Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

05 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі від якого мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Глибоцького районного суду від 18.09.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. 31.08.2017 року [PERSON] виповнилось 18 років. Однак, у звязку з існуванням рішення суду аліменти і надалі стягуються у розмірі 1/3 частини заробітку. Крім того, після прийняття судом рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан платника аліментів, позивач одружився 24.11.2016 року. Позивач також здійснює оплату навчання старшого сина, який навчається в університеті. Посилаючись на ст. 192 СК України позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку починаючи з 02 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 січня 2019 року 2018 року відкрито провадження у справі (яка надійшла за підсудністю 11.01.2019 р.), та призначено підготовче провадження на 18.02.2019р., розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст. 197 ЦПК України, суд зокрема розяснив позивачу, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 березня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначений розгляд справи по суті на 27.03.2019р. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов в повному обсязі та зазначили, що вимоги про зменшення розміру аліментів ґрунтуються на ст. 192 СК України. Ще раз зауважили, що після досягнення старшою дитиною повноліття розмір стягуваних аліментів із заробітку не змінився. Надали розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 20.03.2019 року. Щодо зміни сімейного стану, то позивач одружився, дружина працездатна, працює. В судовому засіданні відповідач, заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини не достатньо для забезпечення утримання дитини. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.1998 року, який розірваний за рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29.07.2015 року, що підтверджується рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29.07.2015 року по справі № 715/1599/15-ц. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про їх народження. Діти сторін проживають разом з позивачкою, що не заперечується сторонами. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18.09.2015 року по справі № 715/2162/15-ц з позивача стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10 вересня 2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду виконується примусово, Другим відділом Державної виконавчої служби м. Чернівці. З вересня 2017 року у звязку із досягненням старшою дитиною повноліття розмір стягуваних аліментів зменшився, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20.03.2019 року. 24.11.2016 року позивач одружився, що підтверджується копією свідоцтво про шлюб від 24.11.2016 року. Інших доказів на обґрунтування зміни сімейного\~стану,\~погіршення здоров'я\~платника аліментів,\~на підтвердження\~наявності інших\~випадків для\~зменшення розміру аліментів, передбачених СК України стороною позивача не надано. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, посилаючись на зміну сімейного стану, а саме на укладення шлюбу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша\~статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 12 ЦПК України \~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають\~рівні\~права щодо\~здійснення\~всіх\~процесуальних прав\~та\~обовязків,\~передбачених\~законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З сукупного аналізу норм Сімейного Кодексу України (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) під зміною сімейного стану розуміється поява в сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони, за законом, зобовязані надавати утримання і які фактично перебувають на їхньому утриманні, окрім цього використання права на укладення шлюбу не повинно впливати на обовязок сплачувати аліменти. Таким чином, суд дослідив надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, так як позивачем не доведені підстави для зміни розміру аліментів передбачених ст. 192 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed