Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

06.08.2015 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти (матеріальну допомогу) в розмірі ? частини його заробітної плати щомісячно на час її вагітності, починаючи з дня реєстрації даної заяви до народження дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 31 липня 2013 рок перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та з 23 липня 2015року перебуває на обліку в Бориспільській ЦРЛ у звязку з вагітністю. Її чоловік під час вагітності утримує її, але це має епізодичний характер, в той час він працює, може надавати їй таке утримання і вона бажає, щоб це утримання було систематичне. У судове засідання сторони не зявились, позивач подала заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, згідно з поданою заявою просить справую розглядати у його відсутність, з доводами позовної заяви згодний. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 31 липня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №228590, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.5). Згідно довідки № 443 від 23 липня 2015 року, виданої Жіночою консультацією Бориспільської ЦРЛ, позивач станом на 23 липня 2015 року перебуває на обліку у звязку з вагітністю, має термін вагітності 30 тижнів (а.с.6). Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Відповідно до вимог ч. 4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому за змістом ч.2 та 5 вказаної статті дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з позовною заявою та доданих до неї документів встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, працює, проти визначеного позивачем розміру аліментів не заперечує. З урахуванням матеріального стану відповідача, що він є особою працездатного віку, суд прийшов до переконання, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання позивача на час вагітності, в розмірі ? частки від свого заробітку (доходу). Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В звязку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved