Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

06.08.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 % всіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 19 лютого 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району. У шлюбі у них народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що вона хоч і працює, але сама не в змозі забезпечити дітей, які проживають разом з нею, всім необхідним, тому що заробляє недостатньо коштів. Відповідач не працює, отримує пенсію, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На підставі статей 180 183 Сімейного кодексу (далі СК) України позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 % всіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 50 % від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття не визнав, просив суд задовольнити позов частково та стягнути з нього на користь позивачки 1/3 частину всіх видів його доходів до досягнення дітьми повноліття, в іншій частині позовних вимог відмовити. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що не заперечує зменшити позовні вимоги стосовно стягнення аліментів з відповідача до 1/3 частини всіх видів доходів до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що сторони 19 лютого 1999 року уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 056788, виданого 19.02.1999 року виконкомом Миколаївської сільської ради (а.с. 5). У сторін народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 111193, виданого 18.01.2001 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 3) та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 050210, виданого 05.01.2006 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 4). Сторони проживають разом, що вбачається з їхніх заяв до суду про розгляд справи за їх відсутності (а.с 11-12). Відповідач не працює, отримує пенсію, але грошових коштів на утримання дітей не надає. Позивачка працює, але її доходу недостатньо, щоб забезпечити дітей, які проживають разом з нею, всім необхідним. У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач, як батько дітей, повинен піклуватися про них та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання сина та доньки не надає, маючи постійний дохід, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання до суду позовної заяви 06.08.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Доказів про розмір доходів відповідача сторони не надали. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 1455 грн. Згідно з п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, ціна позову складає 1455 грн. х 30% х 2 х 6 місяців = 5238 грн. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн., в звязку з чим, враховуючи, що позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved