Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

06 серпня 2014 року позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача [PERSON], на його користь 860.00 грн., - у відшкодування заподіяної майнової шкоди, 1000.00 грн., - у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди та 243.60 грн., понесених витрат при сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON], зазначив, що 14 червня 2014 року, близько 13 години 00 хвилин, він йдучи по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області загубив свій гаманець з грошима в сумі 1340.00 грн. 02.07.2014 року, в ході розшуку гаманця, позивачу стало відомо, що гаманця позивача, знайшов відповідач [PERSON], після чого позивач звернувся із відповідною заявою до Олевського РВ УМВС України в Житомирській області про втрату гаманця з грошима, оскільки відповідно до ч.2 ст.337 ЦК України особа, яка знайшла загублену річ, зобов'язана заявити про знахідку міліції, якщо місце перебування особи, яка має право вимагати повернення загубленої речі невідоме. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. При цьому надав суду пояснення в обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначивши те, що він загубив гаманець із грошима в сумі 1340.00 грн., за обставин, які наведено у його позовній заяві. Коли йому стало відомо, що його гаманець із грошима знайшов відповідач [PERSON], він відразу звернувся із відповідною заявою до Олевського РВ УМВС України в Житомирській області про втрату гаманця з грошима. Однак, будь-яких повідомлень до міліції щодо знайдених гаманця та грошей від [PERSON], не надходило. Проведеною перевіркою, щодо його звернення, яке було внесено в Єдиний державний реєстр про втрату гаманця і грошей, Олевським РВ УМВС України в Житомирській області в порушенні кримінального провадження було відмовлено за відсутності ознак кримінального правопорушення. За таких обставин він був змушений безпосередньо звернутися до відповідача з вимогою про повернення знайденого. При цьому [PERSON], не заперечував з приводу того, що він знайшов належні йому гаманець та гроші, і погодився їх повернути. Проте повернув лише 480.00 грн., оскільки решту суми грошей, в розмірі 860.00 грн., відповідач витратив на власні потреби, але пообіцяв повернути решту грошей, в сумі 860.00 грн., при наявності їх у сімейному бюджеті. Зазначеними діями відповідача йому завдано моральних страждань, оскільки позивач та його сім'я розраховували на вказані гроші, так як були єдиним джерелом для існування сім'ї позивача протягом поточного місяця. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача визнав частково, при цьому надав пояснення суду про те, що дійсно він знайшов гаманець і гроші позивача по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області, однак спочатку він не знав, що це кошти позивача. До міліції та органу місцевого самоврядування він не звертався. Мав можливість звернутися до міліції з приводу знахідки, але цього не зробив, оскільки спішив на автобус щоб дістатись до місця проживання в с.Сущани Олевського району Житомирської області. Мав намір повернути гаманець і гроші в понеділок, тобто 16.06.2014 року та до його будинку приїхав позивач, якому він віддав 480.00 грн. Позовні вимоги позивача визнає частково, оскільки при знахідці гаманця та грошей позивача, він їх перерахував, грошей було всього 480.00 грн. Вважає, що своїми діями не міг завдати моральної шкоди позивачу. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON], надав суду свідчення про те, що він працює оперуповноваженим СКР Олевського РВ УМВС України в Житомирській області. Так 02.07.2014 року із письмовою заявою звернувся [PERSON], про те, що 14.06.2014 року, об 13.00 годині в м.Олевськ по вул.Київська Житомирської області із власної необережності втратив гаманець з грошима в сумі 1340.00 грн. Заяву позивача було зареєстровано в журналі ЄО за № 2252 від 02.07.2014 року. Проведеною перевіркою встановлено те, що зазначений гаманець із грошима знайшов [PERSON] При відібранні пояснення у [PERSON], з приводу знахідки, останній повідомив йому про те, що дійсно він знайшов гаманець і гроші за обставин, які зазначено у позові позивача. Грошей у гаманці було 1340.00 грн., частину яких в сумі 480.00 грн., [PERSON], повернув позивачу, а частину в сумі 860.00 грн., [PERSON], пообіцяв повернути [PERSON], при наявності їх у сімейному бюджеті. Заслухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України. Заявляючи позов, позивач посилався на частину 1, 2 статті 337 ЦК України, як правову основу позовних вимог, де визначено, що особа, яка знайшла загублену річ, зобов'язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Особа, яка знайшла загублену річ, зобов'язана заявити про знахідку міліції, якщо місце перебування особи, яка має право вимагати повернення загубленої речі невідоме. Як вбачається з висновку про результати розгляду звернення (заяви, повідомлення) від 16.07.2014 року (а.с.4), проведеною перевіркою було встановлено, що дійсно 14.06.2014 року, об 13 годині 00 хвилин, по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області, [PERSON], з власної необережності загубив свій гаманець з грошима в сумі 1340.00 грн. В ході проведення перевірки заяви [PERSON], були виконані оперативно-розшукові заходи з метою встановлення та допиту очевидців даної події та встановлення місцезнаходження втраченого майна. Співробітниками Олевського РВ УМВС України в Житомирській області вдалося встановити, що 14.06.2014 року, по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області, гаманець з грошима в сумі 1340.00 грн., що належать [PERSON], знайшов [PERSON] Із пояснень [PERSON], відібраних оперуповноваженим СКР Олевського РВ УМВС України в Житомирській області [PERSON], 15.07.2014 року слідує, що дійсно [PERSON], знайшов гаманець із грошима в сумі 1340 грн., що належать [PERSON], 14.06.2014 року по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області, частину яких в сумі 480.00 грн., [PERSON], повернув власнику, а іншу частину в сумі 860.00 грн., зобов'язався повернути. (Матеріали перевірки № 1980 від 16.07.2014 року, реєстраційний № ЄО 2252, а.с.6). Приписами ч.ч.1, 2 ст.337 ЦК України визначено, що особа, яка знайшла загублену річ, зобов'язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов'зана заявити про знахідку міліції або органові місцевого самоврядування. [PERSON], з приводу знахідки до Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, або до органу місцевого самоврядування не звертався. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідачем у судовому засіданні не надано суду доказів, що спростовують пояснення позивача та свідчення свідка, і інших матеріалів справи стосовно того, що у гаманці позивача була менша сума, а саме сума, в розмірі 480.00 грн., а не сума 1340.00 грн., на яку посилається позивач та яка (сума в розмірі 1340 грн.) підтверджена, зокрема поясненнями самого відповідача, які він надавав при проведенні перевірки заяви [PERSON] (Матеріали перевірки № 1980 від 16.07.2014 року, реєстраційний № ЄО 2252, а.с.6). Із роздруківки карткового рахунку [PERSON], слідує, що останній здійснював зняття грошей в сумі 2000.00 грн., з карткового рахунку 14.06.2014 року (а.с.25), що свідчить про те, що на момент знахідки грошей позивача, у останнього була в наявності сума не менша 1340.00 грн. Протилежне відповідачем не спростовано. На підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано жодних допустимих доказів і в їх витребуванні (наданні) (виклику свідків) відповідач не заявляв клопотань у судовому засіданні. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положеннями ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільного права та інтересу може бути відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи характер моральної шкоди, обсяг страждань, яких зазнав позивач, внаслідок втрати гаманця із грошима, стан його здоров'я, вік позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і господарських стосунках, її доведеність позивачем, а також те, що позивачу було частково повернуто гроші в сумі 480.00 грн., відповідачем, суд вважає, що [PERSON], спричинена моральна (немайнова) шкода, яка підлягає стягненню з відповідача, однак в значно меншому розмірі враховуючи її співрозмірність. Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає до стягнення, суд також враховує і матеріальне становище відповідача, його вік та те, що позивач у судовому засіданні не обґрунтував, що саме такий розмір завданої йому моральної (немайнової) шкоди, яку він просить суд стягнути з відповідача повинно бути стягнуто із останнього, не довів і не надав доказів із чого він виходив визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, яку просить стягнути із [PERSON], на свою користь, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON], відносно стягнення моральної (немайнової) шкоди є доведеними на суму 200.00 грн., яку і слід стягнути з відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України із відповідача також підлягає до стягнення 243.60 грн., судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: partial