Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

05 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 17 січня 2013 року у консульському відділі України м. Дубай Посольства України в Обєднаних Арабських Еміратах, за актовим записом № 1, між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Вказав, що від шлюбу у них з відповідачкою дітей немає. Зазначив, що спільне життя з відповідачкою у них не склалося. З самого початку спільного проживання між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їхніх відносин. Вважає що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б його особистим інтересам. Подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, на даний час між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 17 січня 2013 року у консульському відділі України м. Дубай Посольства України в Обєднаних Арабських Еміратах, за актовим записом № 1. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але його представник [PERSON] надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 січня 2013 року у Консульстві України м. Дубай в Обєднаних Арабських Еміратах, за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 005683. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сімю. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved