Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

06 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 19 травня 2018 року. З серпня 2018 року сторони фактично проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року відкрито провадження по справі. Відповідач подав суду відзив, в якому вимоги позивача визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини; проти стягнення з нього витрат на правову допомогу заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати таких послуг, а також розрахунків з яких вбачається з чого складаються послуги адвоката та їх вартість. Представник позивача Костромицька І.В., яка діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ПТ № 075461 від 10 січня 2018 року в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце судового засідання сповіщався належним чином. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 19 травня 2018 року сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 19 травня 2018 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 09 від 19 травня 2018 року. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] , що видано 22 червня 2018 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 16 від 22 червня 2018 року За інформацією №2298, що надана 16 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею проживає донька [PERSON] , [INFO] . Також суду надано: витяг з державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 6351-1939345-2018, сформований 23 серпня 2018 року Харківським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області; квитанція від 28 жовтня 2018 року; акт виконаних робіт від 18 лютого 2019 року; копія рішення № 17 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області від 21 березня 2018 року; копія довідки, де вказано, що [PERSON] перебуває з 13 жовтня 2018 року на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний її утримувати, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечував, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову\~до суду і до Водолазкіною Златою повноліття. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу суд відмовляє оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, при цьому виходить з того, що позивачем не надано документи, що оформлені у встановленому законом порядку: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, а долучена до справи квитанція не є таким документом, тому суд не приймає його до уваги. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial