Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

06 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], третя особа Бабушкінський районний відділ Державної міграційної служби в м. Дніпропетровськ ГУ ДМС у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю. В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі, окрім членів його сімї, зареєстрована її колишня власниця [PERSON], яка фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з 31.05.1996 року, тобто після купівлі квартири позивачем. Позивач несе тягар витрат на утримання права власності, а продовжуючи бути зареєстрованою в зазначеній квартирі, відповідач перешкоджає в оптимізації витрат на її утримання. Оскільки фактичне місце знаходження [PERSON] позивачу невідоме, він був змушений звернутися до суду з цим позовом. Просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS]; зобовязати Бабушкінський районний відділ Державної міграційної служби в м. Дніпропетровськ ГУ ДМС у Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстрації в зазначеній квартирі. В подальшому, заявою від 18.12.2015 року, позивач уточнив позовні вимоги та просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині зобовязання Бабушкінського районного відділу Державної міграційної служби в м. Дніпропетровськ ГУ ДМС у Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстрації в квартирі [ADDRESS]. 14 січня 2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання Бабушкінського районного відділу Державної міграційної служби в м. Дніпропетровськ ГУ ДМС у Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстрації в квартирі [ADDRESS] залишені без розгляду. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 31.05.1996 року [PERSON] придбав у гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру № 121, що знаходиться у м. Дніпропетровську, вулиця Д. Нечая, 29 (а.с.7-8). Відповідно до довідки про склад сімї № 24082 від 18.09.2015 року, виданої КП «Міські комунальні платежі», [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. Склад зареєстрованих: [PERSON] донька, [PERSON] брат, [PERSON] син, [PERSON] дружина, [PERSON] колишній мешканець (а.с. 6). Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову [PERSON] діючому законодавству України, суд дійшов висновку про необхідність задоволенню вимог позивача, оскільки було встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №121 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Данили Нечая в будинку №121, але позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано [PERSON], яка добровільно знятися з реєстраційного обліку не забажала. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved