Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

05 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15 березня 2009 року між нею та СГ ЗАТ «Ольвія» з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, магазину-кафетерію «Дракон», що розташований за адресою: [ADDRESS] . Обидві сторони виконали всі умови договору - відповідач передав їй у власність зазначене вище нежитлове приміщення, а вона його прийняла та сплатила відповідачеві ціну, обумовлену договором. У теперішній час вона не може зареєструвати за собою право власності на це нерухоме майно, оскільки державний реєстратор вимагає нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, а зазначений вище договір вважає недійсним. Посилаючись на те, що СГ ЗАТ «Ольвія» на цей час ліквідовано, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивачка та представник відповідача надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 15 березня 2009 року між [PERSON] з однієї сторони та СГ ЗАТ «Ольвія» з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, магазину-кафетерію «Дракон», що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується цим письмовим договором (а. с. 6-7). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов`язання, а саме СГ ЗАТ «Ольвія» передало у власність позивачці зазначене нежитлове приміщення, а вона його прийняла та сплатила продавцю ціну цього майна, обумовлену угодою, що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 8). Відповідно до ухвали господарського суду Миколаївської області від 19 вересня 2014 року по справі № 2/5/10 9 (а. с. 9-15), СГ ЗАТ «Ольвія» було ліквідовано. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про повне виконання [PERSON] та СГ ЗАТ «Ольвія» умов договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. Нормами діючого ЦК України, зокрема, ч. 2 ст. 218 також передбачено, що якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. На час розгляду справи здійснити нотаріальне посвідчення спірної угоди неможливо, оскільки СГ ЗАТ «Ольвія» ліквідовано, а тому у суду є підстави для визнання спірної угоди дійсною. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги наявність волі продавця на передачу позивачці права на нежитлове приміщення, той факт, що остання позбавлена можливості іншим шляхом реалізувати своє право власності на спірне майно, і приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved