Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

06.11.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], відділ ДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області, про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності,в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 210994, 2007 року випуску, кузов Y6D21099470042881, колір чорний, д.н.з. [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON], від імені якої за дорученням діяв [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ 210994, 2007 року випуску, кузов Y6D21099470042881, колір чорний, д.н.з. [NUMBER]; - зняти арешт з автомобіля ВАЗ 210994, 2007 року випуску, кузов Y6D21099470042881, колір чорний, д.н.з. [NUMBER], накладений постановою Відділу ДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області від 14.09.2015 р. ВП №46847210; - зняти розшук з автомобіля ВАЗ 210994, 2007 року випуску, кузов Y6D21099470042881, колір чорний, д.н.з. [NUMBER], накладений постановою Відділу ДВС Кагарлицького РУЮ Черкаської області від 25.05.2015 р. ВП №46847210. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 09.11.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні, яке відбулося 10.12.2015 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 10.12.2015 року, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 10.12.2015 року, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, йому судом роз»яснино процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. В судове засідання, яке відбулося 10.12.2015 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка позов визнає в повному обсязі, процесуальні наслідки визнання позову їй зрозумілі, просить суд слухати справу без її участі. В судове засідання, яке відбулося 06.11.2015 року, представник відповідача, - відділу ДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно, відповідачі по справі були повідомлені судом належним чином про день, час та місце слухання справи, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні та застосування до них норм права. В кінці зими 2011 року позивач [PERSON] вирішив придбати автомобіль, який би він міг використовувати для сімї та роботи. Через деякий час позивач [PERSON] знайшов підходящий автомобіль, який підходив за характеристиками, а саме, - ВАЗ 210994 за прийнятною ціною. На початку березня 2011 р. позивач [PERSON] зустрівся з продавцем, - відповідачем по справі, - [PERSON], який повідомив позивачу [PERSON], що дійсно в нього є автомобіль, який він хоче продати. Оглянувши автомобіль, позивач [PERSON] вирішив його придбати. Далі, відповідач [PERSON] повідомив, що він не є власником автомобіля, але має доручення, згідно якого уповноважений продавати автомобіль. Тому відповідач [PERSON] сказав, що замість купівлі-продажу оформить на позивача [PERSON] доручення. Домовившись з Відповідачем [PERSON] про продаж, 19.03.2011 р. позивач [PERSON] сплатив відповідачу [PERSON] за автомобіль 40000 (сорок тисяч) гривень, що в судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував, після чого позивач [PERSON] почав наполягати все таки на нотаріальному оформленні купівлі - продажу автомобіля. Проте, відповідач [PERSON] запропонував оформити купівлю-продаж автомобіля дещо пізніше, та запропонував оформити на позивача [PERSON] генерального доручення з правом продажу автомобіля. Не розуміючи юридичних наслідків такої поведінки, позивач [PERSON] погодився на пропозицію Відповідача [PERSON], та сторони звернулись до приватного нотаріуса, який посвідчив довіреність на автомобіль, в якому позивачу [PERSON] надано право продажу автомобіля. Довіреність укладено 15.03.2011 року та має наступний зміст. « Я, що нижче підписався, громадянин України, [PERSON], (паспорт СК444524, виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 22.01.1997 року), [INFO], ідентифікаційний номер за ДРФО України - [NUMBER], місце проживання якого зареєстровано за адресою: [INFO], діючий у відповідності до повноважень, що грунтуються на довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 16.10.2010 року за № 3276, від імені гр. [PERSON] (до шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-СР №034595, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області 05 жовтня 2007 року) [PERSON], (ідентифікаційний номер за ДРФО України - [NUMBER]), що мешкає в місті Богуслав Київської області, вулиця Свердлова, будинок № 16, квартира № З, паспорт НЕ519058, виданий Звенигородським РВ УМВСУ в Черкаській області 15 грудня 2007 року, цією довіреністю уповноважую громадянина України, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер за ДРФО України - [NUMBER], місце проживання якого зареєстровано за адресою: [INFO], розпоряджатися (продати, передати в оренду) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САС021443, виданого РЕГ 5 МВ ДАІ міста Звенигородка в Черкаській області 11 травня 2007 року, автомобілем марки - «ВАЗ», моделі - «210994», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - У6В21099470042881, чорного кольору, обєм двигуна - 1596, реєстраційний номер - СА3437АК, зареєстрований РЕГ 5 МВ ДАІ міста Звенигородка в Черкаській області 11 травня 2007 року. Для цього надаю йому право: бути представником власника в органах нотаріату, ДАІ, страхових компаніях, або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх питань, пов'язаних з експлуатацією, переобладнанням, страхуванням та відчуженням автомобіля; керувати вищезгаданим автомобілем; проходити технічний огляд; проводити заміну номерних агрегатів, змінювати колір автомобіля; визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля; в разі потреби зняти автомобіль з обліку та поставити його на облік; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа в разі його втрати та номерні знаки; отримувати дублікат цієї довіреності; підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження автомобілем, та договори страхування, визначаючи усі їх умови на власний розсуд; одержати належні власнику гроші; в тому числі страхове відшкодування; сплачувати належні з власника платежі; у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо буде необхідність, укладати договори про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати за такими договорами грошові суми у розмірах згідно із калькуляцією або за домовленістю. Довіреність грунтується на договорі між мною, довірителем та повіреним, видана терміном до шістнадцятого жовтня дві тисячі двадцятого року, з правом здійснення повноважень за межами України, без права передоручення повноважень за цією довіреністю третім особам.» Після посвідчення довіреності Відповідач [PERSON] пообіцяв позивачу [PERSON], що через деякий час вони звернуться до нотаріуса та оформлять договір купівлі-продажу автомобіля. Через деякий час позивач [PERSON] знову звертався неодноразово до відповідача [PERSON] з прохання оформити договір купівлі- продажу, але Відповідач [PERSON] ухилявся від нотаріального укладення договору купівлі - продажу. Отже, як вбачається з обставин справи, відповідач [PERSON] безпідставно ухилявся від укладання договору купівлі-продажу, так як не зявлявся до нотаріуса, не відповідав на прохання [PERSON] про укладення нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу. Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 665 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Між Позивачем та Відповідачем було досягнуто згоди щодо предмету договору купівлі-продажу, а саме автомобіль ВАЗ 210994, 2007 року випуску, кузов У6021099470042881, ціна -40000 гривень. За таких обставин між Позивачем та Відповідачем у справі фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В ч. ч. 2, 4 ст. 639 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З вини продавця, тобто Відповідача [PERSON] та відповідачки [PERSON], договір не був складений та нотаріально посвідчений, оскільки останні не виконали свого обов'язку щодо підготовки, підписання та посвідчення договору купівлі-продажу. Враховуючи те, що Відповідач [PERSON] відповідачка та [PERSON] ухиляються від підписання та посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 210994, 2007 року випуску, кузов У6021099470042881, відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Далі, постановами Відділу ДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області було оголошено розшук та накладено арешт на автомобіль ВАЗ 210994, 2007 року випуску, кузов У6021099470042881, який позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] Проте, в матеріалах справи міститься лист АТ «УкрСиббанк», ( а.с., 16), на ім.»я начальника Звенигородського ВРЕР ДАІ в Черкаській області, в якому відділення № 14 АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження транспортного засобу: автомобіль Ваз, модель 210994, рік випуску 2007 року, кузов Y6D21099470042881, технічний паспорт серії САС № 021443, виданий РЕГ 5 МВ ДАІ м. Звенигородка в Черкаській області 11.05.2007 року, державний номер [NUMBER] та належить [PERSON], у зв»язку з повними взаєморозрахунками згідно кредитного договору № 11154158000 від 14.05.2007 року. Заборона банком була вчинена на підставі договору застави № 11154158000 від 14.05.2007 року. Відповідно, станом на даний час правової підстави для арешту спірного автомобіля немає. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Наявність розшуку, накладеного арешту на автомобіль ВАЗ 210994 порушує право власності [PERSON] на автомобіль, а саме, - право безперешкодного володіння та розпорядження. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved