Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

06.06.2018 року [PERSON]. Ф.Ю., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка є законним представником неповнолітнього [PERSON], звернулися в суд з позовом до Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у відповідних частках, розташованими по вул. Незалежності, 37, в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч. за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на належні їм по 1/6 частці кожному домоволодіння, крім того за [PERSON] на 1/6 частку цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та за неповнолітнім [PERSON] на 1/6 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Свої вимоги обґрунтовували тим, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності належить по 1/6 частці житлового будинку з господарськими будівлями та порудами за вищевказаною адресою. Також по 1/6 частці вказаного майна належала їхній родичам [PERSON] та [PERSON] 23.05.1992 року [PERSON] помер, 29.07.2006 року помер [PERSON] Після смерті [PERSON] в управління та володіння спадковим майном вступила позивач [PERSON] (дочка спадкодавця), так як вони проживали разом, вели спільне господарство, проводила похорон батька. Після смерті батька [PERSON] неповнолітній син [PERSON] на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги, приняв спадщину, а [PERSON] (законний представник, дружина померлого) із завою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] не подавала і на спадщину не претендує. [PERSON] та [PERSON], як законний представник неповнолітнього сина [PERSON], звернулися до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] та Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області відповідно, однак нотаріуси своїми постановами відмовили їм в оформленні спадщини за законом, оскільки відсутнй правовстановлюючий документ (свідоцтво на право власності), який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, як на імя померлих [PERSON] та [PERSON], так і на імя позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] У звязку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними у відповідних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Незалежності, 37, в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме: за [PERSON] право власності на 2/6 часток вказаного домоволодіння, в тому числі на належну їй 1/6 частку домоволодіння та на 1/6 частку домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], за [PERSON] право власності 1/6 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], а за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на належні їм по 1/6 частці кожному домоволодіння за вказаною адресою. Позивачі [PERSON], [PERSON] та законний представник [PERSON] [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилися, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. 06.09.2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] на адресу суду подали заяву, якій позов підтримали та просили його задовольнити, справу розглянути у їх відсутності. Повідомили, що як батьки покійного сина [PERSON] будь-яких претензій щодо спадкових прав після його смерті не мають, із заявою на прийняття спадщини вони не зверталися. Спадкоємцем [PERSON] є тільки його син (їхній онук) [PERSON] Представник відповідача Живачівської сільської ради Тумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 2 Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], який був головою двору, [PERSON] (дочка, позивач), [PERSON] (зять, позивач), [PERSON] (онук, позивач), [PERSON] (онук, позивач) та [PERSON] (онук, позивач) значилось господарство особовий рахунок № 126, загальна група господарства станом на 01.07.1990 року колгоспники, в с.\~Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 13.03.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1960 року по 1991 рік (а.с. 16-20). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON]. Ф.Ю., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних долях (по 1/6 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Незалежності, 37, с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про народження позивач [PERSON] народилася 01.07.1945 року і її батьками були [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (а.с. 21). 24.01.1971 року позивач [PERSON] одружився з [PERSON] (позивач) і після одруження їй присвоєно прізвище «Пащенко», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 21). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00019929436 від 11.04.2018 року [PERSON] (спадкодавець) народився 19.02.1975 року і його батьками були [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) (а.с. 22). 07.06.2002 року [PERSON] одружився з [PERSON] (законний представник) і після одруження останній присвоєно прізвище «Пащенко», що підстверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 23). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] (неповнолітній спадкоємець) народився 06.10.2004 року і його батьками є [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (законний представник) (а.с. 24). 23.05.1992 року [PERSON] (спадкодавець) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно довідки Живачівської сільської ради Тлумацького району\~Івано-Франківської\~області №\~93/02-31\~від 16.03.2018\~року після\~смерті [PERSON]\~в управління\~спадковим майном\~вступила його\~дочка [PERSON],\~з якою\~проживали разом,\~вели спільне\~господарство.\~Заповіт від\~імені [PERSON]\~у Живачівській\~сільській раді\~не посвідчувався\~і не\~відмінявся (а.с. 9). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 98/2018 від 21.03.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] (а.с. 71-80). 29.07.2006 року помер [PERSON] (спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). \~ \~ \~ \~В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до частини першої ст. 1268 ЦК України малолітня,\~неповнолітня,\~недієздатна особа,\~а також\~особа,\~цивільна дієздатність\~якої обмежена,\~вважаються такими,\~що прийняли\~спадщину,\~крім випадків,\~встановлених частинами\~другою -\~четвертою статті\~1273\~цього Кодексу. Нормами частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Згідно довідки Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 142/02-31 від 21.04.2018 року [PERSON], який помер 29.07.2006 року був постійним жителем с. Живачів і на день смерті був зареєстрований [INFO]. На день його смерті в спадковому будинку були зареєстровані: мати [PERSON], батько [PERSON], брат [PERSON] та брат [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії спадкової справи № 543/2009 від 13.11.2009 року, заведеної Тлумацькою державної нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 40-62), неповнолітній [PERSON] є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. 13.11.2009 року державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,1976 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Живачів урочище «Жидівське» (а.с. 49). Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по вул. Незалежності, 37, в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме: [PERSON] право власності на 2/6 частки вказаного домоволодіння, в тому числі на належну їй 1/6 частку домоволодіння, на 1/6 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], [PERSON] право власності на 1/6 частку домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], право власності на належні їм по 1/6 частці кожному домоволодіння за вказаною адресою. Позивачам [PERSON] та [PERSON], яка діє від імені малолітнього як законний представник [PERSON], в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданими відповідно Тлумацькою державної нотаріальною конторою Івано-Франківської області за 411/02-31 від 04.05.2018 року (а.с. 14) та приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 286/02-31 від 21.03.2018 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме [PERSON] 279,81 грн., а [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 139 грн. 90 коп. кожному. На\~підставі ст.ст.\~548,\~549,\~553\~ЦК України\~(в\~редакції 1963\~р.),\~ст.ст.\~316-319,\~391,\~392,\~1216\~-\~1222,\~1241,\~1261,\~1268\~ЦК України,

Outcome: approved