вказаного періоду будь -які платежі в рахунок погашення заборгованості не здійснювались. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Представником відповідача подана до суду заява про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 05.09.2017 року, а строк звернення до суду сплинув 03.08.2017 року, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволені позову . Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed