Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

07.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою № 52 по вул. Академіка Павлова, 305 в м. Харкові. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй з донькою [PERSON] на праві власності належить по 1/6 частині вищезазначеної квартири згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012 року, відповідачі є співвласниками цього майна. З приводу користування житловим приміщенням між нею та відповідачами виникають суперечки, у зв’язку з чим вона змушена звернутись до суду. Просить виділити їй з донькою у користування кімнату № 4 площею 16,9 кв.м. з лоджією, площею 3,23 кв.м., в користуванні [PERSON], [PERSON] виділити кімнату № 5, площею 11,1 кв.м.; [PERSON] та [PERSON] – кімнату № 6 площею 12,8 кв.м. Господарсько-побутові приміщення просить залишити в спільному користуванні. Позивач в судове засідання не з’явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача при заочному розгляді справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з’явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не подали, у зв’язку з чим суд розглядає справу при заочному розгляді зі згоди позивача на підставі вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира [ADDRESS] є приватизованою згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2008 року. Співвласниками є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012 року за [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] в цій квартирі визначено по 1/6 частці у спільній сумісній власності та зареєстровано в КП «ХМБТІ» 03.12.2012 року (а.с. 12-13). За даними технічної документації квартира [ADDRESS] є трьохкімнатною з площею кімнат: кімната № 4 площею 16,9 кв.м. з лоджією, площею 3,23 кв.м., кімната № 5 площею 11,1 кв.м.; кімната № 6 площею 12,8 кв.м., коридору, кухні, ванної кімнати, вбиральні, шафи. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 10.06.2013 року в даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до вимог ст. 369- 370 ЦК України співвласники майна , що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 150 ЖКУ громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Згідно висновків, викладених в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду № 20 від 22.12. 1995 р.«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. За даними позивача в спірній квартирі встановлений наступний порядок користування квартирою: [PERSON] та [PERSON] користуються кімнатою площею 11,1 кв.м. (приміщення 5), [PERSON] користується кімнатою 12.8 кв.м. (приміщення 6), [PERSON] – кімнатою площею 16,9 кв.м. (приміщення №4), приміщення загального користування є у спільному користуванні. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] щодо запропонованого порядку користування житловим приміщення, суд виходить з того, права власника повинні бути поновлені шляхом встановлення порядку користування квартирою. Заперечень від відповідачів до суду не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв’язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved