overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 травня 2007 року Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №9. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя не склалося внаслідок несумісних поглядів на ведення господарства. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з грудня 2013 року, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який, за їх спільною згодою мешкає разом з відповідачкою. Спору про розділ майна немає. Вважав, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтв про шлюб та про народження сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2007 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а. с.19, 20). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спору про розділ майна та про місце проживання дітей між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач [PERSON] у заяві наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки від 29.03.1976 року, мотивуючи свої вимоги тим, що в березні 1976 року він розпочав свою трудову діяльність, у зв'язку з чим на нього була заведена трудова книжка. У червні 2014 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі з метою оформлення пенсії, але спеціалістами пенсійного фонду було виявлено, що у трудовій книжці від 29.03.1976 року наявні виправлення у написанні його року народження, у зв'язку з чим у заявника виникли труднощі пов'язані з оформленням свого пенсійного забезпечення. У судове засідання [PERSON] не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі (а.с. 13). Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Петриківському районі Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надали клопотання про розгляд справу у їх відсутності, заяву підтримують у повному обсязі (а.с. 11). Оглянувши надані заявником докази суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки серії від 29.03.1976 року підлягають задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (ст. 256 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки від 29.03.1976 року, виданої на ім'я [PERSON], дата народження останнього [INFO] зазначена з виправленням року народження (а.с. 5). Згідно з паспортними даними дата народження [PERSON] зазначена [INFO] (а.с. 3). Таким чином, суд, з'ясувавши мету встановлення факту належності правовстановлюючих документів, оцінивши зібрані у справі докази, вважає що наявні виправлення у написанні дати народження заявника в трудовій книжці виникли внаслідок механічної описки при її заповненні, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки від 29.03.1976 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 30 серпня 1975 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Партизанською селищною радою м.Узлова Тульської області, актовий запис №38. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 30 серпня 1975 року. Шлюб зареєстровано Партизанською селищною радою м.Узлова Тульської області, актовий запис №38 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу частини жилого будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями за адресою: [ADDRESS]. В позовній заяві позивач вказала, що 16.02.1999 року на МФ Товарної біржі « Українська біржа нерухомості» між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини жилого будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями за адресою: [ADDRESS]. Оскільки укладений договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представник третьої особи Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» у судове засідання не з'явився, надано повідомлення про припинення юридичної особи ТБ «Українська біржа нерухомості». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.02.1999 року на Миколаївській філії Товарної біржі «Українська біржа нерухомості», між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 800/1 купівлі-продажу нерухомого майна - 1/5 частини домоволодіння [ADDRESS] та даний договір був зареєстрований в Миколаївському МБТІ 05.04.1999 року за реєстровим № 6748. Судом також встановлено, що сторони виконали всі умови договору: позивач сплатив відповідачу вартість придбаного житла до підписання договору, прийняв його у власність, оплачує витрати по його утриманню, відповідач передав позивачу у власність вказаний жилий будинок, звільнив його від усього побутового майна і здійснив виселення всіх мешканців. Проте оформити нотаріальне посвідчення договору не можливо, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.227 ЦК України (у редакції 1963 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги позивача обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка по справі не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до наданих документів, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], щодо утримання якого між батьками домовленості не досягнуто. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку, за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких у частці від доходу або у твердій грошовій сумі визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших утриманців і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача, суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача і вважає за можливе призначити аліменти у розмірі 1/3 частини доходів але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно починаючи з 05 вересня 2014 року і до повнолітня дитини. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В позовній заяві зазначено, що позивач в 27.04.1996 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина повністю знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Інших дітей відповідач не має, утримань по виконавчих документах з нього не проводиться. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з не відомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, повісткою. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Вимоги позивачки підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 3), копією свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 4), довідкою з місця проживання (а.с. 16). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця починаючи з дня звернення до суду - тобто з 05.09.2014 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини де вказала, що з 2001 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], дитина проживає з нею. Відповідач на утримання дитини матеріальну (грошову) допомогу не надає, самій матеріально тяжко утримувати дитину, тому змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 2001 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копії) серії [NUMBER]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Червонознам'янської сільської ради Миколаївської області дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи майнове становище відповідача [PERSON], який працює та з врахуванням вимог ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність і про те, що позов підтримує та не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач до суду не з'явився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність і про те, що позов визнає та не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час відповідач мешкає окремо, шлюб між ними вже розірваний, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі з 08.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи - копією свідоцтва про народження дітей, про укладення шлюбу, довідкою з місця мешкання. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги уточнила і просила остаточно стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому записі про народження вказаний відповідач. Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням не займається, чим порушує право на забезпечення дитини гідними умовами життя та всебічного розвитку. Відповідач здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. ст. 180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан та вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн., але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 05.09.2014 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду із згаданою заявою. В своїй заяві вказувала, що вона є громадянкою Російської федерації. У її свідоцтві про народження допущена помилка в частині написання її прізвища, а саме: замість правильного «[PERSON]» помилково зазначено «[PERSON]», а тому вона не може підтвердити родинні відносини із своєю рідною сестрою [PERSON], жителькою [ADDRESS], що необхідно їй для оформлення дозволу на імміграцію до України. Тому вона просила суд встановити факт про те, що вона є рідною сестрою [PERSON] В судове засідання заявниця не з'явилася, а звернулася до суду із заявою, якою просила задовольнити її прохання та розглянути справу у її відсутності. Представник Управління державної міграційної служби у Полтавській області, Білоус В.В., в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення факту родинних відносин, про який просила [PERSON] та підтвердила, що встановлення вказаного факту для заявниці має юридичне значення, а саме для набуття права на імміграцію. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Управління державної міграційної служби у Полтавській області, вважає заяву [PERSON] підлягаючою до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що вона і заявниця мали спільних батьків, [PERSON] та [PERSON]. Вона є громадянкою України і постійно проживає в [ADDRESS]. З 2012 року з нею разом в [ADDRESS] поживає і її рідна сестра - заявниця по справі. Довідкою Петрівцівської сільської ради Миргородського району від 04.09.2014 року на а.с.10 підтверджується, що заявниця [PERSON] з 2012 року дійсно проживає в будинку своєї сестри [PERSON], що в [ADDRESS]. Із копій свідоцтв про народження заявниці та [PERSON] вбачається, що вони мають спільного батька, [PERSON]. Мати кожної із них також мала одне і те ж ім'я та по батькові - «[PERSON]», а також співзвучне прізвище: «[PERSON]» і «[PERSON]». Як заявниця так і [PERSON] є уродженками Ісилькульського району Омської області Російської Федерації. (а.с.3-4). Таким чином в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, про встановлення якого просила заявниця. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки представник зацікавленої особи, Управління державної міграційної служби у Полтавській області, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON], підтверджувала обставини на які посилалася заявниця, а встановлення зазначеного факту для заявниці має юридичне значення, з огляду на те, що за змістом ст. 4 Закону України «Про імміграцію» та ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від нього залежить набуття права на імміграцію, то суд вважає можливим задовольнити заяву останньої. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

05.09.2014 року до суду заявлено позов [PERSON] в якому вона наполягає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом РАЦСу Погребищенського районного управління юстиції 17.12.2011 року, актовий запис № 89. В судове засідання позивачка не з'явилась, просила провести розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи у його відсутності, про що до суду подав заяву, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved