Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

06.08.2019 року [PERSON] , [PERSON] , звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що проживають в квартирі за вищевказаною адресою, де окрім них зареєстрований їх син [PERSON] . Вказана квартира належить позивачам на праві приватної спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу №3197-Ц від 08.07.1998 року та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.05.2017 року. Відповідач починаючи з березня 2016 року не проживає у вказаній квартирі, комунальні платежі не сплачує, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі немає. В теперішній час позивачі змушені сплачувати комунальні послуги враховуючи реєстрацію відповідача. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, у зв`язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, від їх представника адвоката Чебана В.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнавав, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів з відміткою про місце реєстрації, а також довідкою №1117 від 06.08.2019 року, виданою Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «БРИЗ». Згідно вказаної довідки, за вказаною адресою також зареєстрований син позивачів [PERSON] , [INFO] Вказана квартира належить позивачам на праві приватної спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу №3197-Ц від 08.07.1998 року та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.05.2017 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №93824474 від 07.08.2017 року. Як вбачається з акту про не проживання від 06.08.2019 р., який посвідчений паспортистом ЖКП ММР «БРИЗ», у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 1988р.н., який не проживає в спірному житловому приміщенні з 2016 року. Вказаний акт складено в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт не проживання [PERSON] у вказаній квартирі з 2016 року. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає без поважних причин. За такого, враховуючи факт визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved