Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

05 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 січня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 17, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чичековою Г.С. та підтверджено витягом з Державного реєстру правочинів № 152104941 від 09 січня 2019 року. Договір укладено між позивачем та [PERSON] , який діяв від імені відповідачів на підставі доручення від 18 жовтня 2018 року, посвідченого нотаріусом нотаріального округу міста Тули Тульської області, Російської Федерації [PERSON] , та зареєстрованим в реєстрі за № 71/87-н/71- 2018-4-404. Після укладання договору купівлі-продажу відповідачі не знялися з реєстрації, хоча ще у 2014 році вибули на постійне місце проживання до Російської Федерації. Так, відповідачі комунальні послуги не сплачують, не несуть витрати на утримання майна, їх особисті речи та будь-яке майно у житловому приміщенні відсутнє. Відповідачі не є членами родини позивача, тому просить задовольнити позовні вимоги шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, відповідно до заяви від 22 липня 2019 року просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розгляну справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про слухання справи повідомлений належним чином, що вбачається з повідомлення про вручення /одержання/ оплату/ запис від 11 травня 2019 року, що були направленні за місцем проживання родини Спіріних за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги заяву позивача та не заперечення проти ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідачів про день, час, місце розгляду цивільної справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 09 січня 2019 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власницею однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 8-10). Згідно довідки про склад родини або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 06 лютого 2019 року, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно акту про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об`єктами їх права власності ОСББ «Январський» від 01 березня 2019 року, у квартирі [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою, але з вересня 2014 року по теперішній час не мешкають у житловому приміщенні. (а.с. 13). Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Судом встановлено, що з 2014 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають, теперішнє місце їх перебування за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідачів в належній позивачу квартирі суттєво впливає на сімейний бюджет в частині оплати комунальних послуг. До того ж відповідно до п. 4.2. договору купівлі-продажу від 09 січня 2019 року, продавці (відповідачі) зобов`язані знятися з реєстрації, сплатити комунальні послуги, звільнити квартиру від речей тощо. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не належить до складу родини позивача, відчужили квартиру на користь позивача на підставі договору купівлі - продажу, з 2014 року не мешкають у квартирі [ADDRESS] , що є підставою для визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України свідчить про те, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачами порушено всі положення про право власності на належне позивачу житлове приміщення. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідачі не проживають у квартирі з 2014 року і по теперішній час, при цьому не є родичами позивача та своєю реєстрацією порушують права власника житлового приміщення в особі позивача [PERSON] суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved