Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

05.08.2013р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним акту про пожежу, зобовязання відповідачів вчинити певні дії та про відшкодування моральної шкоди ( а.с. № 1-3 т. № 1). В подальшому, в порядку усунення недоліків позовної заяви, [PERSON] було подано до суду 17.12.2013р. уточнену позовну заяву ( а.с. № 72-76 т. № 1). Ухвалами судді Башмакова Є.А. від 07.08.2013р. та 30.12.2013р., які ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.10.2013р. та 20.03.2014р. були скасовані, позовна заява була повернута позивачу (а.с. № 4, 64-66, 84, 141-144 т. № 1). Ухвалою судді Антонюк О.А. від 28.03.2014р. було відкрито провадження по справі ( а.с. № 147 т. № 1). Ухвалою суду від 22.05.2014р., яка ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014р. скасована, провадження по справі було закрито ( а.с. № 193, 227-229 т. № 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.06.2014р. справу було прийнято до провадження ( а.с. № 1 т. № 2). Ухвалою суду від 10.07.2014р. провадження по справі було зупинено на шість місяців для визначення кола спадкоємців померлого [PERSON] ( а.с. № 5 т. № 2). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.01.2015р. провадження по справі було відновлено та до участі в якості правонаступника [PERSON] залучено [PERSON] ( а.с. № 42 т. № 2). 09.04.2015р. правонаступником [PERSON] [PERSON] було подано уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні 45/100 частинами домоволодіння, належними до будівлі комунікаціями, земельною ділянкою, зобовязання дотримуватися правил добросусідства, визнання частково недійсною інформації, внесеної до акту про пожежу від 24.08.2010р. (а.с. № 89-94 т. № 2). В обґрунтування уточнених позовних вимог в редакції від 09.04.2015р. позивачка разом зі своїм представником [PERSON] (діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 11.04.2016р. - а.с. № 129-130 т. №3) в судовому засіданні посилалися на те, що позивачка є спадкоємицею померлого [PERSON] та отримала в порядку спадкування 45/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро (колишнє м. Дніпропетровськ), вул. Яснополянська, буд. 38 на земельній ділянці площею 1135кв.м. та складається з житлового будинку літ. А-1 та господарських будівель і споруд,45/100 часток з яких: літня кухня-сарай літ. Б, літня кухня-сарай літ. Е, душ літ. Г, вбиральня літ. В., вбиральня літ. Д, споруди № 1-3: № 1 - огорожа, № 2 - ворота з хвірткою, № 3 - водоколонка, замощення I, II, загальною площею 99,5кв.м., житловою площею 58,4кв.м. Інша частина вказаного домоволодіння належить відповідачам по справі. Позивачка, як власниця та спадкоємиця, не може користуватися та розпоряджатися своєю частиною домоволодінням та комунікаціями, потрапити до нього, оскільки відповідачі не впускають її до будинку, чинять перешкоди шляхом цькування собаки. Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 23.10.2012р. встановлена відсутність доступу до помешкання з вул. Яснополянська, 38 для власників [PERSON] та [PERSON], користування спільними життєво необхідними в домоволодінні спорудами через перешкоду з боку сусідів [PERSON], [PERSON] М, [PERSON], [PERSON] Крім того, 24.08.2010р. в домоволодінні сталося дві пожежі, як зазначає позивачка, саме з вини відповідачів. Наслідки пожежі зафіксовані в акті від 24.08.2010р. про пожежу, проте позивачка вважає деяку інформацію в акті недостовірною. Позивачка разом зі своїм представником просили задовольнити в повному обсязі позовні вимоги, зобовязати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні власністю, а саме, 45/100 частинами домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро (колишнє м. Дніпропетровськ), вул. Яснополянська, 38 та належними до будівлі комунікаціями (водопровід, інші комунікації), земельною ділянкою, що необхідна для обслуговування вказаної частини домоволодіння; зобовязати відповідачів дотримуватися правил добросусідства з [PERSON]; визнати частково недійсною інформацію, внесену до акту про пожежу від 24.08.2010р., а саме, інформацію, надану [PERSON] щодо: «назва обєкту» - безхазяйна будівля; «знищено пожежею» сміття; «власник майна» квартальний комітет сел. Лоцманський; «місце виникнення пожежі» сміття біля безхазяйної будівлі; пошкоджено дах безхазяйної будівлі на 5-10кв.м.; «причина пожежі» необережне поводження з вогнем невідомою особою. Відповідачка [PERSON] під час судових засідань, в яких вона приймала участь, проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що вона жодних перешкод не чинить позивачці в користуванні належним їй на праві власності майном та дотримується правил добросусідства. Позивачка сама не користується належним їй майном, не проживає в ньому, а мешкає за іншою адресою. Внаслідок того, що позивачка не доглядає за своєю власністю, майно перебуває у занедбаному стані та руйнується. Щодо оскарження інформації, яка міститься в акті про пожежу, то вважала, що вона є неналежним відповідачем, адже не складала цей акт. В судові засідання по справі, які призначалися на 18.05.2016р.. 08.06.2016р. відповідачка не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом вручення судової повістки її дітям, про що в матеріалах справи є відповідні розписки (а.с. № 132, 149), про причини не явки суд не сповістила. В судовому засіданні 08.06.2016р. було вирішено розглядати справу за її відсутності, як з урахуванням належного повідомлення про дату судового засідання, відсутності заяв про відкладення, так і з урахуванням того, що раніше [PERSON] була допитана судом та її позиція щодо невизнання позовних вимог суду відома ( а.с. № 161 т. № 3). З таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачки [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. №103 т. № 2), про причини неявки суд не сповістив. 01.12.2015р. та 29.02.2016р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких він просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі, оскільки в його діях відсутні будь-які порушення прав [PERSON] ( а.с. № 1-3, 95-97 т. № 3). Під час судового засідання 21.03.2016р. було вирішено розглядати справу за відсутності відповідача [PERSON] ( а.с. № 119 т. № 3). З таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.02.2015р. - а.с. № 139 т. № 2) в судових засіданнях по справі, в яких він приймав участь, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачі є власниками частини домоволодіння та земельної ділянки, на якій розташована частина їх домоволодіння. Саме позивачка порушує правила добросусідства, оскільки більше десяти років не піклується про свою частину домоволодіння, внаслідок чого майно знаходиться в занедбаному стані. Через те, що позивачка не може відновити напівзруйнований паркан та власний вхід до зруйнованої частини домоволодіння, то вона використовую частину домоволодіння відповідачів щоб потрапити до своєї частини будинку, чим в свою чергу створює їм незручності. Стосовно акту про пожежу, також вважав, що його довіритель не є належним відповідачем по справі. Просив в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні 08.06.2016р. представник відповідача просив закінчити розгляд справи за його відсутності. Суд задовольнив це клопотання, про що постановив відповідну ухвалу (а.с. № 162 т. № 3). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився (відбуває покарання за кримінальний злочин), про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином через керівництво СІЗО зі врученнях копії уточненого позову від 09.04.2015р. (а.с. № 191-193 т. № 2, а.с. № 91, 92 т. № 3). Ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати від 21.03.2016р., було вирішено розглядати справу за його відсутності (а.с. №118-119 т. №3). 26.04.2016р. до суду надійшли пояснення відповідача, з яких вбачається, що позовні вимоги він не визнає, оскільки ані він, ані члени його родини не причетні до пожежі, яка сталася 24.08.2010р. (а.с. № 133-135 т. № 3). З таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача [PERSON] Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області [PERSON] (діє на підставі довіреності від 22.12.2015р. (а.с. № 110) в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. З огляду на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду свої заперечення, а також приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] та представник [PERSON] в судовому засіданні висловили свою позицію щодо позовних вимог [PERSON], то суд вважає за можливе ухвалите по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Під час судового засідання 08.06.2016р. представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] повідомив, що необхідності в призначенні експертизи за клопотанням [PERSON] від 06.04.2016р. наразі немає (а.с. № 125, 163 т. № 3). Суд, вислухавши сторони та їх представників, прокурора, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] під час судового засідання 01.12.2015р. тим же складом суду в присутності тих же сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав є зокрема, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2012р. належало 45/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро (колишнє м. Дніпропетровськ), вул. Яснополянська, 38 та складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 58,4кв.м., загальною площею 99,5кв.м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні-сараю літ. Б, літньої кухні-сараю, літ. Е, душу літ. Г, вбиральні літ. В, вбиральні літ. Д, споруд - №1-3, №1 огорожі, №2 воріт з хвірткою, №3 водоколонки (а.с. № 25 т. № 2). 03.05.2014р. [PERSON] помер, по що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 3546 від 15.05.2014р. (а.с. № 189 т. № 1). Після смерті [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. № 28 т. № 2), якій 11.11.2014р. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 45/100 частин домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Яснополянська, буд. 38 (а.с. № 29-31 т. № 2). Інші 55/100 частин домоволодіння по вул. Яснополянській, 38 в м. Дніпропетровську належали на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.1987р., укладеному з [PERSON] В 2007році [PERSON] помер, після його смерті спадкоємцями стали відповідачі, проте спадщина на сьогоднішній день, як зазначали під час судового засідання відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON], не оформлена через відсутність правовстановлюючих документів на частину домоволодіння. Ці обставини також підтверджуються рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2013р., яке набрало законної сили (а.с. № 9 т. № 2). Так, позивачкою в якості доказів того, що відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні власністю надано наступні докази. З листа Виконкому Жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради № Ж-1(06) від 07.09.2011р. вбачається, що [PERSON] зверталася із заявою щодо руйнування будинку № 38 по вул. Яснополянській в м. Дніпрі (колишнє м. Дніпропетровськ) та 01.09.2011р. виходом представника відділу комунального господарства в присутності власника домоволодіння № 36 по вул. Яснополянській [PERSON], встановлено, що зайти на територію через калитку з вул. Яснополянської не вдалося, оскільки хвіртка з середини закрита. Співвласники домоволодіння № 38 вдома відсутні. Згідно пояснень голови Лоцкамянського виконкому [PERSON] та сусідів, господар домоволодіння № 38 [PERSON] вдома майже не буває, оскільки працює з ранку до вечора, ні з ким не спілкується. Дільничний неодноразово робив спроби зустрітися, проте, це не вдалося. Потрапити на територію домоволодіння № 38 вдалося через територію домоволодіння № 36 та прохід в зламаній межовій огорожі. Частина будинку - 45/100, яка належить [PERSON], знаходиться в нежилому стані. Двері домоволодіння закриті на замок, тому неможливо потрапити у приміщення. Під час проведення перевірки двері були закриті на замок, який встановлено співвласниками будинку без дозволу господарів, ключ знаходиться у них. Зі слів позивачки та [PERSON], сусідами самовільне зламані замки та понівечено, розкрадено майно (все металеве, в т.ч. металевий опалювальний котел). Без дозволу господарів співвласники самоправно користуються приміщеннями, які належать [PERSON] Туалет зруйновано, повністю зірваний дах, яма засипана побутовим сміттям та інш. Зі свідчень сусідів буд. №36 [PERSON] та [PERSON] за останній час у сараї заявниці відбулося 2 пожежі, влаштованих співвласниками буд. №38 - [PERSON]. Суміжні сусіди самотужки тушили пожежу (незважаючи на те, що [PERSON] в цей час були вдома). Зі слів заявниці, співвласники буд. № 38 чинять опір у вільному користування її частиною будинку (не дозволяють заходити на подвір'я), ображають, погрожують та цькують собакою і у той же час руйнують її власність (а.с. № 112 т. № 1). Згідно листа Виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № Ж-1(12) від 08.04.2013р. вбачається, що в грудні 2011р. виїздом спеціально створеної комісії виконкому було встановлено, що між [PERSON] та сусідами існують неприязні стосунки, порушуються норми добросусідства (а.с. № 113 т. № 1). Відповідно до листа Дніпропетровської міської ради (а.с. № 113 звор. стор. т. № 1) 27.10.2011р. представником ради та співробітником РВ ДМУ ГУМВС Жовтневого району виїздом на місце встановлено, що в частині будинку [PERSON] пошкоджено майно та зруйновані господарські будівлі. Зі слів [PERSON] майно зруйноване [PERSON]. Проте, заявницею не надано правовстановлюючих документів на будинок. Листами Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради № Ж-10 від 06.09.2012р. та Жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради № Ж-1(12) від 16.09.2013р. [PERSON] надані розяснення щодо порядку розвязання земельного спору із сусідами відповідними органами ради та суду та необхідність дотримання правил добросусідства (а.с. № 114,115 т. № 1). Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 23.10.2012р. встановлена відсутність доступу до помешкання з вул. Яснополянська, буд. 38 для власників [PERSON] та [PERSON], користування спільними життєво необхідними в домоволодінні спорудами через перешкоду сусідами [PERSON], [PERSON] М, [PERSON], [PERSON] ( а. с. № 160 т. № 3). Крім того, листом Управління профілактики правопорушень ГУМВС України в Дніпропетровській області від 13.04.2012р. на звернення [PERSON] та [PERSON] щодо протиправних дій членів сім [PERSON], повідомлено, що за результатами перевірки із [PERSON] та членами її сімї проведено профілактичну бесіду із розясненням правил гуртожитку, при цьому попереджено про недопущення вчинення будь-яких протиправних дій. З даного листа також вбачається що [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до Жовтневого РВ ДМУ із заявами стосовно порушення кримінальних справ у відношенні членів сімї [PERSON] та за результатами розгляду цих заяв приймалися рішення про відмову у порушенні кримінальної справи ( а.с. № 116 т. № 1). Як вбачається з письмових доказів, наданих позивачкою, між нею, її покійним чоловіком та відповідачами виникли вкрай напружені стосунки, свідченням чого є численні судові справи, звернення позивачки до органів місцевого самоврядування та до правоохоронних органів. Крім того, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] ( яка є спадкоємицею після смерті [PERSON]В.), подана в рамках цивільної справи № 412/15966/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровської міської ради і управління Держкомзему м. Дніпропетровська у Дніпропетровській області (треті особи - Виконавчий комітет Жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради і Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області) про визнання незаконним та скасування державного акту на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні домоволодінням, зобовязання вчинити певні дії, визнання порушень добросусідства, відшкодування моральної шкоди та витрат, з якої також вбачається що між співвласниками домоволодіння по вул. Ясно полянській, буд. 38 в м. Дніпрі (колишнє м. Дніпропетровськ) виник конфлікт з приводу користування майном. [PERSON] вважає, що [PERSON] має право користуватися загальним входом на подвіря та водоколонкою, як це було за життя [PERSON] Також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], одностайно підтвердили напруженість у стосунках співвласників та наявність конфлікту між сторонами. Таким чином, суд вважає що позивачкою доведено факт порушення її права користування належним на праві власності нерухомим майном та комунікаціями біля цього майна (водоколонкою, хвірткою, тощо) з боку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які чинять їй перешкоди щодо доступу до майна та позовні вимоги в частині зобовязання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні власністю, а саме, 45/100 частинами домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро (колишнє м. Дніпропетровськ), вул. Яснополянська, 38 та належними до будівлі комунікаціями (водопровід, інші комунікації), земельною ділянкою, що необхідна для обслуговування вказаної частини домоволодіння підлягають задоволенню. При винесені рішення, суд виходить з того, що встановленим є факт перешкод для позивачки у користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном та комунікаціями біля цього майна (водоколонкою, хвірткою, тощо) також з боку відповідача [PERSON], який наразі відбуває покарання за кримінальний злочин, оскільки позовні вимоги заявлені, в тому числі по періоду, коли він ще був на свободі (а.с. № 162звор. сторон. т. № 3, порядковий номер дії № 54 ). В іншій частині вимог про зобовязання дотримуватися правил добросусідства, визнання частково недійсною інформації, внесеної до акту про пожежу від 24.08.2010р. - слід відмовити, виходячи з наступного. Під правилами добросусідства, відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, розуміється те, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно із п. 6. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. № 7 (із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спори щодо додержання правил добросусідства, розглядаються судами відповідно до статей 103109 ЗК України і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідним органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. З даних норм випливає, що зобовязувати відповідачів дотримуватись правил добросусідства можливо лише в рамках розвязання спору про використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення. Як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, позивачкою не заявлено вимоги щодо способу використання земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння № 38 по вул. Яснополянській в м. Дніпрі (колишнє м. Дніпропетровськ), а ставиться питання лише взагалі про усунення перешкод у користуванні домоволодінням і земельною ділянкою, необхідною для його обслуговування, як її власністю. Крім того, як вбачається з матеріалів справи право власності на частину земельної ділянки під домоволодіння, що розташоване в м. Дніпрі (колишнє м. Дніпропетровськ) по вул. Яснополянській, буд. 38 було зареєстровано за покійним [PERSON] На сьогоднішній день право власності в порядку спадкування на земельну ділянку під домоволодінням не набуто ані позивачкою (в межах її 45/100 частин), ані відповідачами (в межах їх 55/100частин). Таким чином, з огляду на те, що позивачкою не предявлено жодних позовних вимог про порушення її права користування, розпорядження або володіння земельною ділянкою, то в задоволені позовних вимог щодо зобовязання відповідачів дотримуватися правил добросусідства з [PERSON] слід відмовити, оскільки позивачкою обраний невірний спосіб захисту її прав, як такий, що не передбачений ст. 16 ЦК України. Крім того, відмовляючи в цій частині позовних вимог, судом враховано, що покійний [PERSON] у 2013 році звертався до суду із вимогами до відповідачів та Дніпропетровської міської ради із вимогами про скасування державного акту на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні домоволодінням, визнання порушень добросусідства. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2013р.,залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.11.2013р. у задоволені позовних вимог відмовлено (а.с.№ 7-17 т. № 2). 24.08.2010р. за адресою м. Дніпро (колишнє м. Дніпропетровськ), вул. Яснополянська, буд. 38 сталася пожежа. З акту про пожежу, який складений комісією у складі інспектора ПЧ 1 [PERSON], громадян [PERSON] та [PERSON], вбачається, що 24.08.2010р. о 20 год. 40 хв. виникла пожежа обєкта безхозної будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро (колишнє м. Дніпропетровськ), вул. Яснополянська, буд. 38. Власником будівлі в даному акті зазначений квартальний комітет сел. Лоцманський, місцем виникнення пожежі є сміття біля безхозної будівлі. Пожежу ліквідовано о 21 год. 25 хв., пожежею знищено сміття, пошкоджено дах безхозної будівлі на 5-10кв.м. Збитки відсутні. Причина пожежі - необережне поводження з вогнем невідомою особою (а.с. № 14 т. № 1). Відповідно до п. 7 Порядку обліку пожеж та їх наслідків, затвердженого Постановою КМУ від 26.12.2003р. № 2030, документом, який засвідчує факт пожежі, є акт, що підписується комісією, до складу якої входить не менш як три особи, у тому числі представник територіального органу ДСНС, представник адміністрації (власник) об'єкта, потерпілий. Позивачка та її представник вважаючи, що акт від 24.08.2010р. містить недостовірну інформацію стосовно назви обєкту, власника обєкту, місця виникнення пожежі та інше, просять суд визнати частково недостовірною цю інформацію, як таку, що не відповідає дійсним обставинам пожежі та внесена до акту саме відповідачкою [PERSON] задля того, щоб позбавити позивачку права на отримання відшкодування шкоди, спричиненої пожежею. Згідно повідомлення Жовтневого РВ ДДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 01.10.2014р. за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040650000477 та попередня кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 1 ст. 194, ч. 1\~ст.358 КК України (а.с. № 106 т. № 2). Постановою Слідчого Шлома С.О. від 24.09.2014р. було призначено судову пожежно-технічну експертизу (а.с. № 107 т. № 2) та згідно висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС у Дніпропетровській області від 28.11.2014р. № 70/30-78 (яким при дослідженні використані матеріали кримінального провадження, зокрема, акт пожежі, протоколи допитів свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що бачили як 24.08.2010р. о 16:00 год., перебуваючи на територій домоволодіння № 38, біля сараю сімї [PERSON], [PERSON] із сином [PERSON], підпалюючи провід з резиновою ізоляцією біля задньої стінки сараю [PERSON], підпалили сарай, в результаті чого почалася пожежа. Загорілося вікно сараю, дах, вигоріло друге вікно. [PERSON] з сином пішли з місця підпалу. Пожежників ніхто не викликав. Того ж дня, о 20:30год. ця історія повторилася знову та сарай знову загорівся) осередком виникнення пожежі є ділянка територій, що примикає до будівлі розташованої за адресою: м. Дніпро ( колишнє м. Дніпропетровськ) , вул. Яснополянська, буд. 38. Найбільш вірогідною причиною виникнення пожежі є занесення джерела займання до осередку виникнення пожежі. Горіння могло виникнути за умов, викладених в матеріалах справи (а.с. № 108-114 т. № 2). Приймаючи до уваги, що акт про пожежу складений за наслідками обстеження обєкту не має обов'язкового характеру, а лише фіксує певні обставини, та не може сам по собі, порушувати права та законні інтереси особи, оскільки не є актом нормативного характеру, то не може в судовому порядку визнаватися недійсним, і тим більш, не може визнаватися недійсною інформація, яка в ньому міститься. Разом з тим, акт може бути доказом у справі, оскільки є технічним документом, який фіксує у конкретному випадку факт пожежі. Таким чином, суд вважає за можливе в задоволені позовних вимог про визнання частково недійсною інформації, внесеної до акту про пожежу від 24.08.2010р. відмовити, оскільки позивачкою обрано невірний спосіб захисту своїх прав, як такий, що не передбачений ст. 16 ЦК України. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зобовязати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні власністю, а саме, 45/100 частинами домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро (колишнє м. Дніпропетровськ), вул. Яснополянська, буд. 38 та належними до будівлі комунікаціями (водопровід, інші комунікації), земельною ділянкою, що необхідна для обслуговування вказаної частини домоволодіння. В іншій частині позовних вимог про зобовязання дотримуватися правил добросусідства, визнання частково недійсною інформації, внесеної до акту про пожежу від 24.08.2010р. відмовити в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе розподілити їх належним чином. Подаючи 05.08.2013р. та уточнюючи 17.12.2013р. позовні вимоги [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], та безпосередньо [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 107грн.30коп. (а.с. № 8 т. № 1) та 8грн. (а.с. № 107 т. № 1), що загалом становить 115грн.30коп. (відповідно до ставок, що діяли на момент подачі позову 05.08.2013р., розмір судового збору складав 114грн.70коп., а на момент уточнень 17.12.2013р. - 229грн. 40коп.) В подальшому, уточнюючи вимоги 09.04.2015р., позивачка посилалася, що від сплати судового збору вона звільнена, оскільки є інвалідом другої групи, на підтвердження чого надала копію посвідчення ( а.с. № 99 т. № 2). В пункті 36 Постанови ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що у разі, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З огляду на вищевикладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе відшкодувати позивачці частину судових витрат, понесених нею та її покійним чоловіком при подачі позову та його уточнені, стягнувши з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] судовий збір у розмірі 57грн. 64коп. (що становить половину від сплачених коштів, з огляду на часткове задоволення позову), тобто по 14грн. 41коп. з кожного. В іншій частині, у стягненні з відповідачів судового збору на користь позивачки слід відмовити, у звязку з відмовою в задоволені позовних вимог. З огляду на те, що 17.12.2013р. покійним [PERSON] при уточнені позовних вимог не було доплачено судовий збір в розмірі 114грн.40коп. (розмір судового збору з 23.10.2013р. збільшився до 229грн.40коп. (229грн. 40коп. 115грн.30= 114грн.10коп.)), а також приймаючи до уваги, що правонаступник покійного [PERSON] є інвалідом другої групи, то суд вважає за можливе компенсувати витрати по сплаті судового збору в розмірі 114грн. 10коп. за рахунок держави, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial