Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

06 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, згідно якого просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 161 500 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь збитки, пов'язані з інфляцією - 3068, 50 грн., 3% річних - 4793,32 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що 27 липня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 161 500 грн., строком до 27.07.2013 року по 27.01.2014 року. Позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення боргу, проте відповідачем вказана вимога залишена без відповіді. У зв'язку із зазначеними обставинами, та у забезпечення зобов'язань [PERSON] за договором позики від 27 липня 2013 року, 20 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до п.2 якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед позивачем за виконання договору позики. В обумовлений сторонами строк відповідач суму боргу не повернула, в зв'язку з чим позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики у розмірі 161 500 гривень, а також стягнути з відповідача [PERSON] - збитки, пов'язані з інфляцією - 3068, 50 грн., 3% річних - 4793,32 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечувала, просила розгляд справи провести у її відсутність . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань,а також письмових заперечень на позов до суду не надходило. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 27 липня 2013 року уклав з відповідачем - [PERSON] договір позики грошових коштів. Даний договір позики оформлений розпискою. За умовами укладеного між позивачем та відповідачем договором позики, позивач передав останній в борг грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 161 500 грн. Вказану грошову суму відповідач отримала від позивача та видала розписку в присутності свідка [PERSON], що підтверджується змістом розписки. Зі свого боку, відповідач зобов'язувалася згідно умов договору позики повернути позивачу суму боргу у строк не пізніше 27 січня 2014 року. 20 січня 2014 року у забезпечення зобов'язань [PERSON] за договором позики від 27 липня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до п.2 якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед позивачем за виконання договору позики. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, п.2.2 договору поруки від 20 січня 2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником, згідно основного договору, у сумі, яка не перевищує 20 000 гривень. Поручитель не відповідає по зобов'язанням, які пов'язані зі сплатою штрафних санкцій. В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач [PERSON] суму боргу в обумовлений договором строк не повернула. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідністю з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідністю зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, основний борг [PERSON] складає 161 500 грн., та підлягає солідарному стягненню з відповідачів у розмірі 20 000 гривень, що відповідно до умов договору поруки є межею відповідальності поручителя перед кредитором, та залишок у розмірі 141 500 підлягає стягненню з [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості, який прийнято судом, борг відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 02.02.2015 року з урахуванням індексу інфляції складає:- 49 500,00 грн. Індекс інфляції за період з січня 2014 року по лютий 2015 року склав 101,9% (січень - 100,2%, лютий - 100,6%, березень - 102,2%, квітень - 103,3% травень - 103,8%, червень - 101%, липень - 100,4%, серпень - 100,8%, вересень - 102,9%, жовтень - 102,4%, листопад - 101,9%, грудень - 103,0%). Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції на 02.02.2015 р. складає (161500,00*101,9%) 164568,50 грн. 3% річних за користування грошовими коштами складають: 161500 грн. (основний борг)*0,008% (за день)*371 днів = 4793,32 гривень. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача збитки, пов'язані з інфляцією у розмірі - 3068, 50 грн., а також 3% річних у розмірі 4793,32 грн. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п. 27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача грошові кошти за договором позики, а також штрафні санкції з відповідача - [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 693,62 грн.

Outcome: approved