Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

07.04.2017 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, третьої особи Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В позові позивач вказав, що 6/100 частини домоволодіння за адресою м. Миколаїв, вул. Сінна (Будьонного), 39 належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1968 року. 06.10.2014 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачу 6/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: вул. Сінна (Будьонного) м. Миколаїв. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1370. [PERSON] померла 03.01.2016 року, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 6/100 часток домоволодіння за адресою м. Миколаїв, вул. Сінна (Будьонного) 39. Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] для оформлення спадкових прав та отримання Свідоцтва про право на спадщину на майно за заповітом. Проте приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 6/100 частки домоволодіння за адресою м. Миколаїв, вул. Сінна (Будьонного), було відмовлено, оскільки державна реєстрація права власності на зазначене домоволодіння проведена не була. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1968 належало 6/100 частини домоволодіння за адресою вул. Сінна (Будьонного), 39 м. Миколаїв. 06.10.2011 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачу6/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: вул. Сінна (Будбонного) 39 м. Миколаїв. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1370. 04.01.2016 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 6/100 частки домоволодіння. Позивач звернувся про прийняття спадщини до нотаріуса, але нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] було відмовлено, оскільки нотаріусу не надано інформації про реєстрацію належним чином право власності на 5/100 домоволодіння за адресою вул. Сінна (Будьонного) 39, м. Миколаїв, у звязку з перерахунком ідеальних частко відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2011 року, відповідно до вимог ст. 364 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 7 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Згідно з ч,4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. З урахуванням викладеного, суд приходить до пероконання, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved