overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

07.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Дітей від шлюбу сторони не мають. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що сторони мають різні погляди на життя та різні характери, відсутність спільних інтересів. Позивач зазначив, що з 1999 року сторони припинили проживання однією сім'єю, підтримання подружніх стосунків та ведення спільного господарства. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача [PERSON] повністю, просила задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи в суді, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши думку представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 23 червня 1995 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 605 (а.с. 5). Дітей від шлюбу сторони не мають. Сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки позивач наміру не має. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і поновлена бути не може, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливе і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи, що відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

07.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 30.08.2003 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON], реєстрація шлюбу здійснювалась у відділі реєстрації актів громадського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 702. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. З грудня 2013 року сторони припинили сумісне життя, сумісне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просить розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с.3/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до Краматорського міського суду з позовом до ПАТ «КБ «Актив-банк» про повернення строкового банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, з уточненнями від 18.04.2014 року та 27.05.2014 року, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відділенням № 40 у м. Краматорську ПАТ «КБ «Актив-банк» укладено договір строкового банківського вкладу № ДФО-40-168313 від 03.03.2014 року на суму 20 000 доларів США строком на 1 місяць. Днем повернення грошей з депозиту є 03.04.2014 року. Відповідач гроші не сплачує, просить стягнути з відповідача на його користь 19500 доларів США не отримані гроші по вкладу, зобов»язати відповідача сплатити йому пеню у розмірі 525,99 доларів США, відповідно до закону України «Про захист прав споживачів» - зобов»язати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та зобов»язати нарахувати відсотки на суму вкладу з розрахунку 12% річних, звільнити від сплати держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та в письмових запереченнях позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу № ДФО-40 -168313 від 03.03.2014 року, згідно якого днем повернення грошей з депозиту є 03.04.2014 року. 03.04.2014 року відповідач перерахував тіло вкладу за договором № ДФО-40 -168313 від 03.03.2014 року в розмірі 20000 доларів США на поточний рахунок № [NUMBER] на ім»я [PERSON], відкритий відповідно до договору між сторонами № 17-22/03-04-14/8 від 03.04.2014 року та відповідач 03.04.2014 року виплатив нараховані відсотки за спірним договором та виплатив через касу в розмірі 197,26 доларів США, про що не заперечують сторони. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимоги вкладника. Відповідно ч.1,ч.5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому в договорі банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти. За таких обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, як не доведений, так як судом не встановлено порушень виконання договору строкового банківського вкладу № ДФО-40 -168313 від 03.03.2014 року. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, як не доведені. Згідно ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Позивач не довів в судовому засіданні якими діями відповідач спричинив йому моральну шкоду.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про особу як про батька дитини з актового запису про її народження. Позовні вимоги він обґрунтовує наступним: з відповідачкою [PERSON] позивач з квітня 2009 року до початку 2012року фактично перебував у шлюбних відносинах. [INFO] відповідачка народила дитину - доньку [PERSON], а потім зареєструвала її у відділі РАЦСу. Батьком народженої дитини згідно зі ст. 126 Сімейного кодексу України був записаний він, але позивач просить суд виключити запис про його батьківство з актового запису про народження дитини, оскільки до квітня 2009 року близьких стосунків між ним та відповідачкою не було і він не може бут и батьком народженої дитини. До початку судового засідання позивач, його представник за договором [PERSON] , а також відповідачка надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач та його представник на позові наполягають, відповідачка позовні вимоги визнала. Про день, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: з відповідачкою [PERSON] позивач з квітня 2009 року до початку 2012 року фактично перебував у шлюбних відносинах. [INFO] відповідачка народила дитину - доньку [PERSON]. Батьком народженої дитини згідно зі ст. 126 Сімейного кодексу України був записаний позивач - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народженя дитини та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ( а.с.5-6). Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорювати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як про батька дитини з актового запису про її народження - задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., у зв'язку з чим з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню зазначена сума.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 39213 грн. 05 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.04.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP50791006, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4742.39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяці із кінцевим терміном повернення 10.04.2008 року (а.с. 6-15). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24.05.2013 року становить 39213 грн. 05 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4742,40 грн., заборгованості за відсотками - 13708,83 грн., 18418,34 грн. - пені, 2343,48 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 10138,80 грн. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.09.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 6953,06 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 09.02.2014 року становить 10138 грн. 80 коп. і складається з заборгованості за кредитом 6448,40 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1470,14 грн., залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди - 1261,27 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 458,99 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 3625 грн. 08 коп. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином і завчасно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить ст..224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №001-24056-210807, відповідно до якого банк надав відповідачу - держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної вікличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. з лімітом в сумі 2500 грн. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.02.2014 року становить 3625 грн. 08 коп. і складається з: тіло кредиту - 0,00 грн., прострочене тіло кредиту - 3625,08 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за комісіями - 0,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 4608 грн 52 коп. та 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.05.2013 року сторони уклали кредитний договір № 35К, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 9000 грн, строком на 12 місяців, зі сплатою за користування кредитними коштами 55% річних від суми залишку (далі по тексту - Договір, а.с. 6, 7). Згідно узгодженого сторонами графіку, який є невід'ємною частиною договору, відповідач зобов'язалася щомісячно, до 18 числа, сплачувати в погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків по 992 грн 97 коп. (а.с. 8). Пунктом 7.3 Договору встановлено, що в разі порушення відповідачем строків розрахунків, позивач нараховує пеню в розмірі 1 відсотка від несвоєчасно сплаченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, 18.05.2013 року позивач уклав зі співвідповідачем [PERSON] договір поруки № 35П. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 07.04.2014 року складає 4608 грн 52 коп., зокрема: заборгованість за кредитом - 3814 грн 18 коп.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 218 грн 40 коп.; пеня за неналежне виконання умов Договору - 575 грн 94 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 11), правильність якого відповідачами не спростована. Згідно статті 554 ЦК України боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором за повернення кредиту, сплату відсотків та штрафних санкції. Вищевикладене в сукупності є підставою для солідарного стягнення суми боргу з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 05.09.2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського МУЮ Луганської області за актовим записом № 539. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Шлюбні відносини між сторонами були припинені 07 січня 2014 року через те, що вони не розуміли один одного. Відносини між сторонами почали погіршуватися ще з початку 2011 року. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Сторони проживають окремо. За таких обставин він вважає, що збереження шлюбу не відповідає моральним засадам суспільства. Спорів щодо визначення місця проживання дитини не існує. Майнові спори між сторонами, при необхідності, будуть вирішуватися в окремому провадженні. Тому він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського МУЮ Луганської області за актовим записом № 539; після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідача [PERSON]; після розірвання шлюбу доньку залишити мешкати з відповідачем. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи у попередньому судовому засіданні, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Позивач є інвалідом ІІ групи (а.с. 8), тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору, і на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.10.2008 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей. Останнім часом одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалось. Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін різні погляди на життя та різні характери. Відповідач постійно зраджує позивачу, зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого виникають постійні сварки. В даний час спільне проживання носить формальний характер. Будь-які спроби примиритися результатів не дали. Сумісне життя та збереження сім'ї стало неможливим. Примирення з відповідачем на думку позивача неможливе. В даний час сторони не проживають як повноцінна сім'я. Позивач просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась. Надіслала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує, просить суд його задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

07.04.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 08.10.2013 року. Позивач має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. В судове засідання сторони не з'явилися, до його початку надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач - визнає. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2013 року. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved