overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

07.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 17.09.2010 року між сторонами та зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 812. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з липня 2017 року. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін дітей немає, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, до суду представником відповідача надано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.09.2010 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Жигіль/ уклали шлюб, який зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 812, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 292307 /а.с. 5/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін дітей немає. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з липня 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

07.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, до якого 20.09.2017 року надала уточнену позовну заяву та просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 29.07.2015 року та зареєстрований посадовою особою республіки Болгарія, общини [PERSON], області Бургас [PERSON]. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з березня 2017 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у сторін немає дітей, однак, добровільно розірвати шлюб сторони не можуть, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 29.07.2015 року [PERSON]Ю та [PERSON] /до шлюбу Денисенко/ уклали шлюб, який зареєстрований посадовою особою республіки Болгарія, общини [PERSON], області Бургас [PERSON], актовий запис № 0126, що вбачається із свідоцтва про укладання шлюбу № 0015150126 /а.с. 4-6/. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу дітей немає. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з березня 2017 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спору стосовно поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просив розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 22.01.2000 року. У шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу дітей просить залишити з ним. В судове засідання позивач не зявився. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації. Заяв, заперечень до суду не надійшло. Беручи до уваги, що позивач в заяві не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 22.01.2000 року зареєстрували шлюб у Городницькій селищній раді Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Згідно довідки Городницької селищної ради діти проживають в [INFO] разом з батьком. Мати дітей фактично з ними не проживає (а.с. 7). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягав на розірванні шлюбу, відповідач повторно не прибула в судове засідання, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітям.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дітей сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає обґрунтованим подальше проживання дитини разом з батьком. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, вказав, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], послуги за теплопостачання сплачує не своєчасно, має заборгованість за надані послуги з 01.09.2011 року по 01.04.2017 року в розмірі 21 130,49 гривень. Добровільно сплатити зазначений борг відповідач відмовився, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за надані комунальні послуги та за судові витрати. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: Відповідач мешкає у зазначеній квартирі, що свідчить про сформовані між сторонами відношеннях, зв'язна з наданням і одержанням комунальних послуг у процесі експлуатації житлового фонду, вказана заборгованість підтверджується наданою довідкою позивача, зазначену суму і слід стягнути з відповідача на користь позивача, так як відповідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги стягується крім квартплати. по затверджених тарифах і повинна вноситися власниками житла вчасно . Не виконання відповідачем цього зобов'язання спричинило порушення прав позивача на одержання плати за надані комунальні послуги і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, вказав, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], послуги за теплопостачання сплачує не своєчасно, має заборгованість за надані послуги з 01.11.2013 року по 01.04.2017 року в розмірі 16 884,36 гривень. Добровільно сплатити зазначений борг відповідач відмовився, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за надані комунальні послуги та за судові витрати. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: Відповідач мешкає у зазначеній квартирі, що свідчить про сформовані між сторонами відношеннях, звязна з наданням і одержанням комунальних послуг у процесі експлуатації житлового фонду, вказана заборгованість підтверджується наданою довідкою позивача, зазначену суму і слід стягнути з відповідача на користь позивача, так як відповідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги стягується крім квартплати. по затверджених тарифах і повинна вноситися власниками житла вчасно . Не виконання відповідачем цього зобов'язання спричинило порушення прав позивача на одержання плати за надані комунальні послуги і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 32120,12 грн. за кредитним договором № б/н від 13.09.2010 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 13.09.2010 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява № б/н від 13.09.2010 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. П. 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено що зобов'язання відповідача з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів є борговими зобов'язаннями. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 04.07.2017 року має заборгованість у сумі 32120,12 грн., яка складається: 8487,20 грн. - тіло кредиту, 8875,07 грн. - відсотки за користування кредитом, 12752,13 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1505,72 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 63362,43 грн. за кредитним договором № б/н від 29.02.2012 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 29.02.2012 року договору № б/н відповідач отримав кредит в розмірі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 30.06.2017 року має заборгованість у сумі 63362,43 грн., яка складається: 1963,59 грн. - заборгованість за кредитом, 53307,25 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 4598,14 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2993,45грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору та опублікування оголошення в пресі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 16 листопада 1999 року в Пужайківській сільській Раді Балтського району Одеської області, актовий запис № 10, зазначивши, що разом з відповідачем не проживає та не підтримує шлюбні відносини з 2014 року. Шлюб розпався через втрату почуття любові та поваги. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], майновий спір відсутній, але через те, що відповідач відмовляється розривати шлюб через органи РАЦС, вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась надавши суду заяву про розгляд страви за її відсутність та підтримання позовних вимог, зазначивши що просить залишити за собою шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 16 листопада 1999 року Пужайківською сільською радою Балтського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №10. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І -ЖД №097770 /а.с.7/. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO].(а.с.5-6) Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи із позовної заяви,суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні та на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам позивача, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 16 березня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис № 466. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 16 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис № 466, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.03.2013 року. Від шлюбу сторони у справі мають сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved