Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

04 лютого 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. З урахуванням уточненої позовної заяви позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 16.09.1995 року, який було зареєстровано у відділі РАЦС м. Глобино Полтавської області. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2006 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2007 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки до досягненню нею повноліття і він сплачував їх. На сьогодні їх донька досягла повноліття і продовжує навчання у Новомосковському коледжі Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, денна форма навчання, бюджет, 1 рівень акредитації, ветеринарна відділення, у звFязку з чим потребує матеріальної допомоги. Дочка проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач після досягнення дочкою повноліття матеріальної допомоги не надає. Відповідач працює у ВАТ «Інтерпайп», має дохід, але розмір зарплатні їй не повідомляє і довідку про розмір заробітної плати їй не надав. Непрацездатних батьків на утриманні відповідача немає. Хронічними захворюванням відповідач не страждає. Просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дочкою 23 років. 12.02.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.12-13). 14.03.2019 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.15-17). 14.03.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.21). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду, що крім аліментів, жодної допомоги від відповідача не було, він рідко телефонує, не питає про здоровFя. Вона отримує дохід в середньому 4000-5000 грн. на місяць. Зараз донька навчається у ветеринарному коледжі, далі буде вступати до Харківської ветеринарної академії. Донька не працює, інших джерел доходу не має. Відповідач отримує заробітну плату близько 12000 грн. на місяць. Просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі ј частити усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дочкою 23 років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив суду, що розмови між ним та позивачем щодо допомоги не було. Згоден на аліменти в розмірі 1/6 частини або 2000 грн. Він має дохід близько 8000-12000 грн. на місяць, інших доходів немає. Зараз платять гірше, але пообіцяли підняти заробітну плату. Просив зробити фіксовану плату в рахунок аліментів. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). З 01.09.2016 року [PERSON] є студенткою ІІІ курсу, І рівня акредитації, бюджетної форми навчання, ветеринарного відділення у Новомосковському коледжі Дніпровського державного аграрно-економічного університету, строк закінчення навчання 01.07.2020 року (а.с.6). Положеннями ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто право на утримання аліментів на повнолітню дитину виникає тільки за певних необхідних умов. Першої умовою є те, що повнолітня донька, син у віці від 18 років до 23 років має навчатися, у звFязку з чим потребує матеріальної допомоги, а другою умовою є фінансова спроможність батьків надавати допомогу на утримання. У разі настання таких обставин, утримання повнолітніх дітей на період їх навчання до 23 років є для батьків саме обовFязком. Оскільки письмовими доказами була підтверджена та обставина, що [PERSON], [INFO], в дійсності є донькою відповідача, наразі навчається на бюджетній формі навчання та не має змоги заробити на життя самостійно у звFязку із навчанням, вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими. Змістом ч.1 ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці у заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предFявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище позивача, яка навчається і не має змоги заробляти самостійно, а тому приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення аліментів на період навчання є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення дочкою 23 років, а саме до 01.07.2020 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, повFязаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року F10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що діяв на день звернення до суду з зазначеним позовом. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правової (юридичної) допомоги від 12.03.2019 року (а.с.19), акт виконаних робіт від 12.03.2019 року, вартість робіт склала 500,00грн. (а.с.20), квитанцію F52 від 12.03.2019 року відповідно до якої сума розрахунку складає 500,00грн. (а.с.19б) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю F0158 від 1993 року (а.с.19а). Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial