Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

05 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 20\~000 грн. щомісяця на утримання дітей та поділити спільне майно подружжя . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2015 року позовні вимоги [PERSON] були розєднанні в окремі провадження та залишені на розгляді позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], в частині стягнення аліментів . В подальшому позовні вимоги неодноразово уточнювались . В остаточній редакції (а.с. 97-98,101-103) позивачка просила ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів у розмірі ? частини його доходів за період ухилення з січня 2014 р. по березень 2015 р. у сумі 360 324,9 грн., стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], починаючи з 01 квітня 2015 р. до досягнення доньками повноліття. Постановити окрему ухвалу суду за фактом ухилення [PERSON] від сплати податків за ст. 212 КК України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з січня 2002 р. вона перебувала в незареєстрованих шлюбних відносинах з відповідачем по справі. 14 липня 2004 р. у них народилися доньки двійня [PERSON] та [PERSON]., батьками яких позивачка та відповідач згідно свідоцтва про їх народження (а.с.39-40). 12 серпня 2004 р. шлюб сторін було зареєстровано, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб(а.с.38). З січня 2014 р. по березень\~2015\~р. [PERSON] умисно ухилявся від надання належних коштів на утримання дітей. 25 червня 2015 р. шлюб між ними було розірвано. Мотивом розірвання шлюбу була недостойна поведінка відповідача, який має високий матеріальний достаток та може сплачувати аліменти в сумі ? частини його доходів, але не виконує своїх обовязків. В судовому засіданні позивач та її представник просили про задоволення позову, зазначивши що в інтересах дітей необхідно стягнути аліменти само у частці від всіх виді доходів, хоча відповідач є ї підприємцем. Відповідач та його представник позов визнали частково. Відповідач не заперечував свого обовязку приймати участь у вихованні та утриманні дочок. Пояснив суду, що з грудня 2014 р. він добровільно сплачує позивачці аліменти на утримання дітей та приймає участь у додаткових витратах. Він не погоджується з розміром аліментів, який просить стягнути з нього позивачка, оскільки у нього, як у ФОП мінливий дохід. Його заробіток порівняно з 2013 р. значно зменшився. Він просить суд постановити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочок у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00\~грн. на кожну дитину. Відповідач не визнав позов в частині стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів, оскільки в 2014 р. вони проживали однією сімєю, мали єдиний бюджет, ніяких претензій до нього з боку позивачки стосовно ухилення від матеріального забезпечення сімї ніколи не було. Він не визнає позов в частині постанови судом окремої ухвали за фактом ухилення ним від сплати податків, оскільки ніколи закон не порушував. Вислухавши пояснення та заперечення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності всі докази, надані сторонами, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, з повторного Свідоцтва про народження серії 1ЖД № 050021, яке видане 20\~червня 2006 р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 39) та з повторного Свідоцтва про народження серії 1ЖД № 050020, яке видане 20 червня 2006 р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 40 ), вбачається, що батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON], які проживають з матірю [PERSON] З 12 серпня 2004 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії 1ЖД № 125183, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського району управління юстиції м. Одеси (а.с. 38 ). 25\~червня 2015 р. рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб сторін було розірвано. Суд встановив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами була втрата почуття любові один до одного, неможливість відновлення сімейних стосунків (а.с. ). Колегія Апеляційного суду Одеської області, своєю Ухвалою від 22.12.2015 р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилила, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 р. залишила без змін.. Відповідно до вимог п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не досліджуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований субєктом підприємницької діяльності у якості ФОП , що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.41-42) та відповіддю ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 25.05.2015р.(а.с.63). Позивачка [PERSON] також є фізичною особою-підприємцем з 04.10.2004р., що підтверджується відповідним свідоцтвом про держреєстрацію9а.с.165-166). Відповідно до оригіналу Податкової декларації, як платника єдиного податку за 2012-2014 рік (а.с. 64-69), та за 2015р.,оригіналу Довідки про надходження та витрати СПД [PERSON] щомісячно в 2015 р. вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним відповідачем факт проживання сторін однією сімєю до грудня 2014 р. та сплати ним матеріальної допомоги дітям з грудня 2014\~р., після фактичного припинення сімейних стосунків з позивачкою. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, вказані в ч. \~1 \~ст.\~182\~СК\~України, а саме: стан здоровя відповідача, якому 21 липня 2015 р. було спричинено тілесні ушкодження, що потребували стаціонарного лікування (а.с. 144-145 ), його матеріальне становище, наявність кредитних зобовязань перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитом, ставлення до виконання своїх батьківських обовязків, інтереси двох неповнолітніх дітей, згідно з Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. Тому, з урахуванням вимог п. 1 ст. 184 СК України, Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства та стягнення аліментів», заяви відповідача по справі, суд враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, вважає необхідним стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, яка згідно з п. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації. При цьому суд погоджується з тим, що стягнення по 1500 грн. на кожну дитину , буде співмірною сумою виходячи з доходів відповідача. У випадку збільшення у відповідача доходів. позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідною заявою про збільшення розміру аліментів. Під час розгляду справи позивачкою не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог в частині ухилення від сплати аліментів на дітей та намагань позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 360\~324,9 грн. та постанови окремої ухвали суду за фактом його ухилення від сплати податків. Крім того судом встановлено що відповідач з березня 2015р.і в період розгляду справи добровільно сплачував аліменти на утримання(а.с.130-131) дітей ,що підтверджується квитанціями з березня-грудень 2015р, та січень 2016р. та розписками позивачки (а.с.132-133).

Outcome: partial