Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

06 травня 2019 року заявник звернулась до суду з заявою в якій просить встановити юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заява мотивована тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.12.1989 року по [INFO] , до дня смерті чоловіка. Чоловік заявника отримував пенсію у сумі 3200 грн. [PERSON] знаходилася на утриманні у [PERSON] , бо заявник отримує пенсію за віком в розмірі 2285,73 грн., а на момент смерті чоловіка 1800,00 грн., що явно недостатньо для проживання. Даними грошима вона сплачувала тільки комунальні послуги, інші потреби використовувала з пенсії [PERSON] . Весь час до смерті чоловіка [PERSON] отримувала допомогу від [PERSON] і ця допомога була для заявника основним і постійним джерелом доходу. Заявник звернулась до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, щодо призначення пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка [PERSON] 07.02.2019 року ГУ ПФУ в Дніпропетровської області відмовило [PERSON] в зв`язку з тим, що заявником були надані довідки, які видані органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною. Видані документи не створюють правових наслідків, і не підлягають реєстрації та виконанню. В зв`язку з вищевикладеним заявник звертається до суду. Ухвалою суду від 13.05.2019 року відкрито провадження за вищевказаною заявою та призначено справу до розгляду. 30.05.2019 року до канцелярії суду надійшли пояснення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до заяви про встановлення факту перебування на утриманні, відповідно до яких представник посилається на те, що немає законних підстав для прийняття довідки про спільне проживання з померлим чоловіком та призначення пенсії по втраті годувальника, в зв`язку з тим, що відповідна довідка видана органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною. В судове засідання заявник не з`явилась, надала письмову заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, в прийнятті рішення цілком довіряє суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.2 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд, зокрема, розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] перебувала з 08.12.1989 року у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 08.12.1989 року. В період шлюбу заявник та [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта заявника серія [NUMBER] , довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №0000434141 від 02.05.2018 року., за № 7726000409 від 26.11.2014 року. [PERSON] отримував пенсію по 31.05.2015 в розмірі 3558,22 грн., що підтверджується довідкою від 22.07.2019 року за № 1745/04-21-09 виданою відділом з питань виплати пенсій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Відповідно до довідки від 02.05.2019 року, виданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 2080 7969 6900 6009, [PERSON] отримує пенсію за віком в сумі 2285,73 грн. [PERSON] [INFO] , помер [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 01. Відповідно до копії повідомлення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 07.02.2019 року за № 34/03.22-19 - [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника за померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , в зв`язку з тим, що заявником були надані довідки, які видані органом, який здійснює свою діяльність на тимчасово окупованій території і їх діяльність вважається незаконною. Відповідно до довідки від 02.05.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №0000434141, отриманої заявником після смерті чоловіка [PERSON] де зазначена адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання померлого чоловіка заявника [PERSON] на день смерті [INFO] за адресою реєстрації: [ADDRESS] , також підтверджується рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 № 185/4002/19 про встановлення факту смерті, копією лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] № 241 від 13.07.2015. Крім того,\~факт того,\~що [PERSON] \~по день смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується, також довідкою, виданою головою ОСББ «ТОПАЗ» № 65 від 26.04.2019 року, з печаткою ДНР. Оцінюючи надані заявником письмові докази з печатками ДНР разом та в сукупності з іншими доказами по справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як джерела інформації, оскільки можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення факту, про який просить заявник, має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд також приймає до уваги п.8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до пункту 2.3 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 розділу II даного Порядку, а також, серед іншого, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Частиною 1статті 37\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1статті 38 цього\~Закону\~передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З викладеного вище, вбачається, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] , на час його смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та одержувала від чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, так як розмір пенсії чоловіка перевищує розмір пенсії заявника. А тому, заява [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved