Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

06 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом, в обґрунтування якого зазначила, що 12 липня 2014 року померла [PERSON], що мешкала в м. Дніпропетровську по вул. Громова б. 7 кв. 12. Як зазначає позивачка, їй було відомо про заповіт, який складений [PERSON] на її користь та посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29 червня 2000 року за реєстровим №2-1768. Відповідно до заповіту спадковим майном є квартира [ADDRESS]. 16 грудня 2014 року позивачка звернулася до Генерального консульства України в м. Сан Франциско, де були оформлені особиста її заява про прийняття спадщини та довіреність на представництво її інтересів, посвідченні віце консулом [PERSON]. 22 грудня 2014 року позивачка зазначені документи направила поштою [PERSON], до того ж скановані копії цих документів були направлені інтернет - поштою. 13 лютого 2015 року позивачкою вдруге було оформлено особисту заяву та довіреність на прийняття спадщини за заповітом. 03 березня 2015 року її представник [PERSON] не дочекавшись поштового відправлення, але маючи скановані копії заяви та довіреності, звернулась до Приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Того ж дня представником [PERSON] отримано витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). 18 березня 2015 року представником [PERSON] до нотаріальної контори було надано особисту заяву позивачки і на яку того ж дня приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, скільки представником [PERSON] не було надано особисту заяву позивачки, оформлену належним чином в шестимісячний строк. Просила суд визначити додатковий двомісячний строк для подачі нею заяви про прийняття спадщини після померлої 12 липня 2014 року [PERSON]. [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала судові письмові пояснення, та в подальшому надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Вивчивши позовні вимоги та матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представленими сторонами доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Судом встановлено, що 12 липня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 14 липня 2014 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції серія І-КИ №569712 (а.с.10). Відповідно до заповіту від 29 червня 2000 року серія АВМ №022098, посвідченого державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] - [PERSON] заповідала [PERSON] усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом вона матиме право (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 р. за №86, Трубопрокатний завод ім. Леніна посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Громова б. 7 кв. 72, дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім'ї. Згідно до довіреності від 16.12.2014 року за №570/4-587 посвідченої віце консулом Генерального консульства [PERSON], [INFO] уповноважила [PERSON] вести її справи та представляти її інтереси, повязані з отриманням та оформленням на її імя спадщини, що складається з квартири №72 в місті Дніпропетровськ по вулиці Громова в будинку під №7, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 12 липня 2014 року (а.с.13). Відповідно до заяви від 16.12.2014 року, зареєстрована в реєстрі №570/4-586 Компетентним органам України, [PERSON] прийняла за заповітом, який складений померлою на її ім'я та посвідченим Державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 29 червня 2000 року, спадкове майно, що складається з квартири номер 72, що знаходиться в місті Дніпропетровськ по вулиці Громова в будинку за номером 7, та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину. 16 грудня 2014 року віце консул Генерального консульства України в Сан - Франциско, США, засвідчив справжність підпису [PERSON] (а.с.14). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.03.2015 року, сформованого приватним нотаріусом [PERSON]Л, встановлено, що заповіт посвідчений 29.06.2000 Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, заповідачем являється [PERSON] (а.с.15). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.03.2015 року, сформованого приватним нотаріусом [PERSON], інформація про [PERSON] відсутня (а.с.16). Відповідно до заяви від 13.02.2014 року, яка зареєстрована в реєстрі за №570/4-84, Компетентним органам України, [PERSON] прийняла за заповітом, який складений померлою на її ім'я та посвідченим Державним нотаріусом Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 29 червня 2000 року, спадкове майно, що складається з квартири номер 72, що знаходиться в місті Дніпропетровськ по вулиці Громова в будинку за номером 7, та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину. 13 лютого 2014 року віце консул Генерального консульства України в Сан - Франциско, США, засвідчив справжність підпису [PERSON] (а.с.17). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2015 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] діючої від імені [PERSON] у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 12 липня 2014 року, [PERSON] (а.с.20). Відповідно до листа, приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] підтвердила, що 03 березня 2015 року, до неї звернулась гр. [PERSON] з питанням, щодо відкриття спадщини після померлої 12 липня 2014 року [PERSON], що мешкала в [ADDRESS]. [PERSON] були надані свідоцтво про смерть [PERSON], заповіт на ім'я [PERSON] (оригінал), сканкопії особистої заяви гр. [PERSON] та довіреність від її імені на імя [PERSON], посвідчені генеральним консульством України в м. Сан - Франциско, віце консулом [PERSON] 16 грудня 2014 року, реєстровим №570/4-587. Заявниця (представник) [PERSON] звязалася скап звязком з [PERSON] і на електронну адресу приватного нотаріуса [PERSON] було направлено також скан. копії зазначених документів. Оригінали цих, належно оформлених документів (заява і довіреність) до представника поштою не дійшли. За заявою [PERSON] нею було перевірено інформацію в реєстрах: Спадковому та реєстрі заповітів. Розяснено заявниці про необхідність надання довіреності, посвідченої належним чином. 18 березня 2015 року [PERSON] надала до нотаріальної контори повторні документи: особисту заяву спадкоємиці [PERSON] та довіреність на представництво інтересів від її імені на імя [PERSON], посвідчені 13 лютого 2015 року генеральним консульством України в Сан Франциско, віце - консулом [PERSON] за реєстровим №570/4-84. Видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії 18.03.2015 року. (а.с. 65). Відповідно до листа КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради від 22.07.2015 року №8412 наданого Приватному нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], повідомляє, що станом на 31.12.2012 р. в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про право власності за гр. [PERSON] (ПІБ надано російською мовою, згідно правовстановлюючого документу) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 р. виданого Трубопрокатним заводом ім. Леніна, згідно розпорядження №86, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №12п за реєстровим №130 (а.с.70). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до п. 24 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.\~1272 ЦК України.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачка пропустила через те, що вона тривалий час перебуває за межами України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта [PERSON] для виїзду за кордон, а тому у спадкоємця були перешкоди для подання заяви особисто. Крім того представником позивачки надано безспірні докази поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а саме про втрату поштової кореспонденції, якою позивачка направляла на територію України посвідченні віце консулом Генерального консульства України в м. Сан Франциско, США, заяву, щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] та належним чином оформлену довіреність на імя [PERSON] для ведення справи та оформлення на її імя спадщини. А тому представник позивачки [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, із сканкопіями вищевказаних документів, в подальшому, після отримання належним чином оформлених заяви та довіреності повторно звернулася до нотаріуса, та якій постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищезазначене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 1216,1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved