Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

04 січня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18.07.1999 року по 29.01.2001 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разомз матірю і є студенткою І курсу медичного факультету СумДУ, денної форми навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач на утримання позивача матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення донькою 23-річного віку. Від відповідача 15.03.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він визнає позов частково, а саме: не може сплачувати ту суму, яку просить позивач - у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача, оскільки на даний час не працює, на його утриманні перебуває ще одна дитина неповнолітній син. Просить позов задовольнити частково, стягнувши з його на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 200,00 грн. на місяць. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов визнав частково, мотивуючи викладеним у відзиві. Заслухавши учасників справи, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки Медичного інституту Сумського державного університету № 62-1.0616/18 від 29.12.2019 року [PERSON] дійсно є студентом І курсу медичного факультету денної форми навчання за держзамовленням. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2024 року (а.с. 8). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 ст. 182 СК України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З довідки відділу реєстрації місця проживання управління „Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради № 14.03-08/16057 від 19.09.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 9). З довідки відділу „Центру надання адміністративних послуг Глухівської міської ради № 818 від 02.02.2019 року до складу сімї [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], входять: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання та не має змоги забезпечувати себе самостійно. В свою чергу відповідач у відзиві повідомив суду, що не працює та має на утриманні неповнолітню дитину, що підтвердив копією свідоцтва про народження сина (а.с. 30). За таких обставин з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] Однак суд, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача, яка навчається на денній формі навчання, те, що відповідач має працездатний вік, не позбавлений можливості працювати, крім того відповідачем не надано жодних відомостей щодо його працевлаштування, отримання чи неотримання будь-яких доходів, підтверджуючих документів щодо знаходження на його утриманні інших осіб, а також те, що обов'язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, не погоджується з позивачем щодо розміру аліментів\~у вигляді 1/4 усіх видів доходів відповідача, та вважає достатнім визначити частку в меншому розмірі, а саме 1/5 доходу відповідача на утримання дитини, яка продовжує навчання.\~Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання дочки, яка продовжує навчання. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 614,72 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial