Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

04 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 05 грудня 2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 вересня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6862,03 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 10310,49 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 858,63 грн., загалом в сумі 18281,15 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив в разі неявки в судове засідання проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надала письмові заперечення в яких посилалися на наявність у відповідачки психічного захворювання яке перешкоджало їй усвідомлювати свої дії під час підписання кредитного договору, безпідставне підвищення процентної ставки, а також на пропуск позивачем позовної давності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 05 грудня 2008 року, відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки (а.с.7-14). Факт укладення кредитного договору з позивачем у справі, отримання та використання кредитних коштів у наведених за розрахунком розмірах відповідачкою та її представником не оспорюється. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.п. 5.3 банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту чи овердафту), сплати винагороди банку. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 гривень +5% від суми позову (а.с. 8). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку станом на 30 вересня 2015 року, за відповідачкою [PERSON] утворилась заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 6862,03 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 10310,49 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 858,63 грн., загалом в сумі 18281,15 грн. (а.с. 4-6). Судом встановлено, що у заяві, підписаній відповідачем, остання підтвердила факт ознайомлення і згоди з умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів. При цьому із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року проценти за кредитною заборгованістю відповідача нараховувались позивачем у збільшеному розмірі, а саме у розмірі більше ніж 30% на рік (а.с. 6). В той же час, довідку про тарифи, яка згідно заяви позичальника є складовою кредитного договору та має відображати відомості щодо умов кредитування з використанням кредитної картки, та доказів у підтвердження правомірності такого підвищення позивачем суду не надано. Отже, підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам Закону України від 22 вересня 2011 року № 3795-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було викладено у новій редакції статтю 1056-1 ЦК України (набув чинності 16 жовтня 2011 р.), та яким визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, при визначенні розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом суд дійшов до наступного. Як вбачається з заяви позичальника та не оспорюється сторонами при укладенні кредитного договору погоджена процентна ставка по кредиту 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. Крім того, статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1\~ст. 258 ЦК України\~для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з ч.1ст. 261\~ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом\~ст. 261 ЦК України\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Строк сплати процентів згідно п.п. 5.4 п. 5 Правил користування платіжною карткою встановлено щомісяця за попередній місяць, отже строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за процентами до листопада 2012 року пропущено, оскільки позивач звернувся до суду лише 04 листопада 2015 року. Про збільшення строку позовної давності сторони письмово не домовлялись, отже, слід застосовувати встановлений\~ст. 257 ЦК України\~строк позовної давності у три роки. Щодо суми основного боргу, то з урахуванням того, що відповідачкою останній платіж зроблено у грудні 2013 року, підстави для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду із позовом відсутні. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява подана представником відповідача 31.01.2017 року. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в цій частині. Отже, проценти за користування кредитом, в межах строку позовної давності за період з 01 грудня 2012 року по 30 жовтня 2015 року включно, виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місць повинні дорівнювати: 36 місяців х 2,5 % х 6862,03 грн. = 6175,83 грн. Також, суд вважає неправомірним нарахування позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним кредитним договором неустойки (штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено місто Костянтинівку Донецької області. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитним договором станом на 04 листопада 2015 року без врахування нарахованих штрафів (фіксованої частини та процентної складової), складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6862 гривні 03 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6175 гривень 83 копійки, а всього 13037 гривень 86 копійок, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у справі. Щодо наявності у відповідачки захворювання, яке перешкоджало останній усвідомлювати свої дії під час підписання кредитного договору, то відповідно до Висновку судово-психіатричної експертизи № 63 від 20.09.2016 року, [PERSON] на момент укладання кредитного договору б/н від 5.12.08 р. могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 112-116). Тобто доводи представника відповідача в цій частині є недоведеними. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору пропорційно задоволених вимог в сумі 864,78 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial