Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

05 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та зазначена у паспорті серії [NUMBER] як « [PERSON] », є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки села Благодатне Іванінського району Курської області в день [INFO] 2019 у місті Горлівка Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що він, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 1955 року. 26 серпня 1998 року в Центрально-Міському РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області його мати отримала паспорт громадянки України серії [NUMBER] . В паспорті її прізвище було записане як « [PERSON] » українською мовою та « [PERSON] » російською мовою. 03 жовтня 2008 року в Центрально-Міському РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області він також отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER] . У його паспорті його прізвище як в українському, так і в російському варіанті було записано як « [PERSON] ». Правильність написання прізвища українською мовою він не оскаржував, оскільки вважав, що відповідальні за видачу паспортів посадові особи самі знають, яким чином необхідно правильно писати відповідні відомості, що встановлюють особу в документах. Свого часу ні він, ні його мати не надавали цьому факту великого значення і не вважали, що вищевказана неточність може спричинити за собою будь-які негативні наслідки. До недавнього часу різниця в написанні його прізвища та прізвища його матері в їхніх паспортах негативно не відображалася на їхньому житті. Його мати - [PERSON] , [INFO] , постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Вона постійно хворіла та [INFO] , знаходячись за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] померла від гострої серцевої недостатності; атеросклеротичної хвороби серця, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1780 від 29 липня 2019 року. 29 липня 2019 року він звернувся до Калінінського відділу реєстрації актів громадянського стану Горлівського міського управління юстиції, де в обмін на лікарське свідоцтво про смерть матері йому видали свідоцтво про смерть недержавного зразка, розуміючи, що видане свідоцтво не буде відповідати дійсності на території України. Після поховання матері заявник має намір отримати спадщину та не виплачену пенсію, тому він звернувся до нотаріальної контори міста Бахмута Донецької області, де надав лікарське свідоцтво про смерть матері. Йому повідомили, що це свідоцтво про смерть не має юридичної сили, оскільки так звана «Донецька Народна Республіка» є незаконним державним утворенням. Він звернувся до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області із заявою про державну реєстрацію смерті його матері та видачу свідоцтва про її смерть. Однак, йому було в цьому відмовлено та надано роз`яснення про те, що місто Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією. Таким чином, виданий цими органами та/або особами документ є недійсним і не створює правових наслідків. Також у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області йому видали письмову відмову у проведені державної реєстрації смерті, оскільки ним для підтвердження факту смерті його матері - [PERSON] , [INFO] , пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній законодавством України. Встановлення фактів родинних відносин та смерті особи на тимчасово окупованій території України йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть, яке, у свою чергу, є підставою для виникнення певних цивільних прав та обов`язків, а також отримання спадщини та не виплаченої пенсії, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із зазначеною заявою. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа - Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи повідомленим належним чином, свого представника до суду не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви не заперечує. Просить ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства України. Заінтересована особа - Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, будучи повідомленим належним чином, свого представника до суду не направив. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка представник заявника [PERSON] суду пояснив, що зі слів заявника [PERSON] він знає, що його мати [PERSON] померла [INFO] у м. Горлівка Донецької області. Також підтвердив той факт, що у документах заявника та його померлої матері існують розбіжності у написанні їхнього прізвища. Так, у паспорті заявника його прізвище українською мовою зазначене як « [PERSON] », а у паспорті його матері - « [PERSON] ». Заслухавши пояснення представника заявника, врахувавши думку заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення фактів, яких вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такі факти іншим шляхом неможливо. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] у с. Коста-Хетачурово Усть-Джегутинського району Ставропільського краю. У графі «Батьки» батьком зазначений російською мовою « [PERSON] », а матір`ю - російською мовою « [PERSON] » (а.с. 11). З копії паспорту серії [NUMBER] від 26 серпня 1998 року видно, що паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Благодатне Іванінського району Курської області (а.с. 6). В свою чергу, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Ц-Міським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області 03 жовтня 2008 року, прізвище заявника українською мовою зазначено як [PERSON] (а.с. 4). Також у судовому засіданні встановлено, що мати заявника [PERSON] померла [INFO] у Центрально-Міському районі м. Горлівка Донецької області внаслідок гострої серцевої недостатності, атеросклеротичної хвороби серця, на підтвердження чого заявником додано до заяви копію лікарського свідоцтва про смерть № 1780 від 29 липня 2019 року, виданого Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи (а.с. 8) та копію свідоцтва про смерть [PERSON] недержавного зразка серії [NUMBER] від 29 липня 2019 року, виданого у м. Горлівка Донецької області (а.с. 10). Дослідженими у судовому засіданні фотознімками з місця поховання суд знаходить підтвердженим факт поховання [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 13). Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v. Turkev», «Cyprusv.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В матеріалах справи є відмова у проведенні державної реєстрації смерті Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 16-14-151-387 від 04 вересня 2019 року, якою заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті, оскільки ним пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 9). Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 вказаної постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Як вбачається зі змісту наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» відділам державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області, зокрема, міста Горлівка, тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаних фактів має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення юридичних фактів, у зв`язку з чим дані юридичні факти підлягають встановленню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. Також суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику положення частини 2 статті 319 ЦПК України, згідно з якою рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved