Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

06 травня 2014 року ПАТ «Акцент Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] 14.08.2008 року уклали кредитнії договір № АВ26 АЕ00000075. Згідно договору ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 18945,94 доларів США на термін до 13.08.2013 р., а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. За користування кредитом Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі 17.04 % на рік на суму залишку заборгованності за Кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №АВZ6АЕ00000075 . Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Позичальник зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Позичальник станом на 25.04.2014 року має заборгованість - 92733.00 доларів США, яка складається з наступного: 21339.85 доларів США - заборгованість за кредитом; 9437.16 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2244.99 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 55274.22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 21.97 доларів США - штраф (фіксована частина), 4414.81 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № АВZ6АЕ00000075 від 14.08.2008 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] уклали договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, Позивачем було направлено на адресу Відповідача (поручителя за договором поруки) письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань.Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Згідно з даними рєестру відправлених претензій, письмову вимогу до Відповідача було направлено 28.03.2014 року. В судове засідання представник позивача після оголошення перерви не з»явився, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Проти позовних вимог заперечував, посилаючись на наступне. В разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою отрок визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як вбачається зі змісту підпунктів а), б), в) п. 12.1, п.12.2.1, 12.2.6 кредитно-заставного договору , в разі затримання сплати Позичальником частини наданого Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; перевищення |заборгованості більше як на 10% суми наданого кредиту; несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми наданого кредиту - настає подія Дефолту. У разі настання події Дефолту банк надає Позичальнику письмове повідомлення про настання такої події та ставить в цьому повідомленні вимогу про повернення наданої суми кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування кредитом. Якщо протягом 30 днів з моменту отримання позичальником повідомлення про Дефолт, позичальник не усунув подію Дефолту, оотанній зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному :обсязі, виплатити винагороду, проценти за користування кредитом, виконати всі інші грошові зобов'язання за договором в повному обсязі. Враховуючи, що кредитно-заставним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, строк пред'явлення позивачем /кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Позивач мав пред'явити до нього, як поручителя вимоги: ще в 2009 році і 18 січня 2009 року вже настала водія Дефолту; або не пізніше 13 лютого 2014 року , так яке в кредитно- заставному договорі (п. 17.1.5) визначена дата погашення/.строк виконання зобов'язання - 13.08.2013 року. Позивач вперше пред' явив до нього вимогу про повернення отриманих у кредит [PERSON] коштів, процентів, винагород у березні 2014 року, тобто 7 місяців та 14 днів. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука грипиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня аастання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить ЇХМОГИ до поручителя. Крім того, відповідач вважає, що позивачем збільшено обсяг його відповідальності без його на те згоди, та зазначає, як вбачається з п.17.1.1 кредитно-заставного договору, загальний розмір кредиту становить 18 945, 94 доларів США, що є тілом кредиту. Відповідно до п.16 Договору поруки, кредитор надавав позичальнику кредит в сумі 18945, 94 доларів США. Вважає, що тіло кредиту збільшилось та відповідно до позовної заяви станом на 25.04.2014 року вже становить 21 339, 85 доларів США. Відповідач стверджує, що, 24 листопада 2011 року [PERSON] видала ПАТ «Приватбанку» нотаріальну посвідчену довіреність щодо розпорядження залоговим автомобілем, марки ЕМИ, реєстраційний номер [NUMBER], який був придбаний за рахунок кредиту . В цей же день, [PERSON] передала кредитному інспектору ПАТ «Приватбанк» залоговий автомобіль, про що був складений Акт. Відповідача не ставили до відома, яке відношення до кредитного договору № АВZ6АЕ00000075, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Акцент - Банк» має ПАТ КБ «Приватбанк», але в зазначеному акті зазначено про те, що здійснено приймання вказаного автомобіля в зв'язку з простроченням кредиту по кредитному договору № № АВZ6АЕ00000075. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору. Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Умови збільшення обсягу відповідальності поручителя визначаються як за умовами договору поруки, так і за умовами кредитного договору. Згода поручителя може бути висловлена у будь - якій формі, зокрема письмового повідомлення, додаткової угоди тощо. Погодження поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-152цс13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-112цс12 від 10 жовтня 2012 року. Що стосується твердження відповідача [PERSON] про зміну умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема вказуючи на збільшення розміру кредиту із 18945, 94 дол. до 21339,85 дол. , то вони спростовуються умовами Кредитного договору , зокрема п.п.17.2.1- 17.5 (а.с.15). Де на збільшення вказаного кредитного зобов»язання надано згоду боржника і вказане збільшення є оплата Банком страхового платежу за договором страхування предмета застави. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Відповідно до пункту 12 договору поруки від 14 серпня 2008 року порука припиняється після закінчення 5 (п»яти років) з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Як вбачається із абз.2 п.16 вказаного договору поруки повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлюваної лінії в сумі 18945, 94 дол. у строк 14.08.2008 по 13.08.2013 включно (а.с.19). Тобто, порука за вказаним договором припиняється 14.08.2018. Отже, договорами поруки встановлено строк її припинення - після закінчення п»яти років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту. Тому, у даній справі днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік п»ятирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя , було 14 серпня 2013 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 14 серпня 2018 року. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-3цс13 від 13 лютого 2013 року. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і доводи відповідача щодо зменшення суми боргу через звернення стягнення за рішенням суду на предмет застави. Так, як надані відповідачем письмові докази на обґрунтування своєї позиції стосуються правовідносин за кредитними зобов»язаннями між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське фінансове агентство Верус» і [PERSON]. Тобто, у вказаних правовідносинах є інший суб»єктний склад. Та відповідачем не надано доказів, що саме заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2012 року розв»язано спір, котрий є предметом даного судового розгляду, як не надано доказів про те, що вказане рішення виконано у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.41,42, 61-63). Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З належним чином посвідченої копії договору поруки вбачається, що між ПАТ «Акцент - банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. (а.с. 19) Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобов'язання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені ним при пред'явленні позову судовий збір.

Outcome: approved