Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

05.08.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] в м. Первомайську Миколаївської області. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті її батька, позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а після смерті матері залишався в живих її чоловік, та батько позивачки [PERSON] , який пережив свою дружину, але заяву про прийняття спадщини до Первомайської державної нотаріальної контори, він не подав. Спадкодавець [PERSON] і позивачка на час відкриття спадщини постійно проживали разом зі спадкодавицею [PERSON] в одному житловому будинку по [ADDRESS] , а тому будучи спадкоємцем першої черги, [PERSON] фактично прийняла спадщину своєї матері і вступила у володіння (управління) її майном, але у визначений законом строк не звернулася до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2.06 гектарів в межах згідно з планом переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка є власністю її матері [PERSON] , яку вона отримала згідно Державного акту на право приватної власності на землю, на підставі розпорядження Вільшанської районної державної адміністрації Ради народних депутатів від 27 травня 2002 року № 132-р. Тому протягом 6-и місяців після смерті спадкодавця, позивачка прийняла спадщину та розпорядилася майном померлої матері, шляхом догляду за ним, так як залишилася в будинку спадкодавця проживати, стала обробляти присадибну ділянку біля будинку, зробила його капітальний ремонт. Вона фактично прийняла спадщину, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обробляла зазначену земельну ділянку, сіяла, збирала врожаї та розпоряджалася нею на свій розсуд, як спадкоємиця після смерті своєї матері [PERSON] , в коло спадкового майна, після смерті якої, входе і вищезазначена земельна ділянка. Постільки позивачка в передбачений законом строк фактично вступила в управління спадковим майном, прийнявши у спадщину все особисте майно спадкодавця: предмети домашнього вжитку, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, управляла та володіла спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому ці дії необхідно розцінювати як факт прийняття нею спадщини. Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.) вона являється спадкоємцем першої черги. Такі норми права не суперечить нормам нового законодавства. Так ст. 1268 ЦК України передбачає, що вона прийняла спадщину, так як проживала разом зі спадкодавцем на час її відкриття та не відмовилася від неї. Однак оформити спадкове майно на своє ім`я не може тому, що своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Тому їй потрібно встановити факт прийняття спадщини після смерті своєї матері з метою отримання земельної ділянки, яка була власністю спадкодавця. Отримати спадщину після смерті матері, позивач не має можливості в зв`язку з тим, що при житті спадкодавець втратила Державний акт на право приватної власності на землю. А встановлення такого факту їй потрібно, так як від нього залежить виникнення майнових прав, оскільки іншого порядку для встановлення її майнових прав не має. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною 2 сг. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім [PERSON] у спадкодавця є спадкоємець її сестра [PERSON] , яка на спадщину не претендує, її вказано в позовній заяві в якості відповідача. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю спадкодавець втратила ще при житті, а [PERSON] як переживший один із подружжя також не прийняв спадщину після смерті своєї дружини, тому вона змушена звернутися до суду. Представник позивача надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка надала суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 06.02.2003 р.) та батька [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 11.05.2010 р.). До складу спадщини після їх смерті входить: земельна ділянка площею 2,06 гектарів в межах згідно з планом переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка є власністю їх матері [PERSON] , яку вона отримала згідно Державного акту на право приватної власності на землю, на підставі розпорядження Вільшанської районної державної адміністрації Ради народних депутатів від 27 травня 2002 року № 132-р. Позивачка фактично прийняла спадщину своєї матері і вступила у володіння (управління) її майном, але у визначений законом строк не звернулася до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку. Отримати спадщину після смерті матері, позивачка не має можливості в зв`язку з тим, що при житті спадкодавець втратила Державний акт на право приватної власності на землю. А встановлення такого факту їй потрібно, так як від нього залежить виникнення майнових прав, оскільки іншого порядку для встановлення її майнових прав не має. Право власності на спадкове майно підтверджується наявними в матеріалах справи документами: копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 321729. У відповідності до статті 293 ЦПК України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає за можливе, в силу ч. 2 п. 5 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайську Миколаївської області. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved