overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

06.02.1998 року сторони зареєстрували шлюб у Великокиріївській сільській раді Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 05). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що через постійні конфлікти та суперечки сімейне життя у них з відповідачкою не склалося, з лютого 2015 року вони не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо, тому він наполягає на розірванні їх шлюбу. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він підтримує позов і просить розглянути справу у його відсутність. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона визнає позов і просить розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, з лютого 2015 року проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

06.02.2005 року сторони зареєстрували шлюб Козачківською сільською радою Летичівського районного Хмельницькій області, актовий запис № 01, в якому у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. У зв'язку із різними поглядами на сімейні цінності між ними виникали конфлікти, що призвело до напружених відносин в сім'ї, у зв'язку із цим в серпні 2016 року в суді розглядалася її заява про розірвання шлюбу з відповідачем, однак рахуючи, що їх сімейні відносини можливо зберегти залишила позовну заяву без розгляду. Однак відповідач продовжує зловживати спиртними напоями, ображати і бити її, тому позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала, просить шлюб з відповідачем розірвати, оскільки подальше спільне життя між ними не можливе, відповідач постійно ображає і застосовує фізичну силу до неї, тому просить суд не надавати строк для примирення. Спору шодо місця проживання дітей немає Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення, просить не надавати строк на примирення. Спору шодо місця проживання дітей немає. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин внаслідок втрати почуття любові та поваги один до одного, враховуючи, що в липні 2016 року позивачка вже зверталася із позовною заявою про розірвання шлюбу, однак вважаючи, що їх шлюб ще можна зберегти подала заяву про залишення позовної заяви без розгляду, на підставі чого була винесена ухвала Летичівського районного суду від 25.08.2016 року, що вказує на неможливість збереження сім'ї подружжя, тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання дітей немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. - видатки по оплаті судового збору, що підтверджується квитанцією ПриватБанк № 0.0.685064300.1 від 13.01.2017 року. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

06.02.2007 року з [PERSON] було укладено б\\н кредитний договір, останній отримав кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом , з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення тіла кредиту та процентів повинно було відбуватися відповідно до умов договору, з якими відповідач [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить власний підпис у заяві. Зобов`язання за кредитним договором належним чином [PERSON] не виконувала, допустивши прострочення погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 114418,00 грн., яка складається з наступного : заборгованість за тілом кредиту - 7874,43 грн.; заборгованість за відсотками - 106543,57 грн., відповідно до розрахунку заборгованості. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, вимоги банку підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. На підставі ст.ст. 4 , 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 274-279, ЦПК України, ст.ст.1048, 1054, 1050 ЦК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

06.02.2013р., а уточнивши позовні вимоги 25.06.2013р.,[PERSON] звернулася в суд з позовом до Подільської районної в м.Києві державної адміністрації та просить: -«Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житлове приміщення - житлову кімнату «[NUMBER]» площею 22,8 кв.м., житлову кімнату «[NUMBER]» площею 13,2 кв.м., що знаходиться в квартирі [ADDRESS].»(а.с.а.с.2-5,41-43) Свою вимогу мотивує тим, що вона та її син [PERSON], починаючи з 1992 року, проживають в кімнаті площею 13,8 кв.м. у комунальній [ADDRESS]. Наказом Державного комунального підприємства по утриманню житла у Подільському районі м.Києва за №353 від 03.11.1997р., їй та сину дозволено користуватися спірними кімнатами, якими вони користуються і по даний час. Оскільки відповідач відмовляється визнати за нею право власності за набувальною давністю, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, при цьому позов підтримала та просить постановити заочне рішення, а судові витрати покласти на неї.(а.с.69) Інші особи також не з»явилися в судове засідання, призначене на 24.01.2014р., причин неявки не повідомили. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

06.02.2013 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.07.2012 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили сумісне проживання. Син мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.5. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

06.02.2014 до суду подано позов, у якому позивачка зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO], вона самостійно утримувати неповнолітнього сина не має можливості, відповідач працює в ДП «Гайсинський спиртовий завод» начальником юридичного відділу і отримує заробітну плату, однак добровільно свій обов'язок по утриманню свого неповнолітнього сина не виконує, а тому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово вимоги позову підтримала справу просила розглядати без неї (а.с.7). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову визнав повністю, справу просив розглядати без нього (а.с.9). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина не виконує, працює начальником юридичного відділу в ДП «Гайсинський спиртовий завод», отримує заробітну плату та може надавати кошти в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітнього сина. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина, чим порушує його права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3); - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], відповідно до якого 14.08.2004 р. одружилися [PERSON] та [PERSON] (а.с.4); - довідкою ДП «Гайсинський спиртовий завод» № 100 від 12.02.2014 року, про те, що [PERSON] дійсно працює начальником юридичного відділу в ДП «Гайсинський спиртовий завод» і отримує заробітну плату в середньому 5069 грн. 87 коп. (а.с.12).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

06.02.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.02.2008, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], у розмірі 20940,88 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 15.02.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких передбачений умовами договору. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконувала, чим порушила терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 12.01.2014 склала 24639,73 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 3000,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 14079,73 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 7560,00 грн. З урахуванням суми стягнення у розмірі 5172,23 грн., яка була задоволена згідно судового наказу №2-н/233/09 від 05.03.2009 р., сума заборгованості складає 19467,50 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 973,38 грн., що разом складає 20940,88 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

06.02.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.11.2007, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], у розмірі 20741,01 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 26.11.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких передбачений умовами договору. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконувала, чим порушила терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 23.01.2014 склала 23147,37 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 3000,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 12772,37 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 7375,00 грн. З урахуванням суми стягнення у розмірі 3870,22 грн., яка була задоволена згідно судового наказу №2-н/1090/08 від 11.09.2008 р., сума заборгованості складає 19277,15 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 963,86 грн., що разом складає 20741,01 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

06.02.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.11.2007, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], у розмірі 20394,83 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 29.11.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, розмір яких передбачений умовами договору. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконувала, чим порушила терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 23.01.2014 склала 2281088 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 3000,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитом - 12333,88 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 7560,00 грн. З урахуванням суми стягнення у розмірі 3863,42 грн., яка була задоволена згідно судового наказу №2-н/1114/08 від 19.09.2008 р., сума заборгованості складає 18947,46 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 947,37 грн., що разом складає 20394,83 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

06.02.2014 позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 29.09.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сім'єю до листопада 2013 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно до його повноліття. Вона не працює, сама утримує малолітню дитину і також потребує матеріальної допомоги. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала в повному обсязі. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд розглядає справу в порядку заочного провадження зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.180,183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Судом встановлено, що сторони 29.09.2012 зареєстрували шлюб, про що відділом державної РАЦС Мар'їнського РУЮ у Донецькій області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №78 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). З листопада 2013 року сторони не проживають однією сім'єю, син проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні (а.с.13). Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Суд враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивачка ніяких доходів не має, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу та на користь позивачки аліменти на її утримання також в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., а також на користь позивачки документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. (а.с.6), оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved