overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

05.12.2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинок, розташований в [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємицею після смерті [PERSON], але вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. З посиланням на ст. 1272 ЦК України, просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно довідки Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №79 від 25.07.2016 року позивачка на день смерті [PERSON] проживала з нею (а. с. 11). У відповідності до частин 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивачка фактично прийняла спадщину після смерті своєї баби. За ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Доказів неможливості оформити право на спадщину на земельну ділянку в установленому законом порядку (шляхом звернення до нотаріуса чи іншої уповноваженої особи) позивач до суду не надав, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на законі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

05.12.2016 року позивач подав в суд позов, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 25 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 330. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що на протязі останніх років у їх родині виникали сварки з обоюдної вини, причиною чого були різні погляди на сім'ю. В результаті чого, з січня 2016 року припинились шлюбно-сімейні відношення і ведення спільного господарства. З того ж часу вони мешкають окремо, їх шлюб існує формально. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Надали через канцелярію суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позивач зазначив, що позов підтримує, вказав, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з січня 2016 року, з того ж часу мешкають окремо. Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина біде проживати з відповідачем. Строк для примирення не потрібен, збереження родини неможливе. Відповідач вказала в поданій заяві, що проти позовних вимог не заперечує, також просить розірвати шлюб. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 квітня 2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 330. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року сторони мешкають окремо, спільне господарство з того ж часу не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. Крім того, суд вважає необхідним залишити неповнолітню дитину проживати разом з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

05.12.2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 10\~618 грн. 89 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №0282028606 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, до якого 11.11.2013 року укладено додаткову угоду №1. Відповідно до п. 2.4 Договору [PERSON] відкрито кредитну лінію у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Відповідно до п. 2.6 Договору кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 28.02.2015 року. Згідно з п. 2.7 Договору за користування кредитом [PERSON] зобовязана сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36,00 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобовязання по поверненню кредитних коштів виконує неналежним чином, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 10 618 грн. 89 коп., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 3993 грн. 53 коп., заборгованість по процентам за період з 11.11.2013 року по 25.11.2016 року 2610 грн. 89 коп., пеня за прострочення сплати кредиту 3131 грн. 17 коп., пеня за прострочення сплати процентів 883 грн. 30 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 16-19) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

05.12.2016 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 27.07.2012 р. вони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі дітей не мають. Сімейне життя не склалося, внаслідок того, що вони втратили взаємні почуття і вважає, що подальше збереження їх сімї та спільне проживання стало неможливим і це суперечить як його інтересам так і інтересам відповідачки, більше семи місяців разом не проживають, тому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON] на розгляд справи не зявився, подав заяву про розгляд справ без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з позовними вимогами згідна. Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 27.07.2012 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше семи місяців, не підтримують жодних стосунків, дітей від спільного проживання в шлюбі не мають, відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

05.12.2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При цьому посилається на те, що вони разом з відповідачем проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Після погіршення стосунків вони з відповідачем стали проживати окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Кошти на утримання дитини відповідач не надає. Представник позивачки в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про те, що позов визнає частково, не заперечує проти призначення аліментів у розмірі 480 гривень та просить розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]його батьками зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Відповідно до довідки № 109/1-15 від 28.11.2016 р. [PERSON] [INFO] відвідує Одеський спеціальний дошкільний навчальний заклад „Ясла-Садок № 193 компенсуючого типу з вересня 2013 року по теперішній час. Згідно копії трудової книжки [PERSON] з 07.06.2016 р. працював на посаді спеціаліста з питань регіонального розвитку ТОВ „[PERSON] Інвест та 31.01.2017 року звільнений за власним бажанням. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] його батьками зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає, що за вказаних обставин, з урахуванням матеріального стану сторін з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] слід стягнути на користь [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 19.05.2028 року. Суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

05.12.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 19.07.2016 року від відповідача по справі [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 362228. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від відповідача по справі позивачка народила одну малолітню дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує одну малолітню дитину, ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

05.12.2017 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 06.01.1993 вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не скалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення спільного господарства, виховання дітей. Відповідач постійно пред'являє необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, від чого погіршилось її самопочуття, вона перебуває у постійному стресі, від чого погіршився сон. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 06.01.1993 Ізюмським міським відділом реєстрації актів цивільного стану актовий запис № 44. У шлюбі у сторін народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору і спору щодо місця проживання дітей не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

05.12.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 14.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON], квартира [ADDRESS] перейшла у власність позивача. Згідно п. 4.2. договору купівлі-продажу від 14.11.2017 року [PERSON] зобов'язалася звільнити квартиру за адресою: [ADDRESS], для вільного та безперешкодного користування [PERSON] не пізніше 22 листопада 2017 року. Вказаного обов'язку [PERSON] не виконала, на теперішній час без відповідної правової підстави проживає у вказаній квартирі, користується нею та категорично відмовляється виселятися із вищевказаної квартири. З моменту укладення договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] втратила право власності на вказану квартиру. Відповідач [PERSON] категорично відмовляється добровільно виселятись з помешкання, уникає будь-яких зустрічей та розмов на цю тему, та категорично відмовляється виконати взятий на себе договірний обов'язок виселитись для вільного та безперешкодного користування квартирою позивачем. Вказана відмова виселятись з помешкання порушує права позивача вільно володіти та розпоряджатися належною квартирою, а саме, позивач не може вільно вселитись до неї, здати в оренду, більш того, змушена сплачувати комунальні платежі за зовсім незнайому особу, до якої не має будь- якого відношення, а тому вона змушена була звертатись до суду з вказаним позовом, у якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON], шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 28.12.2017 р. у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. На адресу суду 04.05.2018 р. надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON], в якому зазначили, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 14.11.2017 р. був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. На момент посвідчення вищезазначеного правочину, відповідач дійсно зобов'язувалась звільнити квартиру після її продажу в термін до 22 листопада 2017 року. Проте, [PERSON] посилаючись на власний похилий вік до теперішнього часу не придбала інше житло взамін відчуженої на користь позивача квартири. Проти розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами у відсутності відповідача та її представника не заперечували. Просили вирішити справу на розсуд суду,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

05.12.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом тривалого часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, малолітня дитина проживатиме з позивачем, майнового спору між ними немає. Позивач письмово просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище «Качур» (а.с.13). Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, відповідно до ч.\~5 ст.\~128 ЦПК України він був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином (а.с.11,14). З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст.\~280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом тривалого часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом тривалого часу, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

05.12.2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Ухвалою суду від 22.02.2018 року по даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено Службу в справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved