Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

06.08.2019 представник позивача звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.09.2013, в загальному розмірі 35071,12 грн, з яких 10245,65 грн заборгованість за кредитом; 6,01 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 22659,74 грн заборгованість за пенею та комісією; 2159,72 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 25.09.2013 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке перейменоване на АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] , укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 10245,63 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з встановленням щомісячного платежу з 01 по 25 число кожного місяця. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав належним чином, надавши кредит в обумовленому розмірі, але відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим у нього сформувалася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Також позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь банку судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 41). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що комісія не передбачена умовами Генеральної угоди (а.с. 49). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило найменування на АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 37-38) та відповідачем, укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. (а.с. 7). Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди банк надав відповідачу кредит у розмірі 10245,65 грн. на строк 06 місяців, з 25.09.2013 по 31.03.2014, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а вона зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 0,001 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, зі сплатою щомісячних платежів у період з 1 по 25 число кожного місяця в розмірі 1707,61 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2014 (а.с. 7). Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 2205,07 грн. (а.с. 7). Згідно п. 2.8. Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, він сплачує банку пеню розмір якої вказаний в Умовах та Правилах за кожен день прострочки (а.с. 7). Відповідач підписав вказану угоду, та своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», та погодився, на те, що дана генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами, Тарифами складає між нею та Банком кредитний договір (а.с. 7). По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Отже, відносини які виникли між сторонами стосуються кредитних правовідносин, з визначеним строком кредитування з 25.09.2013 по 31.03.2014, а спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, відсотками та пенею і комісією, а також штрафу після спливу передбаченого договором строку кредитування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед відповідачем за Генеральною угодою від 25.09.2013 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 10245,65 грн., що не заперечив відповідач та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5). Натомість позичальник свої зобов`язання не виконував належним чином, в результаті чого станом на 10.07.2019 у нього утворилася заборгованість, за кредитом - 10245,56 грн, та відсотками за користування кредитом в розмірі - 6,01 грн, яку відповідач не заперечив. Вирішуючи питання про стягнення неустойки, суд виходить з наступного. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди передбачено право банку вимагати сплати штрафу в розмірі 2205,07 грн у разі порушення кредитором зобов`язань за договором. Як видно з розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди в розмірі 2159,72 грн, що є обґрунтованим, та відповідає умовам Генеральної угоди, у зв`язку із чим зазначена сума штрафу підлягає стягненню з відповідача. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії в розмірі 22659,74 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст. 628 ЦК України. Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог банку. Згідно з п. 2.1 Генеральної угоди кредит отримувався відповідачем на споживчі цілі (а.с. 7). Враховуючи те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача комісії та пені в розмірі 22659,74 грн., при цьому в розрахунку заборгованості (а.с. 4-5) вказана сума зазначена як «нарахована комісія», без конкретизації розміру і виду (комісія чи пеня), в підсумку розрахунку заборгованості вказана сума значиться лише як «комісія, в т.ч. нарахована комісія», текст Генеральної угоди наданий позивачем не містить умови щодо сплати комісії, її розміру та підстав нарахування, що позбавляє суд можливості перевірити правильність розрахунку, тому

Outcome: partial