Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

06.07.2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 26.05.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мають доньку [PERSON], яка знаходяться на її утриманні. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, а також стягнути аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином на підставі ст. 74 ЦПК України за зареєстрованою адресою, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 26.05.2012 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження від 02.08.2013 року. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 5 та ч. 6 ст. 84 СК України). Враховуючи положення вищевказаної норми статті, якою передбачено право на стягнення аліментів від чоловіка батька дитини, виключно за наявності в нього можливості надавати таку допомогу, а також відсутність доказів матеріального стану відповідача, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на особисте утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку не підлягає до задоволення. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення зі позовом) позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial