Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

07.03.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] Житловий будинок вона придбала за свої кошти. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду за нею було визнано право власності. З 25.06.2013 року у вищевказаному будинку були зареєстровані колишня невістка позивачки [PERSON], разом з онуками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р. (дитина від першого шлюбу). Своєї згоди на реєстрацію у вказаному житловому будинку вона не давала. Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду від 02.11.2015 року шлюб між її сином та відповідачкою був розірваний. Фактично відповідач не мешкає у спірному будинку, в неї є інша сім'я. Позивач зазначає, що оскільки вона не чинила [PERSON] перешкод в проживанні у належному їй будинку, а вони самостійно перестали проживати з 2014 року та не проживають в ньому по теперішній час, то відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, вони втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Просить суд визнати [PERSON] та її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не надали. Третя особа, Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, просить розглянути справу без свого представника, з метою захисту житлових прав дитини позовні вимоги в частині визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] р.н, не підтримують. Рішення в іншій частині просили винести на розсуд суду. (а.с.42) Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 82952439 від 21.03.2017 року, [PERSON] є власником буд. [ADDRESS] (а. с. 26, з.б.) Згідно з актом обстеження, який складений керівником комітету мікрорайону «Славтяжмаш» [PERSON] у присутності сусідів [PERSON], [PERSON], про те, що гр-ка [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] з червня 2014 року по теперішній час разом з неповнолітніми дітьми не мешкає по вказаній адресі (а.с.9) Згідно з рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 02.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.10, з.б.) Згідно з рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 21.11.2016 року на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] (а.с.11, з.б.) Згідно з довідкою від 13.02.2018 року, виданою начальником ЦНАП [PERSON], у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 13) Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 09.08.2007 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [PERSON] (а.с.14) Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.08.2011 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [PERSON] (а.с.15) З домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS], вбачається, що за даною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 16-25) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою вул. Кооперативна, 2 м. Слов'янськ Донецька область, тому має право вільно розпоряджатися належною йому власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

Outcome: approved