Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

05 липня 2016 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона після одруження змінила своє родове прізвище «Матюха» на прізвище «Минко». 25 листопада 2012 року помер її рідний брат [PERSON], який за життя був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» с. Тютюнниця Корюківського району Чернігівської області і який отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №819744. Саме на це майно після смерті спадкодавця і відкрилась спадщина, але нотаріус відмовила у оформленні спадщини, оскільки був втрачений оригінал державного акту на земельну ділянку, тому для вирішення даного питання змушена звернутись до суду та просить: визнати за нею право власності на майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], який помер 25.11.2012 року, а саме на: земельну ділянку площею 2,42 га, рілля, кадастровий номер 7422489200:00:07:000:1455; земельну ділянку площею 0,50 га, сіножать, кадастровий номер 7422489200:07:000:1308; земельну ділянку площею 0,20 га, пасовище, кадастровий номер 7422489200:00:07:000:1084. У позовній заяві позивач просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. У судове засідання представник відповідача, Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень не надано. У судове засідання представник третьої особи, Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, надала заяву про слухання справи без її участі, в рішенні покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Як встановлено судом, позивач після одруження змінила своє родове прізвище [PERSON] на Минко. 25 листопада 2012 року у віці 53 роки помер її рідний брат [PERSON], про що Тютюнницькою сільською радою було видане свідоцтво про смерть. За життя її покійний брат був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області та на підставі розпорядження голови Корюківської районної державної адміністрації від 30.11.2008 року №522 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №819744 на земельні ділянки загальною площею 3,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: земельна ділянка площею 2,42 га, рілля, нормативно-грошова оцінка на момент смерті 21548,07 грн.; земельна ділянка площею 0,50 га, сіножать, нормативно-грошова оцінка на момент смерті 1587,98 грн.; земельна ділянка площею 0,20 га, пасовище, нормативно-грошова оцінка на момент смерті 785,91 грн. Саме на це майно після смерті спадкодавця і відкрилась спадщина. На протязі встановленого законом терміну для заявлення прав на спадкове майно, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належне покійному майно, вона звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори, де надала докази прийняття нею спадщини після смерті брата, але в документах брата не знайшла державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на померлого. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Нажаль державні акти були втрачені, тому для вирішення даного питання змушена звернутись до суду. Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 325 ЦК України, фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на нерухоме майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а оскільки позивач сплатила при зверненні з позовом до суду на користь держави судовий збір, то ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved