Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

06.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві, про визнання права власності на 1/2 частину гаражного боксу в порядку спадкування за законом, в якому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER], який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м. Київ, вул. Бакинська, 35 в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] після смерті батька позивача [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS] та гаражного боксу № [NUMBER], який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35. За життя батько позивача заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його син (позивач), сестра (відповідачка), а також їх мати [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, шляхом подачі до третьої державної нотаріальної контори відповідної заяви. Внаслідок звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач отримав свідоцтво про прийняття спадщини за законом на частину квартири, однак постановою державного нотаріуса третьої київської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на частину гаражного боксу № [NUMBER], який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м. Київ, вул. Бакинська, 35. Відмова державного нотаріуса мотивована відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний гаражний бокс на час смерті батька. Позивач зазначає, що його батько був членом кооперативу АГК «Автолюбитель-5», гаражний бокс був побудований господарським способом за кошти батьків позивача, пайові внески були сплачені батьком позивача у повному обсязі. За життя батько позивача не отримував свідоцтво про право власності на вищевказаний гаражний бокс. Відповідачка [PERSON] в порядку ст. 123 ЦПК України подала зустрічний позов, в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину гаражного боксу № [NUMBER], який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35 в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також у задоволенні зустрічних позовних вимог не заперечував. В судовому засіданні відповідачка зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а також у задоволенні первісних позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся відповідно до вимог закону, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні первісного та зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження від 12.11.1963 року і 17.05.1979 року [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], а також відповідачки [PERSON] Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від [INFO] та свідоцтвом про смерть від 07.06.2014 року, [PERSON] помер [INFO] у м.Києві, про що складено відповідний актовий запис. На день смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] З матеріалів спадкової справи № 174/14 щодо майна [PERSON], померлого [INFO] вбачається, що позивач та відповідачка, а також їх матір [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] звернулись до третьої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а їх матір [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Державним нотаріусом третьої державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, а саме на 1/6 частину квартири, 1/2 частину автомобіля та 1/2 частину грошових вкладів. А також державним нотаріусом третьої державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом для [PERSON], а саме на 1/6 частину квартири, 1/2 частину автомобіля та 1/2 частину грошових вкладів. Згідно з інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації від 29.09.2014 року гаражний бокс № [NUMBER], який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35 на праві власності не зареєстрований у зв'язку з чим, постановами державного нотаріуса третьої державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини вказаного гаражного боксу. Відповідно до довідок АГК «Автолюбитель-5» від 29.10.2014 року та 03.06.2015 року, вбачається, що гаражний бокс № [NUMBER], який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35 належить [PERSON] Сума пайового внеску за гаражний вказаний гаражний бокс в розмірі 100 руб. 00 коп. сплачено у повному обсязі, балансована вартість складає 1005,00 грн., гаражний бокс не проданий, під забороною чи арештом не знаходиться. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України, встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З роз'яснень, наданих в постанові Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Разом з тим, відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавець [PERSON] право власності на гаражний бокс № [NUMBER], який знаходиться в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35 відповідно до вимог закону не зареєстрував. Відповідно до ст. 21 до Закону України «Про кооперацію», пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. … Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. В п.10 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 28.06.1991 року Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів, визначено, що вимоги про неправильність відмови у прийомі в члени гаражно-будівельного кооперативу підлягають задоволенню лише у тому разі, коли право на вступ до кооперативу виникає з цивільних правовідносин. … У спорах між спадкоємцями члена кооперативу про перевагу на вступ до кооперативу і право на гараж належить, зокрема, враховувати, кому з них член кооперативу заповів гараж, а при відсутності такого спадкоємця - в кого більша частка в спадщині, хто проживав із спадкоємцем і користувався гаражем або здійснював за ним догляд, якщо він має передбачений статутом кооперативу автотранспортний засіб. Отже з викладеного вбачається, що якщо член гаражного кооперативу не зареєстрував на праві власності гаражний бокс, його спадкоємці після його смерті мають право успадкувати його частку та вступити в члени кооперативу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Позивачами не було надано суду належних та допустимих доказів того, чи взагалі в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35 гаражні бокси вводилися в експлуатацію, і в тому числі гаражний бокс № [NUMBER], доказів того, що цьому кооперативу в передбаченому законом порядку було виділено земельну ділянку саме для будівництва гаражних боксів, а не тимчасових гаражів, а також чи є в цьому АГК гаражні бокси, що зареєстровані в законному порядку на праві власності за членами кооперативу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після померлого їх батька [PERSON], який був членом АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35, який сплатив пайовий внесок за гаражний бокс № [NUMBER], однак до моменту своєї смерті не зареєстрував за собою право власності на нього у встановленому законом порядку, крім того позивачами не надано належних доказів на підтвердження того, що вказаний гаражний бокс може бути на даний час зареєстрований як об'єкт нерухомого майна відповідно до вимог закону, а тому суд вважає, що первісний та зустрічний позов є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Разом з тим, суд вважає, що позивачі не позбавлені права набути в порядку спадкоємства після смерті свого батька членство в АГК «Автолюбитель-5» за адресою: м.Київ, вул.Бакинська,35, та в передбаченому законом порядку вирішити питання щодо оформлення права власності на гаражний бокс № [NUMBER] в цьому кооперативі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed