Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

05.12.2016 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, в якій прохала встановити юридичний факт - факт окремого проживання [PERSON] та її чоловіка [PERSON] з серпня 1999 року по 2010 рік.Визнати квартиру [ADDRESS], придбану за договором купівлі - продажу від 19 жовтня 1999 року , посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В. І., [PERSON] особистою приватною власністю. Мотивую тим, що 26 лютого 1993 року у Полтавському міському Палаці шлюбів між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Однак подружні стосунки не склалися та [PERSON] перейшов проживати до жінки, з якою у нього склались в подальшому фактичні шлюбні відносини. При цьому він сплатив [PERSON] грошову компенсацію вартості майна в сумі 10 тис. грн., за які [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу від 19 жовтня 1999 року квартиру [ADDRESS], а тому вважає її особистою приватною власністю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірвано. [PERSON] виїхав у 2000 році спочатку тимчасово, а потім і постійно на роботу та проживання до Португалії та [INFO] помер. Заявник зазначає, що має намір продати належне їй нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Однак, враховуючи те, що вказана квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу з покійним чоловіком [PERSON], тому нотаріус не може оформити її відчуження без визначення правого статусу майна. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даною заявою. Від заявника, її представника та заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справ без їх участі, вимоги прохали задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення заяви. Судом встановлено, що 26 лютого 1993 року у Полтавському міському Палаці шлюбів зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу є донька [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися, тому [PERSON] та [PERSON] прийшли до взаємної згоди про припинення подружніх стосунків, спільного проживання та добровільно поділили майно, набуте нами в період шлюбу. [PERSON] залишив житло, в якому проживав із заявницею - квартиру діда останньої -[PERSON] за адресою [ADDRESS], забрав частину спільного майна подружжя та перейшов проживати до жінки, з якою у нього склались в подальшому фактичні шлюбні відносини. При цьому він сплатив [PERSON] грошову компенсацію вартості майна в сумі 10 тис. грн. За вказані кошти [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу від 19 жовтня 1999 року квартиру [ADDRESS]. Право власності зареєстроване у КП ПБТІ «Інвентаризатор» за реєстровим № 16038 19 жовтня 1999 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірвано. [PERSON] виїхав у 2000 році спочатку тимчасово, а потім і постійно на роботу та проживання до Португалії. [INFO] [PERSON] помер. У квартирі [ADDRESS] з 3 листопада 1999 року були постійно зареєстровані заявник та її донька [PERSON], [PERSON] у вказаній кваритрі ніколи не проживав. 27 серпня 2015 року [PERSON] знялась з реєстраційного обліку, оскільки має намір продати належне їй нерухоме майно, але в укладенні відповідної угоди останній перешкоджала наявність реєстрації в квартирі доньки [PERSON]. Крім того, квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу з покійним чоловіком [PERSON] і нотаріус не може оформити її відчуження без визначення правого статусу майна. Згідно зі ст. 21 Кодексу про шлюб та сім'ю України кожен із подружжя вільний у виборі занять, професій і місця проживання. Аналогічна норма міститься і у ст. 56 Сімейного кодексу України. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, якщо джерелом його придбання були спільна праця, спільні кошти. При цьому кожен з подружжя має право на частину лише того майна, яке було наявним на час припинення спільного ведення господарства ( п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21. 12. 2007 р. « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Відповідно до зазначених правових норм майно, яке набуте подружжям за час окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин за його особисті кошти , не може бути віднесене до спільної сумісної власності ( ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. 57 СК України). Доказами заявленої вимоги є : -договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 19 жовтня 1999 року , посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В. І., згідно з яким вказана квартира придбана [PERSON] особисто; -рішення Київського райсуду м. Полтави від 23 листопада 2015 року , яким визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в тексті якого зазначено, що власником квартири є [PERSON] і лише остання та її донька в ній були зареєстровані; -договір про добровільний розподіл майна подружжя та вирішення інших спірних питань щодо користування житлом, розірвання шлюбу тощо від 27 липня - 5 серпня 199 року між [PERSON] та [PERSON], згідно з яким остання отримала грошову компенсацію в сумі 10 тис. грн. З огляду зазначеного, оскільки квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] під час припинення подружніх стосунків із [PERSON], за рахунок її особистих коштів, то вона є особистою приватною власністю [PERSON] Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved