Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

05.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 13 000 грн., мотивуючи тим, що 26.05.2017 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 13 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути в строк до 26.07.2017 року, про що 26.05.2017 року було складено розписку. На час спливу строку повернення позики, відповідач визначену в договорі позики суму грошових коштів не повернув. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. В судове засідання відповідач не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, за адресою, за якою він зареєстрований у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, однак конверти з судовими повістками повернулися з відміткою «через незапит», причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч. 2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В судовому засіданні встановлено, що 26.05.2017 року [PERSON] надав [PERSON] у борг суму 13 000 грн., що підтверджується розпискою, наданою [PERSON], згідно якої відповідач взяв у борг зазначені кошти та зобов'язався повернути їх строком до 26.07.2017 року. Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Як вбачається з розписки від 26.05.2017 року відповідач взяв у [PERSON] у борг 13 000 грн. строком до 26.07.2017 року. Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу не повернута. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. В зв'язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 13 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 960 грн. 00 коп. із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved