Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

06.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.02.1998р. вона розлучилася з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом із позивачем. З 1 вересня 2015 року дитина навчається на четвертому курсі денного відділення Національного університету Одеська юридична академія. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судовому засіданні 08.12.2015р. позовні вимоги визнав частково в сумі 600 грн. 00 коп., обґрунтовуючи це тим, що у нього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка не працює, а його дохід не дає можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Так, судом встановлено, що 20.02.1998р. між позивачем та відповідачем розірвано зареєстрований 25.11.1995р. шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблений запис за № 10 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФП № 013311 від 20.02.1998р.) Від шлюбу у сторін є спільна повнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії 1-ФП № 089117 від 11.02.2000р.). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і регістрації № 2251 від 10.12.2015р. КП ЖКС Вузівський. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає. Дитина, згідно довідок Національного університету Одеська юридична академія № 2 та № 3843 від 13.10.2015р. та від 19.12.2015р., є студенткою 4 курсу денного відділення факультету міжнародно-правових відносин Національного університету Одеська юридична академія. Навчається за державним замовленням. Позивач самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Судом також встановлено, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, однак згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 14.12.2015р., у відповідача з 01.01.2014р. по 30.09.2015р. був відсутній дохід. Відповідно до довідки Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 9810 від 14.12.2015 р. з відповідачем проживають та перебувають на його утриманні двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], 08.11.2001р.н., і [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], яка згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 14.12.2015р., за період з 01.01.2014р. по 30.09.2015р. не отримувала доходів. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини щодо утримання батьками своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Таким чином, суд вважає, що позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, яка проживає з нею і продовжує навчання, а відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу своїй доньці. При прийнятті рішення суд керується ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов'язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відтак аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В сукупності вищевикладеного, з урахуванням того, що відповідач є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчатися, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 600 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 292 грн. 32 коп.

Outcome: partial