Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

05.06.2018 року позивач звернулась до Пустомитівського районного суду Львівської області з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Верхньобілківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області в якому просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину /Р.№1-1060/ від 21.03.2008 року /видане Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області, яким підтверджено прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок № 25 по вул. Ів. Франка в с. Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області (колишня адреса житлового будинку вул. Центральна, 213) зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину Р.№1-1060 від 21.03.2008 року виданого Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області; визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування після смерті 14.11.2002 року [PERSON], право власності на будинковолодіння № 25 по вул. Ів. Франка в с. Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області (колишня адреса житлового будинку вул. Центральна, 213), яке складається з А-1 житлового будинку загальною площею 46, 7 кв.м., житловою площею 35, 0 кв.м., Пг. - погребу, б сараю, В- сараю, № 1 воріт. Свої вимоги мотивує тим, що 14.11.2002 року помер брат позивача [PERSON]. Внаслідок його відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок № 25 по вул. Ів. Франка в с. Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області (колишня адреса житлового будинку вул. Центральна, 213) набутий ним після смерті їхнього батька [PERSON]. Оскільки спадкодавець хворів, позивач та їхня сестра [PERSON] здійснювала догляд ним та будинком. Окрім того після смерті брата, позивач організувала його поховання та продовжила догляд за будинком та підтримувала його в належному стані, в вважала, що вона вступила в управління та володіння спадковим майно брата. В 2014 році із відповіді сільської ради, позивач дізналась, що вищевказаний будинок належить їхній сестрі [PERSON]. Однак [PERSON]П, не була зареєстрована у вказаному будинку, не проживала фактично з братом, не доглядала за ним та належному йому майном, не звернулась до нотаріуса в межах шести місяців, тому немала права на успадкування вказаного майна. У відповідь на адвокатський запит 03.02.2014 року комісією Верхньобілківської сільської ради складено акт у якому встановлено, що спадкодавець до моменту своєї смерті проживав у своєму будинку по вул. І.Франка, 25 колишня вул. Центральна, 213 в с. Верхня Білка Пустомитівського району Львівської області, котрий належав йому. А також встановлено, що він був хворою людиною, потребував стороннього догляду, який йому надавали у 2000-2002 роках його сестри [PERSON] та [PERSON], котрі доглядали його до дня смерті. На час звернення до суду [PERSON] померла, 28.09.2005 року. Таким чином відповідач [PERSON] з спадкодавцем на момент його смерті не проживала, тому не вступила в управління чи розпорядження спадковим майном. Натомість, позивач вважається такою, що вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті брата. На підставі наведеного позовні вимоги просить задоволити. 09.06.2015 року ухвала про відкриття провадження та витребування доказів; 18.06.2015 року копія спадкової справи; 27.01.2016 року клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи; 03.02.2016 року заяву-пояснення позивача; 05.02.2016 року клопотання позивача про долучення доказів; 25.03.2016 року письмові пояснення позивача; 16.05.2017 року клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів; 16.05.2017 року протокольною ухвалою в задоволенні клопотання відмовлено; 16.05.2017 року заява позивач та її представника про відмову в клопотання про призначення почеркознавчої експертизи; 23.06.2017 року заява представника відповідача про застосування строків позовної давності; 26.07.2017 року заперечення представника позивача на заяву про застосування строків позовної давності; 21.07.2017 року письмові пояснення позивача; 20.04.2018 року заява позивача про відмову від лопотання про призначення експертизи; 20.04.2018 року протокольною ухвалою прийнято відмову від проведення експертизи. Позивач в судове засідання не зявилась, однак в попередніх судових засіданнях надала пояснення аналогічні викладені в позовній заяві та письмових пояснення. Представник позивача в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві та письмових поясненнях. Заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності просить залишити без задоволення, оскільки її довірителька вважала себе такою, що прийняла спадщину після смерті брата, в свою чергу [PERSON] незаконно, шляхом обману та зловживання довірою стало власником спірного майна, тому вважає, що немає підстав для застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили, щодо заявлених позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки [PERSON] оформила спадщину в 2008 році, і з чого часу у позивачки почався перебіг позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи в судове засідання не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду покази, що після смерті [PERSON] будинок та земельні ділянки доглядала [PERSON] Похороном [PERSON] займалась [PERSON] та [PERSON]П Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду покази, що будинком після смерті [PERSON] займалась його сестра [PERSON]. На даний час також займається будинком та земельними ділянка, обробляє їх, доглядає за будинком. В період з 2000 2004 рік перебував за межами України, а саме в США. Таким чином заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2002 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 266743, виданим 14.11.2002 року. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті спадкодавця) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Судом встановлено, що до другої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] належать : [PERSON] брат спадкодавця; [PERSON] сестра спадкодавця, [PERSON] сестра спадкодавця; [PERSON] сестра спадкодавця (померла 28.09.2005 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 355892 видним 08.05.2014 року). Відповідно до приписів ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. 22.04.2003 року [PERSON], [PERSON]; [PERSON] повідомили, що їм відомо про те, що після смерті їхнього брата [PERSON] відкрилася спадщина. На спадщину вони не претендують. В судовому порядку оспорювати свої права не будуть. Зміст статті 22 КпШСУ їм розяснено. На видачу свідоцтва право власності на частку у спільному майні не претендують. Вказана заява посвідчена секретарем виконкому Верхньобілківської сільської ради пустомитівського району Львівської області 22.04.2003 року та зареєстрована в книзі нотаріальних дій виконкому Верхньобілківсьої сільської ради за № 21. 03.03.2008 року [PERSON] звернулась до Пустомитівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON]. 03.03.2008 року Пустомитівською державною нотаріальною конторою заведену спадкову справу після смерті [PERSON] № 172/2008. 21.03.2008 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок А-1 розташований в с. Верхня Білка вул. Центральна, 213, Пустомитівського району, Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 1-1060. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] написали заяву 22.04.2003 року про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, те що, [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті брата [PERSON], спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті брата. Покликання позивача, що вона фактично прийняла спадщину після смерті свого брата спростовуються заявою про відмову від спадщини, яка посвідчена секретарем виконкому Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 22.04.2003 року та зареєстрована в книзі нотаріальних дій виконкому Верхньобілківсьої сільської ради за № 21. Щодо долученої позивачем заяви посвідченої 22.04.2003 року секретарем Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про те, що [PERSON]П, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на спадщину після смерті брата [PERSON] не претендують, то така судом розцінюється, як неналежний доказ, того, що [PERSON] відмовилась від спадщини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Щодо покликання позивача, що вона не відмовлялась від спадщини після смерті брата, не підписувала заяви про відмову від спадщини та на такій заяві не їх підпис, то нею не доведено вказане, оскільки для визначення справжності підпису, необхідні спеціальні знання та необхідно висновок експерта. Однак позивачем не долучено до матеріалів справи висновок почеркознавчої експертизи, та в межах цивільної справи позивач відмовилась від проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до ст. 258 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Частиною 4 статті 267 ЦПК України передбачено, що сплив позовної, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно розяснень, що містяться в п. 6 Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення» від 18.12.2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тому з врахуванням наведено, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з позовною вимогою про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право нас падину від 21.03.2008 року та скасування державної реєстрації зареєстрованого підставі вказаного свідоцтва 21.03.2008 року, оскільки нею не надано жодних доказів на підтвердження того, що їй не було відомо про прийняти спадщини в 2008 році [PERSON]. Однак з врахуванням того, що позивачем не доведено підставності позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити по суті. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті 14.11.2002 року [PERSON], право власності на будинковолодіння № 25 по вул. Ів. Франка в с. Верхня Білка, Пустомитівського району Львівської області (колишня адреса житлового будинку вул. Центральна, 213), яке складається з А-1 житлового будинку загальною площею 46, 7 кв.м., житловою площею 35, 0 кв.м., Пг. - погребу, б сараю, В- сараю, № 1 воріт, то така задоволенню не підлягає, оскільки вказана позовна вимога є похідною від заявлених позовних вимог в задоволенні яких відмовлено. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed