Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

05.08.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 28.08.2020р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 13). В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 11 листопада 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка разом з сином проживає окремо. Син повністю знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного просила стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 04.11.2020р. представник відповідача [PERSON] адвокат Пантилеєнко З.С. надала відзив на позов (а.с. 38-39), в якому вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу не визнала. Зазначила, що 25.05.2018р. Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між відповідачем та [PERSON] , про що видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . У другому шлюбі у відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відтак, на сьогоднішній день разом із [PERSON] проживають та знаходяться на його утриманні його нова дружина [PERSON] , яка на даний момент перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трьох років, їх спільна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, на утриманні відповідача знаходиться літня мати, [PERSON] , [INFO] , яка отримує невелику пенсію за віком і є інвалідом третьої групи, вона проживає у місті Дніпродзержинську. Виходячи зі встановлених законодавством розмірів стягнення аліментів на двох дітей, на думку представника відповідача, з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , лише у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Також зазначає, що [PERSON] згоден та має можливість сплачувати на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 3\~000,00 грн. У зв`язку з чим просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 02.12.2020р. від представника позивача [PERSON] адвоката Водоп`янова С.В. (діє на підставі ордеру серії ДП №428/044 від 28.09.2020р. - а.с. 21) до суду надійшла заява, в якій останній просив справу розглянути без його участі, без фіксації технічними засобами. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 45). 02.12.2020р. від представника відповідача [PERSON] адвоката Пантилеєнко З.С. (діє на підставі ордеру серії АЕ №1022290 від 29.09.2020р.) до суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами. Рішення просила винести з урахування відзиву, який знаходиться у матеріалах справи (а.с. 48). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6) та визнається відповідачем. Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30.07.2020р. № 10/5-1277 (а.с. 7) та відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020р.» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. Враховуючи, вік сина сторін, мінімальний гарантований розмір аліментів на його утримання не може бути меншім ніж 1197,50 грн. (2395 / 50%). Відповідно до ч. 1 ст. 70 закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до ч. 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого cт. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991p. Так, відповідач є працездатним і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Більш того, відповідач визнає, що може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 3\~000,00 грн. на утримання сина. Доказів того, що [PERSON] має обов`язок утримувати свою мати та вона потребує матеріальної допомоги (згідно з правилами ст. 202 СК України) відповідач не надав. Однак суд враховує, що відповідач має ще одну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 43), обов`язок утримувати якої передбачений ст. 180 СК України. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 140 СК України, позивачка має такі ж обов`язки щодо утримання дитини. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 05.08.2020р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2020 рік (на момент подачі позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial