Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~06.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина. З метою реалізації своїх спадкових прав, він звернувся до державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщина та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Проте, 11.09.2020 року державним нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки у поданих ним документах наявні розбіжності у написанні прізвища матері, а саме: у свідоцтві про смерть його матері зазначено « [PERSON] », а у Державному акті на право власності на земельну ділянку, яка входить до спадкової маси, вказано « [PERSON] ». Зазначена обставина, позбавляє його можливості прийняти спадщину після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи наведене, просить суд встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 658669, виданого Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області 19.06.2008 року. \~ \~ \~ \~До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву, відповідно до якої він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 23). \~ \~ \~ \~Від заінтересованих осіб завідувача Горохівською державною нотаріальною конторою державного нотаріуса Островської Т.В. та [PERSON] до початку судового засідання також надійшли аналогічні за своїм змістом заяви, в яких вони просять розгляд справи здійснювати у їх відсутності та щодо задоволення заявлених вимог не заперечують (а.с. 20, 24). \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, заявник [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори та надав, зокрема, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 658669, виданий Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області 19.06.2008 року, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, площею 1,69 га, та свідоцтво про смерть [PERSON] . Проте, 11.09.2020 року державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки у поданих ним документах наявні розбіжності у написанні прізвища матері, а саме: у свідоцтві про смерть його матері зазначено « [PERSON] », а у Державному акті на право власності на земельну ділянку, яка входить до спадкової маси, вказано « [PERSON] » (а.с. 5). У своїй заяві [PERSON] зазначив, що вищевказана розбіжність позбавляє його можливості прийняти спадщину після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~На переконання суду, факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 658669, виданого Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області 19.06.2008 року, підтверджується наступними документами: -свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , з якого слідує, що внаслідок одруження із батьком заявника, мати останнього змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8); -паспортом гр. України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , у графі «прізвище» особи, якій видано паспортний документ зазначено « [PERSON] » (а.с. 7); -свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] виданого повторно, з якого вбачається, що внаслідок одруження із батьком заявника, мати останнього змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9); -свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 15.07.2019 року виконавчим комітетом Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с. 10); -свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , в якому прізвище матері останнього зазначено « [PERSON] » (а.с. 22). Зазначене у своїй сукупності, дає підстави для висновку, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 658669, виданого Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області 19.06.2008 року та у свідоцтві про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 15.07.2019 року виконавчим комітетом Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області наявні розбіжності внаслідок допущення помилки в одному із документів, що позбавляє заявника можливості усунути її в позасудовому порядку. Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією свого права на спадщину. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересовані особи Горохівська державна нотаріальна контора Волинської, [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності правовстановлюючого документу, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved