Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

06 червня 2018 року [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, в якому вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2018. У зазначеній квартирі зареєстрований за місцем проживання колишній власник квартири [PERSON], [INFO]. Реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує її права як власника, тому позивач звернулась до суду з цим позовом за захистом своїх прав. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням - квартирою № 26 у будинку № 75-а по вулиці Визволителів у місті Рубіжне Луганської області шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.06.2018 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Відповідачу були надіслані виклики в судові засідання за адресою, відповідно відомостей виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, які були повернуті на адресу суду з позначкою «через не запит». Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобовязані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири № 26, розташованої за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Визволителів, будинок № 75-а (копія договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2018 - а.с.5; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - а.с.6). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 12421 від 08.05.2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - як власник, [PERSON] - як колишній власник (а.с. -9). З акту про встановлення фактичного місця проживання від 04.06.2018 року, за адресою: [ADDRESS], вбачається, що зареєстрований у квартирі [PERSON], [INFO], з червня 2014 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає, його особистих речей у квартирі немає. (а.с. 10). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд дійшов висновку, що оскільки право власності відповідача на вищезазначену квартиру припинено, то він втратив право користування нею. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved