Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

06 листопада 2015 року публічне акціонерне товариство ,комерційний банк «Приват «Банк»(далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунування позовних вимог зазначило, що 16 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого на підставі Статуту є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем, було укладено кредитний договір № НАХRRХ15780152, згідно якого відповідач 16 жовтня 2007 року отримала кредит у розмірі 1\~356.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свою згоду відповідач підтвердила на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір. Відповідач в свою чергу зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборогованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує та порушує умови кредитного договору. Станом на 20 жовтня 2015 року заборгованість становить 11 809.31 грн.; яка складається з суми заборгованості за кредитом - 1132.00 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом 316.57 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 9 277.20 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 538,54 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить 11 809.31 грн. та судові витрати в сумі 1 218.00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не зявилась надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором - не заперечує але просить суд зменшити розмір пені до тіла кредита, так як пеня в десять разів пеня тіло кредита. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін ,на підставі наданних суду доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України із за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору № НАХRRХ15780152 від 16 жовтня 2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого на підставі п.1.1 Статуту зареєстрованого 17 липня 2009 року в ЄДРПОУ 12241050038006727 є публічне акціоненрне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало відповідачу кредит, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в сумі 1356.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами кредитного договору відповідач щомісяця в період сплати повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у сумі 1 356.00 грн. В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено виконування зобовязання належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З врахуванням викладеного, станом на 20 жовтня 2015 року заборгованість відповідача становить 11 809.31 грн., та складається : з суми заборгованості за кредитом - 1132.00 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом 316.57 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 9 277.20 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 538.54 грн. Враховуючи аналіз діючого законодавства правові позиції суд дійшов до висновку ,що з відповідача повино бути стягнуто з суми заборгованості за кредитом - 1132.00 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом 316.57 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 538.54 грн. пеню суд знижує до 1131.00 грн. всього підлягає стягненню 3\~664.11 грн. Щодо зменшення стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, суд вважає наступне. Відповідно до ч.1 ст.546 ст.549 Цивільного кодексу України виконання зобовязань забезпечується зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст.611 Цього Кодексу). У відповідності до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того згідно зі ст.3 Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пунктами 5.1, 5.3 кредитного договору предбачена відповідальність за порушення зобовязання, а саме: пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу та штрафу у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості. Тобто за одне й те саме порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст.61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року,(далі рішення КС) у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», також зазначено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Нацбанку. В цьому рішенні також зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків в нашому випадку неустойка, тобто пеня в 10 раз перевищує збитки. В п.3.2 рішення КС зазначено, що положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 ЦК України та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Цей висновок узгоджується і з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року № 39/248. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами вважаються, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). В своєму рішенні КС дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту. Виконання державою конституційно-правового обовязку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобовязань позичальниками - фізичними особами. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Окрім того стягненню підлягає сума судових витрат сплачана позивачем при зверненні до суду , в розмірі 1218.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial