overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

05.08.2015 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 24 березня 2012 року у відділі державної реєстрації цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №05. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON]не зявилася, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON]в судове засідання повторно не зявився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 24 березня 2012 року у відділі державної реєстрації цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №05 (свідоцтво про шлюб 1-ФП №078437, видане 24.03.2012 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO].. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до збереження сімї, про що свідчить його неявка у судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування права на приватизацію квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що [INFO] року в селі Іржавець Носівського району Чернігівської область у віці 59 років помер сестра позивача - [PERSON], яка мешкала в квартирі [ADDRESS], яка не була приватизована з життя спадкодавця, але це право входить до складу спадщини та успадковується спадкоємцяими. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представники відповідача позов не визнали. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі (включаючи спадкову справу, справу №750/18671/15-ц-) - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в селі Іржавець Носівського району Чернігівської область у віці 59 років померла сестра позивача - [PERSON], яка мешкала в кімнаті [ADDRESS] яка не була приватизована з життя спадкодавця і позивач є єдиним спадкоємцем другої черги за законом майна сестри (а.с.19-36). Відповідно до положень ст.ст.1262, 1269 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Спадкоємець, який постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Місцем проживання та реєстрації спадкодавця була кімната [ADDRESS] площею 11,67 кв.м і вказане житло має статус гуртожитку відповідно до додатку №1 п.1-а- рішення Виконавчого комітету Деснянської районної ради депутатів міста Чернігова №227 від 16.08.1974 року (а.с.40-57). Оскільки зміна статусу помешкання з гуртожитку на житлову квартиру за життя спадкодавця не відбулася, її звернення до органів місцевого самоврядування 19.05.20009 та від 17.11.2009 року із заявами про приватизацію кімнати в гуртожитку не були задоволені, оскільки житло в гуртожитку на той час приватизації не підлягало - це є підставами для відмови в задоволенні позову по причині відсутності у позивача права вимоги на приватизацію спірного житла.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову і на період його навчання, але не більш як до досягнення 23 років, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач матеріальної допомоги на навчання сина не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, вважає, що щомісячна сплата позивачу аліменти в розмірі 300 грн буде достатньою, оскільки на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками їх повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який з 01.09.2014 року і по 30.06.2018 року навчається в Національному університеті цивільного захисту, з денною формою навчання, на платній основі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, довідкою з навчального закладу (а.с.3, 8). Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Враховуючи те, що відповідач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, приймаючи до уваги задовільний стан його здоровя, наявність у нього можливості сплачувати аліменти позивачу суд приходить до висновку, що стягнення аліментів з відповідача необхідно проводити у розмірі 1/8 частини від його доходу (заробітку). Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 15000 грн згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7067531 від 17.01.2015 року, а саме автомобіля марки ГАЗ, реєстраціїний номер [NUMBER]. Позовна вимога обгрунтовуються тим, що відповідач невірно визначив та виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 34490 грн за страховим випадком що мав місце близько 13 години 20 хвилин 28.03.2015 року у місті Чернігів по вулиці Алексеєва за участю автомобіля марки ГАЗ, реєстраціїний номер [NUMBER] (яким керував [PERSON] ) та автомобіля ДЕУ ЛАНОС, держномер [NUMBER] (яким керував [PERSON]). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представники відповідача позов не визнали. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази у справі - приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивач не надав експерту для дослідження автомобіль марки ДЕУ ЛАНОС, держномер [NUMBER], станом на 27.01.2016 року провів фактичне відчуження вказаного транспортного засобу (за генеральною довіреністю) та не надав до суду доказів про ціну відчуження автомобіля і тим самим не спростував висновок відповідача про необхідність сплати страхового відшкодування в розмірі 34490 грн згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7067531 від 17.01.2015 року, що є підставами для відмови в задоволенні позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 001-12500-300311 від 30.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2800 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.06.2015 рік заборгованість складає 3710,69 грн. з яких: тіло кредиту 3710,69 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3710,69 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 14.10.2015 року, 25.02.2016 року 29.02.2016 року та 04.03.2016 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи була належним чином повідомлений. 04.03.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 001-12500-300311 від 30.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2800 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.06.2015 рік заборгованість складає 3710,69 грн. з яких: тіло кредиту 3710,69 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 004-12503-280510 від 28.05.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 3000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.06.2015 рік заборгованість складає 10330,40 грн. з яких: тіло кредиту 10330,35 грн., заборгованість за відсотками 0,05 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 10330,40 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 14.10.2015 року, 25.02.2016 року 29.02.2016 року та 04.03.2016 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи була належним чином повідомлений. 04.03.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 004-12503-280510 від 28.05.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 3000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.06.2015 рік заборгованість складає 10330,40 грн. з яких: тіло кредиту 10330,35 грн., заборгованість за відсотками 0,05 грн Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 006-12507-250510 від 25.05.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2900 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.06.2015 рік заборгованість складає 8743,95 грн. з яких: тіло кредиту 8743,90 грн., заборгованість за відсотками 0,05 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 8743,95 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 14.10.2015 року, 25.02.2016 року 29.02.2016 року та 04.03.2016 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи була належним чином повідомлений. 04.03.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 006-12507-250510 від 25.05.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2900 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.06.2015 рік заборгованість складає 8743,95 грн. з яких: тіло кредиту 8743,90 грн., заборгованість за відсотками 0,05 грн Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 007-12107-200611 від 20.06.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.01.2015 рік заборгованість складає 3636,06 грн. з яких: тіло кредиту 3636,06 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач й звернувся з дійсним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3636,06 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 14.10.2015 року, 25.02.2016 року 29.02.2016 року та 04.03.2016 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи була належним чином повідомлений. 04.03.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 007-12107-200611 від 20.06.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 2000 грн. У порушення діючого законодавства та Умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 14.01.2015 рік заборгованість складає 3636,06 грн. з яких: тіло кредиту 3636,06 грн. Ст.11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання між сторонами за загальним правилом мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконує умови договору стосовно своєчасного повернення суми кредиту, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

05.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 11.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 10. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено з квітня 2015 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сімя розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не зявилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, не заперечувала на проведенні заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у звязку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не зявились, суд,

Outcome: approved