Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

07.08.2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в обгрунтування якої зазначив, що 01.07.2007 між сторонами було укладено договір про надання послуг, проте відповідач належним чином не виконував умови договору, а тому відповідно до рішення суду з нього стягнуто розмір заборгованості. Враховуючи, те, що відповідач систематично не виконував умови договору, позивач просить розірвати договір про надання послуг. Представником відповідача надано відзив на позову заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову, вказав, що позивач як виконавець комунальної послуги, ані за укладеним зі споживачем (відповідачем) договором, ані за законом не має права ані відмовитись від договору в односторонньому порядку, ані вимагати його розірвання в судовому порядку на підставі ст. 611 чи ст. 651 ЦК України. Позивач займає монопольне становище на ринку житлово-комунальних послуг за місцем проживання відповідача. Посилання позивача як на підставу для розірвання договору на наявність заборгованості, з огляду на те, що він ніби то значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору, є безпідставним, більш того - неправдивим, оскільки саме позивач неодноразово і грубо порушував свої зобов`язання за цим договором і його намагання розірвати договір в судовому порядку - це ніщо інше, як спроба уникнути відповідальності за такі свої протиправні, недобросовісні та необґрунтовані дії. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вказав, що відповідач систематично не виконував умови договору, послуги на даний час не надаються, оскільки відповідач автономно отримує електроенергію та водопостачання. В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили, через його безпідставність та необґрунтованість. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2007 між ТОВ «Трейдом-Сервіс» та [PERSON] було укладено договір №ТС-026/17М про надання послуг, які [PERSON] зобов`язувався оплачувати відповідно до умов даного договору. Відповідно доп.5.3. даного договору, договір може бути розірваний достроково при переході права власності на квартиру чи будинок до іншої особи. 28.04.2016 позивачем на ім`я відповідача направлено пропозицію про розірвання договору від 01.07.2007 в зв`язку з несплатою у встановлений термін коштів за отримані послуги. 17.06.2016 року позивачем на ім`я відповідача направлено повідомлення про припинення надання послуг, яке було отримано відповідачем 13.07.2016 року. 30.06.2016 позивачем на ім`я відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за надані послуги в розмірі 25 146, 15 грн. 20.07.2016 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «ТРЕЙДОМ-СЕРВІС» 25 146, 15 грн. з призначенням платежу за загальні послуги згідно з Договором ТС-026/17М від 01.07.2007 за вимогою № 02-30/06 та листа згодою від 11.07.2016 р. в сумі 20 955,13 грн. Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.07.2016 року сторони виконали зобов`язання зо Договором. Дані обставини встановлені в постанові Київського апеляційного суду від 16.04.2019 року по цивільній справі № 752/16584/16. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.06.2020 року в цивільній справі № 372/3671/19 позов ТОВ «ТРЕЙДОМ-СЕРВІС» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за Договором про надання послуг від 01.07.2007 року № ТС-026/17М в розмірі всього 235 661 грн., а також судові витрати 3 534,91 грн., за період з червня 2016 року по вересень 2019 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання послуг по водопостачанню, водовідведенню та електропостачанню. Як вбачається з пояснень сторін, відповідач заперечує щодо добровільного розірвання договору, відповідно до умов оспорюваного договору від 01.07.2007 одностороннє розірвання договору не передбачено. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Враховуючи, що на час розгляду справи суду не надано доказів істотного порушення відповідачем умов договору, відповідач заперечує проти його розірвання, договір не передбачає можливості розірвання за умов, вказаних в позовній заяві, підстав для розірвання договору ТС-026/17М про надання послуг від 01.07.2007 року в судовому порядку не встановлено.

Outcome: dismissed