Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

05 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] з вимогою про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , який було визначено рішенням Ладижинського міського суду від 01.12.2014 у цивільній справі №135/1548/14-ц в розмірі 500 грн. Просить змінити розмір стягуваних аліментів шляхом їх збільшення, а саме із твердої грошової суми в розмірі 500 грн на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 03.02.2014 рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На підставі виконавчого листа, виданого 27.01.2015 з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 500 грн. Вважає, що визначений в грудні 2014 року розмір аліментів занадто малий для утримання дитини, тому враховуючи зміни що відбулися в законодавстві існує необхідність в їх збільшенні. Зокрема, відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років складає 2027 грн на місяць. Відповідно мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років складає 1013,50 грн на місяць. Оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому просить стягувати з відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. 15.03.2019 було винесено заочне рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Згідно з яким було вирішено змінити розмір стягуваних аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у розмірі 2000 (дві тисячі) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. 18 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на поважність причин його неявки в судове засідання, зазначивши, що судових повісток по справі, цивільного позову з додатками він та його близькі родичі не отримували, тому не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, отже не міг з`явитися до суду на призначену дату та надати відзив на цивільний позов [PERSON] . Він перебуває за межами України. Копію заочного рішення отримала його мати 17.04.2019. При цьому, зазначив про те, що рішення було ухвалено лише на підставі матеріалів та доказів, поданих позивачем, не було враховано його матеріального становища, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, він був позбавлений можливості подати свій відзив на позов. Також просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що він перебуває за межами України. Копію рішення отримала його мати 17.04.2019, що підтверджується витягом з офіційного сайту «Укрпошта» за номером 2432101226730, де є запис, що станом на 16.04.2019 лист адресату не вручено. 29.05.2019 ухвалою Ладижинського міського суду [PERSON] було поновлено строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів - скасовано. 19.06.2019 представник відповідача [PERSON] адвокат Бодачевський Р.В. подав відзив на позов із викладенням заперечень, згідно з яким позов [PERSON] відповідач [PERSON] визнає частково. Погоджується на зміну розміру стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1100 грн на місяць. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що дійсно згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.12.2014 з нього стягуються аліменти в розмірі 500 грн щомісячно на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] . Їхня донька [PERSON] не страждає на будь-які захворювання, що потребують значних матеріальних витрат, позивач також немає будь-яких вад здоровя. Разом з тим він не володіє будь-яким рухомим чи нерухомим майном, грошових вкладів, транспортних засобів відповідач немає. У відповідача є інша сім`я - дружина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.04.2015 та неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.05.2019. Також у відповідача є непрацездатна матір [PERSON] , яку за законом [PERSON] має утримувати. Відповідач не заперечує щодо зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, проте заперечує щодо розміру аліментів, які визначено судом в сумі 2000 грн на місяць. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, погоджується на стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн щомісячно на її користь на утримання дочки [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги у розмірі 1500 грн щомісячно - визнає. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи та ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.12.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, що підтверджується копією заочного рішення від 01.12.2014 по справі №135/1548/14-ц (а.с.10). Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками №3883 від 19.12.2018 та №3880 від 15.06.2017 про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади (а.с.5,6). На підставі виконавчого листа виданого 27.01.2015 з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 500 грн (а.с.9) Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни розміру стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно з ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України). За положеннями. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки положення статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на 2019 для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 становить 2027 грн на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи вимоги СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2019 рік», станом на час ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку не може бути меншим ніж 1013 грн 50 коп. (2027 грн * 50%), хоча відповідач сплачує за рішенням суду 500 грн. Оскільки позивач просить присудити до стягнення замість 500 грн 1500 грн відповідача, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, що згідно із законом не може бути меншою ніж 1013 грн 50 коп., тому суд дійшов до висновку, що предметом позовних вимог є збільшення розміру аліментів. Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір`ю, і обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання, їхнє дозвілля і т.д.). Розмір стягуваних з відповідача аліментів по 500 гривень на утримання доньки є нижчим, ніж встановлений законом мінімум, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання своєї дитини, не є достатнім для повноцінного забезпечення належного рівня розвитку та життя дитини. Також враховуючи перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 500 грн відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років як зазначалося вище змінився та з 01 січня 2019 року складає 2027 грн; враховуючи визначений законом мінімальний розмір аліментів на дитину та необхідність забезпечувати неповнолітню дитину всім необхідним, зокрема, харчуванням та одягом; враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів відповідача, те, що він є фізично здоровою людиною (доказів іншого суду не надано), має на утриманні інших утриманців: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дружину [PERSON] , виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню і визнає його у розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, який буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved