Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

05 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь 1000, 00 грн. франшизи, стягнути з приватного акціонерного товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на їх користь 18980, 00 грн. відшкодування витрат та стягнути з відповідачів понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243, 60 грн. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач зазначає, що відповідно договору страхування № 562/14-ТЗ/З П 1 від 27 лютого 2014 року, укладеного між ними та [PERSON] застраховані майнові інтереси страхувальника - [PERSON], пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобіля [NUMBER]. 26 квітня 2014 року за участю автомобіля Страхувальника [PERSON] та під його керуванням ЗАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER], автомобілем «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Дачіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року відповідач [PERSON] визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КпАП України, адміністративний матеріал у відношенні нього згідно ст.. 38 та п. 7 ст. 247 КпАП України закрито. Відповідно Висновку експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню вартості матеріальних збитків № 52/02 від 13.05.2014 року, складеного судовим експертом автотоварознавця [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 23 868, 20 грн. Відповідно до рахунку № СБА-К-000000000003512 від 05.05.2014 р. ТОВ «Бриллиант Авто» вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 20325, 80 грн. Зазначена ДТП була визнана страховим випадком та 22.05.2014 року на рахунок ТОВ «Бриллиант авто» перераховано страхове відшкодування в сумі 19 980, 80 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у СТДВ «Гарантія» відповідно полісу АС 8741677, яким передбачена франшиза в розмірі 1000, 00 грн. Таким чином, відповідач СК «Гарантія» несе відповідальність в межах вартості відновлювального ремонту автомобіля з вирахуванням франшизи, тобто в сумі 18980, 80 грн. з відповідача [PERSON] має бути стягнені франшиза в розмірі 1000 грн., передбачена вказаним страховим полісом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.06.2015 року було зупинено провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Арсенал страхування» до [PERSON], Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення заборгованості в порядку регресу, до вирішення справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія Арсенал страхування», [PERSON]., СТзДВ «Гарантія» про стягнення частини суми страхового відшкодування, що розглядається в порядку цивільного судочинства в Харківському районному суді. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2015 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі та стягнуто з ПАТ СК «Арсенал страхування на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9000,00 грн., витрати по оплаті по судового збору - 243 грн. 60 коп. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року заочне рішення скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду. 04.06.2018 року представник позивача звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, а саме: просив стягнути з відповідача [PERSON] франшизу у розмірі 1000 грн., а також судові витрати у розмірі 263,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі на підставі наявних у справі доказів та просить задовольнити зменшені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, щодо первісного позову позовні вимоги не визнав та пояснив, що 26 квітня 2014 року дійсно сталася ДТП за його участю, а також участю водіїв [PERSON] та [PERSON] , внаслідок якої автомобіля отримали механічні пошкодження та постановою Харківського районного суду Харківській області від 24.11.2014 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Проте, відповідно до ст.. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому, наявність або відсутність вини кожного має встановлюватися на підставі наданих доказів. Складена у відношенні нього постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не дає підстав вважати, що інші особи не було винні у ДТП. Так, у Постанові Харківського районного суду Харківської області від 24.11.2014 року з посиланням на експертний висновок вказано, що дії водія [PERSON]. також не відповідали Правилам дорожнього руху та знаходились у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, він вважає встановленим вину водія Поволоцього у спірній ДТП. З огляду на наведене позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Щодо зменшених позовних вимог пояснень не надав, в судове засідання не з'являється, причини неявки суду невідомі, про час та дату розгляду справи повідомлені своєчасно належним чином. Представник відповідача - страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини його неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 562/14 - Тз/ ЗП1 від 27 лютого 2014 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «арсенал страхування» та [PERSON] за умовами якого застраховані майнові інтереси страхувальника, що не суперечать Закону та пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], 2014 року випуску від ризиків «викрадення», «збитки, внаслідок ДТП», «збитки, внаслідок інших подій». Відповідно страхового полісу серії АС номер 8741677 з терміном дії до 10.12.2014 р., укладеним на підставі Закону України « Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» у страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача по справі [PERSON]. 26 квітня 2014 року на 471 км +580м автодороги Київ - Харків - Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ «сенс» державний реєстраційний номер АР 5299 СО., належного [PERSON] та під його керуванням, автомобіля «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Дачіа», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до страхового акту № 562/14-ТЗ/ЗП1-1 від 14 травня 2014 року дану подію кваліфіковано згідно п. 7 Договору страхування № 562/14-ТЗ/ЗП1 від 27.02.2014 року як страховий випадок. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року по справі № 635/3876/14п відповідач [PERSON] визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КпАП України, адміністративний матеріал у відношенні нього згідно ст.. 38 та п. 7 ст. 247 КпАП України закрито. При цьому, відповідно висновку комплексної судової авто технічної та криміналістичної експертизи № 7946/7947 від 06 листопада 2014 року, взятого до уваги при розгляді цієї справи, в діях водія автомобіля ЗАЗ «Сенс» [PERSON] є невідповідність Правилам дорожнього руху України та які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, так саме, як і дії водія [PERSON], відповідача по справі. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, проведеного судовим експертом авто товарознавцем [PERSON] № 52/05 від 1 травня 2014 року вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля ЗАЗ Сенс, реєстраційний номер [NUMBER] складає 23 868, 20 грн. Відповідно ремонтній калькуляції № 1668 від 30 квітня 2014 року та рахунку № СБА-К-000000000003512 від 05 травня 2014 року товариства з обмеженою відповідальністю «Бриллиант авто» вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 20325, 80 грн. Відповідно до умов договору страхування № 562/14-ТЗ/З П 1 від 27 лютого 2014 року позивачем було розраховано розмір страхового відшкодування, який склав 19 980, 80 грн. За платіжним дорученням № 10298 від 22 травня 2014 року позивачем на рахунок ТОВ «Бриллиант Авто» перераховано 19 980, 90 грн. в рахунок страхового відшкодування [PERSON] Полісом № АС 8741677 передбачена франшиза в розмірі 1000, 00 грн. Таким чином, відповідальність в межах вартості відновленого ремонту за вирахуванням франшизи, має нести відповідач страхове товариство з обмеженою відповідальністю «Гарантія», а сума франшизи має бути відшкодована відповідачем [PERSON] Згідно ст.. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна третім особам шкода під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до абз. 1 п. 22 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сим, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. п. Г. п. 38.1.1.Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених в п.п. 33.1.1. ст.. 33 цього Закону. Відповідно до ст.. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. П. 1 ч. 1 ст.1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 26 цієї Постанови до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст.. 993 ЦК України. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення зменшених позовних вимог, та задовольняє їх у повному обсязі..

Outcome: approved