Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

04 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до Товариства з обмеденою відповідальністю Імперія Агро, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 156 732,00 грн. та покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем у справі. В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 31 жовтня 2017 року позивач як покупець здійснив стовідсоткову передоплату за товар за договором поставки №\~КД-30/18/Д від 26 жовтня 2017 року, але відповідач як постачальник не виконав у повному обсязі узятих на себе обовязків за договором, а саме: не поставив товар на суму 156 732,00 грн. 17 квітня 2018 року позивач направляв відповідачу письмову вимогу про повернення суми попередньої оплати в частині непоставленого товару, яка залишилася без задоволення, у звязку з чим утворилася заборгованість відповідача перед позивачем на суму 156 732,00 грн. Посилаючись на статті 525, 526, 530, 626, 638, 693, 712 Цивільного кодексу України, позивач просив стягнути на його користь зазначену суму боргу. Відповідач відзиву на позов або інших процесуальних документів по суті спору не надав, позову не заперечив. Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявних у справі доказів та одночасного існування умов, передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 28 лютого 2019 року справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду. Повно та всебічно дослідивши наявні у справі письмові докази, суд установив такі обставини і відповідні їм правовідносини. 26 жовтня 2017 року позивач та відповідач уклали договір поставки №\~КД-30/18/Д (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник (відповідач) зобовязався передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець (позивач) прийняти і оплатити товар в кількості та за ціною (вартістю), що наводяться в Специфікаціях до цього Договору. У пунктах 2.2., 2.3. Договору сторони визначили, що ціна товару, що поставляється за цим Договором, вказується у Специфікаціях у національній валюті України і визначається еквівалент у доларах США. Загальна сума Договору визначається сукупністю Специфікацій та / або накладних та / або рахунків фактур, що зазначені в пункті 2.1. Договору та які є невємною частиною цього Договору. Пункт 3.2. Договору передбачає, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем на умовах 100 % попередньої передоплати, якщо інші умови не зазначені в Специфікаціях та / або інших додаткових угодах до цього Договору. Згідно з пунктом 4.1. Договору строк поставки товару визначається у відповідних Специфікаціях до цього Договору. Відповідно до пункту 6.1. Договору поставка товару здійснюється на умовах, визначених у Специфікаціях до цього Договору. У пункті 8.8. Договору сторони встановили, що усі правовідносини, що виникають з цього Договору або повязані з ним, у тому числі із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначення наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосовними до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності і справедливості. Згідно із специфікацією № 1 від 30 жовтня 2017 року до Договору поставці підлягало насіння соняшника P63LE113 (пос.од) у кількості 10 мішків на загальну суму 49 500,00 грн у термін до 30.03.2017. Відповідно до специфікації № 2 від 30 жовтня 2017 року до Договору постачальник повинен був поставити покупцю насіння соняшника PR64F66 (пос.од) у кількості 25 мішків на загальну суму 120 000,00 грн у термін до 30.03.2018. За специфікацією № 3 від 30 жовтня 2017 року до Договору поставці підлягало насіння соняшника P64LE99 (пос.од.) у кількості 5 мішків загальною вартістю 26 500,00 грн. у термін до 30.03.2018. Згідно із Специфікацією № 4 від 30 жовтня 2017 року до Договору постачальник зобовязався поставити покупцю насіння соняшника СИ Кадікс Круїзер (пос.од.) у кількості 7 мішків загальною вартістю 36 732,00 грн у термін до 30.03.2018. 30 жовтня 2017 року відповідач виставив позивачу 4 рахунки на суму 26\~500,00 грн, 36 372,00 грн, 49 500,00 грн, 120 000,00 грн із терміном оплати до 31 жовтня 2017 року. Зазначені рахунки були оплачені позивачем відповідачу 31 жовтня 2017 року, що підтверджується копіями квитанцій № 74941000846861509440800, №\~74941000846861509440801, № 74941000846861509440802, №\~74941000846861509440802 на загальну суму 232 372,00 грн. 17 квітня 2018 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 156 732,00 грн, посилаючись на обставину непоставлення відповідачем позивачу товару за специфікаціями № 2 та № 4. Зазначена обставина підтверджується копією зазначеної вимоги, копією квитанції № 3/25, копією опису вкладення до цінного листа, копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Матеріали справи не містять доказів поставлення відповідачем товару, у звязку з цим суд вважає встановленою обставину непоставлення відповідачем товару за специфікаціями № 2 та № 4. На підставі вищенаведеного суд установив, що між сторонами існують спірні договірні правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачене право кожної особи має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статті 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно із статтями 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно із статтею 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Суд установив, що у звязку з порушенням відповідачем узятого на себе зобовязання за Договором, а саме: непоставлення у повному обсязі визначеного Договором товару було порушене право позивача та надало позивачу право або вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Позивач обрав спосіб такий спосіб захисту порушеного права, як повернення суми попередньої оплати, що відповідає статті 693 ЦК України. Згідно з частинами першою, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою та пятою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву, взяти участь у судовому розгляді та іншими процесуальними правами, позову не заперечив, жодних доказів суду не надав. За такого позовні вимоги необхідно задовольнити. Судові витрати складаються з оплаченого позивачем судового збору в сумі 1567,32 грн згідно із квитанцією від 31 травня 2018 року № 4. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позовних вимог судовий збір стягується з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved