Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

07.08.2020 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровано три особи, серед яких відповідач [PERSON] , [INFO] , яка ніколи не мешкала у вказаній квартирі, її особисті речі в помешканні відсутні. Крім того 23.07.2020 р. відповідач вчинила кримінальне правопорушення відносно [PERSON] , а саме: викрала у позивача грошові кошти в сумі 39\~999 грн. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, тим самим порушуючи право позивача на власність, тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до відповіді відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 12.08.2020 р. № 099-99.02-04624, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.07.2020 року і по теперішній час. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07.09.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, однак своїм правом не скористалася. Суд розглянув справу в порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, \~без повідомлення\~сторін за\~наявними у\~справі матеріалами\~та за\~відсутності клопотання\~сторін про\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні з\~повідомленням (викликом)\~сторін. При цьому, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу № 1015 від 17.06.2005 року, засвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бодягіною І.І. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7740228 за [PERSON] 11.07.2005 р. зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 17.06.2005 р., номер запису: 31813. Згідно з довідкою Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання від 04.08.2020 р. № 01-1307-099, за відомостями наявними в Департаменті адміністративних послуг Маріупольської міської ради в квартирі [ADDRESS] з 20.07.2020 р. зареєстровано три особи: [PERSON] , [INFO] , малолітні: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Докази повинні відповідати критеріям, визначеним у статтях 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Представлені суду відомості у повному обсязі підтверджують факт належності позивачу квартири [ADDRESS] та реєстрації у неї відповідача у справі. Поряд з цим суд не приймає у якості доказу акт про фактичне проживання [PERSON] , 1980 року народження в квартирі [ADDRESS] , оскільки вказаний акт був виданий особі яка не є учасником справи, крім того акт складений в квітні 2019 р. в період часу до реєстрації відповідача за вказаною адресою. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За положеннями статті 47 Конституції України та статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За положеннями ст.\~405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~Визнання особи такою,\~що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності відповідача у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, втрати інтересу відповідача до права користування житлом, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК Української РСР,

Outcome: dismissed