Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

06 травня 2019 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Шафранова О.В., звернувся до суду із позовом про припинення стягнення аліментів, який 28 травня 2019 року уточнив, та просив припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку та аліментів у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) на повнолітню дитину сина [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.06.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. 22 серпня 2017 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 05.05.2017. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2017 року з нього було стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Таким чином, на його утриманні перебувають три особи та загальний розмір аліментів на їх утримання складає більше половини його доходу. Крім того, він добровільно надавав та надає матеріальну допомогу дітям та матері. Вважає, що з`явилися обставини, які б могли вплинути на визначення розміру платежів, але [PERSON] проживає разом із дітьми і не ухиляється від їх утримання, приймає участь в їх вихованні та матеріальному забезпеченні, тому підстави для примусового стягнення аліментів на користь колишньої дружини повністю відсутні. Ухвалою суду від 05 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. 19 червня 2019 року судом отримано відзив відповідача на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позовні вимоги необґрунтовані та доводи викладені в позові не відповідають дійсності. Крім того вказує на те, що вони дійсно після розірвання шлюбу проживають за однією адресою, проте спільного господарства не ведуть, позивач не приймає участь у вихованні неповнолітнього сина, який проживає разом з ними. Повнолітній син, який навчається у Запорізькому державному медичному університеті на денній формі навчання за контрактом, починаючи з 2016 року разом з ними не проживає та позивач фізично не має можливості приймати участь в його вихованні та матеріальному забезпеченні. Також рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2017 про стягнення аліментів на утримання матері позивача у розмірі 1/5 частини від заробітку останнього скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.02.2019 та у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків відмовлено. За таких обставин вважає, що підстав для задоволення позову про припинення стягнення аліментів не має та позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягав на задоволенні позовних вимог. Крім того посилався на те, що добровільно надає синам матеріальну допомогу у вигляді кишенькових грошей, діти проживають із позивачем та ним за однією адресою, а тому підстав для примусового стягнення аліментів не має. Представник позивача адвокат Шафранова О.В. підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на підстави викладені у позові, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на підставі викладені у відзиву на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.06.2017 року, яке набрало законної сили 10 липня 2017 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти на неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.29-31). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2017 року, яке набрало законної сили 04 вересня 2017 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти на повнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року і до 27 лютого 2022 року (а.с.32-34). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2017 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь непрацездатної матері [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2017 року довічно, скасовано та у задоволенні позову відмовлено (а.с.62-65). Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Частиною 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітнього сина [PERSON] , оскільки вони проживають разом з ним та відповідачем за однією адресою, а також він добровільно надає дітям матеріальну допомогу у вигляді кишенькових коштів. Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов`язків щодо припинення стягнення з батька аліментів передбачений у зв`язку з набуттям права власності дитиною на нерухоме майно (ст. 190 СК України) або у зв`язку з припиненням навчання повнолітньої дитини (199 СК України). Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу положень статей 179-181 СК України слідує, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Нормами ст.ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім`ї яких виховувалася дитина. До вказаного кола осіб позивач не відноситься. Посилання позивача щодо надання матеріальної допомоги обом синам у вигляді кишенькових коштів не можуть бути підставою для припинення стягнення аліментів на їх утримання. Так, статтею 186 СК України передбачено, що за заявою платника аліментів орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до вищевказаної норм Закону позивач дій не вчиняв. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, доводи, на які посилається позивач щодо припинення сплати аліментів, відповідно до чинного законодавства, не можуть слугувати підставою для припинення стягнення аліментів. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed