Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

05 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просила суд: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 02.02.1989 року на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради народних депутатів №15 від 18.01.1989 року на ім`я [PERSON] ; - визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] ,в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі із житлового будинку [ADDRESS] . Спадщину позивач прийняла у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву до Новомосковської районної держаної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Інші спадкоємці [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Однак, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий будинок, державним нотаріусом було відмовлено позивачу, з тих підстав, що у поданому спадкоємцем свідоцтві про смерть [PERSON] та свідоцтві про право особистої власності на спадковий будинок, виданого 02.02.1989 виконкому Новомосковської районної ради на ім`я [PERSON] , наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця і власника, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. За вказаних обставин, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.16). Представник позивача - адвокат Мисик О.І. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позов підтримав (а.с.48). Представник відповідача - Новостепанівської сільської ради у своїй заяві позов визнав, просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.20). Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори також в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 28.04.2020 року надала копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду подано свідоцтво про смерть [PERSON] , у відповідності до якого останній помер [INFO] в м. Дніпро, Центральний район, Дніпропетровська область (а.с.7) Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. заведено спадкову справу №177/2019, матеріали якої свідчать про те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого покійного батька (а.с.25), а в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на певне нерухоме майно (а.с.35). В свою чергу, дружина та син померлого - [PERSON] , [PERSON] , відмовилися від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь його дочки [PERSON] , про що свідчать відповідні заяви, наявні в матеріалах спадкової справи (а.с.26). Даних про наявність інших спадкоємців [PERSON] , померлого [INFO] , окрім позивача, судом не встановлено. Поряд з цим, за результатами розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , державним нотаріусом на ім`я позивача надано повідомлення №84/02-14 від 22.01.2020 року, з якого вбачається, що у поданому спадкоємцем свідоцтві про смерть [PERSON] та свідоцтві про право особистої власності на спадковий будинок, видане 02.02.1989 року виконкомом Новомосковської районної ради на ім`я [PERSON] , наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця і власника, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.33). Одночасно, державний нотаріус роз`яснив спадкоємцю порядок вирішення питання щодо встановлення факту належності спадкодавцеві документу, що посвідчує право власності на спадковий будинок, в судовому порядку. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що фактично для реалізації у повному обсязі своїх спадкових прав, позивач має надати до нотаріальної контори рішення суду про встановлення факту належності спадкодавцеві свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.02.1989 року. У відповідності до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Так, суду подано копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 02.02.1989 року виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради №15 від 18.01.1989 року, у відповідності до якого [PERSON] являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). В матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20.06.1997 року Новомосковським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, прізвище покійного батька позивача вірно зазначено як [PERSON] , а також у відповідному розділі цього документу наявна відмітка про зареєстроване місце проживання останнього з 1980 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Таке ж прізвище спадкодавця записано у його пенсійному посвідченні, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера та посвідченні водія (а.с.11). Довідкою виконкому Новостепанівської сільської ради №243 від 15.07.2019 року (а.с.30) стверджується, що [PERSON] , 1959 року народження постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] по день його смерті [INFO] . Таким чином, вищезазначені розбіжності у документах дійсно перешкоджають позивачеві у реалізації її спадкових прав на житловий будинок і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві [PERSON] , померлому [INFO] . При цьому, вимоги позивача підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до позову та підтверджують обставини, на які посилається позивач. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, враховуючи надані позивачем докази, вимога про встановлення факту належності спадкодавцеві [PERSON] , померлому [INFO] правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. При цьому, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадковий будинок в порядку спадкування за законом є такими, що заявлені передчасно, підстав для застосування ст.392 ЦК України суд не вбачає, з огляду на те, що позивач подавши до нотаріальної контори дане рішення суду про встановлення юридичного факту, не позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, ст.ст. 4,12,76,81,89,263, 265,315 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial