Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

06.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] і малолітня [PERSON] після смерті матері проживає з матір'ю померлої - позивачем [PERSON], яка опікує дитину та яка повністю знаходиться на її утриманні. Після смерті матері дитини відповідач [PERSON] матеріальної допомоги не надає, аліменти на її утримання не сплачує, не цікавиться її долею, тому вона просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO], призначити її опікуном над малолітньою онукою та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] та справу розглянути у її відсутність, на позові наполягає. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області та прокурор Красноармійської міжрайонної прокуратури підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с.5) і малолітня [PERSON] після смерті матері проживає з позивачем [PERSON], яка є її бабусею, опікує дитину, яка повністю знаходиться на її утриманні. Після смерті матері дитини відповідач [PERSON] матеріальної допомоги не надає, аліменти на її утримання не сплачує, не цікавиться її долею. Згідно висновку органу опіки та піклування Красноармійської міської ради від 06.03.2014 року № 02/26-228 (а.с. 7-8) відповідач [PERSON] з сім'єю не проживав з того моменту, як дитині виповнився рік, з дня смерті матері дитини матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує на утримання доньки, не цікавиться її долею, тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON],[INFO] Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання дитини, не спілкуються з дитиною. Вислухавши думку прокурора, представника служби у справах дітей Красноармійської міської ради, які вважають, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що [PERSON] не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не виконує належним чином передбачених законом обов'язків по утриманню та вихованню дитини, що є підставами для позбавлення його батьківських прав по відношенню малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 186 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є бабцею малолітньої [PERSON], перебуває на обліку в службі у справах дітей як потенційний опікун з 16.03.2014 року, бажає взяти малолітню онуку [PERSON] під піклування. Згідно подання органу опіки та піклування Красноармійської міської ради від 06.03.2014 року № 02/26-227 (а.с.6) [PERSON] може бути опікуном (піклувальником) над малолітньою [PERSON], оскільки заміжня, до кримінальної відповідальності не притягувалася, засудженою не значиться та у розшуку не перебуває, дохід її сім'ї складає 3051,00грн., проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], в якій санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам, добре розуміє всі аспекти, що пов'язані з вихованням та вважає себе психологічно готовою до цього. Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Згідно ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути повнолітня, дієздатна особа. Оскільки [PERSON] виявила бажання бути опікуном над малолітньою онукою, то суд, враховуючи особисті якості останньої, може призначити опікуном над малолітньою [PERSON] та на її користь з відповідача стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved