overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернувся з вищезазначеним позов до відповідача, в якому просить визнати за ним право особистої приватної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Таврійське, вул..Леніна, 302. В обґрунтування позову посилається на те, що в період шлюбу з відповідачкою, укладеного 26.06.2000 року, за ним було зареєстровано право власності на житловий будинок по вул.Леніна, 302 в с.Таврійське Голопристанського району на підставі рішення Таврійської сільської ради від 23.09.2009 року №39. Вказаний житловий будинок він успадкував після смерті матері, вважає, що він є його особистою приватною власністю. Однак, через сварки з дружиною щодо спільного майна, невизнанням відповідачкою його прав приватної особистої власності на вказаний житловий будинок, він позбавлений права вільно володіти та користуватися належним йому майном. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши \~обставини справи, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. \~ Як вбачається з матеріалів справи (а.с.11, 12) позивач є власником житлового будинку по вул.Леніна, 302 в с.Таврійське Голопристанського району Херсонської області на підставі свідоцтва про право власності від 29.09.2009 року, виданого на підставі рішення виконкому Таврійської сільської ради від 23.09.2009 року №39. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження оспорення чи не визнання відповідачем права власності на належний позивачу житловий будинок (поділ майна, тощо), в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, зазначені в позовній заяві, таким чином на момент розгляду позову відсутні підставі для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 04 червня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з 07 січня 2011 року через різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, сумісне життя і збереження сімї стали не можливі. Спору про поділ спільного майна не має. Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, надали до канцелярії суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються\~Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Відповідно\~\~до \~ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України\~суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2010 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-КИ №163211 виданого в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 135 (а.с. 3). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія 1-КИ №291600 виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 4). Сторони припинили фактичні шлюбні відносини через різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача та відсутність бажання сторін на примирення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначення ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 04 серпня 2012 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки. З квітня 2015 року позивач припинила з відповідачем шлюбні стосунки, перестала вести спільне господарство і стали проживати окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.3-4). Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, шлюбне прізвище не змінювати. (а.с. 30). Відповідач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с. 31). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04 серпня 2012 року позивач [PERSON] (до шлюбу Кудря) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 228092 від 04.08.2012 року, актовий запис 207 (а.с.6). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 410902 від 16 листопада 2012 року, актовий запис 708 (а.с.5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 05 червня 1998 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна не має. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив строк для примирення не надавати. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 05 червня 1998 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 058403 від 05.06.1998 року, актовий запис 112 (а.с.4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

05 листопада 2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 21.01.2012 року, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 06. Від цього шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ № 182393, 21 січня 2012 року між [PERSON] та Малою (до шлюбу Голубнича) [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 06. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище «Малая», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 487,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

05 листопада 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 вересня 2002 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Кривого Рогу Дніпропетровській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей на мають, але в позасудовому порядку відповідач не бажає розривати шлюб. Шлюбні стосунки фактично припинено в серпні 2015 року, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Просила прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Колесник». Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №164802 (а.с.7). Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей на мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з серпня 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

05 листопада 2015 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON], в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, яким позов було задоволено. При ухвалені даного рішення не було вирішено питання про судові витрати, що підлягають сплаті у дохід держави, тому судом було ініційовано питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони у судове засідання не зявилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Пунктом 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач є особою пенсійного віку. Враховуючи майновий стан позивача, яка є\~\~ непрацездатною особою, отримує мінімальну пенсію за віком, має на утриманні\~ двох неповнолітніх дітей (а.с.17-20), на підставі п.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,\~ суд вважає\~ можливим зменьшити\~ розмір судового збору, що підлягає\~ сплаті позивачем у дохід держави при подачі позову до суду до 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

05 листопада 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 29 квітня 2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Між сторонами часто виникають сварки та непорозуміння, через які склались неприязні відносини. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року задоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення із відповідачем в два три місяці. Клопотання відповідач мотивував тим, що він бажає зберегти сім'ю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував. Заслухавши думки позивача та відповідача, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER] відповідно (а.с. 7, 8). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери, погляди на сімейне життя, ведення господарства, виникнення постійних конфліктів та непорозумінь. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

05 листопада 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 травня 1996 року в Ямпільській селищній раді Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 9. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, постійні сварки та конфлікти, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що шлюбні відносини між ними припинилися, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив судовий розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 травня 1996 року в Ямпільській селищній раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 21. Сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовився, а відповідач збереженням шлюбу не переймається, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved