Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

05 вересня 2018 року [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 липня 2014 року померла [PERSON], яка є матірю його дружини [PERSON] та яка за життя склала заповіт на імя останньої. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Парутине, пров. Лиманний, 3та все майно, що належало їй на день смерті. 22 серпня 2014 року його дружина [PERSON] , не прийнявши спадщину за заповітом після смерті матері, померла на території Російської Федерації. Посилаючись на те, що ні його дружині [PERSON], яка є спадкоємцем майна за заповітом померлої [PERSON], ні йому, який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини [PERSON], не було відомо про смерть [PERSON], оскільки він проживає за кордоном та не підтримував з останньою звязків, про її смерть йому стало відомо тільки в серпні 2018 року та що нотаріусом йому було відмовлено у видачі спадщини в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], тривалістю в шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки строк він пропустив з поважних причин. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявився, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій крім цього зазначила, що проти задоволення позовної заяви не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 20 липня 2007 року, за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 103, яким заповіла житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Парутине, пров. Лиманний, 3 та все майно, що на день смерті належатиме їй [PERSON] (а. с. 6). 04 липня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-ФП № 200139 (а.с. 5). 22 серпня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-ДП № 692971 (а.с. 8). Позивач [PERSON], який народився 11 травня 1953 року, є чоловіком [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ДП № 274693 (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України до першої черги спадкоємців за законом відноситься той з подружжя, який пережив спадкодавця. З листа державного нотаріуса Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 1195/02-14 від 22 серпня 2018 року вбачається, що позивачу розяснено чинне законодавство з питання оформлення спадщини, пропуск ним строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та можливість звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 10). Як вбачається з копії спадкової справи № 97/2014, відкритої 04 вересня 2014 року державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] 04 вересня 2014 року звернулася [PERSON] (а.с. 35-53). Заява [PERSON] у вказанній спадковій справі відсутня, тобто спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона не прийняла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що про смерть [PERSON] він в телефоній розмові повідомив [PERSON] в серпні 2018 року, оскільки останній в звязку з неприязними стосунками з [PERSON] не знав про її смерть. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], закінчився 04 січня 2015 року. Статтею 1272\~ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Зокрема, ч. 1 вказаної статті передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Проте, ч. 3 зазначеної статті передбачає можливість встановлення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини. Згідно розяснень, які містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Вказаний вище висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 710/1397/16-ц. Такі висновки роз'яснюють застосування норм, викладених в статтях 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини та є обов'язковими. При ухваленні рішення щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 1 статті 81 ЦПК України покладає на кожну із сторін обов'язок із доведення обставин, на які вони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень. За такого, саме на спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, покладається обов'язок з доведення наявності перешкод для подання такої заяви та поважності таких обставин. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На обґрунтування позовних вимог позивач та його представник посилаються на те, що позивачу не було відомо про смерть [PERSON], оскільки він мешкає за кордоном та не підтримував звязок з померлою. Однак, вказані причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця, проживання за кордоном та не підтримання звязків зі спадкодавцем без установлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність пропуску зазначеного строку, в звязку з чим, суд не вбачає правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщину, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed