Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

07.04.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, пояснюючи вимоги наступним: сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2006 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 665. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, зникло взаєморозуміння по всім питанням сімейного життя, стали виникати суперечки, зникла взаємоповага. На дату подання позову їх шлюбні відносини фактично припинилися, відновлювати шлюбні стосунки не бажають. Просить суд розірвати шлюб, а у зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити в повному обсязі. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, заяв про перенесення або відкладення судового розгляду від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 12.10.2006р., одруження було зареєстровано у ВДРАЦС по м. Слов'янську Слов'янського МРУЮ Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 665 (а.с.5). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, зазначила у позовній заяві про те, що вона не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Як вбачається зі ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження … є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.14). З наданої копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] слідує, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Позивачем [PERSON] суду не надано жодного доказу на підтвердження як розміру заробітку відповідача [PERSON], так і необхідності отримання нею аліментів в розмірі 1/2 частка доходів відповідача, тому суд вважає, що стягнення аліментів в більшому розмірі, ніж 1/4 частка заробітку (доходу) відповідача [PERSON] поставить відповідача у скрутне матеріальне становище,а стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача [PERSON] буде справедливим і достатнім. Законодавчо не передбачено залежність розміру аліментів, які підлягають стягненню у відсотках, пропорційно від розміру заробітної плати (доходів) відповідача. З урахуванням усього викладеного суд приходить до висновку про те, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини саме у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача буде необхідним і достатнім для належного утримання неповнолітньої дитини і не поставить нікого із сторін по справі у скрутне матеріальне становище, а стягнення аліментів в іншому (більшому) розмірі постановить відповідача по справі у скрутне матеріальне становище. Таким чином у суду є усі підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.04.2017. та до повноліття [PERSON], так, як суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде відповідати як матеріальному стану сторін по справі, так і буде достатнім для належного утримання дитини. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO], на виховання матері [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити до шлюбне прізвище «[PERSON]».. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. та відшкодування понесених позивачем витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial