Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

- 06.02.2014р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в особі представника [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №009187, за яким лізингодавець бере на себе зобов»язання придбати предмет лізингу у власність та передати його в користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених п.1.3 Договору.Предметом договору лізингу є трактор, «Беларус-892». Згідно п.1.7 Договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмету лізингу), комісії за організацію та оформлення договору (10% від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмету лізингу (3% від вартості предмету лізингу). Пунктом 4.1 Договору передбачено що лізингодавець передає предмет лізигну лізингоодержувачу на пізніше 90 робочих днів з дати отримання авансового платежу на свій (лізингодавця) поточний рахунок відповідно до умов договору. У день підписання договору фінансового лізингу №009187 від 06.02.2014р. позивач на виконання його умов сплатив 21450грн., що підтверджується квитанціями про сплату. 14.02.2014р. позивач сплатив на поточний рахунок відповідача 68550 грн., а 18.06.2014р.сплатив ще 13900грн. 27.06.2014р. позивачем на банківський рахунок відповідача було доплачено 50 грн. Станом на 27.06.2014р. позивач сплатив відповідачу комісію за організацію договору в розмірі 16500 грн., авансовий платіж у розмірі 82500грн., та комісію за передачу предмету лізингу в розмірі 4950грн. Відповідач повинен був передати предмет лізингу - трактор не пізніше 03.11.2014р., однак, свого обов»язку не виконав, тому позивач 03.11.2014р. звернувся до відповідача з вимогою передати йому у користування предмет лізингу, на яку отримав повідомлення від 26.11.2014р., що «всі умови договору будуть виконані в повному об»ємі». Проте, предмет лізингу відповідачем в подальшому поставлений не був. Тому, 02.02.2015р. позивач надіслав на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, письмове повідомлення про відмову від договору з вимогою повернути сплачені кошти. До повідомлення було додано повні банківські реквізити позивача. Однак, дане повідомлення було повернуто позивачу в зв»язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою. 11.02.2015р. позивач повторно надіслав відповідачу повідомлення про відмову від договору, але відповіді так і не отримав. Поскільки відповідач предмет лізингу вчасно не поставив, порушивши умови договору, позивач звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив визнати договір фінансового лізингу №009187 від 06.02.2014р. між ним і ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» припиненим та просив стягнути з відповідача 103950 грн. сплачених відповідачу згідно договору фінансового лізингу, 335763 грн. збитків в зв»язку із збільшенням ціни предмету лізингу та стягнути 15000 грн. моральної шкоди, завданої йому душевними стражданнями, яких він зазнав в зв»язку з протиправною поведінкою відповідача. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»- [PERSON] позов не визнав, про що повідомив письмово, мотивуючи тим, що в зв»язку з подорожчанням автомобільної та сільськогосподарської техніки, позивач повинен був здійснити доплату вартості предмета лізингу, як передбачено п.1.6 Договору фінансового лізингу, а поскільки позивач [PERSON] доплату не здійснив, то у ТОВ відсутній обов»язок по передачі в користування предмета лізингу. Вислухавши позивача, вивчивши письмове заперечення представника відповідача, письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив, що дійсно 06.02.2014р. між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №009187. Згідно п.1.7 Договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмету лізингу), комісії за організацію та оформлення договору (10% від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмету лізингу (3% від вартості предмету лізингу). Пунктом 4.1 Договору передбачено що лізингодавець передає предмет лізигну лізингоодержувачу не пізніше 90 робочих днів з дати отримання авансового платежу на свій (лізингодавця) поточний рахунок відповідно до умов договору. Позивач виконав умови договору і вчасно провів всі оплати, передбачені Договором, сплатив авансовий платіж в розмірі 82500грн., комісією за організацію договору в розмірі 16500грн. та комісію за передачу предмету лізингу в розмірі 4950грн. Всього позивач сплатив відповідачу ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», згідно договору фінансового лізингу №009187 від 06.02.2014р. -103950 грн., а відповідач порушив умови договору і повинен нести відповідальність за порушення умов договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов»язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобв»язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг», Лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Судом встановлено, що 06.02.2014р. між відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та позивачем [PERSON] було укладено договір №009187 фінансового лізингу. Предметом договору є трактор «Беларус -892» вартістю 165000грн. Відповідно до додатку №1 та додатку №2 по договору фінансового лізингу, позивачем було проведено оплату авансового платежу станом на 27.06.2014р. в сумі 82500грн. комісію за організацією договору в сумі 16500грн. та комісію за передачу предмету лізингу в сумі 4950грн.. Всього позивачем було сплачено відповідачу 103950 грн. Суд встановив, що позивач [PERSON] вчасно сплатив обумовлені умовами договору платежі, але у визначений договором строк предмет лізингу- трактор «Беларус -892» не отримав, а отже правомірно в односторонньому порядку позивач розірвав укладений договір,внаслідок прострочення передачі предмету лізингу і має право на повернення йому платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. А відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Суд прийшов до висновку, що відповідач ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» порушила умови договору лізингу, а саме п.4.1 згідно якого лізингодавець передає предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 90 робочих днів з дати отримання авансового платежу на свій лізигнодавця поточний рахунок. Всі передбачені умовами договору платежі, позивач [PERSON] провів 27.06.2014р., але протягом 90 робочих днів, з часу проведення необхідної оплати, предмет лізингу трактор «Беларус-892» лізингоотримувачу- позивачу поставлений не був. Позивач двічі 03.11.2014р. і 11.02.2015р. звертався до відповідача з проханням поставити предмет лізингу трактор «Беларус -892», але відповідач так умови договору і не виконав, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму авансового платежу в розмірі 82500грн. та моральну шкоду за душевні страждання, які позивач зазнав у зв»язку з протиправною щодо нього поведінкою відповідача, в розмірі 3000грн. В іншій частині позовних вимог відмовити підстав для застосування до лізингоодержувача штрафних санкцій суд не вбачає. Отже, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а саме суд визнає договор фінансового лізингу №009187 від 06.02.2014р. припиненим, стягує з відповідача 82500грн. авансового платежу і 3000 грн. моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.23,615,623 ЦК України, ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» ч.2 ст.22 Закону України «Про захист права споживачів»,

Outcome: partial