Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

06 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Очаківської міської ради, в якій просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON] який помер [INFO] року. 20 грудня 2017 року до початку розгляду справи по суті позивачкою було змінено підстави вказаного позову - просила визнати за нею право власності на 3/4 частки вказаної вище квартири в порядку набувальної давності. Ухвалою суду в якості співвідповідачів у справі було залучено ДП «Інвестжитло», [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради № 216 від 31 серпня 2006 року її чоловіку [PERSON] було надано ордер на заселення квартири [ADDRESS]. Після смерті чоловіка, звернувшись за оформленням своїх спадкових прав, вона дізналась, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за ДП «Інвестжитло» і її до теперішнього часу Очаківською міською радою не прийнято до комунальної власності. Посилаючись на те, що вона на протязі більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, просила визнати за нею право власності на вказану вище частку квартири в порядку набувальної давності. Особи, які беруть участь у розгляді справи, будучі належним чином повідомленими про час та місце її розгляду в судове засідання не з'явилися. Представник відповідача ДП «Інвестжитло» про причини своє неявки не повідомив. Позивачка та інші відповідачі надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що позов визнають у повному обсязі, представник Очаківської міської ради просив вирішити позов на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Рішенням № 216 від 31 серпня 2006 року виконавчого комітету Очаківської міської ради [PERSON] було виділено трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а. с. 16). 04 вересня 2006 року [PERSON] на підставі вказаного вище рішення було видано ордер на службове жиле приміщення № 15 зі складом сім'ї чотири особи, до якої входили позивачка [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON]. 29 травня 2007 року виконавчим комітетом Очаківської міської ради було прийнято рішення № 139 «Про зняття статусу «службове» з житлових приміщень, в тому числі й на квартиру [ADDRESS] (а. с. 18). Судом встановлено, що 28 квітня 2017 року Очаківською міською радою було прийнято рішення [NUMBER], яким спірну квартиру прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Очакова (а. с. 25). Разом із тим, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ДП «Інвестжитло». Згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України від 13 жовтня 2011 року «Про деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна», у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Отже, предметом даного спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відтак, виходячи зі змісту вказаної норми закону, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, є добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність. Для визнання володільця добросовісним достатньо, щоб він не набув майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Безспірний системний зв'язок з критерієм добросовісності володільця за давністю володіння закріплено у ст. 388 ЦК України, згідно з якою добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати, що придбає майно в особи, яка не мала право його відчужувати, тобто, добросовісність може бути лише результатом фактичної помилки. Так, позивачка [PERSON], як і померлий [PERSON], одержавши 04 вересня 2006 року ордер на проживанняв спірній квартирі, не знала та не могла знати, що Очаківська міська рада не має права на розпорядження цією квартирою. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] добросовісно заволоділа 3/4 частками квартири [ADDRESS], на протязі більше десяти років не приховувала факт знаходження цього майна у її володінні, продовжує відкрито і безперервно володіти ним, і оскільки відповідачем не заявлено вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, визнання права власності не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved