Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

05 квітня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору, укладеного 16 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 29 грудня 2016 року у неї утворилася заборгованість у сумі 18 320 грн. 17 коп., яка складається з наступного: 4 560 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 4 962 грн. 62 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 7 447 грн. 88 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 848 грн. 58 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 53, 73). Відповідачка [PERSON] та її представник за договором про надання безоплатної правової допомоги [PERSON] позов не визнали. Заслухавши відповідачку [PERSON], її представника [PERSON] повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір, тобто, домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16 березня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив відповідачці кредитну лінію із встановленням кредитного ліміту в сумі 3 000 грн. за умови сплати 3% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. Зі змісту вказаної вище заяви також вбачається, що [PERSON] ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) і Тарифами банку, погодилася, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, зобов'язалася виконувати вимоги вказаних Умов та Правил (а. с. 119-120). У судовому засіданні відповідачка підтвердила, що при укладенні кредитного договору, заборгованість за яким є предметом позову, співробітники банку ознайомлювали її зі змістом Умов та Правил надання банківських послуг, копія яких наявна в матеріалах справи, і погодилася з ними. Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил клієнт зобов'язаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил при порушенні клієнтом строків платежів за будь - яким із грошових зобов'язань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та Правил визначено, що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.112.6.1. Умов та Правил у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів, яка нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а. с.13-46). Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році, і становить 3%. Пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних) становить 55 днів при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Розмір щомісячних платежів, враховуючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді, становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Комісія за зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки ПриватБанку становить 3% від суми операції; в банкоматах інших банків України - 4% + 5 грн./1$; в зарубіжних банкоматах - 3%+15 грн./3$. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується наступним чином: пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом або відсотками на п'ять і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф при порушені строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, нараховується: 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. Комісія за моніторинг неактивної карти - в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 грн. (або еквівалент за курсом НБУ) на місяць (а. с. 70). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала фінансовий фіксований кредит з сумою кредитного ліміту 3 000 грн. Базова відсоткова ставка нараховується у розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 календарних днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Заборгованість погашається щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і списання банком коштів з дебетової картки. Зазначене вище спростовує доводи відповідачки щодо завищеного розміру відсоткової ставки, під яку надавався кредит, з якою вона не погоджувалася в момент отримання кредитної картки, що на момент видачі кредиту становив трохи більше 1% на місяць (а. с. 120). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Вказану обставину відповідачка визнала, суду зазначила, що на момент укладення договору банк встановив їй кредитний ліміт у розмірі 3 000 грн., який у подальшому було збільшено до 8 000 грн., на її думку, безпідставно. Проте [PERSON] визнала, що користувалася кредитними коштами, здійснюючи безготівкові розрахунки за придбання товарів та знімаючи готівку в банкоматах, а отже, погодилася із встановленим кредитним лімітом. До того ж, згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання Банківських послуг відповідачка надала банку свою згоду в будь - який момент змінювати суму кредитного ліміту. Згідно з матеріалами справи, отримавши кредит, [PERSON] частково погашала заборгованість за кредитним договором, але не своєчасно і не в повному обсязі вносила щомісячні платежі. Останній платіж було здійснено 26 лютого 2016 року у розмірі 4 грн. 49 коп. шляхом перерахунку коштів між рахунками. Зі змісту розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по рахунку відповідачки вбачається, що станом на 29 грудня 2016 року у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 18 320 грн. 17 коп., яка складається з наступного 4 560 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом, 4 962 грн. 92 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 7 447 грн. 88 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи в загальній сумі 1 348 грн. 58 коп. (а. с. 6-10, 94-113, 121-139). Таким чином, виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що факт порушення відповідачкою [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Визначений у розрахунку розмір заборгованості відповідача позивачка не оспорювала. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4 560 грн. 79 коп. - заборгованості за кредитом та 4 962 грн. 92 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Щодо стягнення з відповідачки штрафів та пені суд зазначає наступне. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за пенею у розмірі 7 447 грн. 88 коп. та штрафами в розмірі 1 348 грн. 58 коп. Проте, як вбачається з розрахунку, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, вказана заборгованість утворилася за період з 12 травня 2014 року. Тобто, враховуючи, що з даним позовом до суду позивач звернувся 05 квітня 2017 року, а також, що представник відповідачки у судовому засіданні заявив про застосування строку позовної давності до даних позовних вимог, суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь банку підлягає заборгованість за пенею в межах річного строку позовної давності, тобто з 05 квітня 2016 року. Зі змісту виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що протягом вказаного періоду, починаючи з 01 травня 2016 року [PERSON] нараховувалися два види пені за порушення зобов'язань за кредитним договором, а саме: у фіксованому розмірі у сумі 100 грн. щомісячно та пеня за прострочку по кредиту на суму більш ніж 100 грн., розмір якої змінювався кожного місяця. Всього за період з 05 квітня 2016 року по 29 грудня 2016 року нараховано 800 грн. пені у фіксованому розмірі та пеню за прострочку по кредиту на суму більш ніж 100 грн. в загальному розмірі 6 294 грн. 62 коп. З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Таким чином, нарахування двох видів пені є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення пені підлягає частковому задоволенню. Виходячи з викладеного, з відповідачки не можна одночасно стягувати пеню у фіксованому розмірі та пеню за прострочку по кредиту на суму більш ніж 100 грн., а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку пені у фіксованому розмірі у загальній сумі 800 грн. 00 коп. необхідно відмовити. Такі висновки не суперечать правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Разом з тим, суд враховує матеріальне становище відповідачки, яка перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення як малозабезпечена та одинока матір, має на утриманні малолітню доньку, яка є інвалідом дитинства і потребує постійного лікування та вважає, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає пеня (процентна складова), у розмірі, що не перевищує суму заборгованості за кредитом, а саме: 4 560 грн. 79 коп. (78-82). Крім того, згідно з випискою по картковому рахунку в період з 05 квітня 2016 року по 29 грудня 2016 року штрафи за прострочення кредиту відповідачці не нараховувалися. З огляду на викладене позовні вимоги банку про стягнення штрафу задоволенню не підлягають, так як вони подані поза межами строку позовної давності, про застосування якого заявив представник відповідачки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнення з [PERSON] 4 560 грн. 79 коп. - заборгованості за кредитом та 4 962 грн. 92 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 4 560 грн. 79 коп. пені, а всього: 14 084 грн. 50 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають судові витрати у виді сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом судового збору в розмірі 1 230 грн. 08 коп. (а. с. 1-2). Всього стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 15 314 грн. 58 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial