Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

05.02.2019 року ПАТ АБ УКРГАЗБАНК в особі Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк», звернулася до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до Мар`їнського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області, третя особа - [PERSON] про зняття арешту з іпотечного майна, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 14 вересня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником прав і обов`язків якого є Позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2233/445, за умови якого банк надав позичальнику кредит в сумі 55000,00 доларів США на строк з 14 вересня 2006 року по 13 вересня 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,9 % річних. У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 125. Предметом іпотеки за вказаним договором є комплекс будівель та споруд з земельними ділянками, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві власності. Враховуючи невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним договором, Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до позичальника про стягнення заборгованості. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 24.06.2010 року по справі № 2-1124-10 позов банку задоволено, стягнуто зі [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 38041,79 доларів США та 126, 08 грн. Також стягнуто на користь позивача з відповідача судовий збір 1700,00 гривень та витрати на інформаційне забезпечення судового процесу в розмірі 30,00 гривень. Крім того, ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 24.02.2012 року по вказаній справі задоволено заяву АБ «УКРГАЗБАНК» про зміну способу звернення стягнення на предмет іпотеки за вищевказаним рішенням суду від 24.06.2010 року. Так, ухвалою суду від 24.02.2012 року змінено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. 26 вересня 2018 року Позивачем було встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано арешт невизначеного майна боржника [PERSON]: 1) № 4420593 від 27.01.2014 року арешт всього нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Мар`їнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження 41263086 від 17.12.2013 року; 2) №802579 від 25.04.2013 року арешт невизначеного нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Мар`їнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження б/н від 03.04.2013 року; 3) №21046280 від 22.06.2017 року арешт невизначеного нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Мар`їнського РУЮ Донецької області про арешт майна боржника № 52722670 від 22.06.2017 року/ Таким чином, було накладено арешт на невизначене майно усе нерухоме майно, що належить [PERSON] , зокрема і на майно, що є предметом вищезазначеного договору іпотеки. На теперішній час, рішення на підставі якого видано вказаний виконавчий лист боржником не виконано, добровільно чи примусово заборгованість за кредитним договором боржником не погашається. Між Позивачем та [PERSON] існує домовленість про реалізацію вказаного предмету іпотеки, з метою погашення існуючої заборгованості за кредитним договором. Однак, зняти арешт можливо лише за рішенням суду, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 08.02.2019 року зазначена позовна заява була залишена без руху. 27.02.2019 року позивач усунув вказані в ухвалі суду недоліки. Ухвалою суду від 27.02.2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.03.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та справа була призначено до судового розгляду. Представник позивача ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» - адвокат Легезін О.Г. належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи у судове засідання не з`явився. 17 квітня 2019 року надав до суду pаяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Станом на 17 квітня 2019 року відзив на позов від відповідача Мар`їнського РВДВС ГТУЮ у Донецькій області суду не надійшов, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Третя особа [PERSON], належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення у судове засідання не з`явився. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття арешту з іпотечного майна підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2233/445, за умови якого банк надав позичальнику кредит в сумі 55000,00 доларів США на строк з 14 вересня 2006 року по 13 вересня 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,9 % річних (а.с.6-11). Відповідно до Договору іпотеки № 125 без оформлення заставної, посвідченого 14 вересня 2006 року приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Леоновим С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2678, предметом іпотеки є комплекс будівель та споруд з земельними ділянками, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-20). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 139251850, [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14 вересня 2006 року приватним нотаріусом Мар`їнського нотаріального округу Леоновим С.І. за реєстровим № 2675, належить комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-29). Відповідно до актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна, зареєстровано арешт невизначеного майна боржника [PERSON]: 1) № 4420593 від 27.01.2014 року арешт всього нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Мар`їнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження 41263086 від 17.12.2013 року; 2) №802579 від 25.04.2013 року арешт невизначеного нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Мар`їнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження б/н від 03.04.2013 року; 3) №21046280 від 22.06.2017 року арешт невизначеного нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Мар`їнського РУЮ Донецької області про арешт майна боржника № 52722670 від 22.06.2017 року (а.с. 25-26) Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Згідно ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положення ч. 1ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття арешту. Як вбачається із роз`яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику і справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року, інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження (у редакції, чинній на момент розгляду справи,ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). Разом із тим, ч. ч. 4,5 ст. 59 вказано Закону містить вичерпний перелік підстав для зняття арешту майна. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках, не передбачених ч. 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку»,іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Вказаний висновок повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, який знайшов своє відображення у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16-ц. Враховуючи, що накладення арешту на нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: комплекс будівель та споруд із земельними ділянками, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , порушує права іпотекодержателя, тобто ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк», тому воно підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органами ДВС, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 1921,00 гривень.

Outcome: approved