Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

05.01.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати за навчання в докторантурі КНТЕУ за період з 01.09.2017 року по 19.09.2018 рік на загальну суму 132596,81 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 31.08.2017 року наказом Київського національного торговельно-економічного університету №2316 [PERSON] з 01.09.2017 року зарахована до докторантури Університету зі спеціальністю 051 - Економіка, за державним замовленням. 01.09.2017 року між позивачем в особі проректора з наукової роботи [PERSON] та відповідачем укладено Договір 1/17-Д про підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктор наук за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання Відповідача згідно Договору складав з 01.09.2017 по 31.08.2019 роки. На засіданні Вченої ради КНТЕУ від 28.09.2017 року затверджено тему дисертаційної роботи, індивідуальний план наукової роботи Відповідача. 19.09.2018 року Відповідач будучи на другому році навчання заявила про відрахування з аспірантури за власним бажанням. Наказом КНТЕУ від 19.09.2018 року №3311 «Про відрахування докторанта» відповідача відраховано з аспірантури за власним бажанням з відшкодуванням вартості навчання згідно з розрахунком на суму 132596,81 грн. Таким чином, Відповідач не виконала індивідуальний план наукової роботи без поважних причин, а саме: не виконала роботу над дисертацією, не захистила дисертаційну роботу, чим порушила умови Договору, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 132596,81 грн, що складається з: оплати праці у розмірі 24294,23 грн; нарахування на оплату праці у розмірі 5344,73 грн.; загальноуніверситетські витрати у розмірі 4824,95; стипендії у розмірі 98132,90 грн.. Позивач направляв на адресу відповідача лист з повідомленням про відрахування та необхідністю сплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань, однак, станом на дату звернення з даним позовом до суду відповідач вказані вимоги не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 15.01.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою від 03 березня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва клопотання представника відповідача проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження - залишено без задоволення. 10.03.2021 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне, так, до позовної заяви додано розрахунок витрат на перебування в аспірантурі КНТЕУ докторанта другого року денної форми навчання кафедри економіки та фінансів підприємства [PERSON] за період 01.09.2017-19.09.2018. Вказаний розрахунок виконаний позивачем та підписаний його працівником. В розрахунку вказано, що позивачем було зроблені витрати, зокрема, з оплати праці науково-педагогічного та іншого персоналу, нарахування на оплату праці та загальоноуніверситетські витрати. Разом з тим, до суду не надійшло належних доказів, які б підтверджували реальність таких витрат КНТЕУ, оплату праці персоналу, загальоноуніверситетські витрати, і ці витрати пов`язані з відповідачем. В розрахунку також зазначено, що академік, д.е.н. професор [PERSON] провів для [PERSON] наукове консультування, тривалістю 53 години (по кілька годин протягом кількох місяців). Будь-яких доказів на підтвердження даної обставини позивач не надав, тому приймати до уваги, на думку відповідача, це не можна. [PERSON] стверджує, що реально за увесь рік її науковий керівник присвятив їй один раз близько 15 хвилин. Також, відповідач зазначає, що відсутнє підтвердження оплати праці іншого персоналу. Відповідно, недоведеність понесення витрат на оплату праці науково - педагогічного та іншого персоналу тягне за собою недоведеність і нарахувань на оплату праці. Також відповідно до п. 3.2.9. та п. 4.2. Договору № 1/17-Д від 1 вересня 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем відповідач має відшкодовувати позивачу саме понесені (тобто, реально витрачені) Університетом затрати-збитки (державні кошти,що були затрачені на виплату стипендії; кошти, що були затрачені на виплату заробітної плати науковому консультанту та інші витрати). Про те, що відповідач має відшкодовувати орієнтовні середні витрати, розраховані на основі Методиці розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, затвердженої постановою КМУ від 20 травня 2013 року №346, в даних пунктах не йдеться. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є : втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) Тож в розумінні ст. 22 ЦК України стипендія не є збитками, а отже не підлягає відшкодуванню. А відповідно до п. 3.2.9. та п. 4.2. Договору відшкодуванню підлягають саме «затрати-збитки). Щодо індивідуального плану, це документ, що містить обґрунтування вибору теми дисертаційної роботи, програму досліджень, план роботи над дисертацією, терміни виконання, тощо. В матеріалах справи є підтвердження тому, що план за перший рік перебування в докторантурі визнано виконаним, роботу над докторською дисертацією за перший рік атестовано, та переведено на другий рік навчання. Також, відповідачем під час перебування в докторантурі КНТЕУ виконано ряд роботи, зокрема, у відповідності до звіту та рецензії, що підписані науковим консультантом [PERSON] та завідувачем кафедри економіки та фінансів підприємства Г. В. Блакитною. Виконана робота відповідачем свідчить про виконання відповідної наукової програми, а тому, на думку відповідача, вимоги позивача є неправомірними, та не грунтуються на нормах чинного законодавства. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 71 Закону «України «Про освіту», фінансування державних закладів освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2017 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] було укладено Договір № 1/17-Д про підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктор наук за рахунок коштів державного бюджету. Згідно п. 1 Договору, сторони погодили, що Університет здійснює підготовку Докторанта за рахунок коштів державного замовлення (за державним замовленням) в обсязі й на умовах, передбачених законодавством України з питань підготовки науково-педагогічних кадрів, Положенням про порядок підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук в КНТЕУ та цим Договором, а Докторант виконує індивідуальний науковий плани роботи, бере участь у науковому процесі та громадському житті Університету. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», а також Статуту Університету, Докторант є особою, що перебуває у вищому навчальному закладі, і на нього поширюються права і обов`язки осіб, які навчаються в Університеті. Докторант є членом трудового колективу Університету, відповідного факультету та кафедри. Завершується перебування в докторантурі захистом дисертації або поданням її до захисту у спеціалізованій вченій раді, або опублікованою монографією, або науковою доповіддю за сукупністю статей, опублікованих у вітчизняних і міжнародних рецензованих фахових виданнях. Термін перебування в докторантурі з «01» вересня 2017 р. по «31» серпня 2019 р. Згідно Наказу №2316 «Про зарахування до докторантури та призначення наукових консультантів» від 31 серпня 2017 року, [PERSON] зараховано з 1 вересня 2017 року до докторантури університету за державним замовленням та призначено наукового консультанта, встановлено термін перебування в докторантурі два роки з 1 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року. (а. с. 16) Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2018 року, відповідач звернулась до Ректору КНТЕУ [PERSON] з заявою про відрахування з докторантури університету за власним бажанням з 20.09.2018 року. (а. с. 22) 19 вересня 2018 року КНТЕУ видано Наказ №3311 «Про відрахування докторанта», відповідно до якого, [PERSON] , докторанта другого року очної (денної) форми перебування за державним замовленням кафедри економіки та фінансів підпр (а. с. 23). Відповідно до п. 4.1 Договору, виконавець може бути відрахованим, зокрема, з власного бажання. Згідно п. 4.2 Договору, Докторант, який був зарахований до докторантури за рахунок коштів державного бюджету (за державним замовленням) і відрахований з підстав, визначених підпунктами 2-8 пункту 4.1, відшкодовує затрати - збитки (державні кошти, що були затрачені на виплату стипендії; кошти, що були затрачені на виплату заробітної плати науковому консультанту та інші витрати) у тридцятиденний термін. 19 вересня 2018 року [PERSON] звернулась зз заявою до ректора КНТЕУ [PERSON] про відрахування її з докторантури університету за власним бажанням з 20.09.2018 року. 19 вересня 2018 року Наказом КНТЕУ №3311 «Про відрахування докторанта», відраховано [PERSON] , докторанта другого року очної (денної) форми перебування за державним замовленням кафедри економіки та фінансів підприємства, за власним бажанням (а. с. 23) Згідно Додатку до Наказу КНТЕУ від 19.09.2018 року за №3311 розраховано витрати за перебування в докторантурі КНТЕУ докторанта другого року денної форми навчання кафедри економіки та фінансів підприємства спеціальності 051-економіка [PERSON] за період 01.09.2017 року по 19.09.2018 року, на загальну суму 132596,81 грн.. яка складається з: КЕКВ2110 «Оплата праці» у розмірі 24294,23 грн.; КЕКВ 2120 «Нарахування на оплату праці» у розмірі 5344,73 грн.; КЕКВ 2200, 3110, 3120, 3130 «Загальноуніверситетські витрати» у розмірі 4824,95 грн.; КЕКВ 2720 «Стипендії» у розмірі 98132,90 грн. В обгрунтовування витрат за перебування в докторантурі КНТЕУ, позивачем надано детальний розрахунок витрат по кожному пункту КЕКВ за перебування в докторантурі КНТЕУ докторанта другого року денної форми навчання кафедри економіки та фінансів підприємства спеціальності 051-економіка [PERSON] за період 01.09.2017 року по 19.09.2018 року (а. с. 26) Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання має виконуватись належним чином Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України ). Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що відповідачем порушено зобов`язання за Договором №1/17-Д про підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктор наук за рахунок коштів державного бюджету в частині завершення перебування в докторантурі, оскільки написанням заяви про добровільне відрахування з університету, мають наслідки неповного виконання свого індивідуального плану роботи, яке завершується захистом дисертації або поданням її до захисту у спеціалізованій вченій раді, або опублікованою монографією, або науковою доповіддю за сукупністю статей, опублікованих у вітчизняних і міжнародних рецензованих фахових виданнях. Відповідно до п. 1, 4 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів , затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 1999 року за №309 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Аспірантура і докторантура є формами підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів вищої кваліфікації. Аспірантура і докторантура відкривається при вищих навчальних закладах третього або четвертого рівнів акредитації і прирівняних до них закладах післядипломної освіти (далі - вищі навчальні заклади), у наукових установах, які мають висококваліфіковані науково-педагогічні та наукові кадри, сучасну науково-дослідну, експериментальну та матеріальну базу. Підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється: 1) за рахунок: коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарств. Згідно п. 17 Положення, взаємозобов`язання аспіранта або докторанта, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу, наукової установи визначаються в типовій угоді, якою передбачається своєчасне закінчення роботи над дисертацією, працевлаштування після закінчення аспірантури або докторантури, забезпечення відповідних умов праці, надання впорядкованого житла тощо, та відповідальність сторін у разі невиконання умов типової угоди. Згідно пп. 4 п. 16 та 22 Положення, аспірант або докторант зобов`язаний виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. Відповідно до п. 22 Положення, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Згідно з частиною першою статті 46 Закону України від 01 липня 2014 року № 1556-VII «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII) в редакції, чинній на час відрахування відповідачки, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом. Методика розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, затвердженої Постановою КМУ від 20 травня 2013 року за № 346 застосовується для розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки за державним замовленням одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, слухача за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем, спеціальністю, напрямом підготовки, галуззю знань, видом економічної діяльності (для професійно-технічного навчального закладу), професією та формою навчання (далі - орієнтовна середня вартість) з урахуванням мінімальних економічно обґрунтованих витрат для їх підготовки державними і комунальними професійно-технічними навчальними закладами, вищими навчальними закладами I-IV рівня акредитації, науковими установами і закладами післядипломної освіти (далі - заклади, установи) на плановий рік та два бюджетні періоди, що настають за плановим роком. Розрахунок орієнтовної середньої вартості здійснюється для: аспіранта, докторанта - за спеціальністю, галуззю знань та формою навчання. Відповідно до п. 3 Методики, Заклади, установи розраховують вартість підготовки за державним замовленням одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, слухача за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем, спеціальністю, напрямом підготовки, галуззю знань, видом економічної діяльності (для професійно-технічного навчального закладу), професією та формою навчання на плановий рік згідно з порядком, затвердженим МОН разом з Мінекономіки та Мінфіном. Напрями використання бюджетних коштів, що спрямовуються на досягнення мети та забезпечують виконання завдань університету, визначаються паспортом бюджетної програми, який щорічно затверджується у порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2002 року № 1098 «Про паспорти бюджетних програм». Паспортом бюджетної програми Університету, що затверджується спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства фінансів України щорічно, визначаються середні витрати на підготовку 1 аспіранта, який навчається з відривом від виробництва, у поточному році. З огляду на викладене, суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що вона виконувала свій індивідуальний план, тому, на її думку, вона не порушила умови договору, оскільки, в даному конкретному випадку, має місце порушення, яке полягає саме у не завершенні перебування відповідача у докторантурі, внаслідок чого, порушено державне замовлення з підготовки докторанта, в такому разі відповідач має компенсувати понесені збитки, які полягають у організації підготовки докторанта та виплати стипендії, що фінансуються за рахунок державних коштів. Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити понесені позивачем збитки, в частині виплати заробітної плати, нарахувань на заробітну плату та загальноуніверситетських виплат безпосередньо на її утримання, оскільки, вказаний розрахунок здійснений у повній відповідності з Методикою розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, затвердженої Постановою КМУ від 20 травня 2013 року за № 346, в той час, відповідач у своєму відзиві не висловила свої заперечення стосовно проведення вказаного розрахунку, посилаючись лише на недоведеність таких витрат. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Київського національного торговельно-економічного університету до [PERSON] про відшкодування збитків завданих Університету є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на Київського національного торговельно-економічного університету понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved