Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

05.02.2014 року до Савранського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON], який помер [INFO]. На обґрунтування своїх вимог заявниця в вказала, що [INFO] в Цюрюпинському районі Херсонської області, помер її рідний батько [PERSON] Після смерті матері залишилась спадщина у виді права на земельну частку (пай). Заявниця будучи спадкоємцем першої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. При зверненні із заявою про прийняття спадщини встановлено, що батько заявниці у своєму паспорті іменувався як [PERSON], що також було відображено у Сертифікаті про право на земельну частку (пай). Однак заявниця по батькові записана як «[PERSON]». Вказані обставини позбавляють заявницю можливості в повній мірі реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті батька, тобто визнання факту родинних відносин необхідне їй для прийняття спадщини. Заявниця 05.03.2014р. в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про підтримання заяви в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 17). Представник зацікавленої особи - голова Неділківської сільської ради Н.В. Кондратова, в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про визнання заяви [PERSON] в повному обсязі, просила суд провести розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку заявника та представника зацікавленої особи, викладені ними у заявах, вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Глава 6 ЦПК, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15) «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України) встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. В свідоцтві про смерть, ім'я спадкодавця значиться, як «[PERSON]» (а. с. 3). У свідоцтві про народження та свідоцтві про укладення шлюбу заявниці її по батькові вказано як [PERSON]». Крім того, в свідоцтві про народження заявниці, її батько на російській мові вказаний «[PERSON]» (а. с. 4; 5). Вказані розбіжності у особистих даних, що містяться в документах позбавляють заявницю можливості отримання свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що паспорт померлого [PERSON], що був основою для видачі свідоцтва про смерть, виданий з допущенням помилок при перекладі прізвища з російської мови на українську. Суд вважає, що із наданих суду письмових доказів, у їх сукупності, вбачається, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO]. З вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, у суду не виникає сумнівів відносно встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved